prot · H10965 · 2014-02-05 00:00:00 — En förändring gentemot tidigare lagstiftning är att de allmännyttiga bostadsbolagen ska bedriva sin verksamhet enligt affärsmässiga principer. En konsekvens av detta är att den kommunala grundprincipen om självkostnad undantas. Den nya lagen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag begränsar i viss mån kommunernas möjligheter att ta ut pengar från sina bostadsbolag och använda dem till andra verksamheter. Det finns exempel, framför allt från , på att kommunen beslutat att ta pengar från de allmännyttiga bostadsbolagen och använda dem till kommunens andra verksamheter. Hyresgästerna i allmännyttan får därmed betala mer för de kommunala verksamheterna än övriga invånare. Under gjordes värdeöverföringar från kommunala bostadsbolag till kommuner som uppgick till nästan . Detta menar vi är både orimligt och orättvist. Vinster som görs i kommunala bostadsbolag bör stanna i verksamheten. En annan fråga rör hyreslagen och den förändring som innebär att allmännyttans hyresnormerande funktion har ändrats. prövade hyresnämnden främst hyran mot hyressättningen i likvärdiga allmännyttiga bostadsföretag. har den regeln ersatts med en regel om att jämförelse ska göras med likvärdiga lägenheter med förhandlade hyror hos kommunala och privata bostadsföretag. har undersökt skillnaden mellan privata värdar och allmännyttan. Resultatet visar att de privata värdarnas hyror låg klart över allmännyttans. System som driver upp hyrorna måste ersättas av regler som utgår från den kommunala sektorns självkostnadsprincip och allmännyttans hyresnormerande roll. Vi i säger nej till marknadshyror. Inriktningen på högerregeringens politik går tyvärr i motsatt riktning. Jag värnar om allmännyttans roll och framtid. För oss i är det viktigt med livskraftiga och ekonomiskt starka allmännyttiga bostadsbolag för att klara bostadsförsörjningen och för att föra en social bostadspolitik. I egenskap av demokratiskt ägda företag ska dessa verka för allmännyttiga mål. Hyressättningen på bostadsmarknaden ska styras av ett bruksvärdessystem. Genom kollektivt förhandlade hyror som motsvarar bostadens standard och kvalitet garanteras alla hyresgäster, oberoende av inkomst, en bra bostad till en rimlig kostnad. Vi har lyft frågan om renoveringar av rekordårens bostadsbestånd. Vi är alla överens om att det behövs renoveringar och energieffektiviseringar. pågår det renoveringar och förbättringar, men det har i flera fall inneburit höjda hyror efter renoveringar. Det har gjort att många människor har varit tvungna att flytta från sina bostäder därför att de helt enkelt inte har råd att bo kvar. Med tanke på vad har uttalat om skyddsregelns tillämpning i förhållande till de uttalanden som finns i propositionen där regeln föreslogs bör det genom lagstiftning genomföras att skyddsregeln ska tillämpas. Det är viktigt att förstärka hyresgästernas inflytande vid renoveringar. Vi i föreslår att och regeringen ska se till att hyresgästernas inflytande förstärks vid renoveringar. En annan fråga som uppmärksammats är att renoveringar och ombyggnad av bostäder kan innebära orimliga hyreshöjningar för hyresgäster. I många fall har hyran gått upp . Efter så stora hyreshöjningar har många inte råd att bo kvar. Därmed är hyresgästernas besittningsskydd i praktiken hotat. Bostadsbristen gör att det på många håll i landet bara finns några lediga lägenheter att flytta till för de hyresgäster som inte har råd att bo kvar i sin lägenhet. Det är angeläget att bostadsbeståndet, inte minst miljonprogramområdens lägenheter, renoveras och rustas upp, och det är viktigt att hyresgästerna ges inflytande vid upprustningsprocesser. Hyresgästerna ska enligt lag ge sitt godkännande till en ombyggnad innan den startar. Problemet är att även om hyresgästerna skulle motsätta sig en ombyggnad kan fastighetsägaren söka tillstånd för ombyggnad hos hyresnämnden. I syfte att ge hyresgästerna verkligt inflytande över sitt boende föreslår vi i att det i samband med