prot · H20920 · 2014-11-12 00:00:00 — Vi vill ha en politik som utjämnar skillnaderna mellan människor, minskar segregationen, både vad gäller bostad och ekonomi, och bygger ett samhälle med en utbildningspolitik där alla barn har rätt till likvärdig kunskap. Det sker inte genom bara en reform; det sker genom flera olika reformer. Men detta är en del av de reformer som behövs. Låt mig åter påpeka att detta inte handlar om att helt och hållet förbjuda föräldrar att önska var deras barn ska gå i skolan. Det handlar om att först och främst ha närhetsprincipen och därefter tillgodose de önskemål som finns så gott det går. Vi vet att vissa kommuner befinner sig en situation där de inte kan tillgodose detta. Därför är det rimligt att förändra regelverket på detta område. Det handlar alltså inte bara om att vi vill lösa segregationen. 266 (SD) replik: Jag förstår fortfarande inte hur man kan lösa segregationen genom att säga: Bor du i ett segregerat område måste dina barn också gå i skola där. Om utgångspunkten är att de som bor i dessa områden i allt mindre utsträckning väljer ett annat alternativ, hur ska då de särskilda önskemålen göra någon skillnad? Det är de facto samma föräldrar som bor i detta område, och de skulle aldrig komma med dessa särskilda önskemål utifrån den retorik du har, . 267 (V) replik: Vi ser att segregationen har ökat i och med det fria skolvalet. Vi ser att elever som hör till en högre socioekonomisk grupp i samhället dras till samma skolor medan elever som inte har det lika bra dras till övriga skolor. Det betyder att vi har ett system som missgynnar vissa och gynnar andra. Detta system måste förändras. 268 (FP): Det finns en gul stenbyggnad i en liten by som heter strax utanför den stad där jag bor. Längst upp på ena gaveln står det 1881, som var det år då skolan byggdes. Tänker man på hur såg ut slås man av vilken enorm insats det måste ha varit för människorna i byn och vilken kraft som måste ha legat bakom beslutet att samla ihop alla resurser och bygga en skola mitt i byn vid kyrkan. Förmodligen motiverades det med att det var viktigt att ha en skola i byn, både för samhället och för den enskilda individen – framför allt för pojkarna eftersom det var mest pojkar som gick i skolan . Denna inställning behöver vi ha tillbaka. Vi behöver inställningen att utbildning och skola är viktigt för hela samhället och för den enskilda individen. Det måste genomsyra både samhällets inställning och föräldrarnas inställning. I en DN-debattartikel slås det fast att utbildningen i skolan och elevernas skolgång måste vara viktigare än Thailandssemestern. Det måste också genomsyra elevernas inställning. Även om två syskon växer upp i samma familj och har samma förutsättningar kan den ena lyckas bättre än den andra på grund av motivation. Att från samhällets sida värdera utbildning och skola högt är något av det viktigaste vi kan göra. Därför är den upprustning Alliansen har gjort otroligt viktig. Det har varit av negativ utveckling då kunskapsresultaten har sjunkit och läraryrkets status har sjunkit. Den situationen har vi nu börjat vända. Det är viktigt att det får fortsätta och inte vänds mot sin motsats. Det finns anledning att känna oro, inte minst när jag i denna debatt hör företrädare för regeringspartierna skarpt ifrågasätta den allianspolitik som har förts . Vad innebär det? Vi minns vad Socialdemokraterna gjorde på skolområdet när de styrde. Kommunaliseringen sänkte skolans och lärarnas status. Reformer sänkte medvetet läraryrkets status. Lärarna skulle vara kompisar, inte lärare. De avvecklade kunskapsuppföljningar och betyg. Målen gjordes otydliga, och makten flyttades från experter till politiker. Vi minns motioner i kammaren . De ville göra nationella prov, betygssystem och läroplaner frivilliga. De ville att eleverna skulle ha majoritet i skolstyrelserna och bestämma hur det skulle se ut i skolan. Retoriken från S och MP har förändrats , vilket jag verkligen välkomnar. Jag hoppas dock att mer