prot · H10965 · 2014-02-05 00:00:00 — De satsningar som görs i utbildningssystemet i de allra lägsta årskurserna är fundamentala för att vi ska kunna ha en högskola och en forskning med hög kvalitet. Några av de punkter som har tagits upp har min kollega redan förtjänstfullt täckt. Men låt mig ändå ta upp några. Beträffande kvalitetsutvärderingssystemet: Perfekta resursfördelningssystem tror jag inte finns. Jag tycker att man ska vara ödmjuk nog att säga det. Det nya, kvalitetsbaserade resursfördelningssystem som trädde i kraft följs aktivt av UKÄ, som också har i uppdrag att utveckla metoden i ett nära samarbete med arbetsmarknaden, som också ska ingå i bedömningen, detta på tal om samverkan och arbetsmarknadskoppling. Det kan också vara på sin plats att påminna till exempel om att man mitt i det utvärderingssystem som gäller inte bör förändra systemet. Det är väl viss rim och reson i att ett system ska få på sig att verka innan man utvärderar det. UKÄ har också ett fritt mandat – mycket friare än det gamla – att ändra i systemet, vilket vi också har fått redogörelse för i utbildningsutskottet. Från sida har man aviserat en beredskap för att komplettera och utveckla systemet, om man ser att det behövs, utifrån grundprinciperna om att utvärdera resultat. Det är ju det vi gör – vi utvärderar resultat. Det är det som räknas. Det kan också vara bra att minnas att den dåvarande styrelsen för SUHF i en debattartikel i eller 2009, tror jag, kritiserade det tidigare utvärderingssystemet, framför allt för att det inte fokuserade på kvalitet. Man hade alltså klara tankar om att det utvärderingssystem som fanns inte var bra. har också tagit upp ett antal frågor när det gäller arbetsmarknadskoppling. Vi ser glädjande nog att flera lärosäten satsar på att just öka de praktiska inslagen i utbildningarna, vilket är mycket bra. För att visa på betydelsen av detta, utan att gå in på detaljer om hur det ska gå till, har regeringen gett UKÄ i uppdrag att stödja lärosätena i detta arbete. Av regleringsbrevet 2013 framgår tydligt att myndigheten ska informera universitet, högskolor och blivande studenter om arbetsmarknadens framtida behov och i samverkan med universitet och högskolor följa och redovisa de examinerades etablering på arbetsmarknaden. Det finns problem, och jag är den första att erkänna det. Bland annat är det generellt för kort undervisningstid, speciellt inom vissa områden. Att ha föreläsning är inte idealet, eller ens rimligt, inom de flesta utbildningar. Därför är betydelsen av de höjda ersättningsbeloppen per heltidsstudent, höjda basanslag, en generell finansiell satsning och den kvalitetsbaserade resurstilldelningen så stor samt att man då väljer att satsa på ökad kvalitet och inte på ett ökat antal platser. Kom ihåg att vi fortfarande har ett stort antal platser. Det är naturligtvis kvaliteten som måste öka. Här går som bekant en skiljelinje mellan å ena sidan Alliansens och regeringens politik och å andra sidan oppositionens politik. Resurser är viktiga, men det är hur de används som är avgörande. Det är lärosätena som till stor del har ansvaret att fördela resurserna. När det gäller breddad rekrytering krävs det fortfarande ett målmedvetet arbete från lärosätena och en uppbackning från politiskt håll. Hur det praktiska ska ske – hur och var lärosätena kommunicerar med yngre elever, att det finns möjlighet till support och stöd för att man ska kunna orientera sig som ny student och så vidare – måste vara upp till varje högskola. Det kan inte vi sitta i och bestämma. Det som passar i , hemma hos mig, passar inte i . Det kan jag vara tämligen säker på. Vad gäller utländska studenters validering av betyg, eller om de saknar betyg att visa upp när de kommer hit – betyg är kanske inte det första man packar ned när man flyr hals över huvud från ett land – redovisade UHR, som är myndigheten för universitets- och högskoleområdet, sent metoder för hur en sådan validering kan gå till. Om vi ska