prot · H109119 · 2014-06-04 00:00:00 — Jag tror att det förslag som vi har på bord är en del i att skapa ett enklare regelverk, skapa fler bostadstillfällen och framför allt lösa människors vardagsproblem. Jag tror att de fyra bygglovsbefriade åtgärder som vi föreslår här kommer att göra skillnad i vardagen och kommer att bidra till att mångas bostadssituation kan förbättras. Det gäller både dem som inte har en bostad och dem som behöver förändra sin bostad. Därför är jag glad att vi verkar ha en bred majoritet för förslaget. 18 (S) replik: Mycket ska man behöva höra från borgerliga ledamöter som verkar ha längtat efter att ge sig på socialdemokratin i en bostadspolitisk debatt där vi tar ansvar för beredningsprocesser och hur ärenden bereds och hanteras. Jag tycker att det vore klädsamt om den här regeringen och dess partier faktiskt tog ansvar för det. Det är i grunden vår starkaste kritik mot propositionen. Bostadsministern är bostadsminister. Det kan man tycka förpliktar. I finns det 289 000 bostadslösa ungdomar. Då har regeringen valt att gå fram med ett förslag om att göra det enklare att hyra ut andrahandslägenheter, i princip till marknadshyra. Man sätter sin förhoppning till att unga människor ska vilja gå till banken och hoppas få skuldsätta sig för att få möjlighet att köpa sig en bostad, väl medveten om hur det är för den som är student eller jobbsökande. Och lanserar man förslaget om större friggebodar, kallade Attefallshus efter ministern, på föräldrars eller annans tomt. Bostadsministern beskriver en reformagenda. Jag undrar var ministern och regeringen befinner sig i den reformagendan för att till exempel de 289 000 ungdomarna ska få möjlighet att skaffa sig en bostad. Hur många bostäder beräknar ministern att detta ska ge? Vad är det vi ska dra av på de 289 000? 19 Statsrådet (KD) replik: Beredningsprocessen diskuteras mycket. Då måste man välja väg. Antingen tycker man att de svar som vi ger i propositionen och de förklaringar som vi ger innebär att det blir ett hanterbart beslutsunderlag som man kan gå till beslut om eller också tycker man att detta är uselt och hemskt och annat som ofta uttrycker i sin retorik och som sägs i socialdemokratiska uttalanden i olika sammanhang – och då kan man inte rösta ja till förslaget. Man måste bestämma sig. Är detta ett godtagbart underlag för lagstiftning eller inte? Slutsatsen av Socialdemokraternas ja-röstande måste vara att man tycker att det är acceptabelt. I mitt anförande och i andra sammanhang har jag pekat på att man måste gå igenom punkt för punkt vad det är för typ av kritik och hur den ska bemötas. Vi tycker att vi har ett bra underlag för att fatta beslut. Diskussionen om grannars överklagande är juridisk-tekniskt mycket intressant, men den är inte så glasklar som Lagrådet framställer det. Vi har ett antal startbesked som ges i samband med anmälan som inte ens den sökande kan överklaga. Det finns faktiskt juridiska saker i befintlig lagstiftning som får samma kritik som Lagrådet pekar på. Därför krävs det en översyn av dessa frågeställningar. De är inte så enkla att de står och faller med komplementbostadshuset. Vi ska göra den typen av analyser. Vi ska självklart också följa upp lagstiftningen och se hur den fungerar. Jag tror dock att man måste välja; antingen tycker man att underlaget är rimligt, eller också tycker man inte det. Sedan har vi en rad olika reformer för att underlätta byggandet, inte minst av små lägenheter. har ställt sig bakom en del lagförslag, och kommer med nya ändringar i regelverk som gör att det går att bygga fler ungdoms- och studentbostäder till lägre kostnad. Det är ett viktigt bidrag till att lösa problemen. 