prot · H109124 · 2014-06-12 00:00:00 — Jag kan notera att Vänstern motsätter sig i stort sett alla förslag som vi har för att skapa arbetstillfällen. Det leder knappast till att barn får det bättre. Jämfört med många andra länder har barn i det väldigt bra. Det är jämförelsevis få barn i som lever i ekonomisk utsatthet. Jag gillar egentligen inte sådana jämförelser, som jag sagt. Alla barn ska tas på allvar, och de barn som far illa måste vi ta hand om på ett bra sätt. Men att utmåla det som att vi i har en situation där barn har det sämre än på de flesta andra ställen motsätter jag mig bestämt. Det är fel. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 17 §.) betänkande 2013/14:SoU24 Patientlag (prop. 2013/14:106) föredrogs. 20 PER RAMHORN (SD): har vi propositionen om en ny patientlag framför oss. I propositionen föreslår man att en ny lag införs. Syftet med lagen är att stärka och tydliggöra patientens ställning men också att främja patientens integritet, självbestämmande och delaktighet. Den nuvarande informationsplikten gentemot patienten ska utvidgas och förtydligas, och patientens möjlighet att få en ny medicinsk bedömning ska utvidgas. Det här är bra och behövligt, och vi ställer oss bakom dessa förslag till förbättring för patienterna. Men vi ser det som mycket olyckligt att tandvårdens patienter enligt det här förslaget inte ska omfattas av den nya patientlagen. Patienters rätt till information om sitt hälsotillstånd och sin behandling samt det förhållandet att vård inte får ges utan patientens samtycke är lika viktiga i tandvården som i övriga hälso- och sjukvården. Tandvårdens patienter har förvisso rätt till information och delaktighet enligt tandvårdslagen. Men tanken med den nya patientlagen var att samla bestämmelser som tydliggör patientens möjlighet till inflytande i hälso- och sjukvården för att på det viset stärka och tydliggöra patientens ställning. Med den bakgrunden är det olyckligt att tandvårdens patienter inte omfattas av den nya lagen. Patienter är patienter även inom tandvården. Varje patient utan åtskillnad och i alla former av vård har rätt till information, delaktighet och samtycke. I en nyligen genomförd nationell utvärdering konstaterar man att bland personer som besöker tandvården för omfattande behandling är andelen som upplever att de inte fått tillräcklig information om behandlingsalternativ och kostnader väldigt stor. Vi anser att information om behandlingsalternativ är minst lika viktig inom tandvården för att patienten fullt ut ska kunna vara delaktig i beslutet om åtgärder. Utgångspunkten måste vara att man enligt en övergripande patientlag som patient ska ha samma ställning oavsett vem man är eller var i hälso- och sjukvården man befinner sig. Allt annat är orimligt enligt oss. Därför yrkar jag bifall till vår reservation 1. 21 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2. Vi diskuterar som sagt förslag till ny patientlag. Det handlar bland annat om utvidgad informationsplikt gentemot patienterna och ett förtydligande om att vård inte får ges utan patienternas samtycke. Möjligheter till en ny medicinsk bedömning utvidgas också enligt förslaget. Det här är delar vi i kan tycka är bra, även om vi tror att det behöver göras mycket mer för att stärka patientens makt. Då pratar vi alltså om patientmakt, och den utredning som ligger till grund för förslaget hette . Detta innehåller också förslag om att en patient kommer att fritt kunna välja utförare av offentligfinansierad öppen vård i hela landet och att hemlandstinget är skyldigt att ersätta vald utförare. All vård där patienten inte är inlagd omfattas, oavsett om den ges på vårdcentral, sjukhus, särskilda mottagningar eller kliniker. Det handlar med andra ord om att införa ett nationellt vårdvalssystem, såväl i primärvården som i hela den öppna, specialiserade vården. Det är detta vi från yrkar avslag på. Vi ser här en risk att ojämlikheten ökar när det gäller hälsa. Människor har olika förutsättningar att själva