kunna ta vara på alla de goda krafter som kommer hit till vårt land är det av största vikt att vi får ett sådant system på plats, så att vi ser till att man kan validera och att man snabbt kan läsa in det som eventuellt behöver kompletteras för att på så sätt kunna vara till nytta och bidra i detta land, vilket är allas högsta dröm när de kommer hit. Vi har upplevt ett ökat söktryck när det gäller högskolan, bland annat som en följd av stora ungdomskullar och ändrat studiemönster på grund av arbetsmarknadsläget. Regeringen har mött det med att öka antalet platser. ökade antalet platser ytterligare för att tillfälligt möta detta söktryck. När de tillfälliga förstärkningarna upphörde återgick antalet platser till tidigare nivå, men det ligger alltså fortfarande kvar på historiskt höga nivåer, detta som man har fokus på ökad kvalitet. Låt mig till protokollet framföra att inget parti tillför så många nya platser att vi når upp till nivåerna 2010 och 2011. Ingen av er gör det, och ingen av er har finansierat det. Det låter inte riktigt så när oppositionen talar. Därmed yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. 139 (S) replik: Det är så tröttsamt med siffertricksande. Det går inte att jämföra dåtid med nutid eller framtid. I så fall skulle vi kunna kolla antalet högskoleplatser under den förra borgerliga regeringens tid 1991–1994 och jämföra det med antalet 2006 då vi hade en S-regering. Det är helt ointressant. Det som är intressant är att vårt land har haft för vana att ligga i framkant. Men är vi utsatta för hård konkurrens från länderna i vår omvärld som alla rustar sina utbildningssystem. Vi leder knappast kunskapsligan. Vi halkar efter. Vi har närmare en halv miljon arbetslösa, ungdomsarbetslösheten är skyhög, söktrycket till högskolan är rekordhögt, och detsamma gäller . Allt fler vill också anordna yrkeshögskoleutbildningar, och många lärosäten säger att de gärna tar emot fler studenter. Ändå drar regeringen ned på antalet platser i den högre utbildningen. Varför gör man det? 140 (FP) replik: Världen förändras, säger . Ja, det gör den sannerligen – tack och lov, höll jag på att säga. Världen förändras, och vår utbildningspolitik har förändrats med den. Denna regering satsar på kvalitet. Det är fokus på kvalitet från förskola till forskning, vilket är viktigt. säger att det är siffertricksande. Antalet platser per 1 000 19–24-åringar i har sjunkit. Det stämmer; det är vi överens om. Det kan jag hålla med om, och det är en nackdel för min sida – eller hur? Men det beror på ovanligt stora årskullar i kombination med en minskning av det totala antalet platser till följd av omprioriteringar av resurser och så vidare. Sammantaget är det nu alltså enklare att som student komma in på högskolan därför att årskullarna minskar. Det är inte samma söktryck som det har varit. Det stämmer alltså att världen förändras. Ska man säga att alla studenter ska ha en möjlighet att komma in på högskolan? Det kan man ju säga. Men man kan också säga att det måste ställas vissa krav för att människor ska kunna komma in på högskolan. Därefter ska kvaliteten vara mycket hög så att resultaten vi får ut också matchar den globala konkurrens som vi möter. 141 (S) replik: Märkligt nog är inte dessa stora satsningar det som lärosätena upplever. Där oroar man sig för få platser, för ryckigheten och tillfälliga platser , trots att inga utbildningar är så korta, och för omfördelningen av de pengar som universiteten och högskolorna redan har. Det faktum att kullen med 19-åringar är så liten är knappast särskilt relevant i sammanhanget. Det som är avgörande är hur man blir anställbar. Det blir man i stor utsträckning genom eftergymnasial utbildning. Hur många vill läsa vidare och har behörighet att läsa vidare? Självklart ska man inte ha någon plats om man inte har behörighet, vilket du antydde, . Det är rekordmånga som vill läsa vidare och som har behörighet. Det är också relevant om utbildningsanordnarna kan ta