prot · H20920 · 2014-11-12 00:00:00 — Omdömena har det varit en glidande gräns på, och därför stöder vi detta. 341 (S) replik: Att det inte skadade just en själv tror jag kan vara en ganska vansklig linje att leva efter om vi skulle tillämpa den i olika sammanhang. Jag vill ändå fråga om vi inte ska göra utvärderingar av det arbete som bedrivs, och i det fallet menar jag utvärdering av vad betyg i årskurs 6 fått för konsekvenser, hur bra det blev och så vidare. Forskningsstöd saknas i ganska stor utsträckning för betyg i årskurs 4, och mitt resonemang om att det faktiskt handlar om mognad när man förstår ett betygs relation till en själv som människa och ett ämne hoppas jag och tror att med sin bakgrund har stor förståelse för. 342 (SD) replik: Tack, , för att du upprepar din fråga. Jag talar självklart inte bara i min egen sak, utan jag talar för alla dem som är födda som hade tidiga betyg. På så sätt anser jag att vi redan har gjort den bakgrundsforskning som behövs. Vi har ju haft ett sådant system, och det är vi som driver och lever i samhället . 343 (S) replik: Jag blir lite fundersam när pratar om arbetsmiljö och vikten av det. Som tidigare arbetsmiljölärare funderar jag lite grann på hur SD har tänkt kring sin politik. Man har röstat ja till i skattesänkningar, varav mycket av pengarna tas från skolan och arbetsmiljön för lärare och elever. talar väldigt varmt, och det är jag glad för, men jag får inte riktigt ihop hur man försvarar detta. 344 (SD) replik: En av våra absolut viktigaste frågor, , är att vi vill förstatliga skolan. Jag gjorde en kort liten undersökning för mig själv, och det visar sig att när man tittar på delårsrapport 2 ute i kommunerna är det en av trettio kommuner som klarar det. Varifrån stjäl man pengar? Jo, från barn- och ungdomsnämnden. Jag tror inte att vår debatt här ska handla om kronor och siffror, utan jag tror att vi ska titta på var vi har de gemensamma punkterna som vi kan brinna för. Jag håller med många av de föregående talarna som säger att vi inte måste driva skolan i den mening som vi gör , utan vi måste se till att det blir lugn och ro så att lärarna vet vad som gäller . 345 (S) replik: Tack för svaret! Jag tycker ändå inte att svarade på min fråga. Han brinner uppenbarligen för arbetsmiljön både för lärare och för elever. Det är en viktig fråga som jag håller med om helt och fullt. Men hur försvarar man då att man gått med på i skattesänkningar, för det är faktiskt en fråga om pengar. Naturligtvis behöver vi titta på kvalitet i skolan, men hur förklarar man detta? Någonstans har ni ju gått med på att dra ned förutsättningarna i skolan. 346 (SD) replik: Vi skjuter självklart till pengar i vår budget till skolan där vi ser att vi behöver göra extrasatsningar. Framför allt lyfter vi fram hur viktigt det är att lägga insatserna tidigare. Genom att vi tidigarelägger insatserna kommer också problemen att minska. 347 (MP): Kunskap är en rättighet. Nationalitet eller plånbokens tjocklek ska inte bestämma vem som har rätt att ta del av den kunskap vi besitter. Kunskap är något vi alla behöver. Kunskap är något vi aldrig kan få för mycket av. Det handlar inte bara om den kunskap som behövs för att göra till ett bättre land utan också om den kunskap som behövs för att skapa en bättre värld. Ändå valde den förra regeringen att begränsa tillgången på just kunskap. Den kunskap som vi i tidigare stolt delat med oss av blev efter ett beslut begränsad till en betydligt mindre skara, en mindre skara som antingen var född i rätt land eller hade ekonomiska medel och kunde betala för att få ta del av kunskapen. Att studenternas ursprung har betydelse för om de behöver betala för sin utbildning i eller få den gratis är tragiskt. Det ska inte spela någon roll var studenten kommer ifrån. Men det är inte bara tragiskt för de studenter som inte har möjlighet att komma hit och studera. Det är förödande för svensk högre utbildning och för som land. Är det meningen att vi här i , med vår begränsade