fatta de livsavgörande beslut det ofta handlar om i sjukvård. Patientcentrerad vård innebär inte ett fritt vårdval som sådant utan att patientens behov är utgångspunkten i dialogen mellan patient och vårdgivare, där man tar hänsyn till patientens och eventuella anhörigas önskemål. Man tar dem på allvar och har tid att lyssna. Detta kräver tillräcklig både tid och kontinuitet i vårdkontakten. Det handlar om att patienten ska vara en partner under hela processen, vilket ju är det patientcentrerad vård handlar om. I samband med utredningen och lagförslagen tycker jag att det var en intressant debatt i om de här frågorna. Det var flera inlägg. Bland annat statsvetaren tyckte att utredningen hade ett alldeles för snävt synsätt. Han pekade på frågan om att individen till exempel skulle välja vård i ett annat landsting, där huvudlinjen blev att patienten betraktades som en kund med rätt till information, valfrihet och möjlighet att klaga på produkten sjukvård. Han konstaterade att frågan om att rösta med fötterna får huvudtyngdpunkt i utredningen och inte i lika hög grad frågan om att påverka vård och behandling just där man befinner sig. I har man ett forskningscenter om personcentrerad vård och arbetar systematiskt med detta på ett antal avdelningar. Därifrån skrev forskare och läkare i en debattartikel att förslaget till ny patientlag sitter fast i gamla vanor: Patienten är en kund som konsumerar tjänster, och sjukvården är produkten. De lyfte fram en verkligt personcentrerad vård som är både kostnadseffektiv och humanistisk. Slutligen skrev professor om förslaget till ny patientlag, vilket hon gjorde utifrån utgångspunkten om en jämlik och jämställd vård. Hon påpekade att detta riskerar att öka ojämlikheten i stället för att minska den och att jämställdhetsfrågorna inte alls fanns med. Förslaget innebär ökad segregering i tillgången på vård och att staten accepterar att vissa patienter får sämre vård, skrev professor . Hon menar att utredningen sjunger en slagdänga om fritt vårdval och att sjukvårdens eget ansvar minskar. Man lägger större krav på patienten att själv informera sig, ta reda på och leta upp den allra bästa vården. Hon anser att förslaget därför måste förkastas. Från sida delar vi alla de synpunkter på och den kritik av förslaget som har kommit fram i debattartiklarna. Vi ser att fritt vårdval i andra landsting, där hemlandstinget ska betala, är en del i en fortsatt syn på patienten som kund och en fortsatt marknadsanpassning av sjukvården. Det leder till en ökad ojämlikhet – det är de med de utbildningsmässigt och ekonomiskt största resurserna som har möjlighet att flytta på sig och som kommer att gynnas. Söker man vård någon annanstans betalas nämligen vården, men man får själv bekosta resor och betala om man behöver sova över etcetera. Man kan också fundera kring det politiska ansvaret, demokratin och dialogen mellan medborgare och de politiker som är ansvariga för hälso- och sjukvården. Vi tycker att det är oerhört viktigt att man har en bred dialog och att man har möjlighet att prioritera utifrån hur det ser ut och vilka behov som finns i det egna och den egna regionen. Det ska ske i dialog med de människor som bor där. Här blir ansvaret betydligt otydligare, och det blir också svårare att styra och helt greppa den egna ekonomin och utvecklingen ute i landstingen. Vi kan till exempel fundera kring hur det blir runt . är starkt privatiserat, med många vårdföretag. Man har inte bara vårdval inom primärvården utan har snart lagt ut hela den öppna, specialiserade sjukvården. Den flyttas ut från sjukhusen till privata företag. Det skulle naturligtvis vara väldigt lockande för dem att få en ännu större marknad än ; man kunde inrikta sig på och andra närliggande landsting, naturligtvis för att få de patienter som är lönsamma. Man är nämligen ett vinstsyftande företag och inte intresserad av de patienter som inte är så lönsamma. Det här är en utveckling vi inte vill se. Det kommer att skapa större hälsoklyftor, där