prot · H20922 · 2014-11-14 00:00:00 — I regeringsförklaringen tas även upp att myndigheter ska få ett tydligare uppdrag att arbeta med jämställdhetsintegrering i all sin verksamhet. Jag kommer att föra en dialog med universiteten och högskolorna om hur ett sådant arbete ska utformas. Jämställdhet i högskolan är i grunden en fråga om rättvisa för individen. Men det är också en avgörande fråga för akademins legitimitet som samhällsbärande institution och, i förlängningen, för samhällsutvecklingen och konkurrenskraft. 45 (V): Tack, statsrådet, för ditt svar! Det gläder mig att höra att regeringen tar frågan på allvar. I finns det 31 lärosäten som staten är huvudman för, 14 universitet och 17 högskolor. genomfördes en autonomireform som ledde till avregleringar av lärosätenas organisation. kunde då självt forma bland annat sin egen styrning. Att jämställdhetsintegrering bland lärosäten ska bli tydligare är väldigt positivt. Jämställdhetsintegrering innebär att jämställdhetsperspektiv ska införlivas i alla beslutsprocesser. Men i och med den ökade autonomin och skillnaden i styrning mellan lärosätena blir jämställdheten svårare att styra från statligt håll och från regeringens håll. Delegationen för jämställdhet i högskolan säger i redovisningen Jämställdhet i högskolan – ska den nu ordnas en gång för alla? att bilden av akademin är nedslående. Det är en organisation som är präglad av normer och värderingar som bekräftar män som överordnade och där olika villkor råder för kvinnors och mäns meritering och karriärutveckling. Särbehandling och diskriminering på grund av kön råder inom akademin men på ett väldigt sofistikerat sätt som ligger under ytan. Forskaridealet är starkt, och det råder en stark föreställning om den hårt arbetande forskaren som lever för sitt arbete och låter familj och barn komma i andra hand. Män har lättare att avancera i tjänst, kvinnor betydligt svårare. Och avancerar kvinnor i tjänst är det inom undervisning och administration – det är någonting som ofta ses som karriärstjälpande för forskningen. Statsrådet skriver i sitt svar att arbetet med att uppnå en jämn könsfördelning är komplext. Jag tror inte riktigt att det stämmer. Det är könsmaktsordningen som kramar vår akademi alldeles för hårt. Antalet professorer har mätts . Statsrådet skriver i sitt svar att regeringen kommer att fortsätta att mäta. Men att mäta antalet professorer kommer aldrig att leda till någon jämställdhet. Professorers arbetssituation skiljer sig åt. Vissa arbetar under professorskontrakt via universiteten och behöver inte jaga forskningsmedel. Vissa kan anställa väldigt många doktorander; andra har en licentiand på halvtid. I stället för att mäta antalet professorer skulle professorernas olika anställningsvillkor tas på allvar. Och varför bara sätta upp mål för den absolut högsta titeln inom akademin? Regeringen skulle på samma sätt som för professorer kunna sätta upp mål för antalet doktorander, lektorer och adjunkter. Jag har själv arbetat i akademin med att administrera forskning. Jag har arbetat tillsammans med de hängivna forskare som drar in externa medel. Det är en spännande värld. Det är även en extremt hierarkisk värld. Den akademiska friheten är stor hos forskarna, men vi som var administratörer hade en helt annan arbetssituation. Många av oss var akademiker med en lång utbildning i ryggen. Nästan samtliga var kvinnor. Vi arbetade alla med att bland annat kopiera papper åt professorerna. Därför undrar jag vad statsrådet tänker göra för resten av de tusentals som är anställda inom administration och teknisk support och som städare, controllers, ekonomer och löneadministratörer för att även de ska ha en jämställd arbetsplats. Det räcker nämligen inte med att räkna professorernas huvuden. Utan den administrativa grunden på högskolorna finns ingen som betalar ut lön, diarieför forskningsansökningarna eller får datorn att fungera felfritt. Även där behövs jämställdhet. 