prot · H20942 · 2014-12-19 00:00:00 — Jag ska inte räkna upp dem alla här, men det finns många stora delar där vi har satsat på kulturen i regionerna. Det är också regionerna och kommunerna själva som vet vilken deras bästa möjlighet är att styra kulturen. Där vill vi i gärna se en fortsatt utveckling. Det finns en ny bibliotekslag, och jag tycker att vi ska låta den börja gälla. Jag är beredd att framöver se över hur vi kan utveckla biblioteken. Men det finns en ny bibliotekslag som jag tycker ska få börja gälla. Kultur, medier, trossamfund och fritid Sedan var det frågan om museerna. vill vänsterregeringen tillföra. Alliansregeringen har tittat på detta, och även har tittat på detta. Där framgår att det kostar omkring 300 miljoner att införa en helt fri entré till museerna. Då ställer jag en motfråga till från . Varifrån ska de statliga museerna ta de 220 miljonerna som saknas i den reformen, om ni inte ska införa entré till specialutställningarna? Eller ska museerna helt och hållet sluta med specialutställningar och bara förvalta permanenta utställningar och låta dem stå och damma? 144 (MP) replik: Naturligtvis är det inte att införa entré för barn och unga på specialutställningar som vore den modell som vi skulle använda för att få in de resurserna. Det tror jag att Per Lodenius förstår mycket väl. Om vi vill förbättra förutsättningarna för barn och unga att ta del av museernas verksamhet är inte vår linje att införa en avgift som inte finns. Per Lodenius lyfter fram samverkansmodellen. Men vad ni gör är att skära i resurserna till den. Visst har det i tidigare anföranden sagts att det inte handlar om en så stor del av anslaget, men ni går åt fel håll. Ni skär ned på anslaget. Per Lodenius nämner att vi ska stärka förutsättningarna för barn och ungdomar i hela landet. Men varför är ni negativa till en nationell strategi för att få en likvärdig musik- och kulturskola för barn och ungdomar i hela vårt land så att det inte spelar någon roll i vilken kommun man är uppvuxen? Det är trist att Per Lodenius sviker vallöfte om en nationell strategi för biblioteken. Jag hoppas faktiskt att framöver blir mer framgångsrikt i att driva sina frågor inom Alliansen för en kultur tillgänglig för hela landet. 145 PER LODENIUS (C) replik: Låt mig börja med barn och ungdomar. Vänsterregeringen vill införa en rabatt på runt för dem som går på kulturskolorna i , och andra kommuner, ofta här i . Inte mig emot. Jag själv representerar ju i , men det sker på bekostnad av att fritidspengen på för de familjer som har behov av extra stöd tas bort. Pengen tas bort bland annat för dem som har möjlighet att välja om de vill spela hockey eller gå på . Hur är det tänkt att fungera i de kommuner som har fri kulturskola? Den utveckling kulturskolorna har haft har berott på att det är kommunerna själva som har styrt hur de ska se ut. När jag har rest runt i landet har jag sett att just den frihet kommunerna har haft att själva styra kulturskolorna har medverkat till kulturskolornas utveckling. Det är en viktig del att ta med. Sedan talar ni om vissa besparingar. Vi flyttar nu från ett konto på 1,3 miljarder. Men i regeringens förslag ligger skattehöjningar på kultur- och fritidssektorn på mellan 1 och 2 miljarder. Det handlar faktiskt om skattehöjningar som direkt slår emot kultursektorn ute i landet. Kultur, medier, trossamfund och fritid Jag önskar god jul och gott nytt år. 146 (FP): Först och främst vill jag rikta ett stort tack till utskottskansliet och kammarkansliet, som har gjort ett bra jobb under pressade förhållanden. Jag vill också inleda med att yrka bifall till förslaget i kulturutskottets reviderade betänkande. Tankens och ordets frihet är grunden i liberal bildnings- och kulturpolitik. Den liberala kulturpolitikens uppgift är inte att styra kulturen, utan att skapa och förbättra förutsättningarna för det konstnärliga skapandet och för individens bildning. Ett rikt föreningsliv är en central del i ett levande