prot · H10987 · 2014-03-20 00:00:00 — De frågor som har behandlat i detta betänkande är på intet sätt nya, men jag har ändå valt att ta lite av kammarens tid i anspråk. kommer att ta upp frågan om meddelarskyddet, så det berör jag inte i mitt anförande. Den första fråga jag vill ta upp gäller hets mot transpersoner. Det är dags, herr talman, att även transpersoner skyddas av hatbrotts- och hetslagstiftningen. När den nya diskrimineringslagen trädde i kraft infördes även diskrimineringsförbud för könsöverskridande identitet eller uttryck, och det gäller alla samhällsområden. Transpersoner är alltså skyddade mot diskriminering men inte mot hat- eller hetsbrott. Transpersoner har bättre juridiskt skydd mot hatbrott i 15 andra länder i än i . Även har rekommenderat sina medlemsländer att i sina lagar inkludera transpersoner när det gäller lagar om hets mot folkgrupp och straffskärpningsparagrafer vid hatbrott. Vi hade uppe frågan i . Men kommittén uppgav att man av tidsskäl inte kunde analysera en utvidgning av bestämmelsen djupare, utan man överlämnade en skrivelse till regeringen. Justitieministern sade i ett frågesvar att hon inlett ett arbete med att låta analysera hur strafflagstiftningen om hot och andra övergrepp skulle kunna ändras för att bättre än träffa och motverka det som bör vara straffbart. anför utskottets majoritet att regeringen har för avsikt att tillsätta en ny utredning som ska få i uppdrag att utreda vissa av de övriga frågor som har övervägt men som inte resulterat i några förslag från regeringen. Frågan om hets mot transpersoner kan komma att tas upp i det sammanhanget. Men denna fråga övervägdes inte ens i . Att frågan kan komma att behandlas eller kan komma att tas upp har jag nu hört . Är det inte dags att den kommer upp nu och att ger regeringen till känna att det faktiskt är mening att även transpersoner ska ha skydd mot hot och hets? Kränkningar på internet kan aldrig var okej eller accepteras. Det är mycket allvarligt när någon utsätts för kränkningar, oavsett var de sker. Men det finns också en balans mellan skyddet för den personliga integriteten och den offentlighet som möjliggörs genom det grundlagsskydd som TF och YGL ger för medier som sökt och fått utgivningsbevis. När vi diskuterade detta i kommittén diskuterade vi kränkningar både inom och utanför det grundlagsskyddade systemet. Vi diskuterade också vikten av pressens egna etiska system. När det gäller webbsajten Lexbase, ett fall som uppmärksammades, hände det som vi faktiskt diskuterade kunde och borde hända. Övriga granskande medier började kritiskt granska och analysera vad som fanns i databasen. De bakom databasen började krypa till korset och medgav vissa fel. De hade en del att rätta till. Webbhotellet reagerade, och sajten lades ned. Det är mycket beklagligt att några personer blev felaktigt utpekade under den korta tid sajten var i bruk. Men att göra en grundlagsändring kan få stora konsekvenser för dem som vi vill ska granska, alltså för de grundlagsskyddade medierna. Däremot sade kommittén – och det håller vi fast vid – att man bör överväga fler åtgärder för de icke grundlagsskyddade medierna, för det är den delen av internet som står för de flesta kränkningarna, men någon annan förändring är vi inte beredda att göra. Den sista fråga i detta betänkande som jag vill beröra är frågan om mediekoncentrationen. Mediesituationen i landet har framtvingat en än större ägarkoncentration än det var då biföll ett tillkännagivande om en översyn, som regeringen sedan avstod från att verkställa. Det finns bara tre ställen i landet där ortens dagstidningar har olika ägare. Situationen för landets tidningar och andra granskande medier har inte blivit bättre med den tekniska utvecklingen eller digitaliseringen. Och de sociala medierna kan på intet sätt ersätta det demokratiska uppdrag som de grundlagsskyddade medierna har. Behovet av en utredning som ser över hela mediesituationen i landet finns fortfarande. Vi står bakom samtliga våra reservationer, men för tids vinnande vill jag yrka bifall bara till reservation 2. 