världsbild, ska få företräde att skapa framtidens samhälle som resten av jordens befolkning inte ska få samma möjlighet att vara med och påverka? Sedan införandet av studieavgifter för internationella studenter från ett land utanför EU, ESS och , så kallade tredjelandsstudenter, har antalet tredjelandsstudenter kraftigt minskat. Alliansregeringen valde att avgiftsbelägga svensk högre utbildning för en del av världens befolkning med motiveringen att det skulle höja kvaliteten på utbildningen. Givetvis ska utbildning få kosta pengar, men det ska inte vara den enskilda studenten som ska behöva betala. Kunskap är en rättighet som alla ska ha samma möjlighet att ta del av. Det ska inte spela någon roll om du är född i eller , vilket det gör i . Jag kan inte se hur en avgiftsbelagd utbildning för en del av världens befolkning skulle höja kvaliteten i svensk högre utbildning. Då antalet tredjelandsstudenter drastiskt minskat sedan införandet av avgifterna går svensk högre utbildning miste om den kunskap och de erfarenheter som behövs, både för att stärka sin ställning internationellt och för att höja kvaliteten på den utbildning vi bedriver. Vi måste öppna den svenska utbildningen igen för alla. Att avgiftsbelägga den skapar varken bättre kvalitet eller en bättre värld. Med studenter från olika länder, med olika bakgrund och erfarenheter, blir svensk högre utbildning både mer intressant och mer attraktiv men framför allt bättre. Med en bredare kunskapsbas blir givetvis också kvaliteten högre. Låt fler få komma hit och ta del av vår kunskap, låt fler få komma hit och dela med sig av det de kan! Med mer kunskap blir vi alla rikare som människor och faktiskt rikare som land. Det är tillsammans som vi kan skapa nya innovativa lösningar, det är tillsammans som vi kan utbyta erfarenheter och det är tillsammans som vår kunskap kan skapa en bättre värld. 348 (FP): Debatten om PISA-resultaten och var högljudd och inte minst inför valrörelsen. Men efter regeringsskiftet har många partier valt att aktivt hålla nere rapporten. När man läser slutsatserna i ser man att de sammanfaller med många av de beslut som Alliansen och hade aktualiserat i debatten när det gäller fokus på lärarnas kompetens, arbetsro, disciplin, närvaro och så vidare. Det är klart att den typen av rekommendationer inte faller till exempel i smaken; det har jag lärt mig i kammaren. I stället för att lägga fram skarpa förslag och reformer i och till exempel höja kvaliteten i lärarutbildningen väljer den nya regeringen att göra ett antal utspel direkt på gymnasieområdet. Vi har berört detta tidigare i skoldebatten; det handlar om förslaget om obligatoriskt gymnasium och det enligt oss felaktiga förslaget att åter teoretisera yrkesprogrammen och lärlingsprogrammen i gymnasieskolan. Det som minoritetsregeringen totalt missar och uppenbarligen inte vill tala om är de 10 000 ungdomar och elever som hoppar av gymnasiet. Men det är också de 30 000 ungdomar och elever som lämnar gymnasiet efter tre eller utan ett slutbetyg från gymnasieskolan, vilket även förklarar den höga ungdomsarbetslösheten i . Fokus har i stället varit på de ungefär 2 000 elever som inte fortsätter från till gymnasieskolan. Det andra förslaget från regeringen är att man vill tvinga alla elever att bli högskolebehöriga, oavsett om de är intresserade av detta eller inte, oavsett om de är motiverade eller inte och oavsett om de vill komma vidare ut till arbete eller till andra studier, till exempel yrkeshögskola. Avhoppen från gymnasiet, i synnerhet från yrkesprogrammen, är ett reellt bekymmer som inte löses med mer teori och mindre arbetslivskoppling. Det var just därför den regering Alliansen och satt i gjorde om gymnasieskolans lärlingsutbildningar. Vi ville öka arbetslivets koppling till och ansvar för dessa viktiga program. Det handlar om att få ut fler med slutbetyg och att de kommer ut i arbetslivet, vilket också är en del av gymnasieskolornas uppdrag. Något som regeringen inte heller har sagt ett ord om efter