prot · H10986 · 2014-03-19 00:00:00 — Studerar man valet av inriktningar när det gäller yrkesintroduktion går huvuddelen av de obehöriga eleverna på vård- och omsorgsprogrammet eller på fordonsprogrammet, det vill säga yrkesprogram. Vad är problemet, Socialdemokraterna? Socialdemokraterna säger i talarstolen att forskning visar att vi ska ha höga förväntningar. från säger att man vill höja förväntningarna och kraven. I Socialdemokraternas och reservation 2 kritiseras vi i och Alliansen för att sänka kraven. Men i reservation 3 från Socialdemokraterna och vill man att vi ska sänka kraven för att komma in på gymnasiet. Oppositionen motionerar alltså återigen om att intagningskraven när det gäller de studieförberedande programmen ska sänkas från godkänt i tolv ämnen till godkänt i åtta ämnen. När parti var stöd till den dåvarande räckte det med godkänt i tre ämnen för att man skulle komma in på gymnasiet. Kom inte och berätta för oss här att vi har sänkt kraven! Det viktigaste för Socialdemokraterna är att dessa krav likställs med kraven vid intagning till yrkesprogrammen, och frågan är varför. I betänkandet som utskottet har behandlat förklaras mycket tydligt att ämnesövergången från till gymnasiets studieförberedande program är naturlig, medan det tillkommer nya praktiska ämnen och krav på yrkesprogrammen som kräver ett annat upplägg med bättre anknytning till arbetslivet. Andelen elever som har fått ett slutbetyg studier i gymnasieskolan har i stort sett varit oförändrad . Gymnasiereformen infördes , och det är först nu som alla årskurser går enligt den nya gymnasiestrukturen. Men självklart finns det utmaningar. En tredjedel av de elever som lämnade gymnasiet 2012 hade inte ett slutbetyg. Detta beror på flera faktorer: skolk, dåliga förkunskaper, avhopp, studieuppehåll eller att man helt enkelt har erbjudits arbete. Jag ska slutligen säga någonting om oppositionens reservation 5. Där slår man fast att grundläggande kunskapskrav på alla program ska vara relativt höga. Vad det innebär är oklart. Socialdemokraternas, och hela gymnasiepolitik kan sammanfattas i en mening: Alla elever ska tvingas läsa in behörighet till högskolan, och man vill ändra så att vi går från två olika gymnasieexamina till en gemensam examen för yrkes- och studieförberedande program. Det som Socialdemokraterna inte berättar i den här debatten heller, trots att vi har en sådan minst en gång , är att fyra av tio yrkeselever lämnade skolan utan ett slutbetyg från gymnasiet. Då spelar det ingen roll om vi höjer intagningskraven, sänker intagningskraven eller att färre söker till yrkesprogram eller inte. I ert koncept var det som lämnade gymnasiet utan ett slutbetyg. Då står Socialdemokraterna här och talar om kompetensförsörjning. Dessa ungdomar hamnar hos Arbetsförmedlingen. På kommun- och skolnivå finns det till och med exempel där ännu fler elever lämnar gymnasiet utan slutbetyg. Att Socialdemokraterna vill gå tillbaka till en sådan struktur är helt obegripligt för oss i och i Alliansen. Att branschen skriker efter rätt kompetens och startar egna yrkesskolor verkar den rödgröna oppositionen också ha missat. Till skillnad från den bild som Socialdemokraterna vill ge kan alla elever på nationella program ges grundläggande högskolebehörighet inom programmets ordinarie 2 500 poäng. Vi har även infört en rätt att i efterhand läsa in behörighet på komvux. Den stora skillnaden mellan och Socialdemokraterna tror jag är att vi vill att eleverna själva avgör om de vill läsa in en högskolebehörighet, men Socialdemokraterna vill tvinga dem att göra det. En annan skillnad är att vi är positiva till lärlingsutbildningar som i huvudsak förläggs ute på en arbetsplats, precis som efterfrågade. av en lärlingsutbildning ska förläggas på en arbetsplats. Det var det som inte fungerade i det gamla systemet. går enligt ungefär 6 000 elever en lärlingsutbildning. Här ser vi att det enligt kvalitetsrapporter finns mycket kvar att göra för att höja kvaliteten. Gymnasiepolitiken får inte innebära kravlöshet, likformighet, maximal akademisering rakt igenom och inga alternativ för dem som kommer in och är obehöriga. Det är direkt felaktigt som Socialdemokraterna gör, nämligen att sänka kraven och inte minst, vilket symboliserar er gymnasiepolitik, blunda för alla som lämnar gymnasiet utan ett slutbetyg, men många av dem får säkert en studentmössa. I synnerhet drabbar detta yrkeseleverna. Det är den stora skillnaden mellan och Socialdemokraterna. Därför säger vi nej till att gå tillbaka till den gamla skolpolitiken. 