bildnings- och kulturliv. När människor utövar eller tar del av kultur föds insikter och nya idéer som kommer både individ och samhälle till godo. Kulturupplevelser är ett allmänmänskligt behov. Kulturen ger också människan ett verktyg att förstå, ifrågasätta, påverka och se på samhället ur nya perspektiv. En av kulturens främsta uppgifter är att göra människor nyfikna på livet och dess möjligheter. På detta sätt ger kulturen livskraft och får människor att växa. Ett starkt kulturliv är en förutsättning för det civiliserade och demokratiska samhället. Staten, regionerna och kommunerna är viktiga aktörer i kulturlivet. Ett rikt kulturliv är en del i de förutsättningar som måste råda för att människor och företag ska vilja etablera sig, skapa sin vardag och utveckla samhället. Utövande eller deltagande i kulturyttringar får aldrig vara ett påbud uppifrån eller en pekpinne om vad som är korrekt eller inkorrekt. En klok och genomtänkt satsning på kulturen är dessutom ett av de mest verkningsfulla instrumenten för att motverka främlingsfientlighet. Dessutom måste jämställdhet och mångfald i kultursektorn och genom kulturen särskilt beaktas. Politik är att vilja, våga och välja. Det ska finnas kulturella mötesplatser som stimulerar kreativitet och förnyelse och som bidrar till ökad medmänsklig förståelse över hela landet. Att då föreslå en ensidig Stockholmssatsning som tar av höjda skatter till att införa fria entréer på statens museer är fel fördelningspolitisk väg att gå. Ska en sådan, förvisso vällovlig, satsning ge en rättvis och bred effekt måste den ges som stimulans att införas i hela landet. För att stärka den lokala förankringen måste samarbetet mellan staten, regionerna, landstingen och enskilda kommuner inom kulturområdet öka, inte dras isär. Staten och regionerna ska vara ett stöd för den lokala kulturella utvecklingen. Konsumtion av och deltagande i kulturella aktiviteter främjar god hälsa och bidrar till god livskvalitet. Det gäller hela livet, inte minst för de äldre. Den uppsökande verksamheten hos äldre ska därför ges en stark ställning. Likaså måste barns och ungas möjligheter till kulturupplevelser och eget skapande stärkas i hela landet. För min del och vår del är prioriteringen klar. Samarbetet mellan skola, bibliotek, kulturinstitutioner, fria konstutövare och föreningar måste fortsatt utvecklas. Litteraturstödet, stödet till barns och ungas läsande liksom stödet till kulturtidskrifter är mycket viktiga instrument för att värna några av kulturens kärnor. Vår inriktning är att detta stöd ska bibehållas. Kultur, medier, trossamfund och fritid olika och mångfasetterade regioner har förutsättningar att bli de ledande kulturregionerna i norra . Då måste staten och regionerna ta vara på sina institutioner och stå för en ekonomisk uthållighet. Då måste staten inte enbart se till sina egna institutioner och regionerna inte enbart till sina. Det är ett stort och gemensamt ansvar att skapa denna uthållighet. Att tänka utanför boxen och se helheten är inom detta område extra viktigt. Alliansen anser att den nuvarande finansieringen av public service via tv-avgiften är otidsenlig och styr fel. Vi vill därför avskaffa den till förmån för en modernare lösning som tryggar public service-bolagens oberoende och garanterar kvalitetsproduktioner och opartiskhet. Public service-medierna blir allt viktigare för det gemensamma samtalet i samhälleliga och kulturella frågor. Det finns oro för att ett system där avgiften tas in via skattsedeln skulle hota oberoendet för public service. För oss liberaler och för oss i Alliansen är oberoendet centralt. Därför är det viktigt att det verkligen är en avgift och inte en skatt. Nivån på avgiften ska gälla för och inte påverkas av skattebeslut i . Public service ska fortsatt ha ett brett uppdrag och sträva efter kvalitet och relevans. För oss i Alliansen är det viktigt att finansieringen av public service är teknikoberoende och ger public service-medierna ett skydd