än retoriken har förändrats så att det inte är bara en fernissa som gör att man snart återgår till det gamla. Men man samarbetar också med om skolpolitiken, och vi hörde säga hur viktigt det är för dem att stoppa föräldrars engagemang och att det är viktigare att jaga valfrihet än att jaga kunskap. Det finns alltså anledning för oppositionen att vara en aktiv och granskande opposition. Med det parlamentariska läge vi har blir det som händer i kammaren och i utbildningsutskottet framöver viktigt. Mycket av det regeringen lägger fram kan påverkas i utskottet och kammaren för att styra utbildningspolitiken mot en fortsatt kunskapslinje och bort från de tendenser att avvika från kunskapslinjen vi redan ser. Vi ser några varningstecken i budgetpropositionen. Man vill göra nationella prov frivilliga. Man vill inte ha en tioårig skola. Man ställer den ideologiska jakten på vinst i välfärden mot kunskap och kvalitet. ska vara i topp i PISA-undersökningarna. Ska vi lyckas med det måste vi fortsätta den kunskapslinje som har trätt in på med Alliansen. Vi måste också se till att hela samhället sluter upp bakom kunskap och skola. 269 Utbildningsminister (MP) replik: Jag tackar för ett inlägg där jag kan instämma i mycket. Inte minst gäller det vikten av en genomtänkt samhällelig bildningssyn där vi uppvärderar bildningen på samma sätt som gjordes när många av de palatsliknande skolorna byggdes runt om i byarna , som och jag är från, och i stadsdelarna här i . Denna bildningssyn måste vi tillbaka till. uppehöll sig också vid att retoriken i skolpolitiken och skoldebatten har förändrats, att vi är flera partier som har gjort resor och dragit nya slutsatser i olika frågor. Låt mig därför ställa en fråga till . var det val, och gick då från regering till opposition. En av de största frågorna i valet var skolfrågan, och talade mycket om skolan i de olika debatterna. Finns det någon punkt i skolpolitiken där ni kommer att ändra er? 270 (FP) replik: Vi är stolta över den skolpolitik som vi förde tillsammans med de andra allianspartierna . Den var helt nödvändig för . Vi vände en utveckling inom politiken som gick bort från kunskapslinjen och nedvärderade lärarna, läraryrket och skolan. Vi är stolta över att vi har varit med och vänt detta. En sak som vi ångrar och som var bekymmersam är att det ibland tog lite att få igenom reformerna. Vi insåg att förändring i skolan kräver lång förberedelsetid. Man måste ge skolan och lärarna chansen att ställa in sig på nya betygssystem, till exempel. Vi funderar såklart också på vilken skolpolitik som behövs för framöver. Vi håller på med ett analysarbete, och jag skulle bli mycket förvånad om vårt analysarbete och utvecklingsarbete landar i något annat än att det behövs mer kunskap och uppföljning i skolan och mer tidig och tydlig uppföljning av kunskapsresultaten. Gör vi inte detta lämnar vi många barn i sticket. 271 Utbildningsminister (MP) replik: Jag hör att är stolt över det Alliansen har uträttat. Också jag tycker att mycket av det Alliansen gjorde är bra, och vi bygger vidare på en del av det. Det finns dock annat där vill göra annorlunda. Så fungerar det i politiken. Problemet är att det var en bild som väljarna inte verkade dela helt och fullt. Skolfrågan är högst prioriterade fråga på samma sätt som skol- och miljöfrågorna är högst prioriterade frågor. Men valresultatet tror jag inte är helt nöjda med. Därför undrar jag: Finns det ingenting i den förda skolpolitiken där ni tror att man borde göra på ett annat sätt? 272 (FP) replik: Enligt opinionsundersökningarna tycker att har bästa skolpolitik. Det är ingen hemlighet för utbildningsministern att det var färre än som röstade på . Vår analys är knappast att det var vår skolpolitik som gjorde att inte fick mer än fem och halv procent i valet. Vi tror att inriktningen hos ett politiskt parti snarare måste vara analysen av vad samhället behöver och vilka samhällsproblem står inför. Vårt svar är: Vi behöver en skolpolitik som innebär mer kunskap för varje elev i svensk skola. 