103 (MP) replik: är på offensiven. Det slår mig att du säger socialdemokrater fler gånger än du säger , . Jag tycker inte att det är ett bra tecken. Jag tycker att det är bättre att du pratar om din egen politik än om vad andra partier vill. Det jag vill fråga dig om är de introduktionsprogram du nämnde. Vi kan på se att fler elever går på introduktionsprogrammen. Det största introduktionsprogrammet är Språkintroduktion, som har 12 000 elever. Det har ökat . Är det någonting att vara stolt över, att Språkintroduktion är ett så stort program och att det ökar i den takt det gör, ? 104 (FP) replik: När var stödparti till var det största programmet Individuella programmet, det som så att säga var för de obehöriga. Trots att det bara krävdes tre ämnen för att komma in på ett nationellt program gjorde man i många kommuner, bland annat i som jag kommer ifrån, så att man tog bort behörighetskraven. Man tog så att säga in nollpoängare utan att passera gå – rakt in på ett nationellt program. Det sänkte naturligtvis kvaliteten. Jag talar om yrkesintroduktion, som är ett av fem särskilda program som har ersatt IV. Där går det fortfarande för många som inte är behöriga, trots att resultaten ökar marginellt från . Det var det jag sade i mitt anförande. Det du tar upp, , är dock en direkt effekt av den migrationspolitiska överenskommelse vi har. Om du har läst hela och inte bara den sidan vet du att huvudförklaringen är kriget i . Det är därför det är så många elever på Språkintroduktion. Jag har inga problem med det. Även om de hade kommit i sjuan, åttan eller nian hade de inte haft en chans att klara av skolplikt på två och ett halvt eller . Självklart blir det fler i gymnasieskolan, och det måste vi hantera. 105 (MP) replik: Jag tycker inte att det är någonting att ta upp att IV-programmet var dåligt. Det tycker vi nog allihop, och tanken var väl att vi skulle göra något bättre än det individuella programmet. Jag menar dock att det inte har blivit bättre. Du säger att branschen startar egna skolor för att säkra yrkeskompetensen, . Ja, det är precis det som är problemet. Det var precis det jag sade till din allianskollega tidigare: Det finns kompetensbrister, och vad tänker ni göra åt det? Din allianskollega verkade mest vara nöjd med situationen som den är, men du kanske är mindre nöjd. 106 (FP) replik: Söktrycket till yrkesprogram började sjunka . Vår gymnasieskola infördes , och även om söktrycket till yrkesprogram sjönk väldigt mycket 2011 ser vi nu resultat att det är färre som söker. Tappet är dock mindre. Det kommer alltså att neutraliseras, men det började – långt innan den nya gymnasieskolan. När det gäller yrkesskolor är det fortfarande så att alla kommuner inte erbjuder yrkes- och lärlingsprogram. De tittar mycket på storföretagen, men det finns små företag i industri- och verkstadssektorn som inte alltid känner till att exempelvis och de stora organisationerna företräder dem. Därför sätter de ibland i gång egna yrkesskolor, och det har jag inga problem med. Jag tror på konceptet. Yrkes- och lärlingsprogram utan krav på högskolebehörighet men med nära koppling till näringslivet är det behöver. Det går inte att jämföra det gamla IV-programmet med nuvarande fem särskilda program. Förut blandade man nämligen alla i en stor grupp. Oavsett om du hade läst matte eller svenska i var du tvungen att läsa matte och svenska igen, för kommunen erbjöd inga andra ämnen. Det fanns inte heller yrkesinriktningar eller språkintroduktion som det är upplagt . Kom alltså inte och döm ut de nya fem särskilda programmen för yrkesintroduktion. Förut satt eleverna bara i en bänk i ett klassrum, och är de ute på en arbetsplats och lär sig yrket. De får ett särskilt bevis, går ut och får jobb eller går in på ett yrkesprogram. Det är en mycket bättre lösning. 