46 Statsrådet (S): Tack, , för ditt engagemang i den här viktiga frågan! Jag är väldigt glad för det och hoppas att det kan innebära att vi också kan fortsätta jobba med att utveckla jämställdhetsarbetet inom akademin, både vad gäller högre utbildning och forskning. Vi ser att våra lärosätens självständighet är av godo, men det kräver att man jobbar väldigt ansvarsfullt. Mycket makt betyder mycket ansvar, och det gäller även våra lärosäten. Det är självklart att vi som regering men också våra myndigheter som har att följa upp ska se till att jämställdhetsarbetet utvecklas och att det gör det på alla nivåer. har vi i regeringsförklaringen satt upp ett mål när det gäller professorer, men det innebär inte att vi glömmer övrigt jämställdhetsarbete. Precis som själv sade innebär ju en jämställdhetsintegrering att man jobbar på alla nivåer, inom alla fakulteter och att man också följer upp och utvärderar. Det här är komplext på det sättet att det är många verktyg som behöver användas. Det ena handlar om långsiktigheten, och då menar jag inte långsiktigheten i jämställdhetsarbetet, för det kan ibland kännas lite väl långsiktigt – det går ju inte riktigt så snabbt som vi önskar – utan jag menar mer att ge långsiktiga villkor för till exempel unga forskare. Det tror jag är en sådan sak som kommer att underlätta för kvinnor att välja forskarkarriären – att man får trygga anställningar och att man inte behöver jaga anslag för att kunna fortsätta som ung forskare. Det här är, precis som jag sade i slutet av mitt förra inlägg, viktigt för jämställdheten, och det är viktigt för att ge alla möjligheten att prova på en forskarkarriär så att vi faktiskt får fram de bästa. Det ska inte vara de andra, lite mer dolda, sakerna som gör att någon tar sig fram. Den andra delen handlar om transparens både i ansökningsförfaranden och i anställningsförfaranden och att det alltid ska vara meriter som kvalificerar och inte någonting annat. Vi vet alla att könsmaktsordningen gör att man ibland värderar kvinnors och mäns arbete och meriter på olika sätt. Att jobba målmedvetet med att få bort sådant, att se till att det är transparens och kvalitet i processerna och att man utgår från meriter kommer också att göra det kanske inte precis lättare, men det kommer att göra att det blir mer jämställt eftersom fler kvinnor kan ta sig fram på sina formella meriter i stället för att informella nätverk ligger till grund för bedömningar. 47 (V): Tack, statsrådet, för svaret! Jag håller helt med om att anställningstryggheten i forskarvärlden är förskräcklig, och det behöver vi verkligen göra mycket åt. Jag tänker ta upp just det här med tilldelning av forskningsmedel. uppkom ett nytt fenomen inom Forskningssverige som innebär att utdelning av mycket stora forskningsanslag går till starka miljöer och så kallade excellenscentrum. I rapporten : om miljardsatsningarna på starka forskningsmiljöer totalsågas den satsningen ur ett jämställdhetsperspektiv. Kvinnor hade totalt sett utgjort av dem som tilldelades strategiska satsningar och männen . En stor del av detta berodde på att andelen kvinnor som sökte medel var ovanligt låg, , vilket kan jämföras med när utlyser medel inom medicin, då av de sökande är kvinnor. Det är inte så konstigt att det blir så här med tanke på den diskussion som vi precis har haft, nämligen att jämställdheten bland professorer på universitet och högskolor ser så ojämn ut. Jag är alltså inte förvånad över att kvinnor inte har känt sig manade att söka excellenta forskningsmedel. Om de medel som avsattes till strategiska satsningar i stället hade fördelats på vanligt sätt av forskningsråden skulle kvinnor ha fått av medlen. Detta omräknat i pengar handlar om ungefär en halv till som omfördelas från kvinnor till män genom satsningar på excellenscentrum. Statsrådet skriver att regeringen vill att forskningsmedel ska fördelas jämställt. Det är väldigt bra att Statskontoret har fått i uppgift att se över den ojämställda fördelningen och att den redovisningen