prot · H20926 · 2014-11-25 00:00:00 — De här frågorna ligger på och migrationsdomstolen. Den ordningen måste man faktiskt respektera. 27 (FP): Jag tycker att det kan vara bra att fokusera på vad man vill göra när man är i regering i stället för på vad andra gjorde när de var i regering. Det kan vara en ganska bra utgångspunkt om man vill vara med och styra ett land. I mina ögon borde det vara självklart att det är sannolikt att varje enskild person som tillhör folkgruppen assyrier eller folkgruppen yezidier som skickas tillbaka till kommer att känna en välgrundad fruktan för att utsättas för allvarliga övergrepp, eftersom det finns en risk för folkmord, eftersom den irakiska staten inte har möjlighet att skydda sin lokalbefolkning, eftersom vi har en terrororganisation som väljer att sälja kvinnor på slavmarknader och eftersom vi har en terrororganisation som systematiskt utrotar män i byar om de är . Det pågår alltså ett systematiskt övergrepp mot dessa två folkgrupper. Det känns som att ni faktiskt skulle kunna göra mer än att gå runt och tro att det här löser sig av sig själv och att den socialdemokratiska regeringen är så himla god. I stället för att, som vill, delta i den USA-ledda koalitionen för att stoppa folkmordet vill ni ju straffa till exempel svenskkurder som reser ned till för att stoppa detta – vilket de gör med tanke på att inte vill hjälpa till. Jag vill också påpeka att faktiskt har förpliktelser att bedöma de här fallen annorlunda när utrikesministern uttalar att det finns en risk för folkmord. Min uppmaning är alltså att migrationsministern ska se över hur man har hanterat ärendena – det är nämligen fler än ett; jag känner till över 15 ärenden – och undersöka om det har gjorts korrekta bedömningar i de fallen. 28 Justitie- och migrationsminister (S): Det är ett stort antal asylsökande från både och som kommer till . När det gäller den irakiska delen är det fler som får stanna än som avvisas. En del av dem vi avvisar avvisas dessutom enligt Dublinförordningen, det vill säga till det land där de ska söka asyl – det första ankomstlandet i . Men jag skulle nog vilja säga att vi tar ett mycket stort ansvar för den humanitära katastrof de här frågorna faktiskt handlar om. Jag tror att missuppfattar vad vi vill göra när det gäller att kriminalisera dem som tränar för strid i terroristnätverken. Vi tänker naturligtvis inte kriminalisera de svenskkurder som åker ned, utan vi talar om dem som strider för eller tränar med terroristorganisationerna. I botten har vi dessutom en FN-resolution om att göra detta, och den är bindande för alla världens medlemsstater. Vad jag påpekade var bara att det när vi kom in på inte fanns någon påbörjad process i den här frågan, trots att det fanns en del yviga löften före valet. Det är i stället vi som får påbörja processen, och vi gör det så snabbt vi kan. Jag menar nämligen att det är viktigt att försöka sätta stopp för den här typen av resande ned till terroristnätverk. När det gäller den här frågan menar jag i sak att vi tar det ansvar vi ska. Vi kan dock inte på politisk nivå ta över de avgöranden och domstol har att fatta. Återigen: Vi har tydliga riktlinjer att utgå ifrån, och det är att en avvisning inte får ske om han eller hon riskerar dödsstraff, kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning. Det tycker jag är en väldigt tydlig utgångspunkt. Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2014/15:129 om oberoende observatörer vid tvångsavvisningar 29 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om jag har gjort ställningstagandet att det bör införas ett system med oberoende observatörer vid tvångsavvisningar från . Höj har även frågat ifall jag, om så är fallet, avser att ta initiativ till att införa ett dylikt system och vilka tidsramarna är. Inledningsvis vill jag understryka att den svenska ordningen ger goda förutsättningar för att säkerställa att personer som ska utvisas med tvång behandlas humant och med värdighet under hela