20 (S) replik: Skillnaden mellan mig och i den här debatten är att för är detta regeringens bostadspolitik. Man säger att man hoppas att människor ska flytta in i Attefallshusen för att lösa ett problem på svensk bostadsmarknad, och man sätter sin tilltro till andrahandsuthyrningen. Jag frågar: Var befinner sig bostadsministern och regeringen på den här reformagendan? Det finns 289 000 bostadslösa ungdomar och studenter i , för att bara ta en grupp. Det finns många. Var befinner sig regeringen på den här agendan? Vad är detta ett svar på i numerär? Vad är det man ska dra av från 289 000 med den här reformen? Välj gärna någon annan reform också så att vi får grepp om ifall regeringen har ett mål med bostadspolitiken. Var någonstans på den resan befinner sig bostadsministern när han lägger fram denna reform? Talare efter talare från de borgerliga partierna går upp och säger: Detta är vår bostadspolitik. Det är vårt stoltaste ögonblick i när vi lägger fram en reform om Attefallshus, som ska lösa en del av bostadspolitiken. Jag undrar: Hur stor del ska den lösa? Jag har varit tydlig med att Socialdemokraterna ser positivt på åtgärder som på olika sätt kan underlätta för vanliga husägare att vidta byggnadsåtgärder. Därför ställer vi oss bakom reformen. Vi har helt andra förslag som vi lyfter upp. Vi tar upp en tillväxtmiljard som vi tar från de rikaste kommunerna i landet och premierar dem som vill bygga hyresrätter. Vi tycker att hyresrätter är att föredra för ungdomar och studenter. Vi riktar också investeringsstöd till små lägenheter. Regeringen går fram med komplementbostadshusen. 21 Statsrådet (KD) replik: Jag vet att ni vill ta pengar från de kommuner som behöver bygga fler bostäder. Det är inte särskilt slugt. Vi har sammantaget 112 skarpa lagförslag som handlar om att vända på alla stenar för att underlätta inte minst vägen från idé till dess att spaden kommer i backen, för att göra det enklare att bygga bostäder. I den proposition som just nu ligger på bord har vi pekat på vår bedömning av hur många bostäder vi behöver bygga. Vi måste komma upp i 40 000–45 000 bostäder. Vi är på väg åt det hållet . Bostadsbyggandet ökar kraftigt. var det plus, och om jag kommer ihåg rätt var det plus . Vi har prognoser som pekar på att vi är på väg åt rätt håll. gäller det att hålla i och fortsätta reformarbetet. Sedan måste kommunerna göra sin del av det hela, men regelverket på nationell nivå håller på att förenklas. Ni socialdemokrater kommer att bli svaret skyldiga när ni står vid voteringsknappen nästa gång ni pratar bostadspolitik. Är ni beredda att medverka till planförenklande åtgärder som gör att det går snabbare att få fram bostäder? Eller tänker ni sätta stopp för de förslagen, som ni nu diskuterar i utskottet? Detta kommer att vara avgörande för trovärdigheten hos socialdemokratins förmåga att leverera konkreta beslut och inte bara snacka i valrörelsen. 22 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Jag tackar statsrådet – det är jättebra att du är här . Vi hade diskussioner om dessa frågor även i utskottet, men det är alltid bra att kunna diskutera här eftersom folk följer oss. KD:s inställning i fråga om privata husägare är ingenting nytt. Ministern talade om 112 skarpa förslag. Vet ministern hur många faktiska hyresrätter som genereras i bostäder för de ca 300 000 ungdomarna, eller är det ja till mer makt till enskilda husägare, ja till mer överhyror, ja till otrygga boenden för alla dessa ungdomar i beroendeställning och ja till en otrygg framtid för landets unga vuxna? Den kritik som finns är inget vi har hittat på, utan det är Lagrådets och remissinstansernas kritik. Vi överdriver inte. Jag tror att ministern vet att det är han själv som ignorerar medierna och det som sades på radion . Det är en maktmänniska som står här i talarstolen. Regeringen har makt över andra människor. Vi vet var vi har husägarna, men vi vet inte vad de 300 000 ungdomarna får. Blir det en hyresrätt? Ska de leva vidare med c/o, eller blir det en egen bostad och en bättre framtid? 