96 (V): står bakom fyra reservationer i det här betänkandet. Jag gör precis som och . Jag yrkar bifall bara till en, för att vi inte ska behöva votera i onödan. Jag tänker yrka bifall till reservation nr 3, som handlar om kränkningar på internet. De övriga reservationerna står vi förstås bakom. har bland annat hets mot transpersoner, meddelarfriheten och mediekoncentrationen belysts. Jag tänker inte yttra något mer om det. Vi är helt överens i de ställningstagandena med Socialdemokraterna och med . Vad det gäller kränkningar på internet är det precis som tidigare sade. Vi har haft en sajt som har lagt upp uppgifter om dömda brottslingar men även om personer som inte alls har varit dömda, eftersom man inte har haft någon större ordning och reda i det hela. Den har stängts. Som jag uppfattat det har den inte stängs på grund av att de som stod bakom hemsidan var tveksamma till den, utan det var webbhotellet som helt enkelt stängde sidan. Det har framkommit att man har för avsikt att öppna den igen. Det har inte hänt . Det här är problematiskt. Det är ett uppenbart missbruk av grundlagsskydd som man har ägnat sig åt. Det är stor risk att det här fortsätter och också accelererar. Jag håller med om att det är ett jätteproblem om vi börjar inskränka mediers möjligheter att granska. Därför har inte vi heller sagt att vi tycker att det här ska gå till på ett särskilt sätt. Men det är ett problem, och man bör titta vidare på det när det gäller det här sättet att väldigt tydligt missbruka de regelverk vi har för att kunna ha en öppenhet och granskning av makten. Här hänger man ut enskilda individer på ett sätt som aldrig har varit avsett. Vi riskerar att i praktiken få ett system i landet med livstidsstraff för småbrott. En dömd person kan då heller aldrig ha avtjänat sina straff. Det här kan också utveckla sig till att gälla andra områden. Hur ska man hitta den här balansgången? Det är jättesvårt. Jag tror att man måste titta vidare på frågan och se om man inte kan komma fram till någon form av lösning när det gäller hur man ska göra med det här användandet av grundlagsskyddet genom utgivningsbevis. Jag vill också lyfta frågan om en nätombudsman. Kränkningar på internet i andra sammanhang är väldigt vanliga. De drabbar framför allt kvinnor. Det är unga kvinnor men också yrkesverksamma kvinnor. Debatten om näthatet har visat att kvinnor som yttrar sig offentligt – konstnärer och politiker – är extremt utsatta för ganska allvarliga övergrepp och övertramp. Vår uppfattning är att det är alldeles för dåligt stöd till personer som blir utsatta för kränkningar på nätet och att det behöver åtgärdas. Där är det förstås viktigt, just vad gäller yngre personer, att stödet ska vara massivt. Det är också ett sätt att tala om att det faktiskt inte är okej att använda sig av övergrepp och sexism bara för att det är på nätet. Detta är något som samhället ser allvarligt på, och vi bör verkligen göra vad vi kan för att stödja dem som drabbas. Därför yrkar jag bifall till reservation nr 3. 97 (M): I det här betänkandet behandlas motioner som spänner över ett stort område. En del av dem behandlar frågor som har tagit ställning till, i vissa fall . Därför har de behandlats i förenklad ordning. Jag tänker uppehålla mig vid två av de många frågor som tas upp här. Den första av dem handlar om meddelarskydd för anställda i offentligt finansierad verksamhet. Här har utskottet vid tidigare tillfällen, till exempel , uttalat sig positivt för en utvidgad lagstiftning om meddelarskydd för anställda i offentligt finansierad verksamhet som utförs av privata utförare. Sådan lagstiftning måste, menade utskottet då, bygga på principen att meddelarskyddet så långt det är möjligt ska vara detsamma som för offentliganställda. , till vilken man då vände sig, ansåg sig inte ha möjlighet att inom ramen för de resurser de hade djupdyka i frågan. Därför