ombyggnad inrättas ett lagstadgat samrådsförfarande med representanter för hyresvärden och hyresgästerna. På så sätt skulle hyresgästernas inflytande garanteras. I storstadsregionerna och i andra kommuner med inflyttning råder stor bostadsbrist . Som en konsekvens av bostadsbristen bor fler människor inneboende hos andra eller hyr i andra hand. I till exempel uppskattar de allmännyttiga bostadsbolagen att av deras lägenhetsbestånd hyrs ut olovligt. Jag vill först och främst bemöta bostadsbristen med ökat byggande av hyresrätter med rimliga hyror. Men jag vill också att andrahandshyresgästernas rättigheter i viss mån förstärks. Ockerhyror vid andrahandsuthyrning, liksom svart handel med förstahandskontrakt, handlar om resursöverföringar mellan parter som befinner sig i ett ojämlikt maktförhållande. Den som hyr en hyresrätt i andra hand och har betalat för mycket i hyra kan vända sig till få hyran prövad i efterhand. Om hyresnämnden gör bedömningen att hyran har varit för hög ska förstahandshyresgästen betala tillbaka den överskjutande delen. Jag värnar denna ordning och vill utvidga den till att även omfatta ägda lägenheter. Det är viktigt för de ungdomar som inte vågar anmäla när de, efter den nya lagen, betalar många tusen i överhyra bara för att få en bostad. trädde lagen om uthyrning av egen bostad i kraft. Lagen innebär att personer som äger en bostad kan hyra ut den med högre hyra än vad bruksvärdessystemet medger. Möjligheterna att retroaktivt få tillbaka överhyran har avskaffats för hyresgäster som hyr en bostadsrätt i andra hand. I stället får hyresgästen numera gå till få den framtida hyran fastställd. Vi menar att det behövs skärpta sanktioner ifall oskäliga hyror tas ut för att skydda människor som befinner sig i ett ojämlikt maktförhållande. Flera åtgärder bör utredas, och regeringen bör återkomma med ett lagförslag om skarpare åtgärder mot oskäliga hyror vid andrahandsuthyrning. Det finns många andra viktiga frågor att ta upp, till exempel vräkningar som har varit på tal. Många barnfamiljer vräks på grund av att de inte har möjlighet att betala hyran. Det innebär ofta social misär. Det måste bli skärpta regler där, och det måste finnas bostadsgarantier för människor som inte har möjlighet att bo kvar i sin bostad. Det gäller också misshandlade kvinnor. Vi vet att det kommer en proposition om detta. Frågor har väckts om kvinnor som ropar på hjälp, blir vräkta och inte har rätt att bo kvar i sin bostad. Vi tycker att här måste reglerna skyndsamt ändras. Människor måste ha möjlighet att bo kvar i det boende de har rätt till. Det är viktigt. Därför har vi i gång på gång kommit med förslag, motioner och reservation om detta. 53 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och därmed avslag på samtliga reservationer. I det här betänkandet behandlar vi motioner som bland annat berör hyresrätter och bostadsrätter och tillhörande frågor som upprustning, uthyrning och vräkning. Jag ska börja med att säga att jag vill se lite bredare än vad som görs i civilutskottets betänkande nr 9. Vi kan se att utmaningarna på svensk bostadsmarknad är väldigt stora. I grund och botten handlar det om att det helt enkelt byggs alldeles för få bostäder. Det är ingenting som vi behandlar i denna debatt, men det är viktigt att komma ihåg, speciellt när vi diskuterar uthyrningen av egen bostad, den så kallade andrahandsuthyrningen. När bostadsbristen är så akut på många ställen är det för mig, och även för regeringen, en självklarhet att vi försöker utnyttja de bostäder som finns på bästa möjliga sätt. Varje bostad som kan hyras ut men som inte är uthyrd är en potentiellt missad dröm om att få bo där man vill. Det är en missad dröm om att få bo tillsammans som sambor, eller en missad dröm om ett arbetstillfälle. Med den nya lagen om andrahandsuthyrning som trädde i kraft , , ser vi att det nu kommer ut fler lägenheter på andrahandsmarknaden än . har rapporterat att utbudet av ettor, tvåor och treor i ökat . rapporterar att utbudet i har ökat . I