23 Statsrådet (KD) replik: Amineh Kakabaveh påstår att vi ignorerar invändningarna. Ja, det verkar även Socialdemokraterna och göra i allt väsentligt, eftersom de tänker rösta ja . Det är klart att det kan vara svårt att samarbeta med partier, så som tänker göra, som tydligen ignorerar invändningarna på ungefär samma sätt som regeringen. Det här är en del av att lösa bostadspolitiken. Ingen av företrädarna för Alliansen har dock sagt att detta är en quick-fix-lösning. Man måste vidta en lång rad åtgärder för att lösa bostadsbristen. Om vi talar om de unga kommer de regelförenklingar gör och de lagändringar som redan antagit att bidra mycket till att göra det möjligt att bygga mindre bostäder enklare, snabbare och mer flexibelt. De nya bullerregler vi ska genomföra kommer att göra det lättare att bygga mer i tätortsnära lägen, även fler smålägenheter, som bullerreglerna slår extra hårt mot. Det finns alltså en rad olika åtgärder, men sedan måste kommunerna göra sin del. Det är intressant att se runt om i hur kommuner där har regeringsmakten inte förmår leverera detaljplaner. Ett exempel är , där är med och styr, liksom . Det är inte direkt exempel på kommuner med en sprudlande planberedskap. Det finns många exempel på kommuner där finns med som har mycket hemläxa att göra på hemmaplan. Det handlar om att få kommunerna att göra sin del av det hela. Men vi måste ge dem fler verktyg och möjligheter att komma fram snabbare med byggklar mark. Därför är det mycket fascinerande att se hur , så fort vi lägger fram sådana förslag, säger nej. Då har man inte förstått mycket av hur bostadspolitik fungerar. 24 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Jag tackar ministern. Problemet är att vi inte ser att detta är en reell lösning. Därför har vi andra förslag än regeringen. Vi tycker att politiken ska ta ansvar, och vi tycker att regeringen borde ha tagit ansvar för att bygga fler hyresrätter. Ni har utarmat hela allmännyttan. 160 000 lägenheter har sålts. Det finns inga hyresrätter kvar, och ni bygger inga. Det byggs bara för dem med gräddfil och i strandlägen. De människor vi företräder har inte råd med strandlägen. Därför säger vi ja till investeringsstöd. Du, , och regeringen ger miljard efter miljard i skatteavdrag, bidrag och olika förmåner till husägare, till enskilda som redan har. Så fort vi säger att vi ska bygga fler hyresrätter säger ni: Vi vill inte ge bidrag, för det är bara som säger det. Men ni själva ger miljard efter miljard. De går till skatteparadis, till skattesänkningar och till RUT- och ROT-avdrag, men det finns inte pengar till att bygga hyresrätter. Vi säger helt enkelt: Finns det pengar till detta vill vi ta ansvar också för de människor som inte har pengar till att äga. Här vet även ministern vad politik står för. När det gäller vänsterkommuner beklagar även jag att det inte fungerar i vissa kommuner. Men jag tror att det är precis som vi har skrivit i andra motioner: Det handlar mycket mer om att det måste finnas mer utbildad personal i kommunerna. För att den politik som finns ska kunna genomföras måste det finnas mer resurser till dem. 25 Statsrådet (KD) replik: Jag noterar att vill satsa totalt sett 11 miljarder, tror jag, på nya subventioner för att öka byggandet. som skattebetalarna – undersköterskor, metallarbetare och poliser – ska leverera in för att subventionera byggföretag så att de ska bygga mer. Jag tror att det är bättre att förenkla regelverken så att vi snabbare får fram nya bostäder. Vi kan bygga enklare bostäder och även mindre bostäder där det behövs och därmed pressa kostnader. Jag tror att det är en bättre användning av skattebetalarnas pengar att tänka så. Jag kan ta många exempel på kommuner där exempelvis privata företag som vill bygga hyresrätter säger: Vi vill bygga hyresrätter ! Vi har pengarna, kompetensen och resurserna. Ge oss bara byggklar mark så kan vi köra i gång! Men de får inget eftersom det sitter fast i den kommunala processen. Det är betingat delvis av ett nationellt regelverk som är krångligt, delvis av oförmåga att få fram detaljplanerna. Då kan man säga att det finns för lite resurser till stadsbyggnadskontoren ute i kommunerna. Det kan mycket väl vara så, men stora kommuner kan inte skylla på att de har för små resurser för att kunna extraanställa ett antal handläggare på stadsbyggnadskontoren. Inte kan , och den typen av kommuner skylla på det. Inte heller, för att ta ett annat exempel på en S-märkt kommun där är med och styr som faktiskt bygger mycket sämre än många andra kommuner i dess närhet. 