prot · H10979 · 2014-03-06 00:00:00 — Jag står givetvis bakom alla reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation häktningstider. Kriminalvården är en viktig verksamhet i rättsväsendet. är det en väldigt svår verksamhet. När samhället och dess insatser har misslyckats hamnar individer till slut hos kriminalvården, som ska verkställa den utdömda påföljden. Kriminalvården har också till uppgift att rusta internerna för att leva ett liv utanför kriminaliteten den dag de kommer ut. Kriminalvården tillhandahåller program, studier, arbete och behandling som en förberedande process inför frigivningen, vilket såklart är bra. Men detta kan också givetvis bli bättre. Undervisningen bedrivs i vanlig lektionsform som komvuxinlärning i viss mån, men i stor utsträckning är den intagne hänvisad till att studera på egen hand. För en person som har en misslyckad skolgång bakom sig blir detta naturligtvis dubbelt så svårt. För att ge ekonomisk utväxling av de satsningar som görs och bästa möjliga förutsättningar för den enskilde att lyckas behöver studiemiljön bli mindre torftig och mer utvecklad. Det kan handla om mer satsningar på studieteknik, hjälpmedel och inte minst läxhjälp. I budgetdebatten tog vi i upp vårt förslag om en villkorad halvtidsfrigivning för förstagångsdömda, vilket skulle frigöra resurser till förbättringar av utbildning och återanpassning. från Socialdemokraterna talade om en utslussningspeng i sitt anförande. Vi har valt att kalla det för inslussningspeng, men innehållet är nog ganska lika. Man slussas ut från kriminalvården och ska slussas in i samhället. Inslussningspengen som vi föreslår är en del av återanpassningen. Den skulle göra stor nytta; när man släpps ut återstår kanske de största utmaningarna för individen. Samverkan mellan Arbetsförmedlingen och Kriminalvården är bra, men kommunerna har en väldigt ansträngd ekonomi, och då behöver man också ett ekonomiskt stöd ute i kommunerna för att klara detta. Det är inte gratis att ha människor inlåsta på anstalt. Därför är det viktigt att man får hjälp med bostad, studier eller arbete den dagen man släpps. Fungerar inte detta kan det vara lätt hänt att man åter hamnar i kriminalitet. En fråga att ställa sig är hur mycket det kostade för den individ som inte fick hjälpen och stödet när den kom ut och vad det har kostat samhället. Jag vill också i detta sammanhang nämna något som jag tog upp i förra veckans debatt om straffrättsliga frågor, nämligen problemet att allt fler arbetsgivare kräver registerutdrag, vilket i sig försvårar möjligheten till arbete för den som varit straffad. Jag tycker att vi i justitieutskottet skulle titta mer på den frågan. Har man avtjänat sitt straff och ska slussas in i samhället ska vi så långt det går också försöka riva de hinder som stoppar en. När det gäller häktesverksamheten finns det väldigt mycket att önska. har fått anmärkningar vid upprepade tillfällen, bland annat av . Som har sagts förut i talarstolen har det kommit en rapport från om hur ungdomar har det i häkten och arrester. Vi delar den kritik som rapporten kommit med och anser att det har presenterats många intressanta förslag till förbättringar. När det gäller barn tycker – det skriver vi också i ett särskilt yttrande – att barn som misstänks för brott som kräver ett frihetsberövande ska placeras i en miljö som är särskilt anpassad för barn. Vi anser att barn ska behandlas med särskild varsamhet i ett civiliserat samhälle. Det gäller även barn som misstänks för brott. Kritik har också kommit när det gäller häktena, främst på grund av de långa isoleringstiderna. De beskrivs som inhumana och förnedrande. Det är hårda restriktioner och brist på sjukvårdsresurser. Att sitta med restriktioner ökar risken för den intagne. Man kan eventuellt inte heller delta i någon daglig sysselsättning, utan man sitter i en cell . En timmes enskild promenad på en rastgård kan knappast ses som en lösning på isoleringen. Vi tycker att det är skrämmande att en rättsstat som ännu inte har lyckats komma till rätta med detta. Riksåklagaren har tillsatt en arbetsgrupp som fått i uppgift att se över hur användningen av restriktioner för häktade kan minska och hur långa häktningstider kan undvikas. Rapporten har överlämnats till RÅ för beredning. Vi i tillsammans med Socialdemokraterna och förväntar oss att beredningen ska komma med konkreta förslag som förbättrar villkoren i häkten. 