processen. Ansvariga myndigheter är alltid skyldiga att behandla enskilda individer med respekt för deras integritet och får aldrig använda mer tvång än vad som är nödvändigt. Min uppfattning är att detta förhållningssätt också genomsyrar våra svenska myndigheters agerande i samband med att utvisningsbeslut ska verkställas. För det fallet att ett fel ändå uppkommer i samband med ett enskilt ärende finns möjlighet att låta åklagare utreda detta inom ramen för en etablerad ordning. genomfördes i svensk rätt de lagändringar som föranleddes av EU:s så kallade återvändandedirektiv. I direktivet föreskrivs bland annat att medlemsstaterna ska sörja för ett effektivt övervakningssystem vid påtvingade återvändanden. I propositionen för direktivets genomförande konstaterade regeringen att det finns ett flertal instanser i svensk rätt vilka kan anses utöva en sådan tillsyn som avses i direktivet. Jag delar uppfattningen att dessa instanser utgör en viktig del av den ordning som ska säkerställa att enskilda individers rättigheter tillgodoses. Regeringen kommer att noga följa utvecklingen på området. 30 (V): Jag tackar migrationsministern för svaret. Ja, svenska utvisningar ska ske under humana och värdiga former. Ändå har det , återigen, framkommit uppgifter som får detta att komma på skam. Radioprogrammet har granskat ett stort antal utvisningar från , och de har fått fram uppgifter om att det vid ett flertal tillfällen har förekommit att Kriminalvårdens transporttjänst har injicerat lugnande narkotikaklassade medel under tvång. I är det olagligt att ge lugnande injektioner mot någons vilja om inte personen är omhändertagen enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård. Den psykiatriska tvångsvården är ett av mycket få tillfällen då man upphäver en persons grundlagsskyddade rättigheter. När vi ser att detta ändå har förekommit utanför den psykiatriska tvångsvården – de mycket strikta ramar vi har satt för att skydda individens integritet – är det väldigt allvarligt. Det är inte heller första gången vi får vetskap om den här typen av övergrepp; Kaliber plockade fram uppgifterna . Det är alltså ingen nyhet för myndigheterna. Röster har höjts för att införa ett system med oberoende observatörer vid tvångsavvisningar, och det är en lösning vi förespråkar. När det nu återigen har visat sig att brister i sitt åtagande att utvisningarna ska ske under humana och värdiga former är det att aktualisera frågan. Det är därför jag står inför vår migrationsminister . Jag vill höra om det finns en vilja att se till att inte heller personer som ska utvisas fråntas den här viktiga, grundlagsskyddade rättigheten. 31 Justitie- och migrationsminister (S): De fall med tvångsinjiceringar tar upp ser vi naturligtvis mycket allvarligt på. Det gäller inte bara regeringen utan också Kriminalvården, som ju har hand om dessa resor. Om det är så att detta har förekommit pekar allt mot att det är ett lagbrott, och det får då utredas i vederbörlig ordning. vet jag att Kriminalvården har gjort en anmälan till Inspektionen för vård och omsorg just om att genomföra den typen av utredning, och jag utgår ifrån att de går till botten med det. Jag kan inte föregripa en sådan utredning. Om det i slutändan kanske landar i domstol måste det vara domstolen som avgör vad som har hänt och i så fall hur man ska se på den saken. Om det har förekommit är det dock troligen ett lagbrott, och det finns naturligtvis alla skäl att se allvarligt på det. När det sedan gäller oberoende observatörer tror jag att nummer ett är att man ska kunna genomföra avvisningarna, och det av flera skäl. Grunden i migrationspolitiken är trots allt att man får stanna om man har skyddsbehov. Har man inte skyddsbehov får man inte stanna, och då måste det finnas sätt att avvisa dem som inte får stanna. Det kan ske antingen på frivillig basis eller, i värsta fall, med de tvångsmedel vi använder oss av. Precis som Höj säger är det viktigt att det genomförs på ett värdigt sätt, och i de allra flesta fall