tillträdet i gymnasiedebatten men som gärna vill säga några ord om gäller de elever som kommer till gymnasiet utan behörighet till nationella program. Många hamnar i de olika språkintroduktionsgrupperna, i introduktionsgrupper eller i yrkesintroduktion i avvaktan på att bli behöriga till ett nationellt program. Man kan också till exempel ta med sig ett yrkesbevis och lämna gymnasieskolan efter ett, två eller kanske och sedan försöka ta sig in i arbetslivet. Denna grupp elever får bara höra en sak från S–MP-regeringen, nämligen: Vi ska åter teoretisera de nationella programmen, vi ska införa en obligatorisk gymnasieskola och vi ska återinföra krav på högskolebehörighet som mål för den svenska gymnasieskolan. Vi anser att detta kommer att slå direkt särskilt mot de elever som har svårt att uppnå grundläggande behörighet till gymnasieprogram. 349 (S) replik: Jag tackar för hans inlägg. Jag tyckte mig höra – om jag inte hörde fel – att du sade att vi inte lägger fram några skarpa förslag om lärarutbildningen. Jag undrar varför du ställer den frågan. Lärarutbildningen gjordes ju om utifrån den borgerliga alliansens förslag. Vad är det för skarpa förslag som du vill ha om lärarutbildningen? Det vore intressant att få ta del av dem när vi ska gå vidare i vårt arbete. Du talar mycket om gymnasieskolan och kritiserar att vi vill ha en allmän grundläggande behörighet på alla linjer. Men hur analyserar du det stora tappet på alla yrkesprogram efter det att ni genomförde tudelningen av gymnasieskolan? 350 (FP) replik: Problemet är inte tappet på yrkesprogrammet, utan problemet är att lämnar yrkesprogrammen i gymnasiet utan ett slutbetyg. En viktig orsak är just återteoretiserandet och de teoretiska kraven på yrkesprogrammen. Det är ett mycket större problem eftersom det direkt leder till ungdomsarbetslöshet och utslagning. När det gäller kommentaren om lärarutbildningen har vi övervägt införande av lämplighetstester. Diskussionen inför valet gällde till exempel antagningssystemet till lärarutbildningarna för att höja kvaliteten. Den typen av utspel har i alla fall inte jag noterat . 351 (S) replik: Vi har också diskuterat olika antagningsmöjligheter och lämplighetstester. Men vi har framåt på oss att göra reformer. Det viktiga nu är att vi har en bra dialog om gymnasieskolan och hur vi ska kreera den. Det gäller även lärarutbildningen. Det är därför bra att få de här synpunkterna från dig. Vi har lagt fram flera skarpa förslag när det gäller just kompetensutveckling och stärka lärarrollen och lärare som går på lärarutbildning. 352 (FP) replik: Jag beklagar att från Socialdemokraterna inte använder den tid han förfogar över till att berätta vad Socialdemokraterna vill. I stället efterfrågar han vad tycker och vill lyssna på oss. Vi kommer att fortsätta att leverera olika typer av förslag, inte minst när det gäller och gymnasieskolan men också lärarutbildningen. 353 Utbildningsminister (MP) replik: Jag får väl erkänna att jag inte var ordningsman i klassen, . Men jag måste nog ta på mig lite av den rollen just . nämnde i sitt anförande flera saker som han menade att regeringen inte har talat om. Jag skulle vilja be alla som tittar på och lyssnar till debatten och ärade kolleger i kammaren att dra sig till minnes det som sades i våra inlägg. Allting som sägs i kammaren tecknas också ned och finns tillgängligt i protokoll från och med dagen efter debatten. Man kommer att kunna se att både miljöpartister och socialdemokrater talar om vikten av tidiga insatser för att ingen ska lämna utan att kunna gå vidare till gymnasiet och vikten av insatser i gymnasiet för att man inte ska ge upp om den 17-åring som är skoltrött. Ni kan möjligen misstycka om de åtgärder vi har, men ni kan inte låtsas som att de inte finns och inte nämns. 