har det ökat . I hela landet har utbudet ökat jämfört med . För att tala klarspråk, herr talman, vill jag säga att det är lättare att hitta en lägenhet i andra hand. Man är inte längre hänvisad till osäkra, dyra svartkontrakt. Man vet vad man får. Jag tror att det är klokt att fundera över och utvärdera en lagstiftning, och det har regeringen gjort. Man har bland annat tittat över möjligheterna till hyresstatistik. Men av den av stödda reservation som Socialdemokraterna har kan man snarare få intrycket att lagstiftningen inte trätt i kraft över huvud taget. Det framställs som att bostadsmarknaden och andrahanduthyrningen är i kris och att den är mer osäker . Det är precis tvärtom. Det är nu man kan få en överblick över hur hyressättningen fungerar, det är nu det börjar komma ut fler lägenheter på marknaden, och det är nu människor lättare kan hitta någonstans att bo. Så såg det inte ut . Då var man, som jag sade, i princip hänvisad till svartkontrakt för att hitta en andrahandslägenhet att bo i. Splittringen i oppositionen kunde knappast ha varit större i denna fråga. Man kan uttrycka det så att vill avskaffa lagen helt. och Socialdemokraterna vill utvärdera en lagstiftning som i politikens värld knappt trätt i kraft. Vi vet att bostadsrättsföreningarna i princip bara beviljat andrahandsuthyrning . Det betyder att de första kontrakten precis börjar gå ut. Det är alltså inte läge att utvärdera någonting som dessutom verkar ha blivit en framgång. Det fjärde partiet har, åtminstone i betänkandet och i sina motioner, en ganska nykter syn på tillvaron. Det är , som säger att det är för tidigt att utvärdera lagstiftningen. Det ska ha en eloge för. Däremot gick det kanske lite fel i reservationen. För att sammanfatta det hela kan man säga att svensk bostadsmarknad står inför stora utmaningar, och det långsiktigt hållbara sättet att lösa frågan är att helt enkelt se till att det byggs mer. Med det sagt är lagen om uthyrning av egen bostad en uppenbar framgång som åtminstone till viss del, även om det är på marginalen, kan hjälpa till att mildra den bostadsbrist som många kommuner och städer står inför. Det saknas som sagt inte utmaningar på svensk bostadsmarknad, inte ens om man faktiskt lyckats få in foten på den. Inte minst visas det av den diskussion som förs om den så kallade skyddsregeln och stora hyreshöjningar vid till exempel ombyggnationer. Även när det gäller skyddsregeln är problemet djupare än vad som framgår av motionerna. I grund och botten handlar det om att vi har många miljonprogramslägenheter som inte har upprustats och är i stort behov av upprustning på grund av att fastighetsägarna åsidosatt sina uppdrag att sköta om fastigheterna på ett adekvat sätt. Att döma av oppositionens tonläge i den här frågan skulle man kunna tro att hyresgästerna är helt rättslösa, att de står helt utan skydd och möjlighet till hjälp. Så är det självklart inte. Det var alliansregeringen som införde skyddsregeln. Det fanns ingen skyddsregel tidigare. I förra årets debatt om hyresrätt sade jag till att vi måste vänta lite grann och se hur utfallet av lagstiftningen blir. har tolkat lagen, och det visar sig att man har ett skydd även vid omfattande upprustningar och renoveringar. Lagen kom till för att skydda hyresgästerna, och det visar sig att lagen också skyddar dem. Problemet är inte att lägenheter rustas upp eller att skyddsregeln finns. Problemet ligger i att många fastighetsägare har struntat i att underhålla sina fastigheter . Vi kan inte omöjliggöra nödvändiga renoveringar. Socialdemokraterna säger i det fallet varken bu eller bä; man kan inte möjliggöra en renovering, men man kan inte heller höja hyran och betala renoveringen. Vi vet inte vad Socialdemokraterna tycker. De befinner sig i ett ingenmansland. Man måste nog ställa sig frågan om det är återinförandet av de storskaliga statliga subventionsprogrammen som är lösningen på problemet, något som Socialdemokraterna lite kort antyder i sin reservation. Jag är helt klar över att det