går det odramatiskt till. Enligt de direktiv som ligger till grund för det här talar man om ett effektivt övervakningssystem. Det finns ingen generell definition av vad som är ett effektivt övervakningssystem, men har vi sagt att de institutioner vi har – Justitiekanslern, , i sig, och så vidare – är tillräckliga för att leva upp till det. Vi har inga planerade initiativ för att ändra på detta, om vi inte får signaler om att rättsläget har förändrats. I så fall får vi ta upp frågan igen. Om vi ska ta upp frågan uppkommer två saker. Den ena är naturligtvis en budgetfråga; det här är inte gratis att göra, och då måste vi ha pengar till det. Jag ska säga att jag inte har några pengar avsatta i vår budget , och det har inte heller eftersom ni står bakom budgeten. Den andra saken är att hitta vem som i så fall ska vara oberoende observatörer. Det är inte alltid lätt att hitta frivilligkrafter som gärna vill ställa upp på detta, för om man gör det finns det en risk att man legitimerar förfarandet i sig. Och det är inte alltid de som accepterar att vi över huvud taget har tvångsavvisningar på det här sättet. En variant skulle kunna vara att ge uppdraget att övervaka detta till en annan myndighet. Men innan vi är där måste vi ha en budget för det, och sedan får vi lösa frågan om vem som skulle stå för detta. Än så länge, som sagt, tycker jag nog att systemet i huvudsak fungerar bra. Jag utgår från att de här fallen utreds ordentligt av de instanser som har det ansvaret. 32 (V): Frågan för dagen är just hur vi tycker att det här funkar för oss. Uppgifterna framkom alltså första gången . har myndigheterna haft ganska gott om tid på sig att utreda och titta på fallen, för dessa fall som Kaliber nu återigen tar upp, och som jag också ser att myndigheten tar upp, går ju ända . Mitt svar är att det här funkar väl så där för oss om vi är beroende av journalisters avslöjande av den här typen av väldigt allvarliga övergrepp på personers grundlagsskyddade rättigheter. Då tycker jag, precis som kommissionen ursprungligen föreslog, att det skulle kunna vara någon typ av övervakning. De föreslog frivilligorganisationer. Jag håller helt med om att det inte är en lämplig lösning. Vi hör också av organisationerna själva att de inte alls är intresserade av det. Det kan uppkomma ganska allvarliga svårigheter om man ena dagen jobbar med papperslösa och gömda och ska följa med på tvångsutvisning. Det förstår jag mycket väl. Det som är intressant är just detta att vi ser att det här är personer som absolut inte har något skyddsnät. Det är några av de allra mest sårbara människor som finns i vårt samhälle som ska utsättas för en mycket svår åtgärd, nämligen tvångsmässigt återvändande. Att vi i den situationen har den yttersta varsamheten och respekten för att de mänskliga rättigheterna följs tycker jag är helt avgörande. Det är helt sant att vi inte har någon budget för detta. Det vi vill ha är ett samtal om hur vi ser till att det här inte sker igen. Ett sätt skulle kunna vara att under JO och JK göra stickprovskontroller eller liknande och att man skulle kunna ta in det i budgeten i ett senare läge. Det man framför allt måste fråga sig är: Vilka möjligheter har en person som under deportation har utsatts för detta, och som sedan sitter i eller , att berätta om det och kräva att det sker någon typ av åtgärd i ? Det säger sig självt att de har ganska små möjligheter. Jag tycker att det här är allvarligare än så. 33 Justitie- och migrationsminister (S): Jag förstår mycket väl problematiken när man väl är ute ur landet. Hur ska man då kunna prata med eller Justitiekanslern? Det finns ett argument här. Å andra sidan har vi inte löst frågan om vem som i så fall ska stå för tjänsten med oberoende observatörer. Dessutom måste vi vara beredda att sätta av pengar till det. Det enda jag kan säga är att jag ser problemet och tänker följa upp det väldigt noga för att se vilka signaler som finns. Inte minst ska det bli intressant att se vad som egentligen har hänt i de enskilda fallen och hur man går till botten med det. Får jag fler signaler om att det här inte fungerar måste vi ta någon form av initiativ, och det gör vi förstås i så fall gärna i samarbete med . Men än så länge är vi inte riktigt där. Som sagt: Jag följer frågan noga, och jag ser problematiken när det gäller möjligheten att ha en effektiv övervakning. 