från kortsiktiga politiska beslut. Vi anser att den utredning som aviserats tidigare om att avskaffa radio- och tv-avgiften bör tillsättas skyndsamt och föreslå en modern och mer ändamålsenlig, politiskt oberoende lösning. Avslutningsvis, herr talman: är intellektets infrastruktur. Ett vitalt kulturliv är viktigt för vårt demokratiska samhälle. Det stärker identiteten och höjer livskvaliteten, och det föder tankar och idéer, vilket i sin tur leder till kritiskt tänkande och förhållningssätt som är ryggraden i ett fritt och öppet samhälle. Kulturen ska stå för såväl bredd som spets. Alliansen vill erbjuda kulturupplevelser av högsta kvalitet och stimulera enskilda människors eget deltagande och skapande i kulturaktiviteter i hela landet. Som sagt yrkar jag bifall till utskottets förslag. Jag vill naturligtvis också passa på att önska herr talmannen en riktigt god jul och ett gott nytt år. 147 (MP) replik: Jag blir väldigt förvånad när , liksom föregående talare, riktar kritik mot reformen om fri entré till statliga museer. Det är annars någonting som har drivit och velat se . Är det bara som har ändrat uppfattning i frågan, eller är det hela som parti som har bytt ståndpunkt? 148 (FP) replik: Jag sade också att det är ett vällovligt initiativ. Men det måste breddas. Det kan inte behållas bara för vissa åldersgrupper och bara i . Genom kulturpåsarna har vi från statens sida, och från utskottets sida, goda möjligheter att påverka vad som sker i resten av landet och skicka ut stimulansmedel till detta. Kultur, medier, trossamfund och fritid Att dessutom tro att 80 miljoner skulle räcka, när alla andra instanser säger att det bara för den statliga sidan behövs minst 300 miljoner, och ännu mer i stimulansmedel. Då behöver den här delen breddas. Men jag påpekade också att det är ett vällovligt initiativ och att fri entré är ett bra mål på lång sikt. 149 (MP) replik: Det är utomordentligt bra att ändå backar från den kritik som han delvis men framför allt riktar mot reformen. Möjligtvis kan vi finna varandra framöver för att få en bättre situation för museerna med fri entré. När regeringen presenterade sin budgetproposition var det många folkpartister som var ute och hoade om att det var alldeles för lite reformer. , som det handlade om i reformer, var inte tillräckligt. När Alliansen sedan presenterade sitt budgetförslag blev det väldigt tyst från dessa folkpartister – förvånansvärt tyst. Jag undrar: Är det så att det mullrar i de folkpartistiska leden med kritik mot att Alliansen har presenterat en för svag kulturpolitik? 150 (FP) replik: På papperet och till viss del i verkligheten är det en stram budget vi presenterar. Det är ingenting jag sticker under stol med. Men vi får inte glömma bort att vi också avslår 2,2–2,3 miljarder i riktade skattehöjningar just mot den här sektorn. Det skulle klippa väldigt hårt. Med vår budget är det riktiga pengar vi delar ut, som vi inte tar tillbaka i skattehöjningar. 151 (KD): Jo, det är riktigt, som de rödgröna säger, att deras anslag ligger högre än vad våra gör, . Men är det inte pengar som faller som manna från himlen, utan det innebär att man har gigantiska skattehöjningar på över 25 miljarder, varav kultursektorn, den ideella sektorn, media och folkbildningen på 2,26 miljarder. Det är alltså sex gånger mer än vad man satsar. Det är viktigt att ha det med sig när man jämför. Man ger med den ena handen och tar med den andra. Det jag vill lyfta fram är framför allt det civila samhället. Vi kristdemokrater tycker att just det civila samhället har stor betydelse. Vi tycker att det är viktigt att ta bort sådant som försvårar för det civila samhället att fungera. En viktig del i detta är att öka det civila samhällets oberoende. Som sista land i införde 2012 ett gåvoskatteavdrag till ideell verksamhet. Det har inneburit en kraftig ökning av givandet och blivit en formidabel succé. Det är en reform som vi är angelägna om att behålla, men inte bara behålla utan också