273 (S) replik: Jag måste ta tillfället i akt att ha ett första replikskifte med vice ordföranden i utbildningsutskottet. Det är ingen nyhet för att de tre senaste läroplanerna har lagts fram av borgerliga regeringar – bara som en liten fond till hur man beskriver historien. med och i regeringen har inneburit dels framsteg, dels dialog och en del konfrontation. Så är det i politiken, men det vore en smula ödmjukt att också se vissa brister. Jag ser gärna en dialog, men då kan man inte ha en så ensidigt svartvit retorik som jag upplever att hade i sitt anförande. Det är lite olyckligt. Jag vill haka på det som utbildningsministern var inne på. Vi är överens om mycket, men inte om allt. Frågan är: Vilka öppningar ser i utbildningsutskottet för att flytta fram positionerna i utbildningspolitiken? 274 (FP) replik: Ett exempel är att vi nu är tydligt överens om att lärarlönerna behöver höjas. Jag tycker att det är bra att Socialdemokraterna nu ser att det är en extremt viktig reform, för om vi inte gör det kommer vi aldrig att lyckas höja kunskapsresultaten i svensk skola. Vi måste göra läraryrket mer attraktivt. När det gäller frågan om konfrontation och samarbete är min enkla erfarenhet från svensk politik att båda behövs. De som säger att Alliansen, och oppositionen ska lägga ned vapnen och ge frikort till regeringen tror jag har helt fel. Om vi i hade gett frikort hade svensk skola sett helt annorlunda ut än vad den gör . Det var tack vare att och några andra i en skolpolitisk grupp började ifrågasätta den utveckling mot att nedvärdera läraryrket och ta bort alla betyg och kunskapsutvärderingar i svensk skola som var på väg som vi har den utveckling vi nu har och som har gjort att Socialdemokraterna har börjat tänka nytt i skolpolitiken. 275 (S) replik: En del av det jag har lite problem med när jag lyssnar på är att allt positivt som sker i grund och botten sker tack vare , och alliansregeringen. Om vi ska närma oss varandra tror jag att vi får ha lite mer ödmjukhet. Det finns en hel del insikter som har tillkommit hos andra på annan väg. Vi har en ganska lång bildningstradition i arbetarrörelsen och socialdemokratin. Vi skulle kunna vara historiska, men vi har inte tid med det . Jag kan tipsa om att vi gjorde en ganska lång resa i socialdemokratin efter valförlusten 2006. Jag tror att det vore lämpligt för fler partier att ta till sig det. 276 (FP) replik: Jag har alltid hyllat den bildningssyn som fanns i den gamla arbetarrörelsen. Jag uppfattar att man övergav den . Den delen av socialdemokratin förlorade ganska mycket inflytande i partiet, och det beklagade jag. Det var ofta liberaler och socialdemokrater som lyfte fram vikten av bildning och social rörlighet och som såg att skolan var extremt viktig. betonade vi därför tillsammans vikten av kunskapsskolor. I den traditionen har vi ibland fallerat, men och framåt har vi åter lyft den lansen. Det hoppas jag att vi kan göra tillsammans från och med . 277 (KD): En skola i toppklass är en förutsättning för att ska stå sig väl . Även om den tidigare alliansregeringen genomfört många nödvändiga och lyckade reformer har vi stora utmaningar framför oss. Elevernas resultat sjunker på flera områden som mäts. För att vända utvecklingen måste vi fullfölja arbetet för en skola som bygger på arbetsro och kunskap. Vi behöver återupprätta en utbildningstradition i som bygger på tillit och förtroende mellan elever, lärare och föräldrar och där lärare får vara just lärare och där skolan förmedlar kunskap. Det handlar om att sätta gränser för vad politiker ska lägga sig i, och det handlar om att professionen får frihet och självständighet från alltför mycket tyckande. fick vi på utskottet ta del av en första snabb analys från en delegation från som var i för att undersöka varför våra skolresultat sjunker drastiskt. En första analys från deras sida handlade om ansvarsfrågan. Alla pekade på att någon annan hade ansvar, både uppåt, nedåt