har den senare utretts i särskild ordning, precis som utskottet föreslog . Den utredningen lade fram sitt betänkande , och den behandlas nu i gängse ordning i . Vi tycker att det är rimligt att avvakta resultatet av den processen, till skillnad från Socialdemokraterna, , som dels väljer att slå in öppna dörrar genom att kräva att det som görs ska göras, dels väljer att gå ett steg till genom att kräva meddelarskydd även för andra privat utförda offentligt finansierade verksamheter än de som sker inom vård, skola och omsorg. Frågan berörs i utredningen. Jag vill hastigt påminna om vad som sägs där. Utredningen kommer nämligen fram till att fördelarna med en sådan reglering inte uppväger nackdelarna. Genom att begränsa förstärkningen av meddelarskyddet till vård, skola och omsorg täcker man in huvuddelen av de arbetsuppdragstagare som det är mest angeläget att skydda. blir det mycket enklare att förutse effekterna av förstärkningen jämfört med om det förstärkta skyddet ska tillämpas i all verksamhet som på ett eller annat sätt är offentligt finansierad. Det följer av att offentligt finansierad verksamhet omfattar ett brett och svåröverskådligt spektrum av verksamheter och att det inte går att förutse vilka verksamheter det offentliga kan tänkas finansiera . Jag vill speciellt nämna att utredningen öppnar för att man mycket väl kan återkomma i frågan. Ett exempel som har nämnts är att frågan skulle beröra anställda i företag som ägnar sig åt järnvägsunderhåll för en offentlig uppdragsgivares räkning. Det kan vid första påseendet te sig rimligt, men vid lite eftertanke inser man lätt vilka problem som skulle uppstå. Många privata företag tjänar pengar på att sälja varor och tjänster till den offentliga sektorn. Det är varor som alltså betalas med offentliga pengar. Hur ska avgränsningarna göras? Jag vill också ägna några ord åt frågan om ägarkoncentration i medierna. Det är en gammal kär vänsterfråga. Det första jag vill påpeka är att det i praktiken – om vi med det menar innehållet i tidningen, det är huvudsakligen dagstidningar vi talar om – faktiskt spelar rätt liten roll vem som äger tidningen. Svensk dagspress är full av exempel på detta. Antalet titlar är stort – extremt stort för ett land med en befolkning som vår – men antalet tidningsföretag är litet. Det här är delvis också en följd av de presstödsregler vi själva har utformat som har gynnat den typen av ägarkonstruktioner. Men i praktiken spelar det liten roll. Samma ägare ger ut tidningar med vitt skilda profiler och politiska inriktningar. Näraliggande exempel är , som ger ut både och . En koncern som jag själv har arbetat i, , ger ut liberala, borgerliga och socialdemokratiska tidningar. De har inte påverkats i sin publicistiska gärning och sitt publicistiska innehåll av det faktum att de råkar ha samma ägare. Om man anser att själva förekomsten av många titlar är av värde, att många tidningar är värdefulla – en viktig princip för utformningen av dagens presstödsregler – är ägarkoncentration inte bara oundviklig utan också nödvändig. Med tanke på dagspressens allt tuffare och hårdare ekonomiska villkor är det en inte alltför djärv gissning att ett rätt stort antal titlar redan hade försvunnit om det inte hade varit för att de backades upp av ägare med starka muskler. Betydligt viktigare än fixeringen vid vem som äger är de villkor som vi politiker kan skapa för ägandet. Det är vi som har makten att skapa goda villkor för företag och företagande inom olika medier, för de stödsystem vi utformar, och vi har ansvaret för vilka konsekvenser stödsystemen har för konkurrensen på marknaden. Det är vårt ansvar, inte att reglera vem som får äga vad. Därmed, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag. 98 (S): Meddelarskydd i offentligt finansierad verksamhet är en ständigt återkommande fråga. Under de snart åtta jag har suttit i har det varit en fråga som vi socialdemokrater har drivit. Vårt parti har motionerat i frågan. Att