utveckla. I den rödgröna regeringens budgetförslag beskrevs denna reform som ett problem. De ville helt avskaffa gåvoskatteavdraget . De motiverade detta i sin budgetskrivelse med följande: ”Prioriteringar av stöd med skattemedel till ideell verksamhet ska avgöras av demokratiskt valda organ och deras representanter. En avdragsrätt för gåvor till ideell verksamhet minskar också utrymmet för det samhälleliga stödet och ökar den ideella sektorns verksamheters beroende av enskilda personers förmåga och vilja att bidra.” Kultur, medier, trossamfund och fritid I klartext innebär det att de tycker att det är politiker och inte enskilda människor som ska bestämma över utvecklingen av den ideella verksamheten. Dessutom är den rödgröna regeringen uppenbarligen orolig över att den ideella sektorn bärs upp av sina medlemmar. Men det är väl själva grundidén med det civila samhället? Jag för min del oroar mig mer för att föreningslivet blir alltmer beroende av den offentliga sektorn. Tyvärr har det visat sig att barn i ekonomiskt utsatta familjer inte deltar i organiserad fritidsaktivitet lika mycket som andra. Därför har vi infört fritidspengen för barn i familjer med försörjningsstöd. Den vill den rödgröna regeringen nu avskaffa. Fritidspengen är viktig för både kultur- och idrottsaktiviteter, och man har valt att ta bort den. Som Per Lodenius nämnde tidigare vill man i stället ge för att sänka avgiften för alla i , medan vi säger till dem som verkligen behöver det. Det innebär en ökad träffsäkerhet som saknas i regeringens budget, som har fallit. Trossamfunden har en rad viktiga samhällsfunktioner i vårt land, såsom social verksamhet, hjälp i kriser med mera. Enligt för statligt stöd till trossamfund är det drygt 745 000 personer som är medlemmar eller är verksamma i dessa församlingar. Till det kommer 6,4 miljoner. Avslutningsvis, herr talman, vill jag nämna att alliansregeringen i flera steg har höjt anslaget till trossamfunden från 50 miljoner till 60 miljoner 2012, 75 miljoner 2013 och 77,6 miljoner 2014. Den rödgröna regeringen har föreslagit att man ska ta bort 7 miljoner för att sedan nästan halvera anslaget till 2018. Alliansen anser att trossamfunden har en utomordentligt viktig funktion att fylla, och därför valde vi att höja anslaget med 7 miljoner till 84,6 miljoner i stället för att dra ned det. Den sammanlagda bilden blir att den rödgröna regeringen försöker strama åt tyglarna för civilsamhället i allmänhet och, tyvärr, för trossamfunden i synnerhet. Vi tror på civilsamhället, och vi vill underlätta för att göra det starkare och bättre fungerande. Med de orden, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i kulturutskottets betänkande. Även jag vill önska er alla en god jul och ett gott nytt år. 152 (MP): Förutsättningarna för folkbildning är en av de frågor vi behandlar . skriver: ”Medan utbildningens mål är en bestämd och begränsad yrkeskompetens, syftar bildning till en omvandling av hela människan. Utbildningen har enbart sina yttre måttstockar, under det att bildning alltid måste sättas i samband med enskilda individer eller grupper och deras särskilda förutsättningar och önskemål.” Ja, folkbildning är mer än utbildning; det handlar om mänsklig utveckling och demokrati. Det är något helt annat än att på kortast möjliga tid och till lägsta möjliga kostnad stressa och pressa människor genom ett eller annat utbildningsprogram som bara syftar till att göra dem ”anställbara”. Det är ett torftigt ord för att beskriva människor som kuggar i ett alltmer uppskruvat och omänskligt produktions- och konsumtionsmaskineri. Kultur, medier, trossamfund och fritid Folkhögskolorna verkar utifrån grundvärderingar som demokrati, kritiskt tänkande, delaktighet, samhällsengagemang, tillgänglighet och mångfald – utan vinstintresse. De erbjuder folkbildning i ordets bästa bemärkelse. De välkomnar alla. Verksamhet som bygger på en sådan positiv, inkluderande och respektfull människosyn behövs mer än någonsin . Det var bra att den förra borgerliga regeringen införde den studiemotiverande folkhögskolekursen och därtill 1 000 extra årsplatser på den allmänna folkhögskolekursen . Det blev en succé. En mycket stor del av deltagarna på den studiemotiverande folkhögskolekursen har gått vidare till fortsatta studier eller fått jobb. Många av dem har fortsatt på just folkhögskolans allmänna kurs. Här har vi alltså en konstruktiv och framgångsrik satsning, i kontrast till andra dyra och ineffektiva arbetsmarknadsåtgärder som mest verkar syfta till disciplin och kontroll. Här handlar det om att uppmuntra människor som vill lära sig och utvecklas, utifrån sina egna förutsättningar och i sin egen takt. Vår samarbetsregering ville skjuta till mer pengar så att ännu fler skulle få denna chans. Vi ville att 1 500 personer 2015 och 2 000 personer 2016 skulle kunna få gå den allmänna kursen på folkhögskolorna. Det har varit enighet över partigränserna om att folkhögskolor är viktiga för att få ned arbetslösheten. Det är därför väldigt svårt att förstå varför de borgerliga partierna och vill ta bort hela denna framgångsrika satsning och de extra platserna. Det står inte ett ord om det i de borgerliga partiernas budgetmotion. Folkhögskolorna varnar för att även den studiemotiverande folkhögskolekursen riskeras om man inte kan erbjuda den allmänna kursen efteråt. Jag undrar: Menar ni allvar med att ni vill minska arbetslösheten, ni som vill dra ned på folkhögskolorna? I så fall, varför vill ni minska platserna och till och med dra undan mattan för 1 000 unga vuxna som inte avslutat sin gymnasieutbildning, blivit arbetslösa, rekryterats till studiemotiverande folkhögskolekurs och sedan fått erbjudande om att fortsätta på allmän kurs, som inte blir av om ni får som ni vill? Vad ska de göra nu? Berätta, jag vill verkligen veta! Är det så här den arbetslinje ni dyrkar så hett ser ut? Jag vill slutligen passa på att önska en god jul och ett gott nytt år till herr talmannen och alla andra som ser och lyssnar på detta. Det hann jag också med . 153 (S): Folkbildningen, som också jag ska tala om, har en lång historia i . Att människor under fria och frivilliga former organiserar sig och i förening söker svar på frågor de själva ställer är i hög grad det som bär upp vår demokrati. Kultur, medier, trossamfund och fritid Demokratin kan inte bara finnas på papper utan behöver vara en praktik i människors vardag. Därför är en fri och frivillig folkbildning som bygger på människors engagemang viktig. Den kan ske inom ramen för studieförbund eller folkhögskolor och bäras av föreningar, organisationer eller rörelser. Vi kan och bör därför föra en politik som ger förutsättningar för detta, som motverkar klassamhället, fördomar och orättvisor och som fördjupar demokratin. I den här kammaren finns en samsyn, från vänster och en bra bit in i högern, om bildningens betydelse för den enskilde och för samhället. När vi människor får nya perspektiv, lär av varandra och får ny förståelse – då växer vi, som människor och som samhälle. Den enskilde rustas för att ta sig vidare i sin bildningsresa och sin delaktighet i samhällslivet, och samhället blir friare för alla när dessa tankar får slå rot och skapa nya möjligheter. Därför var det glädjande när den tidigare ministern i den här talarstolen valde att citera en socialdemokrat när hon ville lyfta upp bildningens betydelse för samhället. Det var en väldigt fin gest av henne som hon ska ha all heder för, för engagemang i bildningen är en fråga om människosyn och samhällssyn. I regeringens budgetförslag, som tyvärr har fallit, fanns därför en satsning på folkskolorna och på bildningen. Det var 90 miljoner och 1 500 platser och därefter 2016. Den satsningen bygger just på insikten om folkbildningens betydelse för människors möjligheter att komma vidare, att komma igen, att byta bana. I förlängningen handlar det om samhällets förmåga till omställning, samhällets förmåga till nytänkande. Om man har med