prot · H109122 · 2014-06-10 00:00:00 — Ytterligare ett ärende där frågan om öppenhet aktualiserats gäller migrationsministerns aktieaffärer. Precis som har sagts har utskottet konstaterat att det inte har funnits några formella fel i själva aktiehandeln. Sedan är det en annan fråga om vad som är lämpligt. Självklart kan man fundera över om det är lämpligt att en minister handlar med aktier i till exempel företag där staten är inblandad. Jag skulle säga att det inte är lämpligt. Men det är som sagt inget formellt fel. Vi har vidare i granskningen konstaterat att den offentliga förteckningen över aktieinnehav har brister. Den uppdateras inte så ofta att det är möjligt att faktiskt se om det förekommer korttidsaffärer. Det har i det här sammanhanget varit en del diskussion fram och tillbaka om vad som ska vara offentligt och vad som ska vara sekretessbelagt. Det är inte vilket uppdrag som helst att vara minister. Det är ett uppdrag som kräver stor öppenhet med personliga ekonomiska intressen. Det finns en allmän uppfattning att har ganska liten grad av korruption, och vi hävdar alltid att vår öppenhet utgör grunden för det. Jag tror att det är så. Men det är i ljuset av det som öppenheten runt ministrars och också riksdagsledamöters ekonomiska intressen ska ses. Självklart ska ministrars aktiehandel kunna granskas, och då räcker det inte med en förteckning som uppdateras en gång eller när det kommer nya statsråd. Därför är det bra att regeringen ska införa nya rutiner så att korttidsaffärer ska framgå av förteckningen. För att öppenheten och informationen ska fungera krävs att också dokumentationen fungerar. Det har i KU:s granskningar varit väldigt svårt att följa vad som skett i olika ärenden, och dokumentationen har varit minimal. verkar regeringen tolka minikravet på dokumentation som ett tak för mängden dokumentation. Det är väldigt tydligt vad gäller ärendet om regeringens styrning av Inlandsinnovation. Det går inte att skapa precisa regelverk; det finns och måste alltid finnas ett visst tolkningsutrymme. För mig är till exempel byte av vd en händelse som faller inom ramen för begreppet viktig händelse, och det borde ha dokumenterats i årsakten. Så skedde inte. Jag tycker faktiskt att det är ganska märkligt att trots att säger att man har haft kontinuerliga kontakter med bolaget har ingenting bedömts vara av sådan vikt att det behöver dokumenteras. Det finns som sagt ingen absolut gräns för vad som är större eller mindre händelse, men det är definitivt inte så att en händelse som bedöms vara på gränsen inte får dokumenteras. Sedan har vi då frågan om Nuon, där det blir verkligt tydligt att dokumentationen är avgörande om öppenheten och granskningen ska fungera. Det kommer vi att återkomma till senare i denna debatt. I flera granskningar har KU som sagt inte kunnat uttala sig, eftersom det inte har funnits dokumentation som har varit tillräckligt tydlig. Saker har avhandlats muntligt, och det har inte kommit fram vem som har varit inblandad i vad. Det är mycket allvarligt eftersom det bjuder in till spekulationer – en del har till och med dragit slutsatsen att man avsiktligt låter bli att dokumentera för att hålla ministrar borta från ansvar i händelse av granskning och kritik. Regeringen har stramat upp regelverket kring dokumentationen i gemensamberedningar. Det är mycket bra, men framför allt får man ett allmänt intryck av att det behövs en förändring i hela arbete med öppenhet och insyn samt med synen på hur offentlighetsprincipen ska kunna upprätthållas. Vi har i varje granskning lyft fram olika former av kritik gällande öppenheten, och det är problematiskt. Jag hoppas att vi slipper se det . 