rika får bättre tillgång till vård på bekostnad av resurssvaga grupper. Resurssvaga grupper är gamla och sköra personer. Det är personer med lägre utbildning, och det är personer med dålig ekonomi. Det kan vara människor som har kommit hit från andra länder och inte kan ta till sig information på riktigt samma sätt. Det handlar också om människor som har långa avstånd, alltså människor som bor på landsbygden och inte har nära till andra vårdmöjligheter. Vi vill i stället se en jämlik, jämställd sjukvård som styrs utifrån behov och inte utifrån girighet och vinstintresse. Vi vill se ett verkligt patientinflytande. Det finns tid och resurser för en patientcentrerad vård där patienten och de anhöriga är en partner under hela processen. De som jobbar med det här i säger att många tror att de jobbar personcentrerat men egentligen inte gör det. Man avsätter inte tid till kanske en timmes samtal med patienten, där man går igenom allt sjukvården står för men också tar reda på hur patienten har det i helhet – socialt, om det finns några hinder för behandlingen eller något som påverkar samt vad patientens mål är när det gäller hur livet ska se ut efter att sjukvården har gjort sina insatser. Deras erfarenhet är att man får en bättre sjukvård när man gör detta. Man har också fått kortare vårdtider. Det är så vi skulle vilja att det fungerade. Det förutsätter dock att det finns personal. Det ska finnas läkare och team, för det här är ett teamarbete. Det förutsätter också att personalrörligheten inte är så stor, alltså att människor inte flyttar sig , och att man kan ha fasta vårdkontakter som följer och jobbar med patienten. Vi vill se en sjukvård där man har arbetsvillkor så att de anställda faktiskt stannar kvar. Sjuksköterskorna ska inte sticka till , och ska man ha barn i ska man inte bli tvingad att vända sig någon annanstans därför att barnmorskorna inte står ut med arbetsvillkoren där. Vi måste också se till att professionen känner att deras kunskaper tas till vara och att de kan jobba på rätt sätt. Det är dags att lämna styrsystem som , vilket kommer från industrin. De har gjort sitt i svensk sjukvård. Det är också dags att sluta driva marknadsliberala lösningar i sjukvård och i stället se till att vi har en god, jämlik och jämställd sjukvård för alla patienter. Det är därför vi i säger nej till förslaget till nationellt vårdval mellan landstingen. 22 (S): Patientens ställning i vården får genom den här lagen en ny inramning. Vi socialdemokrater uppskattar regeringens ambitioner när det gäller att lyfta fram patientens ställning och främja dennes integritet, självbestämmande och delaktighet. Det är helt riktigt att den nuvarande informationsplikten gentemot patienten utvidgas och förtydligas och att det klargörs att patientens samtycke måste vara en huvudregel när det kommer till vilken hälso- och sjukvård som ska ges. Därutöver utvidgas patientens möjlighet att få en ny medicinsk bedömning något. Den som har en livshotande eller särskilt allvarlig sjukdom eller skada ska få möjlighet att inom eller utom det egna få en ny bedömning. Det är glädjande att barns inflytande över sin vård finner sin plats i den här propositionen, trots att regeringen hårdnackat håller fast vid sitt motstånd att göra till svensk lag, vilket senast framgick av den föregående debatten. När det gäller patientens möjlighet till ett fritt val av utförare i öppenvård tycker jag att det är värt att notera att propositionen faktiskt lägger tyngdpunkten på just patientens möjlighet att välja utförare och inte på vårdinrättningars möjlighet att fritt etablera sig och på sätt och vis välja patienter, som den så kallade lagen om valfrihetssystem tar sikte på. Patienten kan välja bland de utförare som finns som landstingen kommer att ha kvar sin möjlighet att styra upp hälso- och sjukvården genom de remissregler man väljer att ställa upp. Hemlandstinget ska bekosta den vård som patienten får i ett annat landsting, men det är under förutsättning att