107 (V) replik: Jag vill tala lite grann om de yrkesförberedande programmen och behörigheten. Vi har väldigt olika syn på vad det är man behöver. Jag var ordförande i gymnasienämnden i , då vi var med lokalt och styrde i stad. Jag satt även med i ett programråd. Jag vet att programråden finns nu också, men då var också vi politiker med; jag tror att det ser lite annorlunda ut . Det branschföreträdare talade om var hur viktigt det var att dem de ville anställa framgent hade samma teoretiska kunskaper när det gällde engelska, svenska och samhällskunskap. De tyckte precis som vi i att man också är en samhällsmedborgare som ska kunna medverka i demokratin och måste få de redskapen med sig. behöver inte berätta att möjligheten att göra det finns . Till exempel kan man dock inte få de extra meritpoäng ni har lagt till. Jag undrar om branschen tycker annorlunda nu än den gjorde 2006. Tycker branschen att det inte behövs så välutbildade personer som elektriker eller snickare, eller varför vill ni förmena dem detta? Vi menar inte att alla ska bli akademiker och fastna i den akademiska världen, men man ska få högskolebehörighet utan att tricksa och fixa när man går på gymnasiet. Jag skulle alltså vilja veta varför ni inte tycker att det är viktigt i de här yrkeskategorierna. 108 (FP) replik: När det gäller vilka dialogmöten man har med branschen vet jag inte vilka ni träffar. Jag träffar och hör självklart från olika, och det senaste budet är väl: Nej, tvinga inte alla ungdomar, som det var förut – men öka möjligheten. Det är precis det vi gör genom individuellt val eller utökat program, eller inom ramen för yrkesprogrammen. Det som är lite beklagligt i debatten är att vi överdriver skillnaderna när det gäller poängen. Tittar man på kursplanen ser man att det inte är några dramatiska poäng. Sedan kan jag inte låta bli att jämföra, fru talman. I den gamla gymnasieskolan som du refererade till, – när du var ordförande 2002–2006 – räckte det med att eleverna som skulle söka till yrkesprogram var behöriga i matte, svenska och engelska. har vi höjt kraven till åtta ämnen. På studieförberedande program är det tolv ämnen. Jo, signalen till måste vara tydlig: Det är där man får den teorietiska grunden för att inte bara komma in på utan även klara av en gymnasieskola. tillhör du ett parti som bland annat vill sänka kraven från tolv till åtta ämnen när det gäller studieförberedande program Bara att gå från tre ämnen till åtta ämnen för att komma in på ett yrkesprogram ger dock i sig en bättre grundplåt, teoretiskt som praktiskt. Det är det du efterfrågar. Oavsett om vi pratar vård och omsorg eller plåtslageri är det klart att de eleverna får lära sig svenska, engelska och matematik. Det stämmer inte att vi har tagit bort det, utan vi minskar den teoretiska, gemensamma kärnan och lägger mer tid på yrkesämnen och praktiska ämnen. Det var nämligen det som var huvudkritiken mot den gamla gymnasieskolan. 109 (V) replik: Det var inte det jag frågade om. Det vi säger och det jag tycker är viktigt är att man läser samma teoretiska kurs – att det är ett basutbud där man inte ska behöva tricksa med en massa tillval och använda dem till att bli behörig till högskolan. Det kan nämligen mycket väl hända att jag när jag är vill bli elektriker men att jag när jag går min utbildning tänker att jag i stället skulle vilja bli elingenjör – okej, då har jag inte behörighet. Därför vore det bra om man fick det . Vad jag inte fick svar på är varför inte en elektriker, byggnadsarbetare eller rörläggare behöver samma typ av utbildning i engelska, svenska, matte eller samhällskunskap som andra. Det är kanske en mer ideologisk diskussion. Varför ska man behöva välja till? Varför se det på det sättet? Ni brukar säga att vi nedvärderar de här yrkeskategorierna för att vi tycker att alla ska ha högskolebehörighet. Egentligen är det precis tvärtom. Vi menar att alla människor som samhällsmedborgare behöver en likvärdig bas att stå på. Gymnasieskolan har blivit en bas numera. Det är inte som när jag växte upp. Då var det väldigt sällsynt att människor från arbetarklassen gick gymnasiet och läste vidare. Det handlar om synsättet. Varför ska man differentiera det? Varför inte ha samma behörighetskrav för flera grupper? 