och åt sidan. Detta kallas ibland för nånannanismen. För mig som kristdemokrat handlar detta om att vi måste få en mycket djupare debatt och diskussion om var ansvaret ligger i olika frågor vad gäller skolan. Vad har staten ansvar för? Vilket ansvar ska ligga på kommunerna? Vad har rektor ansvar för? Och, inte minst, vad har eleven och föräldrarna ansvar för? Att elever kommer , inte har material med sig, tar ledigt på konstiga tider eller inte läst läxorna är inte skolans ansvar utan elevernas och föräldrarnas ansvar. Det handlar om att ändra attityden till utbildning och vilken prioritet det har både i samhället i stort och i familjerna. Skickliga lärare är den enskilt viktigaste faktorn för elevernas resultat. Skickliga lärare ska därför ha en god löneutveckling under yrkeskarriären. De så kallade karriärtjänsterna är en del i detta – att ge erfarna och skickliga lärare en möjlighet att göra karriär. Det är en mycket viktig reform, men den har tyvärr inte slagit väl ut på alla håll i landet. Det visar sig att skolhuvudmännen har infört mycket olika system när det gäller kriterier för tillsättning. Det framgår heller inte om extra arbetsuppgifter ska ingå eller hur varaktigheten ska se ut gällande uppdraget som förstelärare. Det är därför viktigt att redan nu utvärdera reformen och att plocka tillbaka den för korrigering. Staten bör ta ansvar för att utforma kriterierna och säkerställa hur processen och tillsättningen ska gå till samt vilka arbetsuppgifter som är förenade med att vara förstelärare. Om detta har jag motionerat . Vi kristdemokrater vill fortsätta arbetet med att prioritera bland lärares uppgifter och ansvar för att frigöra mer tid för lärarledd ämnesundervisning. Vi har redan justerat kraven kring IUP och åtgärdsprogram, men mer behöver göras. En av dessa åtgärder är att titta över tidsåtgången för de nationella proven. Det har många redan varit inne på. Här har vi delvis oss själva att skylla då vi infört fler och mer krävande nationella prov. Den tid som går åt för att genomföra och rätta proven tar bort en stor del av undervisningstiden i årskurs 9. Jag vädjar till utbildningsministern om samarbete i denna fråga. Extern rättning och digitalisering skulle kunna vara en väg för delar av de nationella proven. Vi måste ge lärarna förutsättningar att vara just lärare och inte administratörer. Jag ser fram emot att höra utbildningsministern komma med konkreta förslag om att minska den administrativa börda han ofta talar om. 278 (S) replik: Jag lyssnade med stort intresse, och det kändes bra att lyssna till . Det var många kloka synpunkter, inte minst om nationella prov, som jag antar att utbildningsministern kommenterar sedan. Jag tyckte att de kändes väldigt genomtänkta. Utvärdera förstelärarreformen, sade . I en annan mening nämnde hon ordet arbetsro. Vore inte det lite mer konsekvent när det gäller utvärdering och arbetsro att utvärdera betyg i årskurs 6 innan vi pratar om årskurs 4? En annan aspekt på betyg i årskurs 4, som Alliansen har presenterat som ett förslag, är vilket forskningsstöd som finns för det. Jag undrar om man har lyssnat in lärarorganisationerna och hur man tänker hantera frågan. Man kan få tycka väldigt olika, men frågan är hur man ser på frågan om forskningsstöd och arbetsro i skolan kontra betyg i årskurs 4. 279 (KD) replik: blandar ihop frågorna om arbetsro och administrativ börda. Just rättningen av de nationella proven måste vi komma till rätta med för att minska arbetsbördan för lärare. Sedan var det frågan om betyg i årskurs 4. Jag tycker att vi kunde ha utvärderat betyg i årskurs 6 innan vi införde betyg i årskurs 4. Att få ett betyg är en tydlig signal till både föräldrar och elever. Det är svart på vitt, och det kan hjälpa till att peka framåt för eleven. Betyg i årskurs 4 är inget negativt utan ger en tydlig signal till hemmen hur eleven kan utvecklas. 