kommer . Jag tror tyvärr att både jag och statsrådet kommer att bli besvikna över resultatet, för det är väldigt vanligt att man som feminist blir besviken. Den forskningspolitik som bedrivs är en besvikelse för jämställdheten. Inom forskning är motfinansiering från det egna väldigt vanligt, och det är de särskilt framgångsrika grupperna som får motfinansiering. Dessa medel kan bara komma från ett enda håll, nämligen från de forskare som inte har tilldelats excellenta medel. Det är med andra ord kvinnor och yngre forskare som får vara med och betala de satsningar de själva inte får del av. Jag skulle därför vilja fråga statsrådet vad hon tror kommer att hända med den fria forskningen och akademin när forskningsmedel till stora delar satsas på excellens och innovationer som absolut inte gynnar kvinnor, vilket den här utredningen visar, i stället för att till exempel finansiera grundforskning som inte alltid är excellent. Jag skulle också vilja fråga statsrådet när den jämställdhetsbonus på 100 miljoner som kan delas ut till lärosäten för att öka ansträngningarna inom jämställdhetsarbetet kommer? 48 Statsrådet (S): Tack för frågorna! Jag tror att vi får avvakta lite tills vi får den här utvärderingen, som är en väldigt viktig grund för det arbete som påbörjas inom departementet inför den nya forskningspolitiska propositionen. Vi har sagt att den ska ha just det långsiktiga perspektivet där detta är en väldigt viktig del. Precis som jag sade inledningsvis handlar det både om akademins legitimitet och om konkurrenskraft, att vi får fram de bästa och att inte andra strukturer avgör. Det finns allmänt en kritik mot hur mycket strategiska satsningar vi ska göra just i jämförelse med till exempel den fria grundforskningen, så det här är ett av de viktiga områden vi har. Ordet för dagen brukar ofta vara balans. Vi behöver peka ut en del strategiska områden, men vi måste också förbättra för den fria grundforskningen. Regeringen har sagt i sin regeringsförklaring att basanslagen till universitet och högskolor kommer att öka i sin andel. Vi ska se till att hitta balansen mellan strategiska satsningar, den fria forskningen och den fria grundforskningen. Vi har i den här budgeten, som vi lägger fram gemensamt i , gjort en omprioritering. I stället för att satsa på äldre erfarna internationella forskare, ofta män, vill vi satsa än mer på de unga forskarnas villkor och att fånga in de nya talangerna. Det gör att vi successivt fasar ut den delen för att i stället ge bättre villkor för de unga forskarna, skapa de nya forskningsmiljöerna och de nya forskningsområdena som ska leda till de nya genombrotten. Det här är en viktig prioritering för att göra det möjligt för både kvinnor och män att satsa på forskning. De ska ges goda förutsättningar att satsa på forskning. Det är också viktigt för näringsliv och samhälle att vi vågar ta nya grepp i forskningen och att det finns forskare som långsiktigt kan få ägna sig åt nya frågor. Om detta ska leda till tillämpad forskning eller till och med till innovation återstår att se. Vi tror att det här kommer att höja kunskapsnivån och utvecklingsförmågan i hela samhället. Då inkluderar vi både det privata näringslivet och samhällsfunktioner i övrigt. 49 (V): Tack, statsrådet, för svaret. Jag håller med statsrådet om mycket. Du sade bland annat i ditt svar att du kommer att driva aktiv dialog med universiteten och högskolor. Jag är rädd att dialog inte riktigt kommer att hjälpa. Vi har haft dialog, mätningar, projekt, seminarier och utredningar. Vi vet att det inte är jämställt på våra universitet, varken bland personal eller i hur forskningsmedel tilldelas. Då räcker inte dialog. Vi måste ha handling. Vi kan se att tjänstetillsättningar och tilldelning av medel inte bygger på faktisk kompetens och meriter utan på strukturer som gynnar män. är ett feministiskt parti som oavsett område driver på frågor om feminism och jämställdhet. kommer att vara regeringens feministiska påtryckare i alla frågor, oavsett om det handlar om gruvpolitik, kulturpolitik eller utbildningspolitik. Det är dags att den högskolepolitik som alliansregeringen drivit bryts. Det är den nuvarande regeringens uppgift att göra det. Jag ser fram emot forskningspropositionen. Jag hoppas att den på allvar ska ta tag i problemen. För att hitta balans – som statsrådet säger – tror jag att det krävs något radikalt. Vår gemensamma budget är ett första steg i rätt riktning, men efter det behövs mycket mer. Jag tackar statsrådet så mycket för debatten. 