110 (FP) replik: Vi har sett sjunkande skolresultat. Det är resultat som direkt slår igenom i gymnasiet. Alla studier på nivå om kunskapsmässigt svaga elever visar att ju fler icke godkända betyg de har, desto större risk har de att avbryta sina studier eller gå klart i gymnasieskolan men lämna den utan slutbetyg. och dess skolor har testat den politik som företräder. är det som går ut utan slutbetyg. Då spelar det ingen roll. Problemet är inte hanterat. Huvudkritiken mot den gamla gymnasieskolan gick ut på att de tvååriga, sedan treåriga utbildningarna teoretiserades för mycket. Det blev för mycket teori. Branschen sade sig då vilja smälla upp ytterligare en yrkesskola eller lägga ännu mer pengar på yrkesvux eller vuxenutbildning efter gymnasiet, för man fick inte den arbetskraft som man förväntade sig. Gymnasieskolans uppdrag enligt skollagen är inte bara att förse eleverna med grundläggande högskolebehörighet. Den har ett annat uppdrag, nämligen att utbilda ungdomar som vill bli anställbara för arbetslivet. Jag tycker att det är viktigt att vi jobbar på båda fronterna. 111 i (C): När vi nu kommit en bit in i debatten kan jag uppleva att den känns lite rörig. Många olika frågor blandas. Det kanske beror på att det är ett motionsbetänkande och inte ett förslag från regeringen med en tydlig struktur. Den nya gymnasieskolan har snart gått ett helt varv. tar de första elever som genomgått den nya gymnasieskolan studenten. Redan nu har relativt många – det är många i varje årskurs – preliminärt sökt in till gymnasieskolan inför höstens intagning. Det är spännande att se hur det ser ut. Med tanke på hur statistiken ser ut för hela riket kan man bli bekymrad över vissa delar. Men den måste ändå brytas ned. Vi måste se på de olika delarna. Vad är det som gör att man lyckas vända trenden på olika ställen? Min vana trogen tänkte jag ge några lokala exempel från min valkrets . Det är nästan två sökande per plats på Volvos industriprogram. På Ållebergsgymnasiet i är teknikprogrammet det största. Det är spännande att vi har den här debatten som vi talar om det fjärde året på teknikprogrammet, som också permanentas, vilket nämnts tidigare i debatten av mina allianskolleger. Fordons- och transportprogrammet i , som inte hade någon intagning, men som har startat igen, har fler sökande än antalet platser. Jag tycker att det är jätteviktigt att belysa ett antal olika utbildningar som lyckats mycket väl med sin attraktivitet och där samverkan med branscherna fungerar på ett bra sätt. Ta då och gör ett studiebesök! Åk från och se hur man gör i andra delar av för att locka elever! Du är välkommen, , att besöka industriprogrammen i olika kommuner i för att se vad man kan göra för att lyckas på ett bättre sätt. Det är spännande att elever från industriprogrammet på en friskola lyfter mot för fyra veckors praktik. Det är fantastiskt spännande utbildningar. Det finns ett ansvar också från politiskt håll att tala om vilka framtidsmöjligheter som yrkesprogrammen har. Det har under talats om att man skulle vara förlorare om man väljer ett yrkesprogram, att man skulle vara smartare än regeringen när man väljer ett högskoleförberedande program och så vidare. Detta har framförts i olika debattartiklar men också i denna kammare. Det är jätteviktigt att visa på framtidsmöjligheter. Jag tycker att det är oerhört magstarkt att stå i den här talarstolen och säga att regeringen har gjort