162 (M): Målet för kriminalvården är att påföljder ska verkställas på ett säkert, humant och effektivt sätt och att antalet återfall i brott ska minska. Som påföljd kan man dömas till fängelse, skyddstillsyn, villkorlig dom med samhällstjänst, intensivövervakning med elektronisk kontroll eller övervakning av villkorligt frigivna. Kriminalvården ansvarar även för häkten och transporttjänst. Kriminalvården ska särskilt vidta åtgärder som syftar till att brottslighet under verkställigheten förhindras, frigivning förbereds, narkotikamissbruk bekämpas och innehållet i verkställigheten anpassas efter varje individs behov. fanns det 46 anstalter, 34 frivårdskontor och 31 häkten. Det genomsnittliga antalet årsarbetskrafter var 9 050, räknat på tillsvidareanställd personal. Kriminalvården hanterar nästan 19 000 klienter . Av dessa är drygt 1 500 intagna i häkte och 4 000 intagna på anstalt, medan 13 000 verkställer påföljder inom frivården. Kriminalvården genomför också ca 80 000 transporter . Vi kan konstatera, som har sagts, att antalet klienter intagna inom kriminalvården minskar och har gjort så . Det gäller hela kedjan från häkte till fängelse. Skälen är säkerligen flera och är inte hundraprocentigt utredda. En del som man kan peka på gäller att antalet misshandelsbrott på öppen gata har minskat. HD:s praxisändring när det gäller narkotikabrott är en annan. Det finns skäl att fundera över om polisens utredningsverksamhet har med saken att göra eftersom antalet inkomna brottmål till tingsrätter har minskat, även om man kan misstänka att en stor del av denna minskning gäller trafikrelaterade brott där man har en väldigt stor personuppklaring. Generellt sett kan vi konstatera att har en mycket god kriminalvård som uppvisar skapliga resultat. Framför allt kan man lyfta fram att av de dömda inte återkommer till kriminalvården inom de som är mätperioden. Målet att människor ska anpassas till samhället visar ett förhållandevis gott resultat. har Kriminalvården på uppdrag av regeringen genomfört en kartläggning av klienter som verkställer påföljd i anstalt eller frivård. Resultatet visar att många av dem som är intagna har problem på flera områden innan de kommer till kriminalvården. Ungefär hälften har endast högst nioårig grundskola eller folkskola. Lika många har en egen bostad, och är mer eller mindre bostadslösa. Endast en fjärdedel har direkt koppling till arbetsmarknaden. Situationen för gruppen som finns inom kriminalvården är betydligt sämre än för befolkning som helhet. Ofta har de dömda mer än ett problem . Vanligast är olika kombinationer av problem med försörjning, missbruk, psykisk ohälsa och utbildning. En reflexion jag gör utifrån vad undersökningen visar är att av dem som finns hos kriminalvården hade kontakter med de kommunala socialförvaltningarna innan de dömdes. Här anser jag att det finns att fundera över. Det gäller både att fler inte varit i kontakt med de sociala myndigheterna tidigare och att de som varit i kontakt tydligen ändå inte kommit på rätt köl. Här finns det förbättringspotential. Framför allt är det de unga som måste fångas upp. För att då komma in på de ärenden som vi behandlar i betänkandet kan jag konstatera att i stor utsträckning slår oppositionens partier in öppna dörrar. Enligt fängelselagen, förordningar, regleringsbrev, mål för Kriminalvården och Kriminalvårdens instruktioner kan jag konstatera att en intagen ska ha en verkställighetsplan. Denna ska upprättas så snart det är möjligt och i samråd med den intagne. Verkställighetsplanen ska utformas så