emot fler studenter inom högskolan och med bibehållen kvalitet. Om ni förde lite mer dialog med lärosätena skulle ni veta att många kan det. brukar säga att de skulle kunna starta dubbelt så många YH-utbildningar med hög kvalitet om de bara fick mer resurser. Det som också är intressant är hur omvärlden agerar. När era egna myndigheter pekar på att andra länders utbildningsnivå drar ifrån och att dagens unga har sämre möjligheter att läsa vidare borde ni reagera och ta konsekvenserna av det. Tror ni att framtidens liv och arbetsliv kommer att kräva mindre eller mer kunskaper av den generation som växer upp ? Vi är rätt så säkra på att kunskapskraven ökar. Hur tänker du om det? 142 (FP) replik: Om det är någonting som har genomsyrat Alliansens och utbildningspolitik är det att kraven som vi har framför oss kommer att öka. Men det är inte alltid nödvändigtvis de krav som ingår i högskolans eller universitetens katalog som ökar, utan det handlar om valfrihet och vilka möjligheter man har att söka sig vidare som ung eller vuxen. Vi har definitivt en förändrad kravbild. Därför har vi många fler olika typer av utbildningar än vad vi har haft tidigare. Det tror jag att vi kan vara överens om. sade att det relevanta är att man blir anställbar. Jag tycker naturligtvis att det är jätteviktigt, men jag tycker också att det är oerhört viktigt att vi har en tillgänglig högskola för dem som inte bara läser för en anställning utan för framtiden generellt. Man ska få en bred utbildning. Man ska komma in i högskolan med rejält med verktyg, vilket innebär att man kan läsa, skriva och ta för sig av det högskolan erbjuder. Högskolan ska inte bara vara till för att utbilda inför en anställning utan också för att utbilda framtidens entreprenörer. Det ser ut som att håller med om det, och då tycker jag att det hade varit klädsamt om hon också hade hållit med om att regeringens politik syftar till just detta. 143 (C): Jag har kommit på mig själv med att under och anföranden sitta och nicka instämmande med jämna mellanrum, och jag misstänker att jag kommer att göra likadant vid senare talare. Det ger ju en bild av någonting, nämligen att vi på det här området har en väldigt sammansvetsad allians som befinner sig på en gemensam resa mot en bättre kvalitet i utbildningssystemet, mot en utökad kvantitet så länge det finns en efterfrågan på en sådan, mot en vassare forskning och mot att den högre utbildningen och forskningen ska finnas i hela landet. Det är det vår gemensamma politik syftar till. I stort får man ändå säga att vi lyckas ganska bra. pekade på en av alla dessa rankningar av högre utbildning och innovationskraft i , nämligen den från 21 där man säger att har världens näst bästa landskap när det gäller högre utbildning. Det finns många andra som säger att är med i den absoluta världstoppen när det gäller innovationskraft och att vara ett innovativt samhälle. Det är mycket glädjande, och givetvis kommer vi att få kämpa för att behålla den positionen. Det gäller att aldrig vara nöjd och alltid vara beredd att ta nästa steg. Det händer nämligen en hel del inom den högre utbildningen och forskningen. Vi har bokstavskombinationer som MOOC och begrepp som nya aktörer, blended learning, globalisering och it-utveckling. Ja, det finns många saker som knackar på dörren och är beredda att påverka den globala högre utbildningen – kanske i grunden. Det är lite tidigt att säga hur de aspekter jag lyfter fram kommer att påverka, men det vi vet är att det finns många branscher och fenomen som har förändrats i grunden av just digitalisering och globalisering: hur vi lyssnar på musik, hur vi tar del av kultur och hur vi reser. Det visade sig att förändringarna skedde snabbt när teknikskiftet väl kom och när användningen av den nya tekniken kom i kapp. Det är inte osannolikt att den globala högre utbildningen kommer att vara nästa bransch att förändras i grunden – det har redan tagits initiativ som , där man kan läsa en