7 SKÅNBERG (KD): Jag vill börja med att anmäla årets granskningsbetänkande till . Jag kommer inte att yrka på godkännande av anmälan i någon av våra reservationer – KU:s granskning står för sig själv. Enligt 13 kap. 1 § regeringsformen ska granska statsrådets tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Det har vi gjort. Jag vill tacka kansliet för ett som alltid utmärkt arbete. Vi vore strandsatta utan dessa utmärkta experter. Jag vill också tacka kollegerna för ett gott samarbetsklimat samt vår ordförande, som har bidragit med ett gott humör. Jag ska nämna några av de viktigare ärendena. Utskottet har granskat regeringens information till angående bemanningen av insatsorganisation 2014. Granskningen rör huruvida regeringen i sin styrning av Försvarsmakten har säkerställt genomförandet av försvarsbeslut om insatsorganisation 2014 samt om regeringen har följt gällande regler för information till när det gäller införandet av insatsorganisationen. Från Alliansens sida har vi inte funnit någon anledning att kritisera eller påtala brister här. Regeringen har i sina svar till och i sin skrivelse till med anledning av redogjort för åtgärder som redan har vidtagits i linje med rekommendationer samt åtgärder regeringen avser att överväga med anledning av rekommendationerna. Vidare har utskottet granskat hur det går till med nomineringen till högskolestyrelser. KU konstaterar att det inte finns några gällande föreskrifter som hindrar att riksdagsledamöter utses till högskolestyrelser, men regeringen har bedömt att verksamma riksdagsledamöter inte bör vara styrelseledamöter i statliga universitet och högskolor. Uppfattningen från regeringens sida är att ett aktivt, pågående riksdagsuppdrag hos dessa styrelseledamöter kan medföra oklara ansvarsförhållanden. Denna inskränkning i valet av styrelseledamöter synes enligt KU vara förenlig med regeringsformens bestämmelser. När det gäller hantering av utlämnande av allmänna handlingar konstaterar utskottet att en sekretessprövning inte får fördröja utlämningen längre än vad som föranleds av själva sekretessprövningen. I det granskningsärende vi här talar om rör det sig formellt sett inte om ett utlämnandeärende hos ; det handlar om ett ärende där myndigheten i enlighet med regeringsformen har bett om samråd med om utrikessekretess i ett utlämnandeärende hos myndigheten. Enligt bereds dock så kallade samrådsärenden på samma sätt som departementets egna utlämnandeärenden. Utskottet noterar att det inom pågår ett allmänt förbättringsarbete när det gäller rutiner vid utlämnande av allmänna handlingar och att har vidtagit särskilda åtgärder för att komma till rätta med långa handläggningstider i utlämnande- och samrådsärenden. En tidsutdräkt kan dock i det aktuella ärendet enligt KU:s mening svårligen anses överensstämma med grundlagens skyndsamhetskrav. Utskottet understryker vikten av att har den organisation och de rutiner som krävs för att offentlighetsprincipen och kravet på skyndsamhet ska kunna upprätthållas. När det handlar om utskottets granskning av hanteringen av förvärv av Nuon återkommer jag till det i den debatt vi särskilt har avsatt tid för. Granskningen av utrikesministerns och före detta biståndsministerns hantering av biståndsanslaget visar att de avräkningar som gjorts för biståndets administrativa kostnader inte är i strid med gällande riktlinjer. Utskottet tar upp vissa frågor om statsrådens affärer och innehav av värdepapper. Granskningen har visat att det inte har förekommit några formella fel kring statsrådet affärer med finansiella instrument. I granskningen har det inte heller framkommit att det har gjorts några fel i samband med bedömningen av sekretessen för uppgifter om tidpunkterna för statsrådet köp av aktier. Sammanfattningsvis, fru talman: de 20 granskningar – det är 21 totalt – vi anmäler är det egentligen bara Nuonärendet som är av något större intresse. Också där kommer vi att lägga tid på att reda ut vad vi tror har förevarit och inte. I övrigt håller regeringen en god och jämn kvalitet, som vice ordföranden sade. Det är hälften så många granskningar som det var för en del år sedan, och av dem är det inte många som leder till att utskottet påtalar några synpunkter. Regeringens information till angående bemanningen av insatsorganisation 2014 (avsnitt 1.4) 8 (M): Den här