frågan är ständigt aktuell beror kanske på den tidigare . Den här gången är det en förskola. Vad hade det varit om det hade funnits ett meddelarskydd? Hade dessa saker uppdagats tidigare om ingen anställd hade kunnat utsättas för repressalier för att man säger ifrån? I takt med att allt fler verksamheter i offentlig regi säljs ut till privata aktörer ökar behovet av kontroll och insyn när detta inte är lika självklart som i offentliga verksamheter. För anställda inom privat verksamhet som finansieras av offentliga medel finns det till exempel inget skydd mot att arbetsgivaren efterforskar vem som har lämnat uppgifter till medierna eller mot repressalier som kan drabba de anställda genom att de helt enkelt får sparken. Det är enligt vår mening helt oacceptabelt. Det är riktigt att regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda frågan om ett stärkt meddelarskydd för privatanställda. Utredningen avgränsades till vård, skola och omsorg. Jag satt med i referensgruppen för utredningen. Jag vet hur avgränsningen såg ut. Utredningen lämnade sitt betänkande Stärkt meddelarskydd för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet. I utredningen läggs det fram förslag om ett stärkt meddelarskydd för anställda inom vård, skola och omsorg. bereds utredningen i . Det är väl allas förhoppning att det ska komma en proposition i vår. Men det återstår att se. Det förstärkta meddelarskyddet inom vård, skola och omsorg är ett steg i rätt riktning. Men det finns fler verksamheter. Exempelvis har nämnts de som kör bussar eller utför underhåll av bussar och tåg. Det är väl bra om de kan slå larm om att det finns brister i säkerheten utan att riskera anställningen. Framöver är det också viktigt att statliga bolag får regler för meddelarskydd på samma sätt som kommunala bolag har. Regler för kommunala bolag infördes , men statliga bolag släpar fortfarande efter. Enligt vår mening bör all offentlig verksamhet omfattas av meddelarskydd, inte bara inom vård, skola och omsorg, och även insynen i offentlig verksamhet i privat regi bör stärkas. Jag vill med detta yrka bifall – precis som och har gjort – till reservation 1 om meddelarskydd i offentligt finansierad privat verksamhet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2013/14:AU5 Arbetsmiljö föredrogs. 99 (S): Då har vi alltså mandatperiodens sista utskottsdebatt om arbetsmiljöfrågor före valet. Man kan, om man så vill, försöka sig på en liten utvärdering av vad moderatledd arbetsmiljöpolitik har lett till. Man kan konstatera att , en av världens främsta, skingrades för vinden och lades ned. åkte på kraftiga nedskärningar och hamnade under press. Det betyder att måste minska antalet inspektörer, minska organisationen och därmed få mindre muskler att hantera de viktiga arbetsmiljöfrågorna. Det har lett till att man får lägga ned distriktskontor, herr talman, och man får gå från att tidigare ha haft specialister inom olika områden till att ha generalister. En sak som inträffade och som lyfte arbetsmiljöfrågorna, herr talman, var när statsminister gick ut och önskade att fler kunde jobba till . Det gav en skjuts framåt i arbetsmiljöfrågorna. Då uppstod en diskussion om hur vi ska göra för att fler ska kunna jobba till dagens pensionsålder enligt avtalet, . Vi har sett och märker att det finns ett tryck från en konservativ . Där finns det en högnivågrupp, ledd av Stoiber, som har lagt fram 60 olika förslag i ett program som kallas för Refit som berör arbetsmiljöområdet. Man ska ha olika skyddsnivå på arbetsmiljöfrågorna beroende på företags storlek. Om det är 250 anställda eller färre klassas det som ett mindre företag. Då ska man tillämpa en viss typ av arbetsmiljölagstiftning. Är det större företag är det högre skyddsnivå. Ungefär 98–av de svenska företagen blir berörda. Det är märkligt att moderata politiker i säger en sak men har en annan ton här hemma. Det finns också förslag om gold-plating, det vill säga att om en medlemsstat i unionen väljer