MOOC gratis, och det finns tankar från stora internetföretag att erbjuda utbildning där de bästa får jobb på företagen. diskuteras fram och tillbaka hur mycket det här egentligen kommer att påverka, och vissa pekar på att plattformar som och andra kanske inte ger så stor förändring – man frågar sig hur många det är som använder det och så vidare. Men då ska man dra sig till minnes andra områden där det har skett stora förändringar. Inte sällan misslyckas de första skotten. handlar vi våra kläder på nätet, men den första plattformen – den hette och kom – var ett totalt misslyckande. Trots det var den ett av de första fröna till en utveckling som skulle komma. När vi skriver om den svenska politiken för detta i betänkandet pekar utskottet på att det här är någonting som främst lärosätena måste följa och att de måste ta mått och steg för att anpassa sig. Det är givetvis helt rätt. Det är ju de som sitter närmast frågorna och verksamheterna som har bäst koll och ska ha den där extra kollen på omvärldsförändringarna. Det vi kan göra från politikens håll är just att slå fast detta. Vi har även på detta område autonomi, och ute på lärosätena gör man klokt i att ha strategier för detta – kanske nya samarbeten och nya sätt att jobba – och inte sitta och vänta på att riksdag och regering i ska berätta hur de ska göra. Då är risken nämligen stor att vi inte hinner med när utvecklingen väl kommer. Kvalitet & Kvantitet är inte bara titeln på en låt av den svenska rapparen utan också de två främsta områdena vi diskuterar när det gäller den högre utbildningen. När det gäller kvantitet är det lätt att man i en sådan här debatt upprepar saker som redan har sagts, men kontentan är väl att vi rent kvantitativt – det är ett mått av flera – har fler platser och fler människor i den högre utbildningen nu än vad vi hade de rödgröna styrde. Inte nog med det har det varit ständigt ökande när det gäller resurser under alla år som alliansregeringen har styrt. När det gäller antalet huvuden i utbildning har det gått lite upp och lite ned, men totalt har det alla år varit större dimensionering än under den tidigare regeringen. Det här gäller inte bara antalet studenter utan också antalet lärare – hade vi 73 400 anställda. Det är den största statliga sektorn. Om vi ser framöver när det gäller kvantiteten är det sannolikt så att dagens dimensionering ligger hyfsat rätt. Vi ser att det är färre 19-åringar som kommer att komma ut och välja om de ska plugga vidare eller om de ska jobba och sedan plugga, och så vidare. Det är alltså kanske inte det främsta problemet, även om det kvantitativa givetvis är viktigt att följa. Om det sker stora förändringar, så som det har gjort , ska det komma till platser. Om dessa visar sig överflödiga ska det anpassas nedåt. Den stora utmaningen i den högre utbildningen gäller dock kvaliteten. Socialdemokraternas nämnde i sitt anförande att hon var orolig över kvaliteten och ville öka den. En känsla som infann sig hos åtminstone mig var: Sent ska syndaren vakna. De kvalitetsförstärkningar vi har genomfört, inte minst på områdena humaniora och samhällsvetenskap, där det har blivit rejält större resurser och ökningar på , har ju handlat om att skyffla in resurser i hål som har skapats av socialdemokratiska regeringar. Där kan man möjligen vara självkritisk; vi kanske skulle ha skyfflat in ännu mer. Men grundproblemet är givetvis att hålet över huvud taget skapades. Det är sannolikt så att inte minst humaniora och samhällsvetenskap måste fortsätta få mer resurser både totalt och per student. Även om jag inte hoppas att det blir alltför snart, utan snarare i en fjärran framtid, vore det intressant att se en socialdemokratisk regering som när den faktiskt har ansvaret lägger pengar på kvalitetsreformer. Här ska också nämnas, vilket har gjorts tidigare, arbete med att utvärdera utbildningarna. Precis som när det gäller Skolinspektionen och de lägre åldrarna är det viktigt att vi från statligt håll