50 Statsrådet (S): Jag vill också tacka för en bra diskussion. Det finns mycket som jag bär med mig. Jag glömde bort att nämna bonusfrågorna. Än så länge finns inte något skarpt förslag. Jag delar uppfattning att dialog inte räcker, utan det behövs skarp uppföljning och utvärdering. När den finns och man kan se vad som fungerar och inte fungerar behövs också åtgärder och konsekvenser om man inte lyckas. Det kräver en förändrad politik. Vi får ta till oss de utvärderingar som är på gång. Vi ska följa upp ordentligt hur arbetet fortskrider. Sedan hoppas jag att vi med fortsatta gemensamma krafter ska se till att arbetet blir långsiktigt men inte långsamt. Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2014/15:70 om den polisiära EU-operationen Mos Maiorum 51 Statsrådet (S): har frågat om inrikesministern gjort ställningstagandet att fortsatt ska delta i EU-operationen Mos Maiorum och liknande polisiära EU-operationer. Operationen Mos Maiorum initierades av det italienska ordförandeskapet och avslutades . Samtliga EU- och Schengenländer bjöds in att delta. Huvudsyftet med operationen var att bekämpa människosmuggling och kartlägga migrationsströmmar. För att uppnå detta syfte kontrollerades enskilda personer. Sådan kontroll ska genomföras i enlighet med gällande lagstiftning. Riksdag och regering beslutar om regelverk som utgör ramarna för polisens verksamhet. Inom dessa ramar bedrivs den operativa polisverksamheten. Operationen Mos Maiorum var en sådan operativ polisiär insats för vilken polisen utifrån gällande regelverk har att avgöra om och på vilket sätt svensk polis bör delta. 52 (V): Tack, inrikesministern, för svaret! Som inrikesministern mycket riktigt säger framgår det i uppdragsbeskrivningen för operationen att det övergripande syftet är att stänga illegala vägar som finns för att korsa EU:s yttre gränser och att kartlägga rutter inom Schengenområdet. I kölvattnet på den kritik som ändå kom mot operationen har operationens försvarare på EU-nivå och representanter för svenska polisen och regeringen betonat att operationen syftar till att hitta kriminella människosmugglare. Låt mig därför från första början vara helt tydlig så att vi slipper onödiga missförstånd. har inget till övers för de kriminella som utnyttjar desperata människor på flykt. Jag har inga illusioner om människosmugglare. Jag har träffat alldeles för många flyktingar som har råkat i klorna på cyniska smugglare och förlorat familj eller vänner. Men, herr statsråd, jag har inte heller några illusioner om vad som tvingar människor i armarna på smugglare. Själva förutsättningen för smugglarnas verksamhet är de murar som EU bygger runt sig mot skyddsbehövande. Vi kan inte bortse från att människor som vill nyttja sin mänskliga rättighet, rätten att söka asyl, inte har några lagliga sätt att göra det. Den som ändå försöker på egen hand eller med hjälp av flyktingsmugglare blir i EU:s ögon illegal. Det vi ska tala om kan illustreras av denna kammare. Låt oss säga, herr statsråd, att det här rummet är EU. Här inne säger vi att vi respekterar mänskliga rättigheter, vi ger skydd åt dem som har drabbats av krig, förföljelse, tortyr. Här inne kan man söka asyl, och här kan en människa andas ut, läka och börja sitt liv. Men saken är den att just för den skyddsbehövande, låt oss säga från , finns inga dörrar in i rummet. Om hon försöker öppna dörren kommer hon att stoppas och avkrävas dokumentation. Om hon