delen av debatten handlar om granskning av regeringens information till om bemanningen av insatsorganisation 2014 – IO 14, som den kallas – samt regeringens styrning av Försvarsmakten när det gäller införandet av IO 14. Införandet av den nya insatsorganisationen är en direkt följd av det försvarspolitiska inriktningsbeslut fattade 2009. Utgångspunkten är att skapa ett försvar som är tillgängligt och flexibelt, kan sättas in med kort varsel och kan verka såväl hemma i och i vårt närområde som i många andra länder. Till grund för den anmälan som föranledde utskottet att göra granskningen ligger en rapport från om Försvarsmaktens förmåga att göra uthålliga insatser. Låt mig inledningsvis konstatera att det finns en särskild ordning för hur vi i hanterar rapporter från . som är en myndighet under lämnar i sina rapporter, vanligen rekommendationer och förslag, till regeringen och till de myndigheter som har varit föremål för granskning. Regeringen ska inom kommentera , inklusive rekommendationer och förslag, och redovisa sina kommentarer i en skrivelse till . Regeringens skrivelse och behandlas sedan i ansvarigt fackutskott. Resultatet brukar bli att skrivelsen läggs till handlingarna, eventuellt kompletterat av att utskottet föreslår att besluta om ett eller flera tillkännagivanden till regeringen. Det kan till exempel handla om att uppmana regeringen att vidta vissa åtgärder med anledning av rapporten. Den Riksrevisionsrapport vi nu diskuterar behandlas på precis detta sätt. Regeringen skickade en skrivelse till med sina kommentarer. Skrivelsen har behandlats i försvarsutskottet, och försvarsutskottet föreslår att lägger skrivelsen till handlingarna utan ytterligare åtgärder. betänkande ska behandlas här i kammaren om precis , . Som jag ser det bör utgångspunkten vara att rapporter behandlas i ansvarigt fackutskott, i det här fallet försvarsutskottet. Man bör undvika att utför ett parallellt arbete med samma rapport. Frågan om gränsdragningen mellan KU, fackutskotten och behöver därför övervägas ytterligare under KU:s fortsatta arbete nästa mandatperiod. I det här fallet finns två aspekter i som rör sådant som KU ofta intresserar sig för, nämligen regeringens myndighetsstyrning och regeringens information till , men även dessa aspekter tas upp i försvarsutskottets betänkande, som alltså debatteras om , och behandlas således av två utskott parallellt. Det framstår inte som en alltigenom ändamålsenlig ordning. Eftersom oppositionspartierna i KU säger att regeringen brustit vad gäller styrningen av Försvarsmakten och att informationen till varit bristfällig övergår jag nu till att i sak kommentera dessa frågor. Det är lätt att inse att oppositionspartierna vill göra så mycket som möjligt av granskningsrapporter, i vart fall i den mån rapporterna lyfter fram problem och förbättringsmöjligheter. Om har påpekat vissa problem är det förstås enkelt för en oppositionspolitiker att utbrista: Bra sagt, så tycker jag också! Det är vad oppositionspartierna har gjort i KU. Det har inte varit fråga om någon närmare egen analys av regeringens styrning av Försvarsmakten, utan man instämmer i synpunkter, möjligen med något skarpare formuleringar. tre rekommendationer till regeringen är nämligen ganska milt formulerade. De lyder ungefär så här: Gör en operativ studie av vilka krav som ska gälla framöver för insatsverksamheten. Förtydliga viktiga begrepp i styrningen, såsom insatser, uthålligt och över tiden. Ställ tydligare krav på Försvarsmaktens återrapportering. Det är precis den typen av konkreta och framåtsyftande förbättringsförslag som en god revisor ska lämna. Förslagen visar på förbättringsmöjligheter, och regeringen säger också i sin skrivelse att flera av förslagen har omhändertagits och andra ska beaktas i utformningen av nästa försvarspolitiska inriktningsproposition. Låt mig dock framhålla att det faktum att har identifierat förbättringsmöjligheter inte med automatik innebär att KU måste komma fram till att det har förekommit brister