att den intagnes anpassning till samhället underlättas, och den ska förebygga återfall i brott. Den som är intagen i fängelse ska ges möjlighet till sysselsättning i form av arbete, utbildning, brotts- och missbruksrelaterad programverksamhet eller annan strukturerad verksamhet. när det gäller verkställighetsplaneringen vet jag att man i viss utsträckning redan påbörjar arbetet med planerna i häktet, något som säkerligen ytterligare kan förbättras. Verkställighetsplaneringen är självklart viktig och är något som vi följer. Kriminalvården konstaterar i sin årsredovisning att av dem med påföljder som är minst har en verkställighetsplan. Däremot är antalet planer för dem som har kortare straff än väsentligt lägre. Där har en plan. Jag kan emellertid konstatera att Kriminalvården i regeringens regleringsbrev för återigen påpekar att myndigheten ytterligare ska utveckla sin förmåga att upprätta individuella och ändamålsenliga verkställighetsplaner av god kvalitet. Att verkställighetsplaner ska göras framgår av lag, regleringsbrev och föreskrifter. Därutöver arbetar Kriminalvården med att verkställighetsplanerna ska göras så snart det är möjligt och med hög kvalitet. När vi då kommer in på detta med sysselsättning redovisar Kriminalvården i sin årsredovisning att är sysselsatta. Självklart ska denna verksamhet vara av bra kvalitet. När det gäller den brotts- och missbruksrelaterade programverksamheten ska den vila på vetenskaplig grund, vara beprövad och ge evidens för att programmen hjälper. Utifrån detta har Kriminalvården plockat bort vissa program som visat sig inte nå de resultat som var tänkt. I stället ändrar man och tar fram nya. Det är viktigt och bra. Självklart ska de program som erbjuds ge resultat. Det är viktigt för kriminalvården att ytterligare arbeta med att motivera en intagen till att medverka i programverksamheten. När det gäller sysselsättning i övrigt är det viktigt att denna är av bra kvalitet och ger det resultat som är tänkt. Därför har regeringen gett Brå i uppdrag att kartlägga sysselsättningen och arbetsmarknadsutbildningarna så att de håller tillräckligt god kvalitet. Det är en viktig kartläggning. Jag ser fram emot att den kommer. Naturligtvis är möjligheten till en anställning när människor lämnar fängelset en av de viktigaste brottsförebyggande åtgärderna som kan göras. Jag vill säga några ord om villkor för häktade. Att en person som är häktad på grund av misstanke om brott har möjlighet att överlägga med sin försvarare är av central betydelse för den häktades rättssäkerhet. Det är självklart något som Kriminalvården har att leva upp till och en fråga som jag vet att Kriminalvården tar på största allvar och arbetar med för att få till en bra lösning tillsammans med . Att intentionerna om häktestider och restriktioner följs och följs upp är lika viktigt. När det sedan gäller att barn sitter häktade kan jag konstatera att detta endast ska se om det finns synnerliga skäl. Jag vill understryka att barnperspektiv utifrån andan och intentionerna i ska genomsyra åtgärder som rör barn. När det gäller häktade barn har regeringen gett i uppdrag att titta på den kritik som kom från . Riksåklagaren har också när det gäller häktade i sin arbetsgrupp fått ett uppdrag av regeringen att se över frågan om restriktioner, sysselsättning och häktningstiden och har kommer med ett förslag för att förbättra villkoren i häkte. Det är bra. Frågan bereds för tillfället. Jag är säker på att vi snart kommer att återkomma till den. Jag vill peka på att regeringen i regleringsbrevet till Kriminalvården angett att myndigheten måste utveckla sin förmåga att tillgodose ungas behov i verksamheten samt ta fram en plan för ytterligare åtgärder för att förbättra för unga häktade. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. 