sig detta måste jag säga att det är mycket beklagligt med den neddragning som borgarna gör . Den här satsningen finns inte med i deras budget. Det handlar om minus 90 miljoner. Det är helt och hållet borttaget. Detta får såklart konsekvenser. Inte minst har jag blivit kontaktad av en rad folkhögskolor och bildningsorganisationer som uttrycker sin besvikelse och sin oro över beskedet. Det innebär nämligen att många inte får den chans som de verkligen är i behov av. Folkhögskolorna måste nu stänga dörren – det var uppe i ett tidigare anförande. när de ekonomiska förutsättningarna förändras måste de stuva om och skära ned. De elever som behöver förnekas möjlighet till den rörelsefrihet som utbildningen faktiskt skulle ha skänkt dem. Det är allvarligt. En viktig sak som de också har tagit upp är att det inte sällan är just de här grupperna – som var långt ifrån studier – som , när de hade fått sin motivation och fått sitt självförtroende att växa, inte kan ta sig an den här utbildningen. Det är de som förnekas detta. Det är väldigt tråkigt, med allt det arbete som har lagts ned på att få människor tillbaka på banan. Det riskerar nu att rinna ut i sanden. Med vår satsning på detta ville vi skicka en signal om att alla är viktiga, att utbildning är viktigt, att bildning är viktigt, att allas erfarenheter är viktiga. Folkhögskolorna och folkbildningen är en utmärkt arena för att klara av de här omställningarna i samhället. 154 (V): Kultur, medier, trossamfund och fritid Ärade ledamöter som kommit hit för att höra på mig! Jag inser att jag som sista talare ska tala kort, så att alla kan få åka hem. Men jag vill ändå säga att jag tycker att den borgerliga budgeten kring kulturverksamheten är oförskämd. Å ena sidan kan man tala vitt och brett om hur viktigt det är med kultur, kulturskapare och det kulturella engagemanget. Å andra sidan vägrar man inse att kultur också måste få kosta pengar. Det är inte det sista bäret på tårtan utan ett av grundfundamenten, inte minst i ett samhälle som vill vara öppet, ifrågasättande och välkomnande, ett samhälle där kulturen är en självklar del av vår gemensamma välfärd, ett samhälle där kulturen spelar roll och får ta plats. Det är klart att om man, som de borgerliga partierna gör, drar undan från kulturen, då märks det. Och det kommer att fortsätta att märkas – för kulturen, för kulturskaparna och för alla som ska kunna ta del av kulturen, som publik, medskapare och medborgare. En liten del av dessa neddragningar, , omprioriteras – tack och lov, får jag säga – för att rädda kulturtidskrifterna. Det var ett oöverlagt, ogenomtänkt och panikartat beslut från de borgerliga partierna. Det är lovvärt att kulturtidskrifterna räddas. Men den heta potatisen skickas vidare och drabbar i stället det regionala stödet, som i huvudsak fördelas i samverkansmodellen. Pengarna går bland annat till den regionala biblioteks- och museiverksamheten, professionell teater‑, dans- och musikverksamhet och filmkulturell verksamhet med särskild inriktning på barn och unga. När man nu försöker göra gällande att detta inte är speciellt mycket pengar vill jag tala om för er som har varit aktiva i den lokala och regionala kulturpolitiken att det är ganska mycket pengar, de 15 miljoner som man drar undan från det här stödet. Det är en hel del pengar, eftersom samverkansmodellen i grunden är underfinansierad – det saknas pengar i det systemet. Neddragningen slår stenhårt mot den regionala och lokala kulturen. Som jag sa är modellen underfinansierad. Det är en modell som de borgerliga har infört. Oroliga, förtvivlade kulturchefer har redan kontaktat och undrat: Vad händer nu? Neddragningarna kommer att leda till ökad arbetslöshet inom kultursektorn. Men inte nog med det: Modellen riskerar inte bara att urholkas utan också att överges. Denna reform är viktig att rädda, och då spelar de 15 miljonerna stor roll. Den borgerliga kulturbudgeten är för mig en dålig kulturbudget, eftersom den inte är genomtänkt.