34 (V): Jag tycker att det på många sätt är överraskande positiva besked att man faktiskt ser problematiken och förstår att om en person väl sitter i upphör idén om ett fint svenskt system som fungerar så snart personen är långt borta. Tvångsutvisningar är väldigt dyra och påkostade. Att tänka igenom ett bra system med stickprov, kontroller eller någon typ av mr-ombudsman, som vid tillfällen ser till att det verkligen går rätt till, tror jag vore väldigt klokt och ett föredöme i en värld där man alldeles för ofta åsidosätter de svagastes rättigheter även vid sådana här tillfällen. Det hoppas jag att vi en vacker dag kan genomföra. 35 Justitie- och migrationsminister (S): Låt oss föra den här diskussionen vidare i så fall. Jag är glad att inte har ifrågasatt tvångsavvisningar som sådana. Det är faktiskt en ordning som vi måste ha om vi över huvud taget ska upprätthålla grundprincipen. I de allra flesta fall klarar man det här ganska odramatiskt. De allra flesta avvisningar är dessutom frivilliga. Men när man är i de allra svåraste situationerna, hur ser man då till att man inte går utanför sina ramar? är det sagt att , Justitiekanslern och de myndigheter vi har upprätthåller reglerna på ett bra sätt. ser jag också en utveckling på andra håll där man lyfter fram detta med oberoende observatörer. Till exempel har Frontex i sina riktlinjer krav på oberoende observatörer när det gäller de flygningar som sker där. Där ser vi en sådan utveckling. Jag tar gärna det här vidare. Vi knäcker inte i talarstol frågan om vad vi ska göra. Men det tål att funderas på hur man kan skapa en bättre ordning, och här har det kommit några idéer. Om inte frivilligorganisationerna vill vara med på detta, och man då ger uppdraget till en annan myndighet, är risken att legitimiteten i allmänhetens ögon ändå inte blir så stor som den skulle kunna vara, därför att man alltid kan säga att det var en myndighet som tittade på detta. Det är också ett bekymmer i det här. Därför gäller det att hitta en ordning som klarar att upprätthålla både så stor trovärdighet och legitimitet som möjligt. Låt oss ta tillbaka frågan till för att jobba vidare med den, så får vi se var vi i slutänden landar. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellationerna 2014/15:111 och 114 om avskaffandet av anslaget till finansmarknadsforskning 36 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag kommer att ta initiativ till en konsekvensanalys av nedläggningen av forskningsprogrammet för finansmarknadsforskning och ompröva min inställning till finansmarknadsforskningen i ljuset av vad en sådan analys kommer fram till. Vidare har frågat mig  vilken grund jag och regeringen har för påståendet att finansmarknadsforskningen kan fortsätta i relevant omfattning efter att den statliga delfinansieringen fasats ut  om jag och regeringen är beredda att ompröva förslaget att fasa ut anslaget om det visar sig att finansmarknadsforskningen påverkas negativt av utfasningen av den statliga delfinansieringen  hur jag ser på vikten av forskning på finansmarknadsområdet, bland annat med tanke på den omfattande banksektor vi har i och de risker vi vet att den kan medföra. Jag svarar på båda interpellationerna i ett och samma svar. I samband med finanskrisen vidtogs en rad åtgärder för att främja stabilitet på finansmarknaderna. Den mest väsentliga åtgärden var att ta fram ett ramverk för finansiell stabilitet i bred politisk samverkan, där de viktigaste delarna var stärkta regelverk, förbättrad tillsyn, effektivt krishanteringssystem och förstärkt insättningsgaranti. En del av initiativen var av långsiktig karaktär och