inte är lösningen. Jag tror att man ska närma sig den här frågan med ganska stor ödmjukhet med tanke på de situationer som människor kan hamna i. Därför har regeringen tillsatt en utredning så att vi inte ska famla i blindo beträffande hur många personer det gäller och hur det faktiskt ser ut. Man vill utreda frågan för att se hur flyttmönstren ser ut vid omfattande renoveringar. Över lag är det bra att man vet vilket problem man vill bekämpa innan man börjar lagstifta. Sist, men absolut inte minst, vill jag säga något om regeringens arbete för att motverka hemlöshet. Vi behandlar ett antal motioner som tar upp frågan om vräkning. Jag tror att det vore dumt att säga något annat än att ansatsen och syftet hos motionärerna är gott. Det ska dock sägas att det som motionärerna efterfrågar i princip är det system som redan finns. Om det är uteblivna betalningar som är orsaken till avhysning eller vräkning – vilket är den absolut vanligaste orsaken – måste både berörd hyresgäst och socialförvaltningen underrättas. Sedan har man på sig att försöka hitta en lösning innan den så kallade återvinningsfristen går ut. Betalar socialförvaltningen, eller hyresgästen själv, hyresskulden kan man inte bli vräkt. I de fall ett ärende faktiskt går till kronofogden finns även där krav på att socialförvaltningen ska underrättas. Dessutom måste det bekräftas att ärendet har tagits emot. Man kan alltså säga att socialförvaltningarna runt om i meddelas om hot om vräkning. Regeringen har även sett över frågan i , vars betänkande bereds inom . Det ska också sägas att man i en utredning som tillsattes under regeringen kom fram till att det inte nödvändigtvis är fel på lagstiftningen utan att det handlar om samarbete mellan kommun, socialförvaltning, kronofogde och fastighetsägare. I stället för att bara försöka förhindra vräkning genom att anmäla till när hot om vräkning redan finns måste arbetet ske mycket tidigare. I grund och botten handlar det om ett förstärkt samarbete mellan dem som är involverade i frågorna. Ett sådant arbete har regeringen redan initierat. I just den här frågan kan jag sägas vara ett sanningsvittne eftersom jag är ordförande i socialnämnden i kommun. sedan antog vi vår bostadsförsörjningsplan i kommunen där vi framhåller vikten av att vi tillsammans med kronofogden och fastighetsägarna arbetar bättre för att förhindra att vräkningar uppkommer över huvud taget. Där ligger det stora arbetet. Statistiken i visar, även om kommunen bara utgör en liten del av Kommunsverige, att antalet gått ned från en handfull vräkningar där barn varit involverade till noll vräkningar . Det beror på att vi arbetat systematiskt och förebyggande. Om vi ska lyckas åstadkomma färre vräkningar är det inte fler regler som behövs utan tidigare och bättre insatser. 54 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: sade mycket gott om den nya lagen som trätt i kraft gällande andrahandsuthyrning. Det han glömde att säga, eller bortsåg från, var att den nya lagen har drivit upp hyrorna så kraftigt att ungdomar som saknar eget boende och inte har kapital inte kan betala. De har snart inte råd att ens hyra ett inackorderingsrum. När nu talar så väl om lagen undrar jag om han glömt bort det som stått i medierna. Det gäller särskilt artiklarna i om hur hyrorna på andrahandsmarknaden har gått upp. Jag undrar om kan förklara för oss här i kammaren hur man kan prata så gott om detta utan att ens veta hur situationen verkligen ser ut, hur mycket man betalar och hur marknaden för andrahandsuthyrning har förändrats efter lagändringen. 