163 (S) replik: talar om att slå in öppna dörrar. Vi har slagit på de dörrarna ganska länge och . Det krävs att vi ligger på. Det hjälper inte att man från gång till gång när vi har de här diskussionerna påtalar att det är på gång när ingenting händer. Som jag nämnde i mitt anförande överlämnade 2013 rapporten insidan – Barn och unga berättar om tillvaron i arrest och häkte till regeringen. Man lyfte fram , som har begärt uppgifter om det totala antalet personer som sätts in i polisarrest och den genomsnittliga tid som barnen är frihetsberövade. Som jag nämnde uppger polisen, trots påpekande, att man saknar förutsättningar för att ta fram ett statistikstöd för att klarlägga hur många barn som placeras i arrest. Detta är självfallet inte acceptabelt. Därför frågar jag dig nu här, : Delar inte du och dina allianskolleger vår uppfattning att detta är en fråga som måste prioriteras och att regeringen bör ge polisen i uppdrag att ta fram ett sådant här statistikstöd? 164 (M) replik: Vi är tydliga i det vi skriver i texten: Det är helt oacceptabelt att polisen inte i sitt datasystem kan lösa frågan om statistik och barn som sitter i arresten. Det är vi som sagt väldigt tydliga med i våra texter. När polisen just nu jobbar med ett nytt it-system inför hopslagningen är det ganska självklart att det är en viktig bit att detta fungerar när vi får en ny polisorganisation. Detta är en av de frågor som polisen verkligen måste ta tag i och jobba med – det är självklart. Jag kan ställa en fråga tillbaka. Utifrån att vi skriver detta tydligt i utskottets text kan man möjligen fundera över varför ni behöver skriva en reservation. 165 (S) replik: Det var bra att du sade det sista, . Vad ni säger i ert svar är att ni vill understryka vikten av den nu aktuella statistiken. Sedan säger ni vidare: Vi förutsätter att polisen påbörjar arbetet med att ta fram ett statistikstöd så snart det är möjligt med hänsyn till den kommande omorganisationen. Vad säger ni egentligen när ni uttrycker det så? Jo, ni säger att det är en viktig fråga, men att det är okej att polisen skjuter på detta till. Eller ska man tolka ert svar på något annat sätt, ? 166 (M) replik: kan tolka det hur han vill. Men det vore lite underligt om man på 22 olika håll med 22 olika datasystem började plocka fram statistikuppgifter när vi vet att man från måste ha ett enhetligt datasystem för hela Polissverige. Jag förutsätter att detta är en fråga som man löser när man får det nya systemet på plats. 167 (V) replik: Jag reagerar också lite på det som tar upp om att vi slår in öppna dörrar. När det gäller häktesverksamheten har man fått mycket internationell kritik vid upprepade tillfällen. Det handlar bakåt i tiden. Man har fått kritik när det gäller behandling av barn och när det gäller de långa isoleringstiderna och de hårda restriktionerna. Enligt mitt sätt att se det har det gått något slags slentrian i åklagarens framställning. Man tycker att det skulle vara en annan behandling och att det skulle ske något nytt. När det gäller de långa isoleringstiderna lyssnade jag på när han var med i radions Lördagsintervju och beklagade detta. Det finns ett speciellt fall med en person som har suttit isolerad . Det är brådskande att man kommer med förslag. Du nämnde att du trodde att det skulle komma någonting snart. Då vill jag gärna ha reda på hur snart det är. 168 (M) replik: När rapporten kom från gav regeringen – och det har man gjort även – både och Kriminalvården i uppdrag att titta på de olika delarna. I fängelselagen finns frågan om både häktningstider och restriktioner, som ska omprövas . Man har konstaterat – vilket också Riksåklagaren nu har gjort i sin arbetsgrupp – att detta kanske sker lite för mycket slentrianmässigt. Jag tycker att det är utmärkt att man har tagit fram rapporten med förbättringsåtgärder, och jag vet att man kan klara av mycket av det här alldeles på egen hand från åklagarnas och domstolarnas sida. Sedan kan vissa delar kräva viss lagändring, till exempel när det gäller hur många timmar man får vara ute. Där får regeringen återkomma. Jag har inget svar på någon tidtabell , utan när en sådan här rapport kommer måste den alltid analyseras. Det arbetet pågår. 