26 (MP) replik: har som en grundläggande princip att vi tycker att beslut ska fattas så nära dem som berörs av beslutet som möjligt. Det är väl lite grann det som den här debatten handlar om. Det är bara det att vi tycker att besluten ska fattas på ett rättssäkert sätt. Förslaget som vi diskuterar innebär – det syns tydligt i majoritetstexten i betänkandet – att man först har valt att öppna för någonting och sedan insett att det man öppnar för leder till mängder av problem. Man hänvisar till det mesta från remissinstanserna som jag tog upp i mitt anförande och säger att man ska rätta till det här efteråt. Är det så vi ska lagstifta? Anser ministern att det är okej att den frihet som ni talar om är friheten att leva med en tillbyggnad till sin fastighet som inte är legaliserad? Det vet man ju inte om den är när man får ett startbesked. Det är först om grannen begär ett tillsynsärende och det slutligen går till process i domstol som man vet om man får ha kvar tillbyggnaden. Jag försökte tidigare få svar här från ministerns partikamrat på om ni ser någon skillnad på det som ni hänvisar till, friggebodsreformen, och den här reformen. Jag hoppas att åtminstone ministern kan ge ett svar på det. Är det enligt ert sätt att se på det någon skillnad mellan en reform där man får tillstånd att bygga en byggnad att ha som redskapsbod eller liknande, alltså inte som åretruntboende, och reformer som innebär att en villafastighet kan förändras från en bostad för en familj till en tomtyta där tre familjer bor? Är det ingen skillnad mellan de förslagen? 27 Statsrådet (KD) replik: Jag skulle vilja säga att det är en gradskillnad men ingen artskillnad. Jag delar också ambition att beslut ska fattas så nära dem som berörs som möjligt. Det kallas på kristdemokratiska för subsidiaritetsprincipen. Beslut ska fattas på den mest ändamålsenliga nivån. Det är precis vad det här handlar om. Vi lägger beslutet närmare människorna. Vi ger den enskilda familjen möjlighet att forma sitt liv och hitta lösningar. Vi tror att människor kan ta det ansvaret. Och vi har, tycker vi, tillräckliga spärrar mot att det skulle missbrukas på något sätt. Man ska vara ödmjuk inför alla reformer och följa upp dem noggrant. Det kommer vi att göra också i den här frågan. Men jag vänder mig mot att använder uttryck som inte rättssäkert, maktmissbruk, rättssabotör och skandalartat. Ändå tänker han rösta ja till tre av de fyra förslagen. Vore det skandalartat och rättsosäkert skulle jag aldrig rösta ja till ett förslag. Då skulle jag rösta nej. Men tycker jag att det är en rimlig avvägning och en bra lagstiftning – jag kanske har synpunkter på detaljer, men jag tycker att det sammantaget är ganska rimligt – röstar jag ja. Jag tolkar det som att kommer att rösta ja till tre av de fyra förenklingsförslagen. Socialdemokraterna röstar ja till alla, medan är mer konsekvent och har något slags logik i förhållandet mellan retorik och knapptryckning. Som sagt: Analysera de olika invändningarna och titta på hur vi bemött dem! Att Lagrådet kritiserar överklagandemöjligheterna är en principiell, juridiskt knepig frågeställning som i så fall berör fler områden i den nuvarande lagstiftningen. Den kräver alltså analys. Men det är inte så att det uppstår något nationellt trauma dag ett när vi har infört lagstiftningen. Man får se vad praxis blir av detta, vad man måste titta på och hur man ska hitta en bra ordning för detta. Men vi vill göra det enklare att bygga ett komplementbostadshus, inte krångligare. 