inte har något visum eller om hon misstänks vilja komma över gränsen och in i rummet för att söka asyl kommer hon att avvisas. Dörrarna är stängda. Först om lyckas sätta sin fot här inne i kammaren kan hon söka asyl. Först då kan hon åberopa sin absoluta mänskliga rättighet. Men fruktar för sitt liv. Hon har upplevt saker som ingen människa ska behöva uppleva. Så hon söker andra vägar. Uppe vid åhörarläktaren, vid gränsen mellan och , har man posterat 1 800 nya gränsvakter. Där går det inte att komma förbi. Vid läktaren på andra sidan kammaren, vid den spanska enklaven , har man satt upp rakblad på stängslet för att hindra flyktingar att klättra över. Det är den här verkligheten vi talar om, herr statsråd. Det är detta som tvingar och tusentals andra i armarna på flyktingsmugglare. Det är denna verklighet som gör att hon sedan kallas illegal – om hon lyckas ta sig in. I regeringsförklaringen sade statsministern att S- och MP-regeringen vill verka för lagliga vägar in i EU för skyddsbehövande. Det är ett mycket efterlängtat och välkommet besked. Men frågan är vad det betyder för regeringen. Det man gör är att fortsätta att stänga dörrar och jaga människor som har lyckats ta sig in, medan utanför fortsätter människor att drunkna. Vi skapar inga öppna dörrar. 53 Statsrådet (S): Som interpellanten väl känner till, och som hon själv upprepade här i debatten, har regeringen i sin regeringsförklaring stadfäst att vi vill verka i EU för att öppna möjligheten till lagliga vägar in i EU. Det har också den nye migrationskommissionären sagt att han är beredd att verka för. Regeringen har inte stängt någon dörr. Däremot är det så, att står man upp för en generös asylpolitik måste man också vara beredd att avvisa dem som inte har rätt att vistas i landet, dem som befunnits inte skola få asyl eller dem som av olika anledningar uppehåller sig illegalt i landet. Det ena är en förutsättning för det andra. Har man inte möjligheten att upprätthålla gränser, möjligheten att upprätthålla de asylbeslut man har fattat, kan man heller inte ha den öppna och generösa asylpolitik som den här regeringen eftersträvar. 54 (V): Frågan är om det verkligen är så det förhåller sig. Vi är alltså inne i detta slutna rum. Det finns egentligen bara ett enda lagligt sätt för människor att söka asyl i , och det är att bli kvotflykting. Det är enda sättet. Alla andra människor tvingas göra det som av EU betraktas som en illegal handling för att ta sig in, sätta foten på mattan och söka asyl. Det är faktum. Det är det EU:s politik tvingar människor att göra. Mos Maiorum är den sjunde operationen som har avslutats, så det är inget helt nytt, vill jag betona. Med operationer som Mos Maiorum försöker man täppa till de få vägar som finns. Som sagt har jag absolut inget till övers för flyktingsmugglare, men frågan är: Vad är det regeringen vill prioritera? Efter den fruktansvärda flyktingkatastrofen utanför Lampedusa som krävde över 300 personers liv hörde vi EU:s ledare mycket samstämmigt säga: Nej, så här kan vi inte ha det – vi måste göra någonting. har genomfört en mycket lovvärd operation för att rädda liv, och den kallas . Det är viktigt att vi skiljer de två operationerna åt. har syftat till att rädda människor i sjönöd, och man har den vägen lyckats rädda över 100 000 människor. Den operationen kommer att sluta från italiensk sida och övertas av EU i mycket mindre form. Vi är väldigt många som är oroliga för att det kommer att leda till att människor återigen drunknar. Bara har 3 000 personer drunknat i . Vi står inför en av de värsta flyktingkatastrofer som världen har sett. Blodbadet i fortsätter. I utspelar sig förfärliga saker. Det är och . 