354 (FP) replik: Om utbildningsministern hade bemödat sig att vara i kammaren under 75–av mitt anförande hade han också hört att jag refererade till de uttalanden och utspel regeringen har gjort sedan regeringsskiftet. Jag refererade inte till uttalandena under denna debatt. Här saknar jag konkreta förslag om hur man tänker sig att hantera dem som kommer till gymnasiet obehöriga som man gör en stor politisk poäng av detta med obligatorium, att det ska vara högskolebehörighet etcetera. Dessa elever glöms bort i denna debatt, menar jag. 355 Utbildningsminister (MP) replik: För mig som statsråd finns inga viktigare uttalanden än dem som görs i och för riksdag, alltså de som regeringen har gjort också i denna debatt. Vi har varit tydliga med vikten av insatser som gör att alla elever kan lämna nionde klass och ha möjlighet att gå vidare till gymnasiet och att man i gymnasiet inte ger upp om den som skoltrött. Vi har ett tydligt mål, som vi gärna vill samtala brett politiskt om, om att alla ska gå en gymnasieutbildning. Det är grunden för att kunna få ett arbete på dagens arbetsmarknad. 356 (FP) replik: Jag konstaterar att den lista på sådant som regeringen vill föra samtal med oppositionen om blir längre och längre för varje inlägg. Men vi tycker att det här med avhoppen från gymnasiet är viktigt. Vi tycker att det är viktigt att de som är obehöriga och går på introduktions- och yrkesintroduktionsprogrammen får en reell och faktisk chans. Vi, inte minst , har fått mycket kritik för yrkesintroduktionsprogrammen, till exempel, som ligger inom ramen för det gamla individuella programmet. Vi får återkomma och höra vad regeringen tycker om det. 357 (S) replik: Jag vänder mig också mot att säger att vi inte nämner de fallande skolresultaten i budgeten. Då rekommenderar jag att han läser budgeten. Vi skriver väldigt tydligt där att vi vill vända de sjunkande skolresultaten. Det tänker vi göra genom att sätta in tidiga insatser, när barnen är små, för det är då man kan vända resultaten. Vi ska se till att det blir fler lärare. Vi ska se till att de barn som behöver extra stöd ska få det i ett tidigt skede. Det är så man vänder skolresultaten. Jag vill också kommentera det kallar teoretiseringen. Eleverna är smartare än vad den borgerliga regeringen var. De väljer bort de linjer och program som inte ger högskolebehörighet. Eleverna är smartare. 358 (FP) replik: Vi konstaterar från att ungdomsarbetslösheten är särskilt stor när det gäller elever som har hoppat av gymnasiet. De största avhoppen ser vi på yrkes- och lärlingsutbildningarna, och vi måste dra vissa slutsatser av att just yrkesprogrammen drabbas av detta. Vi har haft många diskussioner om detta här i kammaren och sagt att vi värderar yrkesskicklighet, värderar lärlingsutbildningar och vill ha ökat handledarstöd och ökat ansvar från branschen. Många av de ungdomar som väljer yrkes- och lärlingsutbildningar har som mål att komma ut i arbete och inte till högre studier. Olika typer av statistik från , SCB och IFAU visar att frekvensen i övergång från yrkesprogram till högskola och universitet är bara 10–, medan den är uppemot 80–när det gäller yrkesprogrammen. 359 (S) replik: Men det är ju ni som ger upp och sänker kraven: De orkar inte. De vill inte. Vi ställer inga krav – låt dem göra som de vill! Vi menar däremot att alla har chansen och att alla ska ha möjligheten. Vi ska hjälpa dem tillbaka. Vi ska se till att de orkar med skolan. Det är skolans uppgift att se till att eleverna klarar det. säger att de här eleverna bara vill jobba. Ja, men ute i arbetslivet behöver man datakunskap, matte och engelska för att klara industrijobben . 360 (FP) replik: Jag önskar att hade deltagit i motsvarande debatt för sedan då jag presenterade en enkät som Socialdemokraterna ofta brukar hänvisa till, nämligen från . När jag tittade i Svenskt Näringslivs tabell visade det sig att det som företagen mest efterfrågar bland de parametrar som de presenterar är just gymnasial yrkeskompetens. Det indikerar att vi behöver både yrkeshögskola och högskola men också bra lärlingsutbildningar för att förse företagen med rätt kompetens. 