169 (V) replik: Det skulle komma någonting snart, och så kan inte svara på hur snart det är. Jag tycker att det är sorgligt eftersom vi vid upprepade tillfällen har tagit upp frågan . Det är en speciell situation. Man är misstänkt för brott, och man sitter i ett häkte. Det är inte så att man är dömd; man är inte dömd förrän en domstol har sagt sitt. När vi är ute på besök ser vi att det inte finns så mycket till sysselsättning på häktena. Det är en otrevlig miljö att vistas i. Jag menar att det nästan kan förstöra en människor att sitta isolerad så här . har man sent omsider beställt rapporten. Jag måste säga att jag beklagar om det inte kommer något förslag . Detta är skämmigt för . Det är min åsikt att det är skämmigt i en rättsstat som vår. Har du ingen aning om när detta ska komma? Är det , om , i vår eller ? 170 (M) replik: Jag har först en reflexion över att man har tagit upp frågan . Jag kan bara konstatera att det är alliansregeringen som har tagit fram en ny och tydligare fängelselag om vad som ska gälla och inte gälla. Jag tycker att den är alldeles utmärkt. Jag är tämligen säker på att var emot vissa delar av lagen, framför allt när det gäller barn eftersom ni inte tycker att barn någonsin ska sitta häktade. Jag kan tycka att det kan finnas skäl till det, men det ska vara synnerliga skäl. Det är viktigt. Jag skulle vilja säga att regeringen tar frågorna på största allvar. Men att tro att en rapport som kom skulle kunna bli en proposition till , som är den för propositioner, är nästan skojigt. Självfallet måste man ta frågorna på största allvar. För mycket av det som står i rapporten krävs det inte några lagändringar, utan mycket är åklagarnas eget arbetssätt. Jag utgår ifrån att man tar till sig den förbättringspotential som finns. Det tycker jag att man ska göra skyndsamt. 171 (MP) replik: Jag kan egentligen bara hålla med om invändningar. Men jag tänkte ändå ställa en fråga till när det gäller verkställighetsplaner. Jag är inte säker på att du riktigt har förstått vad vi menar när vi säger att vi vill att det ska göras efter lagakraftdom. Det är helt korrekt att allt fler får verksamhetsplaner, och det är helt korrekt att det sker i allt större utsträckning redan i häktessituationen. Anledningen till det är att det är så himla effektivt. Varför inte se till att det är så det ska vara? Det är så fort någon fått en lagakraftvunnen dom, precis i , som det är enklast att motivera. Det är också då som det kan finnas en anledning att tydligare bestämma att man kan göra det på ett visst sätt, till exempel kanske utgå från ett visst program som finns på en anstalt. Hela justitieutskottet var på en utskottsresa till . Det var en spännande resa. Om många av oss var överens om någonting var det att en av de stora lärdomarna med resan var att de använde sig av den här metoden där. Vi föreslår det här just på grund av den framgång som de menar att de haft med detta och att det är i det här läget man har en chans att motivera. 172 (M) replik: Jag vill understryka att det står i fängelselagen att man ska göra en individuell verkställighetsplan och att den ska göras så fort som möjligt. Regeringen ger regleringsbrev till Kriminalvården om att man ska göra det här och med så hög kvalitet som möjligt. Från Kriminalvården skriver man själv i sin årsredovisning att det här är någonting som man jobbar med och utvecklar och att man har fokus på kvalitet. Jag tror att vi i grunden är överens om att det är oerhört väsentligt. Den programverksamhet som man har byggt upp inom tror jag i stor utsträckning är mycket bra. Jag tycker också att det är oerhört viktigt att man jobbar med vetenskap och evidens. Att vi skulle behöva göra ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen ska säga till Kriminalvården att arbeta med de här frågorna när regeringen redan har gjort det känns möjligen som att slå in den där öppna dörren. Utifrån det har jag lite svårt att förstå den här reservationen. Sedan kan vi vara väldigt överens om att den individuella verksamhetsplaneringen ihop med den som är intagen är oerhört väsentlig för att förhoppningsvis nå ett bra resultat när individen släpps. 