280 (S) replik: Jag blandar inte ihop. Jag förstår att nationella prov, arbetsro och administration är en sak. Men jag vill själv koppla ihop frågan med betyg i årskurs 4. Jag tror att det finns en aspekt som också handlar om arbetsro kontra nya stora förändringar i skolan när det gäller betygskriterier, hur man arbetar, en lärarkår som inte sätter betyg men ska göra det. Det är en lång process. Jag noterar att säger att vi skulle ha utvärderat betyg i årskurs 6 först men uppenbarligen inte ta hänsyn till vilket resultat vi får del av när vi har utvärderat. Någonstans känner jag att utvärdering och forskningsstöd måste ändå vara viktigt också i detta fall. 281 (KD) replik: Jag har själv jobbat i skolan . Det är inte sällan så att det är när man får sitt första betyg, som har varit i årskurs 8, som man har sett hur man ligger i utvecklingen. Det är då eleven verkligen har börjat ta tag i sin skolgång. Jag ser det inte som negativt att man kan få en tydlig signal om hur man ligger i sin utveckling redan i årskurs 4. 282 (MP) replik: Jag vill tacka för den samsyn som finns i många av de frågor hon tog upp i sitt anförande. inledde sitt anförande med att den svenska skolan behöver arbetsro. lanserade ni att skolan ska utsättas för stora reformer, bland annat att det ska bli en tioårig obligatorisk grundskola och betyg från årskurs 4. Hur konstruktivt är det att genomföra detta som du säger att skolan behöver arbetsro? 283 (KD) replik: Det stora reformåret var . Stora och viktiga reformer sjösattes då. Det kommer att ta sex till innan vi ser resultatet av dessa reformer. Det säger regeringens egen utredare. Vi måste naturligtvis följa forskningen och ta hänsyn till vad våra övriga allianspartier tycker i frågorna. Här har vi kommit fram till att en tioårig grundskola och betyg i årskurs 4 är något som kommer att gynna elevernas utveckling. 284 (MP) replik: Jag noterar att det inte bara är fråga om två förslag, utan det är många förslag. Jag reflekterade direkt när pratade om att skolan behöver arbetsro. Hur kan ni lägga fram så omvälvande förslag? 285 (KD) replik: Jag tror att det har skett en missuppfattning av mitt anförande. När jag talar om arbetsro handlar det om arbetsro och trygghet för eleverna i skolan och att vi ska fokusera på kunskap. Jag kan ställa en motfråga till . Betyder det här att och Socialdemokraterna, med stöd av Vänstern, inte kommer att genomföra några reformer alls inom skolans område framöver? 286 Utbildningsminister (MP): Herr talman och kolleger! Vi har en stor uppgift framför oss. Arbetet med att se till att varje barn får en bra start i livet och får växa till att bli den människa man vill vara är kanske den största av politiska uppgifter man kan tänka sig. Inget kommer vi att bli utvärderade på som just detta, och ingen uppgift är för mig viktigare. Vi har tillsammans makten att ge lärare och elever de rätta förutsättningarna. Det är en självklarhet. Ändå blir lätt skoldebatten ett rundpingis där ansvaret för skolan och skolans utveckling bollas mellan alla som deltar i den. Det har skapat en situation där ingen riktigt tar ansvar men alla känner skuld för skolans situation. bad läsare, lärare och skolpolitiker att ge sina löften om svensk skola. Så här skrev signaturen Flicka i årskurs 8: Jag lovar att försöka fortsätta att gå till skolan trots att mitt liv där är ett helvete . Jag lovar att försöka stå ut med att vara ensam varje rast och att låtsas att jag inte hör när de andra pratar om och skrattar åt mig. Jag lovar att inte berätta mer för mina lärare, för de kan inte göra mer. De har försökt. Hon beskriver en skolgång i utanförskap, ensamhet och mobbning. Hon tar på sig ansvaret, men det är inte hennes fel. Det är inte hennes ansvar att varje skola ska ha en trygg arbetsmiljö med tid för varje elev. Det är faktiskt mitt ansvar och vårt ansvar. Jag lovar att ta ansvar. Jag kommer inte att ducka, inte att skylla på kommuner, lärare, elever eller andra. Regeringen är huvudansvarig. Vägen framåt för den svenska skolan går mot att sprida goda exempel, att trygghet blir vardag och att lusten att