hemlandstingets remissregler följs. I förlängningen kan man naturligtvis undra hur mycket frihet att välja det egentligen blir, för som lyfte fram i sitt anförande tar hemlandstinget inte alla kostnader. Förhoppningsvis kanske det ändå kan leda till att vi sammantaget, tillsammans, i alla landsting kan ge en bättre vård som tar sin utgångspunkt i patientens behov, vilja och delaktighet. Allt detta kommer dock att ställa höga krav på många områden, bland annat på god dokumentation och möjlighet till ett bra informationsutbyte mellan olika landsting och enskilda vårdgivare. Där finns det minst sagt en hel del kvar att göra. Det är inte rimligt att den enskilde så att säga ska bära med sig sin egen journal mellan olika vårdgivare. Den nya lagstiftningen understryker bara det behov som funnits . Inte minst gäller det den som är lite äldre och kanske har drabbats av flera sjukdomar och dessutom kanske börjar få svårt med minnet. En sådan person skulle ha mycket att vinna på att det var ordning och reda på informationen och att informationsutbudet fungerade väl mellan landstingen, mellan kommun och landsting och andra vårdgivare. Det är viktigt att vården och de institutioner som vården består av inte abdikerar från sitt ansvar utan verkligen ger patienten den information och det stöd som behövs under hela vårdprocessen. Därför vill vi fortfarande se ett patientkontrakt där vägen i vården tydliggörs. Om patientens inflytande och delaktighet ska kunna bli verklighet kommer det således att behöva anställas fler personer i vården. Det vilar ett stort ansvar på den som ger informationen att så långt som möjligt försäkra sig om att mottagaren har förstått innehållet och betydelsen av den lämnade informationen. Då måste det också finnas tid att ge information på ett sådant sätt att det passar respektive patient, så att det blir patientcentrerat, med patienten i fokus. Särskilt viktigt är det kanske när det gäller just barnen. Trots att det finns ett antal utmaningar som måste mötas med en annan politik tycker vi socialdemokrater att den här lagen är ett steg i riktning mot ett ökat patientinflytande, även om den innehåller ett stort antal bestämmelser som, åtminstone till sitt sakliga innehåll, återfinns i andra lagar. I detta anförande instämde , och (alla S). 23 (V) replik: Jag har uppfattat det så att vi har en gemensam syn om vikten av en jämlik och jämställd hälso- och sjukvård. I den diskussion som jag lite grann redogjorde för pekar man på att det finns stor risk för att den här lagändringen ökar klyftorna i stället för jämnar ut dem. Det kan ske dels genom att det ekonomiskt blir omöjligt för en del människor att använda sig av den möjligheten eftersom man själv får stå för en del av kostnaderna, dels genom att det gynnar patienter som är rörliga, välutbildade, kan söka den kunskap som behövs. Man anpassar patientmakten till den enskilda patientens eller kundens möjligheter att söka rätt. Det fokuserar inte alls på att man ska sätta ned foten ordentligt och se till att få en jämlik hälso- och sjukvård överallt. Risken är att det kommer att gynna välutbildade med god inkomst och dem som bor i större städer medan andra missgynnas genom att inte kunna använda sig av det. Dessutom är det en variant som innebär att vårdföretag kan skapa en marknad där de inriktar sig på de patienter som är lönsamma, eftersom vårdföretag ju har som mål att göra vinst på sin verksamhet. Jag skulle vilja höra syn på det och vad man ska göra för att bromsa det så mycket som möjligt. Vi i har valt att säga nej till lagförslaget, medan Socialdemokraterna har valt att säga ja. Jag uppfattar att vi har ett gemensamt mål om en jämlik sjukvård. Vad vill göra för att det inte ska bli så illa som jag befarar med det här förslaget? 