55 (M) replik: Till att börja med måste man vara tydlig med om de här lägenheterna har funnits för laglig uthyrning tidigare. Det har de uppenbarligen inte gjort, eftersom det kommer ut fler lägenheter på marknaden. Är det bättre att ha ett system där man är hänvisad till svartkontrakt, där man inte vet hur länge man får bo kvar, där man kanske måste smyga för att hämta posten och där man inte får sätta upp sitt namn på dörren? Jag tror att det är det perspektivet man måste ha i förstone. Vad man försöker göra med den här lagstiftningen är att stimulera fler att hyra ut sina lägenheter. Det gör man också genom att människor kan ta betalt för de kostnader de har. Det är för mig en självklarhet att man ska ha möjlighet att hyra ut en lägenhet om man till exempel kan tänka sig att bli sambo med sin flickvän eller pojkvän. Men om man inte vet om det håller måste man ha möjlighet att flytta tillbaka. Det ser vi till med den här lagstiftningen. Man kan också få betalt för de kostnader man har. Hyressättningen är väldigt tydlig. Det är inte ockerhyror, som försöker framhäva. Det finns ett tydligt reglerat system för hur man fastställer en hyra. I storstadsregionerna stiger hyrorna. Vi vet att hyrorna går upp när värdet till viss del är kopplat till bostadsrättens marknadsvärde. Men i stora delar av landet, som i min hemkommun , hamnar andrahandsuthyrningskostnaden för den här typen av bostäder på samma nivå som hos de allmännyttiga bostadsbolagen eller till och med lägre. Det är viktigt att komma ihåg. Vill vi ha fler lägenheter där människor kan bo utan rädsla för att bli upptäckt av grannen, eller vill vi gå tillbaka till det system som gällde ? 56 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Jag kan förstå att och i första hand månar om marknaden, inte om människorna, inte om de 300 000 ungdomar som är i behov av bostad och som betalar . Jag undrar verkligen om det är lagligt med en sådan hyra för ett rum. Det är det som är problemet, inte själva marknaden. De ungdomar och andra människor som är i behov av en bostad måste betala höga hyror. Dessutom har möjligheterna att få överhyra återbetald retroaktivt försämrats i den nya lagen. Det som regeringen ska göra skyndsamt är helt enkelt att utvärdera hur det här har gått till. Hyresmarknaden för andrahandshyresgästerna har förändrats jättemycket. Ungdomar har inte råd att bo någonstans som andra eller tredje inneboende. Det är fruktansvärt. Det är det som är poängen med detta. Jag vill också ta upp frågan om vräkningar. Det är inte reglerna det är fel på, säger man här i kammaren. Självklart finns det regler som skyddar människor. Regeringen har själv en nollvision för vräkningar. Ändå sker det . Flera tusen barnfamiljer är vräkta. Senast hörde vi på nyheterna att barnfamiljer tvingas att bo på hotellrum år ut och år in. Barnens skolmiljö och kamrater och allt annat förändras på grund av bostadsbristen. Man måste se till att det finns starkare regler som tvingar fastighetsägare och att jobba tillsammans innan en barnfamilj ska vräkas. Det måste vi betona. 57 (M) replik: Vad gäller andrahandsuthyrningen är det inte på något sätt en fråga om marknadshyror. Det är en fråga om att få betalt för de kostnader man har. Jag ska ge en eloge till Amineh Kakabaveh, som är tydlig med vad vill. Det är lite förvånande. Man vill ha ett storskaligt statligt subventionssystem, man vill ha statliga regler och man vill trycka ned möjligheterna för andra aktörer än de kommunala att bygga hyreslägenheter. I grund och botten handlar det här om att människor ska kunna hitta någonstans att bo under trygga förhållanden. har man möjlighet att få sin hyra prövad. Reglerna för hur hög hyra man får ta ut är tydliga. Man kan gå till hyresnämnden och få hyran prövad. Problemet ligger inte där. Problemet är återigen det strukturella. Det byggs alldeles för få bostäder därför att vi har alldeles för mycket regler. När det gäller vräkningar måste man ha en ödmjukhet inför att alla fall är individuella. Det går inte att lagstifta fram någonting. Om man inte ska gå in med statlig förvaltning över samtliga hyresvärdars bestånd går det inte att få fram en lagstiftning som förhindrar samtliga typer av vräkningar. Därför är det viktigt att i det första skedet arbeta förebyggande och se till att vräkningarna inte kommer till stånd över huvud taget. Men om det nu är så att fastighetsägaren säger att det inte går längre? Då finns det många kommuner – bland annat min egen, där jag själv har varit med och fattat beslut – där socialförvaltningen går in och försöker hitta bostäder. Men det kan inte handla om att få bo i en specifik lägenhet, om vi inte ska ha ett statligt övervakningssystem för allting. Det handlar om att se till att människor och framför allt barnfamiljer har trygga bostäder. Det kan vi göra med den lagstiftning som finns genom att samarbeta och samverka betydligt bättre och tidigare. 