som ska kritiseras. och KU arbetar med olika måttstockar. Det genomför med sina granskningsrapporter är så kallad effektivitetsrevision. skriver på sin hemsida att målsättningen med granskningen är att se till att staten med hänsyn till allmänna samhällsintressen får ett effektivt utbyte av sina insatser. Med den utgångspunkten, fru talman, kan man nog alltid komma fram till att det finns förbättringsmöjligheter. Det finns alltid saker som kan göras mer effektivt. arbete är därför viktigt, men det är ett annat arbete än det som KU bedriver. När granskar inkomna anmälningar är den huvudsakliga frågan om regeringen har följt lagar och praxis som reglerar hur regeringen ska agera i olika sammanhang. Har beredningsrutinerna följts? Har beslutsunderlagen dokumenterats? Har tidsfrister iakttagits? ställer alltså frågan: Kan det göras mer effektivt? KU ställer frågan: Är det lagligt? För att säga det uppenbara: Om påpekar att en myndighets verksamhet kan bedrivas mer effektivt och ger regeringen råd om hur myndighetsstyrningen kan förbättras innebär inte det med nödvändighet att regeringen har brutit mot någon regel som rör hur myndigheter ska styras. I det här fallet har påpekat att till exempel vissa begrepp som används i styrningen av Försvarsmakten borde förtydligas. Det skulle göra styrningen mer effektiv. Innebär det att man kan dra slutsatsen att regeringen – med oppositionspartiernas uttryck – brustit i styrningen för att dessa begrepp inte varit så preciserade som föreslår? Frågor om regeringens myndighetsstyrning har behandlats av . Ett viktigt ställningstagande är det som handlar om dåvarande utbildningsminister styrning av CSN; det ligger ungefär . Det hade under en följd av år förekommit problem med CSN:s verksamhet. KU kritiserade för bristande myndighetsstyrning eftersom han inte vidtagit tillräckliga åtgärder för att komma till rätta med problemen, trots att de varit kända . Av detta kan man dra några slutsatser. För att en minister ska kritiseras för bristande myndighetsstyrning ska det för det första förekomma problem i myndigheten, för det andra ska problemen ha varit återkommande, inte en engångshändelse, och för det tredje ska ministern ha underlåtit att vidta åtgärder eller inte vidtagit tillräckliga åtgärder. I fallet med Försvarsmakten förs visserligen en omfattande debatt i samhället om försvarsförmåga och mycket annat, men det vi nu diskuterar handlar om utvecklingen av insatsorganisation 2014. Av den beskrivning som Försvarsdepartementet har lämnat, och som bland annat bygger på rapporter från Försvarsmakten, framgår att införandet av den nya insatsorganisationen i allt väsentligt genomförs i enlighet med beslut . Beslutet innebar att de olika organisatoriska enheterna skulle vara etablerade 2014 men att det kunde dröja ytterligare innan all personal var på plats. Verkligheten överensstämmer med den beskrivningen. Man kan alltså med fog ifrågasätta om det i just frågan om införandet av insatsorganisationen föreligger problem i det avseende som krävs för att påpeka brister. Jag menar att så inte är fallet. Därmed blir det också svårt att diskutera om problemen varit återkommande och om ministern vidtagit tillräckliga åtgärder. Låt mig ändå säga att det framkommit i granskningen att regeringen och försvarsministern vidtagit en rad åtgärder för att genomföra det har beslutat i den försvarspolitiska inriktningspropositionen. Det gäller allt från beslut om instruktion och regleringsbrev för Försvarsmakten till särskilda uppdrag och särskilda utredningar som tillsatts för att fördjupa analysen av olika frågor, till exempel hur personalförsörjningssystemet inom ramen för det nya systemet ska fortsätta att utvecklas. Försvarsdepartementet följer dessutom uppenbarligen utvecklingen inom Försvarsmakten mycket noga både när det gäller ekonomin och andra frågor. Införandet av insatsorganisationen rullar på, i allt väsentligt enligt plan, och regeringen agerar mycket aktivt för att se till att så också sker. Vad