vad den kan för att stänga dörrar för unga människor, när det är precis tvärtom. Vi har öppnat möjligheter. Det ser olika ut. Att man är så rädd för den olikheten är för mig väldigt förvånande. Det är viktigt att man när man kommer upp i 15–16–17-årsåldern får börja ta ansvar för sina egna val och för sin egen framtid. Vi behöver satsa på en god studie- och yrkesvägledning och på att vara goda förebilder på olika sätt, men det är också så att unga människor får möjlighet att välja inriktning. Rätten att läsa in grundläggande behörighet på komvux är en viktig del som också har framförts. Sedan tycker jag att det finns en viss obalans i de olika exemplen. Visst är det så att ett antal högskoleutbildningar kräver särskild behörighet. Exemplen som nämns nu skulle man inte heller komma in på direkt från den tidigare gymnasieskolans yrkesförberedande program, eftersom man redan där behövde särskild behörighet. Låt oss inte blanda äpplen och päron! Min allianskollega har redan tidigare förtjänstfullt redogjort för inkonsekvensen i att man ibland säger att vi sänker kraven på unga människor, ibland säger att vi höjer dem. Egentligen handlar det om att man i stora delar av oppositionen vill sänka kraven när det gäller intagning till gymnasieskolan. Då blir det väldigt märkligt när man sedan säger att vi sänker dem. I alla program har det med Gymnasium 2011 varit möjligt att läsa in grundläggande behörighet om man så önskat. Jag beklagar återigen att studie- och yrkesvägledningen kanske inte fullt ut har visat på möjligheterna och att debattens vågor har gått så höga. Jag kan vara förvånad över att man på ett antal program inte förtydligat detta ytterligare. Det hade man mycket väl kunnat göra från första början. förtydligar vi från regeringens sida, och det är riktigt bra. En fråga som jag känner lyser med sin frånvaro i debatten handlar om lärarna. När vi talar om förskolan och talar vi mycket om lärares kompetens och rekrytering. Läraryrket ska vara attraktivt på olika sätt. Jag tycker att det är viktigt att belysa hur vi har tryckt på karriärutvecklingsmöjligheterna från alliansregeringens sida, kanske framför allt när det gäller lektorer inom gymnasieskolan. Jag är så glad och tacksam över att alla från utskottet talar om alla de skolresor och studiebesök de gör. Jag tror att ni också har stött på de mycket välutbildade och välrenommerade lärare som på olika sätt lyfter kvaliteten inom gymnasieskolans spetsutbildningar, som alliansregeringen genomfört. På många sätt öppnar vi alltså verkligen dörrar och stärker kvaliteten. Jag nöjer mig med det, fru talman, och yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 112 (SD): Det har tidigare konstaterats här att andelen elever som lämnar med ofullständiga betyg ligger på en fortsatt hög nivå och likaså att många ungdomar väljer att hoppa av skolan . Kanske är det så att vi måste börja snegla mer på olika studiesätt och olika alternativ för skoltrötta ungdomar i hopp om att få dem att fullfölja sin utbildning. Det är klart att det är en väldigt allvarlig situation som sätter press på gymnasieskolan. Den sätter också väldigt stor press på hela skolsystemet, och inte minst sätter den press på hela samhället. Vi behöver inte gå speciellt långt tillbaka i tiden, som någon sade här tidigare, för att konstatera att det såg annorlunda ut innan. Det fanns en möjlighet att etablera sig på arbetsmarknaden även om man hoppade av skolan. Det var helt enkelt inte några större bekymmer att hoppa av. Man hade möjlighet att få ett jobb och kunde ändå hitta sin plats i arbetslivet. Så är det inte riktigt . Många av de elever som väljer att hoppa av skolan hoppar eventuellt rakt in i ett livslångt utanförskap. krävs en genomförd gymnasieutbildning för att få ett jobb, och konkurrensen på arbetsmarknaden är väldigt stor. har vi fortfarande en hög andel ungdomar som trots det väljer att inte fullfölja sin utbildning. Det är klart att det är en situation som kräver åtgärder. Den genomförda gymnasiereformen