28 (MP) replik: Ministern säger att man vill göra det enklare och inte krångligare. Det är många remissinstanser som hävdar att det är precis tvärtom – det här kommer att göra det krångligare, och det kommer att göra det mindre rättssäkert. Eftersom ministerns partikamrat uppenbarligen inte har läst remissvaren hoppas jag att ministern har gjort det. Jag skulle nämligen vilja ha svar på ytterligare en fråga. Många kommuner påpekar att det krävs i princip samma kommunala hantering för att lämna ett startbesked som det krävs för att lämna ett bygglov – i princip samma hantering; man ser inte några större skillnader. Däremot ser man osäkerheter som kan leda till ytterligare hantering efteråt. Många kommuner och även en del regioner och länsstyrelser hänvisar alltså till samma motiv för att ifrågasätta den här lagstiftningen. Hur ser ni från regeringens sida på det? Anser ni att det är en felaktig bedömning? Anser ni att de inte förstår förslaget som ni har lagt fram? Vad avser ni att göra om det visar sig att många kommuner där man bara har en handläggare inte kommer att klara det här arbetet förrän kanske när andra kommuner har vågat utveckla någon form av praxis? Vilka signaler vill ni ge för att de ska förstå vad det egentligen är ni föreslår? Om det nu innebär en förenkling, för det upplever man alltså inte ute i verkligheten. 29 Statsrådet (KD) replik: Jag tror att ett skäl till att vi har fått den här typen av synpunkter från kommuner är att remisstiden har varit lite kortare och att man därför har svarat på tjänstemannanivå. Då har man sett en del praktiska problem framför sig, framför allt i inledningsskedet. Men notera att Kommuner och Landsting, den gemensamma organisationen, har tillstyrkt förslaget. Man ska också vara ödmjuk inför att det kan ta sin tid innan de hittar bra och smidiga rutiner ute i kommunerna. Men jag tycker att det är märkligt när stora kommuner använder invändningar av typen att det är semestertider. Där har man resurser; där kan man planera sitt arbete. Jag har mer respekt för de mindre kommunerna i det avseendet. Vad handlar det då om? Jo, man ska enligt bygganmälan pröva den tekniska utformningen av det hela eftersom det är permanentbostäder med åretruntboende. Man ska pröva säkerhetsfrågor, men man ska inte pröva detaljplanen när det gäller hur stor byggbar yta man får ha på tomten, estetik och liknande saker. Man ska inte ställa krav på kontrollansvarig. Det behövs inget tekniskt samråd eller liknande. Det är alltså en enklare prövning, men det är likafullt en prövning. Kommer man då med ett färdigt koncept – man kanske har en tillverkare som skickar med ritningar och man gör en situationsplan som man bifogar – blir det en smidigare behandling än vad en bygglovsansökan innebär. Framför allt är det på färre punkter som man kan invända från en myndighets sida. Vi måste självklart se till att både och kommunerna är och följer upp detta, så att man så snabbt som möjligt hittar bra rutiner. Alla nya åtgärder måste man självklart finna nya rutiner för att hantera. Det kan vara lite struligt på en del ställen inledningsvis, men jag tror att det ganska snabbt kommer att rätta till sig. Jag tror att det här kommer att bli en modell som kommer att upplevas som ganska väl fungerande, och det kommer att vara få som kommer att kännas vid den kritik som upprepas av . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 23 §.) 7 § Ansvaret för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder betänkande 2013/14:JuU34 Ansvaret för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder (prop. 2013/14:203) föredrogs. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 23 §.) 8 § tillträde till överenskommelser inom FN om bekämpande av terrorism betänkande 2013/14:JuU39 tillträde till överenskommelser inom FN om bekämpande av terrorism (prop. 2013/14:212) föredrogs. 