att ha regler för arbetsmiljö och arbetarskydd på högre skyddsnivå måste det motiveras inför kommissionen. Det tycker vi är en bakvänd ordning. Vi har sett att sjukskrivningstalen har vänt och går åt fel håll och har gjort det . Det handlar om psykosociala arbetsmiljöproblem som tornar upp sig. Det är mest kvinnor som drabbas. gjorde en undersökning om det systematiska arbetsmiljöarbetet, , och kunde tyvärr konstatera att det fungerar otillfredsställande. Man skriver i rapporten att , det systematiska arbetsmiljöarbetet, i mycket är en sidovagn, det vill säga att det har blivit en sak bredvid när det i själva verket är grunden för väldigt mycket av arbetsmiljöarbete på arbetsplatserna. Man säger att det är bristande motivation hos arbetsgivarna och att de inte följer upp resultatet, tyvärr. Vi kan konstatera att det saknas skyddsombud på alltför många arbetsplatser runt om i landet. Vi vet att som går förändras arbetsmarknaden. Ett växande problem är det kallar för en grå sektor, som uppträder på allt fler ställen runt om i landet. Det är nya företag, det kan vara svenska företag eller utstationerade, som man egentligen har ganska dålig kontroll på, många av dem utanför det regelsystem som ska tillämpas på arbetsmiljöområdet. Vi vet att det är många som dumpar både anställdas villkor och priserna, och så konkurrerar man ut de seriösa företagare som har kollektivavtal och som följer arbetsmiljöreglerna. Det finns väldigt många frågor som vi måste tackla och möta inom arbetslivet. Det som är gemensamt för oss alla här i är att vi säger – åtminstone säger vi det i talarstolen – att alla ska ha en god arbetsmiljö. Jag vet att vi säger det allihop, men jag är starkt övertygad om att vi skiljer oss i synen. Vi socialdemokrater har en högre ambitionsnivå än vad har. Vi har en mycket starkare vilja att försöka se till att vi får mer ordning och reda ute på arbetsmarknaden. Vi ser arbetslivets behov. När vi beskriver en verklighet kallar ni oss för svartmålare. När vi tar upp en diskussion om att det krävs nya verktyg så att vi kan nå längre ut, till kapillärerna, till alla företag i landet tycker ni att vi är tråkiga som beskriver situationen ur bara en sida. Men det finns en vilja och en drivkraft hos oss socialdemokrater att verkligen se till att vi kan få en bättre arbetsmiljö överallt i detta land. Det viktigaste vi kan koppla in i arbetsmiljötänket är ordning och reda, och då menar vi att vi måste få en bättre kollektivavtalstäckning i alla branscher där det finns starka parter som tar ansvar och respekterar avtalet. Där vi ser att det finns kollektivavtal och starka fack med hög organisationsgrad och där det finns aktiva skyddsombud som samverkar med företagsledningarna prioriterar man arbetsmiljöfrågorna. Alla skyddsombud och chefer måste få tillgång till arbetsmiljöutbildning av hög kvalitet. Det är en självklarhet för oss. Men där brister det också. Vi vill ändra lex så att vi kan ha svenska kollektivavtal över hela landet. Då följer arbetsmiljöarbetet med, och kontrollen och möjligheterna att nå fler företag ökar. Det är därför vi i betänkandet kräver att alla tillbud och olyckor ska rapporteras till , oavsett vad det är för företag. Så kan vi få till en bättre ordning. Kan vi i detta svep få konkurrensneutrala villkor inom åkerinäringen har vi vunnit mycket på arbetsmiljösidan. Vi vet att över hälften av alla långa transporter i utförs av utländska chaufförer, som vi vet har urusla villkor och arbetsmiljöer. Allting hänger ihop. När vi pratar om bättre arbetsmiljö måste vi koppla in anställningsformerna. Det skriver självt. Allt fler har osäkra eller korta anställningar. Det är ett stort arbetsmiljöproblem. Därför måste vi naturligtvis ta itu med detta. Jag vänder mig till er i regeringspartierna. Ni kan väl börja lyssna lite mer på oss. Vi måste stoppa möjligheterna för arbetsgivarna att stapla visstidsanställningar på varandra. Kritik kommer från och från de fackliga organisationerna, men ni