är någonting som vi har ställt oss bakom. Vi menar att den är ett steg på vägen. Effekterna av den ska bli intressanta att följa framöver. Vi måste försöka se till att våra ungdomar verkligen tar sig igenom gymnasieskolan så att de får en bra grund att stå på. Det är en rättighet och en möjlighet som ska gälla även dem som väljer att inte bli akademiker. Annars är jag alldeles säker på att ungdomsarbetslösheten och utanförskapet kommer att växa ännu mer. Jag tycker att det är bra att man har en uppdelning mellan yrkesprogram och högskoleförberedande program. Att vi måste säkerställa att alla ungdomar tar sig igenom gymnasieskolan innebär inte att alla måste göra det på exakt samma sätt. Verkligheten är att många ungdomar inte vill studera efter gymnasieskolan utan vill ha och efterlyser en yrkesinriktad gymnasieutbildning där de verkligen kan få jobb efter att gymnasietiden är avklarad. Därför menar jag att det är ganska logiskt att det finns mer än en väg att gå. Alla kan inte och alla vill inte bli akademiker. Det är det kanske heller inte någon som påstår. Lika lite kan eller vill alla bli hantverkare eller bilmekaniker. Men det finns såklart en hel del kvar att önska. Tyvärr har många gymnasieskolor svårt att hitta praktikplatser till elever på yrkesprogrammen, som någon här också har nämnt. Matchningen mellan utbildning och näringsliv är långt ifrån perfekt, och ett utökat samarbete måste till. Det finns stora skillnader mellan utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden. Det är särskilt tydligt när det gäller företagens skriande behov av just yrkeskunniga. En självklar och viktig satsning för oss för att bryta ungdomsarbetslösheten är införande av lärlingsjobb. Därför har vi också valt att i vår budget satsa på just sådana jobb. Det är en satsning som bedöms kunna skapa 50 000 nya lärlingsjobb. kanske inte detta är en fråga som är direkt kopplad till betänkandet. Men som någon sade här innan kan en ljusare och utstakad framtid kanske få allt fler att välja att studera klart. Vår målsättning är att få en effektiv matchning av den arbetskraft som arbetsmarknaden vill ha. Vi ser det som en självklarhet att stärka och effektivisera studievägledningen i hela utbildningskedjan, såväl i grundskola och gymnasieskola som i komvux. Det är såklart inte lätt att göra genomtänkta val som tonåring. Då krävs att man får den hjälp som behövs för att göra de valen. Även om man kanske senare trots det ångrar sig är det i varje fall bra att man innan tydligt vet vad utbildningen kommer att innebära, vilka krav som kommer att ställas och vilka framtidsutsikter det skulle kunna innebära. Därför har vi har som sagt valt att tillföra medel till studievägledning i hela utbildningskedjan. Vi förstår såklart att det även med god studievägledning kommer att finnas de som kommer till insikt om att deras val inte riktigt var vad de hade tänkt sig. Då är det viktigt att det finns någonting som fångar upp dem senare i livet. Därför menar vi att det krävs ett väl utbyggt komvux. Bland annat därför har vi också satsat på att tillskjuta medel för att skapa 5 000 extra komvuxplatser. Det är möjligt att en del av de saker som jag här har tagit upp inte i sak berör betänkandet. Poängen är att vi måste kunna se hela kedjan från början till slut, se vilka förutsättningar som finns efter en avslutad utbildning och vilka möjligheter som finns med det. Med bättre förutsättningar efter en avslutad utbildning och att man känner till dem är det kanske också lättare att fullfölja och verkligen kämpa sig igenom skolgången. Att veta att det finns lärlingsjobb att få och en efterfrågan på arbetsmarknaden är såklart också motiverande. ska man veta att om man skulle ångra sig finns det möjligheter, och om man skulle vilja kan man i varje fall läsa upp betygen. Jag nöjer mig med det. Det är mycket som har blivit sagt. Jag kan konstatera att vi alla än en gång i någon mening är överens om vart vi vill hän, men vi vill gå lite olika vägar dit. 113 (KD):