en del av temporär karaktär med varierande längd på utfasningsperioden. Det inrättade finansiella stabilitetsrådet är ett viktigt forum för regeringen att avhandla frågor om finansiell stabilitet, behovet av åtgärder för att motverka uppbyggnaden av finansiella obalanser och, i händelse av en finansiell kris, behovet av åtgärder för att hantera en sådan situation. En av åtgärderna i samband med finanskrisen var därför ett skyndsamt genomförande av en satsning på finansmarknadsforskning. Verket för innovationssystem, , fick därför i uppdrag att finansiera en sådan satsning. Ett nytt anslag inrättades i statens budget för finansmarknadsforskning med en ram på . I övrigt finansieras en betydande del av forskningen i genom statliga forskningsfinansiärer, till exempel och . Medlen fördelas ut efter ansökan i konkurrens mellan olika intressenter inom olika samhällsområden. Därutöver finns en omfattande forskningsfinansiering från näringslivets sida. En viktig målsättning för genomförandet av programmet för finansmarknadsforskning har varit att den privata finansmarknadsbranschen skulle bidra med hälften av de totala insatserna. Samverkan och samfinansieringen fungerar väl, och den privata finansmarknadsbranschen har tagit ansvar för att utveckla forskningen. Detta bör medföra att det även framöver bör finnas goda förutsättningar att bedriva en bra forskning. För att säkerställa en fortsatt högkvalitativ finansmarknadsforskning kan det dock finnas anledning att ge i uppdrag att lämna en redovisning till regeringen med en konsekvensanalys av de ändrade förutsättningarna för forskningen. Mot bakgrund av resultatet av en sådan analys bör sedan förnyade överväganden i saken göras. 37 (FP): Det är trevligt att höra att finansmarknadsminister här i kammaren är så pass öppen för ett omvärderande av beslutet, men jag är inte helt nöjd med svaret ändå. Initiativet att skapa ett program för finansmarknadsforskning togs i ljuset av den globala finansiella krisen /09. Ökad kunskap om hur banksystem och finansiella marknader påverkar den verkliga ekonomin, hur kriserna uppkommer, vilka följdeffekterna blir och hur hushållen påverkas är viktiga frågeställningar. När programmet initierades av alliansregeringen var det tydligt att horisonten var en tioårsperiod. Per säger att verksamheten inte har utvärderats. Det är fel i sak eftersom själv har utvärderat den verksamhet som finns i , och och givit verksamheten gott betyg. På de lärosäten där denna forskning bedrivs har det funnits en inriktning att den ska fortsätta till. I det läget kommer den rödgröna regeringen med ett drastiskt besked och beslut i budgetpropositionen som innebär att det tas bort och att stödet dras bort helt , vilket i sak betyder en nedläggning av detta program. Det argument som finansmarknadsministern anger om privat medfinansiering bygger på tanken att det i grunden finns en statlig grundforskning, en statlig finansiering. Det är grunden för att privata intressenter utöver det ska addera pengar till forskning. Vi var många som blev överraskade av beslutet att så drastiskt och mitt dra undan pengarna. sker en öppning i den meningen att Per säger att regeringen avser att konsekvensbeskriva detta. Men det saknas fortfarande pengar , och är det i den budgetproposition som ligger på bordet aviserat att pengarna försvinner helt och hållet. Konsekvensbeskrivningen borde ni ha gjort för länge sedan. En normal beslutsfattare samlar först in ett underlag avseende om det är en bra eller dålig verksamhet och om verksamheten klarar sig med mindre pengar eller mer. Men ni har direkt, utan att göra det, bestämt att dra undan pengarna och lägga ned verksamheten. flaggar ni för att ni är beredda att konsekvensutreda detta, vilket jag välkomnar. Jag vill dock veta vad nästa steg är rent konkret. Avser regeringen att skjuta till pengar? Har vi att vänta en tilläggsbudget där pengarna säkerställs långsiktigt? Vad händer med pengarna ? Det här var ett drastiskt, ogenomtänkt och oansvarigt beslut. Det är bra att regeringen flaggar för ett omtag, men jag vill ha ett förtydligande av vad som sker med pengarna för både 2015 och 2016 och av hur finansmarknadsministern långsiktigt ser på denna verksamhet. 