ser till att höja lägstanivån i utbildningslandskapet. Dåliga verksamheter, vare sig det gäller förskola eller forskarutbildning, ska inte finnas. Då är det viktigt med utvärderingarna. Oavsett vilken svensk utbildning man väljer ska den hålla en godtagbar lägstanivå, och det är precis det – bland annat – vår politik syftar till. Jag skulle vilja yrka bifall till förslaget i betänkandet och avsluta där jag började, nämligen med den gemensamma resa vi befinner oss på. Den går mot ökad kvalitet och mot en kvantitet som anpassas så att det svenska högskolesystemet är tillgängligt för alla. Resan kommer att fortsätta, och när man läser oppositionens delar av betänkandet slås man av frågan: Vad är egentligen alternativet? 144 (KD): Först vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer och motioner. Det är alltid med stor respekt som man går upp i kammarens talarstol, med extra stor respekt. Det är mandatperiodens sista debatt om högskolan utifrån motionsbetänkandena, och för min egen del är det den sista. är en kunskapsnation med djupa rötter i den kultur som präglats av etik och västerländsk humanism. Detta utgör en värdegrund för hela det svenska utbildningssystemet. För att konkretisera det får denna värdegrund sin giltighet och tydlighet i alla människors lika och unika värde, oavsett begåvning, bakgrund, läggning etcetera. Vad innebär det då för högskolans verksamhet? Jo, till exempel att samhället har ett ansvar att erbjuda möjligheter för alla unga att komma vidare i livet, förädla sina begåvningar, studera och nå sina livsmål. Med den utgångspunkten har vi kommit långt i . Högskolan kan, som vi har hört också i mina kollegers anföranden, sägas ha två eller kanske tre viktiga mål, att stötta den unge i så kallad bildning i vid mening, att medverka till att tillgodose arbetsmarknadens behov av duglig arbetskraft och samverkan – samhällsmål och individuella mål. Jag är överens med om bildningsmålet. Tyvärr har hon redan gått. Annars hade det varit trevligt för mig att som sista talare i debatten få debattera med henne. Vad som är jätteviktigt i de här sammanhangen är att vi har en högskola som uppfyller våra övergripande mål. Vi är lyckligt lottade. är näst bäst av ett 50-tal länder. Det finns möjligheter för alla att gå en högskoleutbildning i någon form. Jag tänker säga några ord om kvalitetssäkringssystemet. Om detta har det förts livliga diskussioner, och debatten har varit högljudd. I början av den här debatten riktade , , kritik. Han är inte heller kvar i kammaren så att jag kan föra debatten vidare med honom. Jag vill ändå för protokollets skull säga att det är lätt att kritisera ett system när man inte känner sig tvungen eller ens manad att komma med ett förslag på hur man vill att det ska vara. Som vi har hört ville alla ha ett annorlunda kvalitetsutvärderingssystem. Det var inte bra att utgå från kursplanerna och i princip bara utvärdera dem. Nej, vi ville utvärdera utbildningarnas resultat och kvalitet. Alldeles oavsett vad olika oppositionsföreträdare har lyft fram är en sak klar: Ingen har kommit med något som är bättre, och inga av oppositionsföreträdarna har i utskottet uttryckt att de vill ha tillbaka det gamla. Summan av den här argumentationen och de här politiska ståndpunkterna är att vi har ett system som vid dags dato är det bästa som vi kan enas om. Att systemet möjligtvis behöver utvecklas tror jag, för allting behöver utvecklas och förändras . Men vi kan vara glada över att vi har ett system som är det bästa hitintills. När det gäller broar mellan högskola och yrkeshögskola vill vi från Alliansen uttrycka vår stolthet över den yrkeshögskola som med framgång verkar och som det tog för oss i Alliansen och för oss kristdemokrater att få igenom. Jag har haft möjligheten att få vara i under fyra mandatperioder, och en av mina första motioner handlade just om . Vi hade fått en total tyngd på teoretiska utbildningar. Det fanns ett fjärde år på tekniskt gymnasium och