struntar blankt i det. En annan fråga som kan vara ny för denna kammare är att vi vill införa ett beställaransvar för att säkerställa att man kan kräva god arbetsmiljö hos entreprenörföretagen. Det kan inte få vara så att man gör en jättebillig upphandling av en verksamhet som leder till usla villkor och dålig arbetsmiljö för dem som ska utföra arbetet och sedan bara låter det vara så. Jag glömmer inte det kristdemokratiska landstingsråd som trädde fram här i . Taxichaufförerna demonstrerade utanför därför att de hade förlorat upphandlingen. De hade bra villkor och en reglerad arbetsmiljö. Upphandlingen gick till oseriösa, varpå den berörde kristdemokraten svarade att han enbart ser till brukarna. Om det är dåliga villkor är det en affär mellan dem som kör bilarna och ägaren. Det visar bara på den dåliga respekt man har för kollektivavtalen hos regeringen. Vi behöver öka anslagen till . Det har vi sagt här efter de stora neddragningar som gjorts. Vi behöver fler som kan inspektera. Vi behöver prioritera de nya arbetsmiljöproblem som dyker upp i det som kallas det moderna arbetslivet. Med det menar vi i första hand de psykosociala frågorna. Vi behöver satsa på och samla forskningen, som är en grund i det hela – mer kunskap, bättre kunskaper, förslag till nya lösningar. Vi behöver satsa på forskningen om arbetsliv och arbetsmiljö och samla den i ett nationellt centrum. Jag tycker att det är bra att har släppt sitt styvnackade motstånd mot vårt förslag om en nollvision mot dödsolyckor i arbetslivet. Det innebär att det blir ett tillkännagivande till regeringen om att ta ett initiativ till det som är så logiskt, att tillsammans med parterna påbörja ett arbete och utforma en nollvision. Det är en enkel fråga, och den förstår alla. Jag känner mig nöjd med det ställningstagande som och ni övriga har gjort. Det är också bra att går med oss i fråga om att regeringen ska återkomma till med förslag om hur mobbning och trakasserier i arbetslivet ska minska. Forskarna säger – och det vet ju ni som har varit på en del av dessa konferenser – att det är mellan 100 och 300 människor som begår självmord på grund av att de blir trakasserade på jobbet. Det kan beskrivas i volym som att av dem som finns på arbetsmarknaden känner sig kränkta i arbetslivet. Det är ungefär 250 000 människor, så det är ett jättestort problem. Det är bra att vi är överens om att tillsammans försöka hitta en lösning på det problemet. Men som jag sade tidigare förstår jag inte riktigt varför ni inte vill vara med på att samla forskningen. Det är en bra idé, en socialdemokratisk idé som vi delar med många andra partier efter det att ni slog sönder . Det var ett beklagligt beslut som ni då fattade. Arbetsmarknadens parter ligger på. skriver tillsammans med LO, TCO och om detta, men det gör inte . Jag utgår ifrån att det är som styr regeringen, och jag utgår också ifrån att ni övriga finner er i det. Frågan är hur man bäst kan hitta svaret på de riktigt svåra och långsiktiga frågorna om man inte ger forskningen större möjligheter. Det kan inte vara så att ni är helt nöjda med dagens läge. Att har fått en liten slant för att genomföra en kunskapsinsamling räcker väl inte för att minska utslagningen i arbetslivet. Det löser väl inte problemet för alla dessa kvinnor som är tvungna att lämna arbetslivet på grund av belastningsskador och som har ett liv framför sig som fattigpensionärer. saknar en tredjedel av alla anställda företagshälsovård. Detta är allvarligt. Det har fått och får sina konsekvenser i arbetsrelaterade sjukdomar, ja, kort sagt i sämre arbetsmiljö för många arbetstagare. Många arbetsgivare väljer det billigaste alternativet och tecknar så kallade nollavtal med företagshälsovården. Det inte för kvalitet och framför allt inte för ett förebyggande arbete. Därför kräver vi att regeringen tar initiativ till att, i samverkan med arbetsmarknadens parter, skapa en effektiv, kvalitetssäkrad företagshälsovård som omfattar alla arbetstagare.