24 (S) replik: Jag tror absolut inte att man ska underskatta de problem som lyfter fram, men jag tror heller inte att lösningen ligger i att säga nej till just de här förändringarna, eller till sammanställningen av de bestämmelser som finns på andra håll i hälso- och sjukvårdslagstiftningen. Det finns kanske andra saker som vi behöver göra för att komma till rätta med ojämlikheterna i vården. En av dem är att se till att vi har nationella riktlinjer som fungerar på ett annat sätt än , som säkerställer en minsta gemensam nämnare för vården. Det är också oerhört viktigt att respektive landsting ser över sina olika remissinstitut, remissmöjligheter, och hur regelverken ser ut. Självklart blir det mycket fokus på , för det som sker i är långt ifrån bra. Det gäller både ur ett patientperspektiv och ur ett skattebetalarperspektiv, skulle jag säga. Däremot finns det andra delar av landet där möjligheten att välja vård i ett annat landsting kan vara betydligt enklare för den enskilda patienten beroende på hur våra länsgränser ser ut och var de olika vårdcentralerna finns. Det finns alltså både plus och minus i förslaget. Problemen med vården och en ojämlik vård kommer vi inte åt genom att säga nej till just den här lagstiftningen. Däremot finns det andra saker som vi behöver ta tag i för att säkerställa att vi får en god och jämlik vård i hela landet. 25 (V) replik: Landstingen ska kunna styra remisserna, säger . Jag vet att många landsting, till exempel i , inte har något remisstvång alls. Det finns ett starkt önskemål från många patienter att inte ha remisser på alla möjliga områden. Att styra det genom att göra remisstvånget starkare än det är tror jag inte uppfattas som en positiv utveckling när det gäller hur man själv ska kunna påverka sin vård. Det är sant att om man bor nära varandra, vid länsgränserna, har man naturligtvis ett intresse av att utnyttja varandra. kanske man till och med har närmare till hälso- och sjukvården på andra sidan länsgränsen, eller landstingsgränsen ska vi väl säga. Det har man löst genom speciella avtal mellan landstingen. Det kan göras utan att införa ett nationellt fritt vårdvalssystem. påpekar tydligt att det kommer att gynna en viss typ av patienter. Det som alla tar upp är att man väljer exit, alltså att man som patient väljer fritt och att det sedan ska finnas någon form av konkurrens där man kan välja bort de dåliga. Ett sådant synsätt på det hela tror inte vi på. Det stämmer rätt bra med att välja friskola, och det har ju visat sig att det inte ökar kvaliteten. Vi anser att alla skolor ska vara bra för alla barn, och all sjukvård ska vara bra för dem som använder sjukvården. Då gäller det att stärka patientens makt där han eller hon befinner sig. Särskilt gäller det att stärka makten för dem som är mest utsatta, sköra och svaga. Jag skulle vilja höra om anser att den nu föreslagna reformen gynnar dem. Eller kommer de inte att kunna dra nytta av reformen, så att den tvärtom ökar ojämlikheten i sjukvården? 26 (S) replik: Reformen kommer kanske varken att gynna eller missgynna dem. Jag tror att problemen i sjukvården över hela landet beror på helt andra saker, inte minst på resursfrågan. Det handlar om hur man fördelar resurserna och hur man organiserar vården i respektive landsting. Jag tror att vi har en jättestor utmaning i att se till att vi får en sjukvård som är bra i hela landet och som är jämlik. Det hänger inte minst på om vi har tillräckligt med personal. Om personalens arbetssituation är rimlig och bra tror jag att den här lagstiftningen, som egentligen inte innebär så många nyheter, kan komma att göra det möjligt för patienter att ställa krav på sina respektive landsting om att ge bättre vård. Men det hänger ihop med vilka resurser respektive landsting har till sitt förfogande. Där ser vi problem i många landsting. är stort, och det finns relativt mycket pengar där. Men som man bedriver vården används kanske inte pengarna på det mest effektiva sättet. Detta måste landstingen ta ansvar för, så att de kan ge sina invånare den bästa vården. 