30 (M): Det här ärendet innebär att ska fatta beslut om att tillträda dels en konvention, dels två protokoll som egentligen kommer från FN:s arbete som gäller bekämpande av terrorism. Konventionen handlar om terrorism, som kan utövas med hjälp av kärnvapen – nukleära vapen, som det uttrycks – och protokollen handlar om kompletteringar och om internationellt vatten. Det gäller dels plattformar på kontinentalsockeln, dels fartyg som kan drabbas av denna typ av händelser. Vi kommer i och med detta att eventuellt kunna överlåta förvaltningsuppgifter till främmande stater, just för att det ska gå snabbt och enkelt att hantera en situation där ett svenskt fartyg drabbas av en terroristattack på internationellt vatten och någon från ett annat land befinner sig på närmare håll och kan reda upp situationen. Det beslutet kommer vi att kunna fatta med kvalificerad majoritet. Vi ser allt fler fall av så kallad asymmetrisk krigföring. Vi ser fortfarande, även om det inte behandlas i medierna , olika typer av terroristattentat. Det blir alltmer tydligt att behovet av en internationell rätt, och att fler länder ställer sig bakom denna typ av lagstiftning, är stort, inte minst mot bakgrund av de senaste månadernas händelser, där vi ser att detta på något sätt flyter ihop. Vi har sett händelser där reguljär militär trupp börjar agera på andra länders territorium utan landsbeteckningar och utan att från början uppge vem de tillhör. Det verkar tyvärr som om reguljär krigföring och terroristangrepp börjar flyta ihop. Det är en negativ utveckling. Det styrker behovet av att vi också i anammar ett internationellt regelverk för att kunna stävja dessa allvarliga händelser. Betänkandet är i sig enkelt. Det leder inte till mer debatt än detta. Jag är också tacksam för att oppositionen i det här fallet har valt att inte obstruera mot denna viktiga lagstiftning. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 23 §.) 9 § Elektronisk kommunikation och andra säkerhetsåtgärder vid psykiatrisk tvångsvård betänkande 2013/14:SoU27 Elektronisk kommunikation och andra säkerhetsåtgärder vid psykiatrisk tvångsvård (prop. 2013/14:119) föredrogs. 31 PER RAMHORN (SD): har vi regeringens proposition Elektronisk kommunikation och andra säkerhetsåtgärder vid psykiatrisk tvångsvård framför oss. I propositionen föreslår man nya bestämmelser i syfte att trygga och säkra vårdmiljön och motverka brottslighet inom rättspsykiatrin, vilket är naturligtvis är bra och lovvärt. Men vi sverigedemokrater ser att det fortfarande finns brister i det här förslaget som vi inte kan ställa oss bakom. Först och främst anser vi inte att ett generellt förbud mot elektronisk kommunikation endast ska gälla vid avdelningar som har en förhöjd säkerhetsklassificering, det vill säga säkerhetsklass 1 och 2. Vi anser att förbudet ska gälla inom hela rättspsykiatrin. Anledningen är att vid en situation där en patient som i normalfallet vårdas på en avdelning som har säkerhetsklass 3 kan behöva vårdas på en avdelning som har säkerhetsklass 1 eller 2 ska enligt propositionen denna patient inte omfattas av ett förbud. Det kan innebära att hot- och våldssituationer kan fortgå mellan olika patientgrupper. Även hotbilden mot personalen kan bli större. Dessutom anser vi det inte rimligt att man inom samma sjukvårdsinrättning eller till och med på samma avdelning ska vårda patienter med olika regelverk, vilket också en del remissinstanser har påpekat. En av rättspsykiatrins svåraste uppgifter är att bedöma risken för framtida våldshandlingar från patienternas sida. Dessa frågor är ständigt närvarande, och beslut i dessa frågor fattas inom rättspsykiatrin. är det en stor skillnad på kvalitet och säkerhet på de riskbedömningar som görs av patienter runt om i landet. Det är alltifrån osäkra läkarbedömningar med korta journalanteckningar till en mer strukturerad, tydlig och långsiktig bedömning som strävar efter att så långt som möjligt minska återfall i brott. Dessa skillnader när det gäller bedömningarna är orimliga. Därför anser vi att man bör ta fram ett gemensamt nationellt bedömningsinstrument som är baserat på forskning och beprövad erfarenhet. Det kommer att innebära att länsrätterna får ett bättre beslutsunderlag, vilket i sin tur ökar säkerheten i de rättsliga besluten. har landsting och regioner ansvar för rättspsykiatrin.