361 (KD): Något som kännetecknar den samtida skoldebatten, inkluderat den vi har här , är trots allt en ganska bred samsyn om skolans problembeskrivning. Vi känner oro för kvaliteten på den utbildning som våra unga får med sig, för att kunskapsresultatens utveckling är för dålig och för att många skolor presterar undermåligt. Vi är också ense om en del av förklaringsvariablerna: att lärarnas självständighet och läraryrkets status fått sig en rejäl törn, som för få rektorer på riktigt tar sig an det pedagogiska ledarskapet på sina skolor. I debatten saknas det dock ett väldigt viktigt perspektiv vad gäller fördelningen av ansvaret för hur våra barn och unga presterar i skolan. Det har funnits en ovilja att koppla samman nivån på skolresultaten med hur familjerna mår, vilket ansvar föräldrarna tar för sina barn och eleverna för sin egen skolgång. En riktigt duktig lärare kan göra underverk när det kommer till att väcka elevernas intresse och skapa engagemang för inlärning. Men ytterst är ju en ung persons prestationer i skolan beroende av hela dennes livssituation. Och för denna är varken lärarna eller rektorn de mest centrala, utan det är föräldrarna. Det är inom familjen det huvudsakliga ansvaret ligger för att en ung person känner trygghet. Men det är även föräldrarna som måste ta rollen som sina barns främsta förebilder när det gäller synen på kunskap, bildning och personligt ansvarstagande. Det är föräldrarnas ansvar att se till att deras barn sover , äter tillräckligt och motionerar, kommer till lektionerna och gör sina läxor ordentligt. Om inte detta är självklart elimineras effektivt lärarnas möjligheter att fokusera på det som är deras huvuduppgift – att undervisa. Ordning och reda i klassrummet, en stärkt föräldraroll och höjda resultat förutsätter varandra. Rent formellt borde ansvarsfördelningen för att skolans ordningsregler ska respekteras tydliggöras i skollagen, mellan rektor och huvudman, elever och vårdnadshavare. Men om man vill stärka föräldraansvaret även i praktiken krävs naturligtvis ett långsiktigt arbete och en politik som möjliggör, uppmuntrar och ställer krav på föräldrar att ta ett ordentligt ansvar för sina barn och ungdomar. Tyvärr präglas skoldebatten av idéer som ger direkt motsatt effekt. Det talas om avskaffat läx-RUT. Det finns i vissa läger ett motstånd mot läxläsning utanför skoltid Det ska vara mindre av betyg och signaler till hemmen om hur det går för barnen i skolan. Dessutom kan vi tyvärr konstatera att få av de reformer för starkare familjer som Alliansen genomfört de senaste mandatperioderna kommer att finnas kvar . Högre löner för de skickligaste lärarna, fokus på läsning och matematik och mer idrott är viktigt om vi ska lyckas vända resultatutvecklingen i skolan. Men vi får inte glömma det allra mest basala: att föräldrar agerar som goda förebilder för sina barn, uppmuntrar läxläsning och studiedisciplin och även att eleverna själva tar ansvar för att alltid göra sitt bästa i skolarbetet. Även i betonandet av detta spelar vi politiker en viktig roll. 362 (S): Det känns väldigt spännande att få stå här när vi debatterar ett så otroligt viktigt område som utbildningspolitiken. Detta område är ju så viktigt eftersom det berör så otroligt många. Mycket i samhället förutsätter att vi tillhandahåller en bra utbildning på alla nivåer. Om små barn inte stöttas i sin skolgång redan i tidig ålder kan det komma att leda till annan negativ påverkan för den enskildes möjligheter i samhället. Särskilt spännande är det att diskutera frågan om förskolan. Det är där vi sätter grunden för det mesta. Det är där vi får en första kontakt med barnen, och det är där man kan se eventuella behov och sätta in resurser . Förskolans roll har stärkts . Man kan bara genom att tala med förskollärare och barnskötare ute i kommunerna höra en förändring i attityd och känslan av stolthet när de talar om sitt viktiga uppdrag. Det är därför särskilt viktigt att vi tar till oss av deras stolthet men också deras oro inför att lyckas med sitt uppdrag. Förskolan ska vara en plats full av