27 (M): Jag inleder med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. Jag är stolt över att kunna presentera ett förslag till en ny patientlag. Lagen syftar till att inom hälso- och sjukvårdsverksamheten stärka och tydliggöra patientens ställning samt till att främja patientens integritet, självbestämmande och delaktighet. Lagen innehåller bestämmelser som rör patientens möjlighet till inflytande i hälso- och sjukvården eller som har direkt betydelse för vårdens utformning. Patientlagen innehåller inga utkrävbara rättigheter i den meningen att beslut som fattas inom vården ska kunna överprövas i domstol. Det betyder att patientlagstiftningen i huvudsak ska bygga på de skyldigheter som vårdgivarna och hälso- och sjukvårdspersonalen har gentemot patienterna. Det är av stort värde för såväl patienter och närstående som hälso- och sjukvårdspersonalen att patientlagen innehåller de mest grundläggande bestämmelserna av generell karaktär som har direkt betydelse för vårdens beskaffenhet eller som tydliggör patientens möjligheter till inflytande. Patienten ska även kunna få information om möjligheterna att hos få upplysning om vård i ett annat EES-land eller i . Informationen till mottagaren ska vara anpassad till hans eller hennes ålder, mognad, erfarenhet, språkliga bakgrund och andra individuella förutsättningar. Jag väljer nu att nämna några exempel på vad den nya patientlagen innebär. Regeringen anser att informationspliktens omfattning och innehåll behöver förtydligas i den svenska lagstiftningen och föreslår därför att patienten ska få information om bland annat sitt hälsotillstånd, de metoder som finns för undersökning, vård och behandling samt han eller hon kan förvänta sig att få vård. Regeringen föreslår också att det ska framgå av patientlagen att hälso- och sjukvård inte får ges utan patientens samtycke om inte annat följer av lag. Om patienten avstår från viss vård eller behandling ska information ges om vilka konsekvenser detta kan medföra. Ett annat viktigt område i patientlagen berör barnens inflytande över sin vård. När hälso- och sjukvård ges till barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Vad som är barnets bästa måste avgöras i varje enskilt fall. Enligt regeringens förslag ska en patients medverkan i hälso- och sjukvården där han eller hon själv vidtar vissa vård- eller behandlingsåtgärder utgå från patientens önskemål och individuella förutsättningar. När det finns flera behandlingsalternativ som står i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet ska patienten enligt regeringens förslag få möjlighet att välja det alternativ som han eller hon föredrar. Patienten ska få den valda behandlingen om det framstår som befogat med hänsyn till den aktuella sjukdomen eller skadan samt kostnaderna för behandlingen. Regeringen föreslår att det i patientlagen införs en bestämmelse om att en patient som omfattas av ett landstings ansvar för hälso- och sjukvård ska få möjlighet att inom eller utom detta landsting välja utförare av offentligt finansierad öppen vård. Med öppen vård avses i detta sammanhang primärvård och specialiserad vård som inte kräver intagning vid vårdinrättning. Regeringen föreslår även att det i HSL fastslås att ska erbjuda öppen vård åt patienter som omfattas av ett annat landstings ansvar för hälso- och sjukvård. Dessa patienter omfattas inte av vårdgaranti. I övrigt ska vården ges på samma villkor som den som gäller för de egna invånarna. En patient kommer att kunna välja utförare, antingen en offentlig aktör eller en privat utförare som har avtal med det aktuella . Valfrihet ger den enskilde inflytande över vården, och genom att patienter får möjlighet att utifrån egna behov och önskemål välja utförare stärks deras ställning. Om patienterna ska kunna tillvarata rätten till ett fritt och individuellt val inom hälso- och sjukvården är det helt nödvändigt att vården präglas av öppenhet och mångfald i fråga om innehåll, form och utförare. En mångfald av utförare inom den offentligt finansierade vården kan stimulera utvecklingen av nytänkande och kostnadseffektiva lösningar samt bidra till förbättrad kvalitet och tillgänglighet.