173 (MP) replik: Det handlar ju inte om att det ska göras. Där är vi helt överens. Det handlar om tidpunkten, när det ska göras, och det är det som regleringsbreven inte anger. 174 (M) replik: Kriminalvården har i sina egna instruktioner att det här ska göras så skyndsamt som möjligt. Som jag sade har man, enligt den information som jag har fått på Kriminalvårdens insynsråd, även börjat jobba med det här med folk som sitter i häkte. Då vet vi ju inte ens om de döms. Där gör de väl, utgår jag från, en ordentlig bedömning. I grunden är vi helt överens om att vi ska ha verkställighetsplaner. De ska vara individuella, de ska göras ihop med den som är intagen och de ska förhoppningsvis vara verkningsfulla. Det här görs. Om jag gör en jämförelse med hur det var kan vi konstatera att det görs väldigt många fler verkställighetsplaner av väsentligt högre kvalitet . Jag tycker att det är bra, och det är viktigt att följa upp så att man fortsätter att förbättra kvaliteten och jobbar just med verkställighetsplanerna. 175 (FP): Det går att konstatera att bra alltid kan bli bättre. Vi håller nu på att diskutera den svenska kriminalvården som vid en lätt internationell jämförelse framstår både som modern och som en förebild. Jag tror att samtliga närvarande deltagare i denna debatt kan enas om detta. genomlyste hur många som jobbar, hur många anstalter vi har och hur många frivårdskontor och häkten vi har, och det ger vid handen hur många som lägger ned sin tid och sin kraft för att ge dessa människor en chans till en vändpunkt när de väl blir dömda till fängelse eller en annan påföljd där de blir föremål för frivården. Det görs enorma socialpolitiska insatser här för de människor som kanske är som mest trasiga och som på många sätt förtjänar det som minst. Men vi tror ju i det humanistiska att människor kan bättra sig. Det är därför vi lägger ned sådana enorma resurser på detta. Det är lätt när man åker till andra länder och ser hur det ser ut där att man kan inspireras här och där, till exempel av som nämndes . Men på de flesta håll – vi kan åka till , till , till eller till , där utskottet också har varit – blir vi alla förfärade när vi ser vad de samhällena gör med de intagna och vilken tro man har på kriminalvården. Det är ingen vacker syn. Bra kan alltså bli bättre. Det är väl ungefär vi införde encellsfängelserna i . har vi gjort en resa. Det kördes väl ned lite i diket , och det blev kanske lite väl flummigt . Fängelselagarna var lite väl naiva, och lite av tydligheten och ramarna mönstrades ut. är det alltmer fokus på innehåll, och vi har också kommit över den här första delen av 2000-talets slapphet då fängelserna var överfulla. Alla vi här var runt i fängelser då, och det var fullt i korridorerna och man sov i andaktsrummen. Det var ingen vacker syn i en kvalificerad kriminalvård. Det var faktiskt så, ska vi inte glömma, att innan vi hade den nya fängelselagen kunde de intagna ligga på cellen och röka en stor del av tiden. Det var ingen bra kriminalvård. Vi debatterade det här då. Vi ville få ett slut på att man skulle ligga på cellen och röka. Vi hade andra ambitioner, och är vi alla eniga om att vi har nått dit. Jag tycker att vi ska vara nöjda med oss själva över att vi har gjort insatser allihop för att lyfta detta till att det är lite mer kvalificerat innehåll där fokus finns på arbete, behandling och utbildning. Med några variationer mellan åren har vi aldrig historiskt sett haft så mycket resurser till just arbete, behandling och utbildning som , för vi tror att människor kan bättra sig, och därför förtjänar de att möta en vettig sysselsättning i kriminalvården. En viktig sak är också att rymningarna är relativt få just . Det har ju varit några rymningar från anstalter med lägre säkerhetsklass.