lek, lust och pedagogik. Dessa delar ska gå hand i hand och främja varandra. Förskolan ska vara en plats som är full av trygghet och gemenskap, dit vi som föräldrar ska kunna lämna våra barn med en känsla av tillit och med vetskapen om att verksamheten utformas utifrån just mitt barns behov. Vi ska också känna att våra barn får det stöd och den skjuts de behöver för att förberedas för den kommande skolgången. Jag minns med stolthet, herr talman, hur det kändes när min son talade om att de dansat matte, att han lärt sig nya platser på jordklotet, att han lärt sig teckenspråk och att han byggt något kul med lego eller lyckats med sin pärlplatta, som är väldigt populärt just . Allt detta finns och erbjuds alla barn i förskolan. För oss socialdemokrater är det väldigt viktigt att ska vara ett land där alla har möjlighet till ett livslångt lärande från förskolan till yrkeslivet. Förskolan och annan pedagogisk verksamhet för barn före ska hålla hög kvalitet, och förskolans pedagogik ska vara tillgänglig för alla barn. Jag uppfattar också att bland regeringens främsta prioriteringar finns tanken om en bra förskola och skola för alla barn och elever. Det förstärks i budgeten på många olika sätt, bland annat genom att man satsar på mer personal i förskolan för att öka kvaliteten och minska barngruppernas storlek. Det är oerhört viktigt att lyfta fram frågan om storleken på barngrupperna. Forskning visar att det är viktigt med mindre grupper för de allra minsta barnen. Det säger även de förskollärare och barnskötare som jag har mött. För att kunna möta barnen och deras behov krävs det att man genom rekommendationer säkerställer att kommunerna jobbar för att grupperna ska vara mindre. Då får pedagogerna tid att vara pedagoger, och det ger möjligheter till god omsorg och gott omhändertagande. Det i kombination med mer resurser, speciallärare och specialpedagoger samt ett intensifierat arbete med att förstärka och bygga på den kompetens som finns tror jag helt ärligt ger oss alla möjligheter till en bra verksamhet och en ljus framtid för alla våra barn. 363 (M): Vad gör man i denna sena timma? Jo, man försöker sticka ut hakan lite grann. Det ska jag strax återkomma till – vi får se om jag lyckas. Något höll på att gå sönder, för att travestera ett uttryck i valrörelsen. Den svenska skolan har befunnit sig på ett sluttande plan . Många reformer , säkert välmenande, ledde fel. Resultatet har blivit mindre kunskapsfokus och degraderade lärare. Den gamla lärarauktoriteten har i många fall inte ersatts av ett modernt ledarskap. Det gäller både rektorer och lärare. Jag vill trycka på några förändringar som behövs utöver alla de reformer som genomfördes kring 2010, 2011. Vägen till en bra gymnasieskola, som jag ska uppehålla mig vid, går genom en bättre grundskola. Det krävs tidiga insatser med målsättningen att alla niondeklassare ska vara behöriga till de nationella programmen. Men först och främst vill jag ta upp en logisk kullerbytta, nämligen förslaget om obligatorisk gymnasieskola. De svagaste och minst motiverade eleverna ska vi alltså banka i huvudet med ett obligatorium. Det är lika dumt som att lagstifta bort fattigdom eller tiggeri. Det gläder mig att nu höra att regeringen håller på att ta intryck av kritiken. Vi måste förbättra ledarskapet i svensk skola över hela linjen. Många lärarutbildningar har undermålig utbildning i ledarskap. Vad gäller den befintliga lärarkåren måste vi förbättra fortbildningen. Självklart ska kunskap i ämnet vara mycket viktigt men också didaktik och modernt ledarskap. Det är förödande, framför allt för de svaga eleverna och elever med någon psykisk diagnos, när man inte har arbetsro eller ordning och reda i klassrummet. Jag kan också tänka mig att fortbildning bör synas i lönekuvertet. Jag vill här lansera vad jag tror kan vara en helt ny idé: att ge de regionala högskolorna i uppdrag att knyta ett närmare samarbete med regionens eller länets gymnasieskolor. Detta tror jag kan bli en vinn–vinn-situation.