finns det då att kritisera? En annan aspekt som tas upp i ärendet, fru talman, är informationen från regeringen till om utvecklingen av insatsorganisation 2014. Jag vill kort säga något även om detta. Regeringen har informerat i flera på varandra följande budgetpropositioner och har även lämnat information på andra sätt. I budgetpropositionen fanns till exempel en 36-sidig bilaga med fördjupad redovisning angående Försvarsmaktens personalförsörjning. menar i sin effektivitetsrevision att det finns utrymme för förbättringar i kommunikationen från regeringen till . Därifrån till att hävda, som oppositionspartierna i KU gör, att kommunikationen förtjänar kritik av KU är steget långt. Vi från allianspartierna anser tvärtom att informationen till varit i enlighet med gällande regler och praxis. 9 (S): Det slår mig att när en moderat analyserar oppositionen och vad den har för syfte kan det bara bli fel. Vi har nog fått lyssna på ett försvar för försvaret och framför allt för försvarsministern. I denna granskning har undersökt hur regeringen i sin styrning av Försvarsmakten säkerställt genomförandet av försvarsbeslut om insatsorganisation 2014 samt om regeringen följt gällande regler avseende information till om förseningen av genomförandet. Till grund för granskningen ligger förmåga till uthålliga insatser. Anledningen till det är att den ledamot som anmälde ärendet hänvisar till den rapporten. har vid ett flertal tillfällen påtalat vikten av att regeringen ger en rättvisande bild av statens verksamhet och därmed möjliggör för att fatta välgrundade beslut. har haft en granskningsstrategi kallad Försvarets förmåga. Granskningsstrategin har haft som syfte att granska regeringens och myndigheternas genomförande av försvarspolitiska beslut . Vi talar inte om enbart en rapport, utan det finns tio rapporter. Dessutom har det kommit en slutrapport som regeringen ännu inte svarat på. Strategin har alltså omfattat tio granskningar och en slutrapport. I granskningarna går det att uppmärksamma problem i olika delar av försvaret. Dessa rör styrning och rapportering till . Det går som en röd tråd genom granskningarna, men tyvärr har regeringen i sin skrivelse med anledning av rapporterna inte tagit notis om den kritik som framförts när det gäller styrning utan bara talat om att man redan vidtagit åtgärder eller har för avsikt att återkomma med förbättringar . Kritiken mot att man inte informerat i tillräcklig omfattning har regeringen aldrig lyssnat på, och man har aldrig tillstått att det varit så. Regeringen vidhåller att man informerat genom budgetpropositionen, att det är tillräckligt och att inte bett om ytterligare information, detta trots att i ett tillkännagivande till regeringen påpekat att vi inte fått tillräcklig information och att inte kan be om information som den inte vet finns. har också påtalat att ett informationsunderskott i förlängningen kan få negativa effekter för kvaliteten i riksdagsbesluten om försvarets förmåga, organisation och uppgifter. Det är mycket allvarligt med tanke på långsiktigheten i strategiska beslut som rör Försvarsmaktens framtid. Sådan kritik tillkännagavs för regeringen i betänkandet FöU9, där återigen påtalade detta. Det slogs fast att regeringens hänvisning till att informerats i budgetpropositionerna är otillräcklig. har vi ytterligare en granskningsrapport från , Försvarsmaktens förmåga till uthålliga insatser, som påtalar brister i styrning och i information till . Men i regeringens skrivelse om Försvarsmaktens förmåga till uthålliga insatser, där man ger svar på , blir det på något sätt samma sak igen. Där skriver regeringen bland annat: Rapporten kommer att utgöra en grund för den försvarspolitiska inriktningsproposition som regeringen planerar att lämna till . Regeringen avser att överväga vissa av rekommendationer inom ramen för detta arbete. – – – Regeringen informerar löpande om hur den militära insatsorganisationen utvecklas, bl.a. genom budgetpropositionen. Utöver denna löpande redovisning