lära får växa. Det är ingenting regeringen kan göra själv. Det bygger såklart på att varje annan politiker, varje kommun, varje rektor och varje lärare tar sitt ansvar. Men jag vet att man är beredd att göra det om man får rätt förutsättningar. Det är vi tillsammans i denna kammare som skapar förutsättningarna för kommuner, lärare, rektorer och elever. De ska få göra det de är experter på. Regeringen har tre tydliga prioriteringar för att ge varje barn en ärlig chans och en trygg skolgång. För det första handlar det om insatser . Trygga skolmiljöer skapar trygga elever. Elever ska mötas och utmanas i sin kunskapstörst, där barnets naturliga lust för lärande inte slocknar utan får växa upp i tonåren och ut i vuxenlivet. Vi har en stor utmaning i svensk skola i att vi ger mest dokumenterat särskilt stöd i nionde klass. Då är det svårt för en elev som kanske halkat efter , och där lärare ofta har identifierat att eleven behöver extra stöd, att hinna ifatt. Det är därför vi investerar i mindre barngrupper i förskolan, i en förskoleklass som en tydlig brygga mellan förskola och grundskola, i fler anställda i de tidiga årskurserna, i fritidshem och fritidspedagogik som knyter ihop och skapar trygghet i skoldagen för de små barnen och i en läsa-skriva-räkna-garanti från förskoleklass till årskurs 3 så att alla insatser sätts in så att varje barn får med sig de kunskaper som behövs senare i livet. För det andra ska vi värdera lärargärningen. Det är i relationen mellan lärare och elev som skola uppstår. Det är där det avgörs hur eleverna blir. Blir de nyfikna och kunskapstörstande människor eller känner de att lärandet är förknippat med tristess eller i värsta fall otrygghet? Lärare som ges tid och möjlighet att vara just lärare har förutsättningar att bidra till en trygg och vetgirig läromiljö. lärare är på många sätt väl rustade att leva upp till denna svåra utmaning. Det är en välutbildad yrkeskår med tydlig passion för att få eleven att växa, men de har inte alltid fått de bästa förutsättningarna att göra sitt jobb. Administration och politisk inblandning i pedagogiska vägval har gjort deras arbetssituation onödigt svår. Rektorer har alltför ofta fått otillräckliga verktyg för det pedagogiska ledarskapet. Det vill vi vända. Regeringen föreslår att medel skjuts till i samband med avtalsrörelsen med syfte att lärarnas löner ska höjas. Det ska göras i samverkan med arbetsmarknadens parter och med respekt för den svenska arbetsmarknadsmodellen. Det sker inom ramen för nationell samling för läraryrket där vi arbetar för att ge lärare mer tid för deras arbete, minskar lärares administrativa arbetsbörda, förbättrar lärarutbildningen och stärker möjligheten till fortbildning för lärarna. För det tredje vill jag tala om jämlikheten i skolsystemet. Hur många böcker man har i bokhyllan när man växer upp ska inte avgöra vilka möjligheter man har till goda betyg. Skolvalet får aldrig bli en tombola. Varje skolvalssystem måste bygga på att det inte finns bra och dåliga skolor. Det får inte finnas nitlotter i skolvalet. Därför ger vi möjlighet att initiera utvecklingsavtal med skolor som har stora utmaningar. Elever på skolor med problem ska inte lämnas därhän. Det räcker inte med kritik och inspektioner. Det krävs stöd och utveckling, också på enskilda skolor, också till enskilda huvudmän. Staten har överblicken över hur man har klarat av att vända skolor på andra håll i landet och har kunskap om forskningen. Den får möjlighet att använda på skolor som behöver det. Vi investerar också i den infrastruktur som är viktig för elever som inte har allt gratis hemifrån. Det handlar om elevhälsa, fritis, skolbibliotek, studie- och yrkesvägledning, it i skolan – som talade väl om – modersmålsundervisning och att tjockleken på föräldrarnas plånbok inte ska avgöra om man får möjlighet att gå på en kultur- och musikskola. De skattepengar som du och jag betalar till skolan ska nå fram till eleverna. Vi kan inte tillåta vinstjakt i svensk skola.