58 (S) replik: Jag tycker att gör ett bra försök att prata upp regeringens bostadspolitik. Det är hedervärt. Frågan är hur många som egentligen längre tror på detta. Men det blir väl en sak mellan er och väljarna, . Det jag vill ta upp med är någonting som jag inte tyckte att han riktigt berörde i sitt anförande. Det handlar om ordning och reda på den svenska bostadsmarknaden. Lagar och regler ska naturligtvis följas. Utifrån det vill jag gärna ta upp det som jag sade i mitt anförande om oseriösa fastighetsförvaltare. De behöver hållas borta från hyresmarknaden. Jag tog upp att det har varit vår uppfattning tidigare och är vår uppfattning även att hyresgäster inte ska behöva drabbas av oseriösa fastighetsägare. Man ska helt enkelt inte behöva bo i en lägenhet där man av olika skäl far illa på grund av lägenhetens standard eller bristande underhåll. Det där är något som jag hade hoppats att vi lämnat bakom oss. Men så är det inte. Hela syftet med den tidigare förvärvslagen var att hålla oseriösa fastighetsägare borta från hyresmarknaden. Det här tycker jag att skulle behöva säga någonting om. Vilken har uppsidan med lagförändringen varit? På vilket sätt har hyresgästernas skydd mot oseriösa hyresvärdar stärkts genom upphävandet av den här lagen? Detta skedde i strid med den uppfattning som företräddes av bland annat kommunerna , , och , för att nämna några. 59 (M) replik: Till att börja med ska man väl säga att merparten av de förvärv som gjorts av oseriösa fastighetsägare gjordes när den här lagstiftningen fanns på plats. Den var uppenbarligen inte särskilt effektiv. Lagstiftning som inte fyller sitt syfte är inte lagstiftning som man nödvändigtvis ska ha. I det här fallet kan man ha en samfälld lagstiftning som i grund och botten ger ett bättre skydd för hyresgästerna och där det finns tydliga regler. Det finns en övergångsperiod , då det är lättare att förvalta en fastighet om det är så att ägaren inte gör det på ett korrekt sätt. Det finns regler med förelägganden som gör att man har rätt att bo i en lägenhet som håller god standard. Jag tror att det vore dumt att drömma sig tillbaka till något slags utopi med en lagstiftning där syftet kanske var gott men där resultaten inte alls visade på någon större effekt. har vi en lagstiftning som är samfälld. Vi har en förvaltningslagstiftning som gör att det finns fullgoda verktyg för tvångsförvaltning om behovet är sådant. Dessutom finns det i slutändan möjlighet för kommunen att köpa fastigheten om förvaltningen inte fungerar och om det inte går att bo i fastigheten över huvud taget. Nuvarande lagstiftning fyller alltså det syfte som den förra lagstiftningen hade men inte uppfyllde. 60 (S) replik: krävdes ett tillstånd för att förvärva en fastighet. Jag vet inte om tycker att , och kommuner drömmer sig tillbaka till en värld som var mycket bättre, men jag tror att de kan en del i frågan. Jag tror också att och med flera kan en del om detta. När man valde att upphäva den här lagen anförde de också hur bekymrade de var över det. Vi vill gärna se att man överväger möjligheten till ett vitesföreläggande för att skärpa lagstiftningen för behovet av underhåll av de här fastigheterna. Jag förstår dock inte Binos resonemang kring att det är lättare att förvärva en fastighet. På vilket sätt är det bättre att oseriösa fastighetsägare kan förvärva en fastighet i och med att lagen upphävdes? På vilket sätt är det bra? Det har du inte riktigt svarat på. Regeringen gjorde fel när de valde att upphäva lagen. Vem ska man välja att lita på i det här fallet?