enskilda tekniska högskolor, men sedan var det tunga teoretiska utbildningar. De har varit bra, riktigt bra, men det blev för ensidigt. har vi en yrkeshögskola som vi är glada för. Bara är det drygt 10 000 nya platser på de 327 nya utbildningarna. Vi har en utveckling av . Och de som har gått där får i princip allihop arbete. Dessutom har det visat sig, när vi har gått in och granskat våra utbildningar inom akademin, att det är mycket av reell kompetens som räknas, att det är mycket av praktiska inslag och många möjligheter till valideringar. Om oppositionen vill ha en integrering mellan yrkeshögskola och övrig högskoleutbildning vill jag säga att det vore att sudda ut något som har visat sig vara bra. Vi har dessa två utbildningsformer som samverkar, och det sker validering av kunskaper som gör att man kan förflytta sig mellan utbildningsformerna. Jag måste ta upp en sak till. Det är väldigt intressant att få möjligheten att höra Socialdemokraterna lovprisa . Vi fick kämpa för att få igenom den. När vi väl fick makten iscensatte vi den med mycket praktisk yrkeskunskap i. Ungefär hälften av alla yrkeshögskolor drivs av privata utbildningsanordnare. När vi talar om vinster är detta väldigt spännande, för det är faktiskt riktigt bra utbildning som genomförs av vinstdrivande bolag i . Vi vill naturligtvis ha det så. är det ju en stympad opposition som jag har att debattera med, eftersom hälften har lämnat kammaren. Men det skulle vara intressant att få veta vad Vänstern och Socialdemokraterna tänker göra med de bolag vilka lyfter upp hela som har varit så framgångsrik. Vi har hittat en modell som är hållbar och som har kvalitetskrav. Man tar ansvar för de utbildningar man bedriver, och hälften är faktiskt privata bolag. För oss kristdemokrater handlar det inte särskilt mycket om bolagsform. Vi tycker att det är bra om det är bra kvalitet på utbildningarna och studenterna får en bra utbildning. Om det är ett bra samarbete mellan utbildning och näringsliv bryr vi oss inte så jättemycket om vilka vinster bolagen får. Bildningsidealet har vi talat om , så jag tänker sammanfatta det jag har sagt. Oppositionen är splittrad i högskolefrågor. Det är vad jag kan konstatera efter den här debatten och som sista talare. De kritiserar utvärderingssystemet som vi har utvecklat med möda och tagit många diskussioner om, men de har inget nytt förslag, inget gemensamt och inte ens något var för sig. De vill ta bort vinstdrivande företag, vilket skulle demontera hela den framgångsrika . Alliansen har utvecklat en högskola som visar på mångfald, kvalitet och livskraft och med mest resurser per student bland alla . ligger på andra plats bland , ett 50-tal länder. Vi har mycket att vara nöjda med. I detta anförande instämde (KD). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2013/14:MJU8 Vattenvård föredrogs. 145 (S): ska vi debattera ett motionsbetänkande som rör vattenvård. Motionsförslagen handlar om för , åtgärder mot vattenföroreningar och övergödning samt skydd för grund- och dricksvatten. Bedömningen av övergödning av hav, sjöar, vattendrag, grundvatten och landmiljöer är i stort sett densamma , det vill säga att målet inte är möjligt att nå till 2020 med beslutade eller planerade åtgärder och styrmedel. Detta innebär att miljötillståndet i många fall är kraftigt påverkat av tillförseln av övergödande ämnen via luft och vatten. är svårt drabbad av syrebrist, och övergödningen är en av orsakerna till detta. Det är inte en hemlighet för någon. Utbredningen av syrefria bottnar i har tredubblats och ligger nu på en nivå som har dokumenterats. När havsmiljön diskuteras kopplas detta ihop med internationella åtgärder, olika – men fina – målbeskrivningar, flaggskeppsprojekt och ännu mer vackra ord. EU har lyckats enas om att ska ha rent vatten, trafikeras av ren och säker sjöfart samt att samarbetet för en god havsmiljö ska förbättras. Jag undrar vilket land som inte skulle ställa upp på denna målsättning.