kan begära ytterligare information. Känns det igen? Det är återigen samma svar. Det är ett mantra, som med facit i hand betyder: Vi struntar i vad och riksdag säger – vi vet bäst själva. Detta är anledningen till att vill understryka vikten av att ges en rättvisande bild av statens verksamhet och därmed en möjlighet att fatta välgrundade beslut. Utskottet anser också att regeringen brustit i sin styrning av Försvarsmakten. Styrningen på en övergripande strategisk nivå behöver bli tydligare, medan styrningen på en lägre nivå rörande sakfrågor kan minska. Utskottet delar bedömning att det finns brister i regeringens återrapportering till i fråga om insatsorganisationens utveckling och Försvarsmaktens förutsättningar att efterleva beslut. Utskottet anser att det är allvarligt och påminner om att utskottet har uttalat att det är viktigt att informeras om avvikelser i statens verksamhet i förhållande till de riksdagsbeslut vi fattat. Med detta sagt, fru talman, vill jag yrka på godkännande av utskottets anmälan. Regeringens hantering av AB:s förvärv av Nuon (avsnitt 3.1) 10 PER (M): Regeringens hantering av AB:s förvärv av Nuon är en drygt affär där bolaget var huvudpart. Jag tror att man glömmer ganska ofta, framför allt i medierapporteringen, att förvärvet gjordes av , inte av regeringen. var enig om att göra affären. Det ska göra är att granska de konstitutionella aspekterna av den ägarsamordning som styrelsen gjorde med regeringen. Även frågor om kapitaltillskott och breddat ägande har tagits upp i granskningen. KU recenserar inte huruvida eniga styrelse fattade ett affärsmässigt klokt förvärvsbeslut eller inte. Värt att konstatera är också att det här inte var någon kontroversiell affär när den gjordes . Socialdemokraterna välkomnade affären i ett pressmeddelande dagen efter att affären gjordes. Det var alltså som tog beslutet att vara med och lägga ett bud på . konstaterade också att ordförande skulle kontakta , vilket var korrekt. Ansvaret för beredningen av ärendet hamnade från och med detta hos . Med ärendet menar jag regeringens förhållningssätt till styrelses förvärvsbeslut. Det var fortfarande som skulle fatta själva förvärvsbeslutet. Trots att redan hade använt sig av tre av världens mest kända och framstående finansiella rådgivare valde att ta in en fairness opinion från ett fjärde välkänt företag, . Även det kom fram till att priset var rimligt givet det man visste . I enlighet med SB:s pm 1997:4 ska gemensam beredning ske med vid frågor som denna, även om det inte var fråga om ett regeringsbeslut. Det har inte framkommit någon dokumentation som visar att någon gemensam beredning med slutfördes när det gällde samordningen av förvärv av Nuon. Samma pm anger också att det inte får råda någon oklarhet om vad som har överenskommits och att en gemensam beredning aldrig är slut förrän alla parter är överens. Såvitt kan bedömas slutförde inte någon gemensam beredning med inför ställningstagandet i samordningen vid förvärv av Nuon. Detta är en brist. I promemorian 1997:4 anges att det av statsministerns särskilda ställning i regeringen får anses följa en skyldighet för departementen att informera Statsrådsberedningen om regeringsärenden eller andra frågor av större vikt. Det finns ingen dokumentation som visar att så skett i Nuonärendet. Detta är en brist. Såväl statsministern som finansministern har för utskottet uppgett att de för förvärv av Nuon inte var informerade om att avsåg att genomföra affären. I de riktlinjer för dokumentation med mera som gäller i står det att ställningstaganden i viktiga frågor och i fråga om händelseförlopp samt de huvudsakliga motiven till dessa ska kunna följas i allmänna handlingar samt arbetsanteckningar och liknande material. Såvitt framgår av den granskning KU gjort finns brister i dokumentationen, bland annat när det gäller hur ägaren meddelade sitt ställningstagande till . Vi kan konstatera att det har förelegat brister vad gäller såväl gemensamberedningen som dokumentationen.