38 (M): Det var med viss förvåning vi noterade detta förslag som var nästan insmuget i budgeten, för det annonserades inte på något tydligt sätt. I regeringens budget fanns det dock med att man plötsligt skulle avveckla anslaget till finansmarknadsforskningen, och det skulle ske ganska drastiskt och snabbt. Utfasningen börjar redan under innevarande år. I den höständringsbudget som vi ska behandla finns en neddragning på drygt 1 miljon. Sedan fortsätter detta 2015, och 2016 är anslaget helt borta, enligt regeringens förslag. Jag har suttit i finansutskottet tillsammans med nuvarande finansmarknadsminister och hört honom, som jag uppfattat det, vara ärligt bekymrad över det som kan hända på finansmarknaden när det inte fungerar som det ska. Det har gällt många frågor, allt från hushållens skuldsättning till större frågor om banksektorn och finanssektorn. Jag hade därför förväntat mig att Per skulle vara lite mer försiktig än att stå bakom en budget som gör ett sådant drastiskt ingrepp. Det finns många problem med detta förslag. Ett rent principiellt problem är att det innebär att staten bryter ett långsiktigt åtagande. Staten har gått in och gjort utfästelser om ett tioårigt åtagande gentemot denna forskning, vilket staten i så fall ensidigt bryter. Det är problematiskt. Det handlar inte om bara finansmarknadsforskningen i sig, utan det är ett generellt problem för hur staten uppfattas som part i olika sammanhang. Dessa förpliktelser går dessutom åt båda håll. Som jag ser det kan staten inte ensidigt ta bort anslaget och sedan utgå från att den privata sidan behåller sin finansiering. Båda sidor har ett ansvar att stå för det man har sagt. Detta riskerar statens trovärdighet som part, och det är allvarligt. Det riskerar att skada rykte när det gäller internationell forskning. Det uppfattas dessutom som ganska oseriöst. Jag har förstått att det finns exempel där man fick besked om anslag till sådan här forskning så sent som . kom det nya besked från när de sett budgetpropositionen där regeringen drar ned anslaget kraftigt och tar bort det helt . Denna typ av ryckighet kan man inte ha i verksamheten, och det tror jag att finansmarknadsministern förstår. Finansmarknadsforskningen, med centrum i och i samarbete med universiteten i bland annat och , håller mycket hög kvalitet. har utvärderat detta, vilket nämndes tidigare. Denna utvärdering hoppas jag att finansmarknadsministern har fått ta del av och läst. Det man har byggt upp är en plattform, en infrastruktur, ett center för att kunna bedriva seriös forskning av internationell toppklass. Det borde vi vara stolta över i . Man kan också se det som att staten betalar en liten försäkringspremie i och med denna satsning, för vi vet vad som kan hända om denna sektor inte fungerar. Det kan ställa till stora problem i hela samhällssektorn. Per svarade inte riktigt på de konkreta frågor jag ställde. Jag ber därför Per att kika på de frågor jag ställde i interpellationen och komma med ett litet förtydligande. 39 Statsrådet (MP): Jag tackar interpellanterna för att de har ställt sina frågor så att vi kan ha denna diskussion. Det är värdefullt. Vi vill gärna ha en dialog med om alla förslag som finns i budgeten, så jag välkomnar denna diskussion. Det är också bra att interpellanterna ställer sig positiva till den forskning som utförs. Det gör regeringen också. Det är viktigt att utforma ett bra system för forskning så att vi har en gedigen grund att stå på, till exempel inför kommande finansiell instabilitet och oro. Regeringens frågeställning avser att man valde en ganska ovanlig lösning när man avsatte pengar till ett specifikt område via statsbudgeten. Då är det rimligt att se om det finns andra möjligheter att finansiera denna typ av forskning. Forskning är viktigt.