50 miljoner människor är på flykt. I det läget förväntar jag mig att regeringen gör prioriteringar och funderar på om det är rimligt att vi lägger våra resurser på att till exempel förstärka det räddningsarbete som kan ske alldeles här utanför dörrarna. Eller ska vi försöka jaga, täppa till och fortsätta med det här, som egentligen bara är plåster på såren? Det här är en politisk prioritering, och jag utgår ifrån att regeringen har tankar kring vad som är det bästa. Det är just det svaret jag frågar efter : Kommer regeringen i till exempel regleringsbrev att förtydliga vad som är viktigt, nämligen att rädda människor utanför och försöka förmå andra EU-länder att öppna dörrarna på glänt? Eller ska vi fortsätta i exakt samma spår som den tidigare, borgerliga regeringen har gått? 55 Statsrådet (S): Jag är osäker på om avsiktligt vill blanda bort korten eller helt enkelt inte har riktig koll på sakförhållandet. Den här operationen handlar inte om att täppa till några hål. Den här operationen, som Höj har ställt frågan om, handlar om att avslöja människosmugglare och se till att människor som vistas här utan att ha tillstånd, som inte har asylskäl, ska kunna utvisas. Om du kommer hit som flykting och blir påkommen i den här operationen har du givetvis, som mycket väl vet, rätt att söka asyl. Det handlar alltså inte om det. Vi är också överens om att vi ska öppna för möjligheten att ha lagliga vägar in. Det stod i regeringsförklaringen, och har själv läst upp det. Där är vi helt överens. När det sedan gäller den tredje frågan som tog upp, nämligen , är tanken att den ska ersättas av . Min förhoppning är, även om vi inte är framme vid regeringsbeslut i den frågan, att ska vara med och bidra till den insatsen för att kunna rädda liv. Men det får vi återkomma till när vi har fattat beslut om den saken. 56 (V): Det sista var ett glädjande besked. Jag hoppas att regeringen kommer att prioritera den typen av frågor. Mindre charmigt tycker jag naturligtvis att det är när man antyder att jag antingen är lite dum eller medvetet är lite manipulativ. Men jag försöker ha överseende med det. Det finns ett vanligt skäl till att folk vistas inom Schengenområdet utan tillstånd. Det vet alla människor som har träffat någon på flykt. Det skälet är att bifallsfrekvensen är väldigt olika i när man söker asyl. Om man kommer från har man mycket goda möjligheter att få asyl. Man får det i nästan alla fall i . Det finns ganska många länder i EU där man inte kommer att få asyl. Det innebär naturligtvis att personer kommer att söka sig till det land i EU där de kan andas ut. De kommer att söka sig till det rummet. Bland annat därför kommer man att träffa på tillståndslösa i EU. Det är människor som ännu inte har hunnit fram till den destination där de tänker söka asyl. Det vet också inrikesminister . Det är bland annat de personerna som drabbas av en sådan här operation. Det var det jag ville diskutera och lyfta fram . Det är min förhoppning att regeringen framöver kommer att prioritera att rädda dem som vi vet annars omkommer längs gränsen och också förstår att i ett EU-system där det är så stor skillnad mellan länder om man får asyl eller ej kommer människor att röra sig inom Schengenområdet för att söka den möjligheten – en grundläggande mänsklig rättighet, nämligen rätten till asyl. 57 Statsrådet (S): Men det rör ju inte en enda av de människor som Mos Maiorum påträffar i . Det är återigen ett försök att blanda bort korten. Om du har kommit till och har sökt asyl kan du inte omfattas av den här operationen i . Om du har kommit till och ännu inte hunnit söka asyl och påträffas i den här operationen har du naturligtvis rätt att söka asyl. Summa summarum blir det ingen stängd gräns eller tilltäppt dörr genom deltagande i den här operationen. Man kan inte använda asylpolitiken som en gottpåse. Ska vi stå upp för att är det generösa asylland vi ska vara kan man inte plocka delar av asylrätten. Den är en helhet. Om en person har fått sin asylrätt prövad och befunnits inte ha asylskäl måste vi se till att den personen lämnar landet, så att vi kan bereda plats för alla de människor som lider nöd och behöver ta del av , med rätta, öppna och generösa asylpolitik. Jag vill också nämna att är det land som har störst andel kvotplatser.