prot · H10978 · 2014-03-05 00:00:00 — Det var detta utskottet ville, och det var detta utskottet tillsammans kom fram till. Vi ville ha strålkastarljuset på oss för att skapa legitimitet. Glöm inte hustru. hustru får inte ens misstänkas. Får Socialdemokraterna ens misstänkas? 17 (FP): Det finns en risk att jag bryter mot den mysiga harmonin som har spritt sig i kammaren och där alla har gratulerat varandra. Jag vill än en gång upprepa det som sade, nämligen att lade fram utredningen. Det var hon som tog initiativet. Hon var då demokratiminister. Det krävde ett betydande civilkurage från hennes sida att driva denna fråga. Det är ingen som kommer ihåg det . Om man hade tagit utredningen på allvar hade de beslut som diskuteras fattats . Det är inte rätt, som säger, att stöd till Socialdemokraterna har varit helt öppet. Jag har själv genomfört ett antal kartläggningar, som väckte betydande uppmärksamhet . Anledningen till att frågan väckte uppmärksamhet var att stödet inte var offentligt. Det finns en fråga som egentligen stör mig mest i debatten. Vi är en del av den politiska eliten i . Vi ska inte gratulera varandra, utan vi ska skämmas över den behandling som denna fråga har fått . Ingenting har gjorts sedan utredningen lades fram. Varför görs det nu? Man kan få intrycket att det äntligen sker något. Det är inte så att det är det här gänget som sitter i riksdag och i regeringen, den politiska eliten i , som har kommit fram till en slutsats att något ska göras. Det är först när omvärlden, granskningsorgan, klagar på som politiska elit förmår att vidta åtgärder mot risken för korruption i det politiska livet. Det är nästan äckligt att höra argumentationen här. Man får intrycket av att det är den här församlingen, den politiska elit vi är en del av, som tack vare sin upplysthet har kommit fram till beslutet. Det är det inte. Det här har skett under galgen och delvis på grund av att har kommit in i riksdag och inte vill underordna sig de lösliga överenskommelser som har funnits. Sedan var det diskussionen om att är exemplariskt, att vi har skrivit demokratins regelbok. Det är andra som har skrivit demokratins regelbok åt oss. lade fram sina bestämmelser . , 2014, börjar det skrivas i . Det är bara , och kanske något annat land som har haft så dålig lagstiftning under alla år. Det är inte vi själva som har kommit på detta, utan det är andra som har kritiserat oss. Vi har inte lyckats rensa stallet själva. Jag tycker att vi ska visa en betydande återhållsamhet och snarare skämmas än gratulera oss till att arbetet äntligen har kommit i mål. Sedan var det frågan om gratis arbetskraft från LO:s sida. Jag har uppskattat summan till 400–500 miljoner. Det finns alltid en roande motsättning. När LO skryter över hur många valarbetare man ställer upp med blir summan större. Då blir det besvärande för en del socialdemokrater. Sedan finns också frågan om A-lotteriet. Det är precis som Per sade, nämligen att om man köper en massa lotter och sedan kastar dem är det klart att det blir fråga om ett anonymt bidrag. 18 (MP): Det har varit en intressant debatt. Debatten visar att regleringen inte är helt oväsentlig, utan den kommer att ha en betydelse. Redan i det här läget har vi ställt oss frågor om vad som är nästa steg och hur regleringen ska förbättras. Om vi kan ta klivet från att är ett av de värsta exemplen i , , på detta viktiga område, att vi aningslöst fortsätter att låtsas att vi tillhör den bästa av världar när vi i själva verket är de som släpar efter, till att förbättra lagstiftningen och få fram något som är riktigt hyggligt, då har vi gjort något vettigt. Jag ställde mig i talarstolen för att jag hade en fråga till i . Men får ni inte höra den eftersom han just gick ut ur kammaren. Jag får ta frågan med honom . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 8 § Kontrollköp – ålderskontroll vid försäljning av folköl, tobak och receptfria läkemedel betänkande 2013/14:SoU16 Kontrollköp – ålderskontroll vid försäljning av folköl, tobak och receptfria läkemedel (prop. 2013/14:56) föredrogs. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 16 §.) 9 § Mobilitetsstöd som komplement till färdtjänst betänkande 2013/14:SoU15 Mobilitetsstöd som komplement till färdtjänst (prop. 2013/14:36) föredrogs. 19 PER RAMHORN (SD): har vi propositionen Mobilitetsstöd som komplement till färdtjänst framför oss. I propositionen föreslås en ny lag som ger kommunerna möjlighet att lämna ekonomiskt stöd för anskaffning och anpassning av motorfordon till personer med funktionsnedsättning som har tillstånd till färdtjänst men inte har rätt till bilstöd. Det ekonomiska stödet ska utgöra ett komplement till färdtjänsten. Vi sverigedemokrater ställer oss positiva till förslaget om att öka möjligheterna för det ekonomiska stödet till personer med funktionsnedsättning. Vi menar att det kommer att innebära större frihet för de personer som inte omfattas av det statliga bilstödet. Det kommer också att innebära att fler kan delta i samhällslivet på jämlika villkor. En försöksperiod har redan genomförts med positivt resultat, vilket endast kan tyda på att stödet har uppskattats av de personer som har berörts. Däremot är inte alla remissinstanser överens, vilket vi sverigedemokrater anser att man ska beakta. I ett flertal kommuner har man påtalat att det bör finnas ett gemensamt regelverk för att underlätta och minska handläggningstiderna men också för att få en rättvisare bedömning kommunerna emellan, vilket vi anser ska vara en självklarhet. Det förslag som föreslås kan innebära ojämlikt biståndsförfarande i landet, vilket vi inte anser acceptabelt. Förslaget är inte heller obligatoriskt för kommunerna, vilket vi sverigedemokrater har en viss förståelse för. Dock anser vi att det ska finnas en målsättning från regeringens håll att samtliga kommuner i landet ska kunna erbjuda mobilitetsstödet. Jag yrkar bifall till vår reservation i detta ärende. 20 (S): Enligt min mening är en av våra viktigaste uppgifter här i att se till att vi gör det möjligt för alla att kunna vara delaktiga i samhället. Det kan handla om att vi ser till att de som blir sjuka eller arbetslösa har en ekonomisk trygghet som innebär att de kan fortsätta att vara en del av samhället, bo kvar i sin bostad och kanske kunna svara ja när deras barn vill gå på bio. Det kan också handla om, som i det här fallet, att underlätta för dem som har en funktionsnedsättning att på egen hand kunna ta sig dit de behöver genom att i stället för eller som ett komplement till färdtjänst erbjuda stöd till att skaffa ett motorfordon och anpassa det till ens egna förutsättningar och behov. Varje steg i riktning mot ett tillgängligare samhälle för alla är ett viktigt steg. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag i betänkandet. 21 (KD): Det som vi nu debatterar är ett ganska bra exempel på någonting som man skulle kunna kalla för politikens finsnickeriarbete. Vi upptäcker att det finns någonting som skulle kunna förbättras och hittar en lösning, testar om det fungerar och genomför det eller, som i detta fall, föreslår att de kommuner som så vill inför reformen. Det är en reform som kompletterar och täcker upp mellan färdtjänst och det statliga bilersättningsstödet. Jag har själv innan jag fick uppdraget som riksdagsledamot arbetat med att utföra just färdtjänstresor. Det är om det fungerar en väldigt bra service som erbjuds personer med olika former av funktionsnedsättning. Den ersätter den ordinarie kollektivtrafiken som de inte har möjlighet att använda sig av, eller de egna benen som inte fungerar på det sätt de skulle önska. Gemensamt för de färdtjänstberättigade är dock, även om färdtjänsten fungerar, en önskan att de helst skulle vilja färdas utan att vara beroende av att lita på att den beställda transporten kommer till rätt plats vid rätt tid. Helst av allt skulle de naturligtvis önska bort sin funktionsnedsättning. Den är inget de väljer själva. I andra hand önskar många att det skulle vara möjligt att använda sig av eget färdmedel, till exempel sin egen bil. Det är just detta som propositionen föreslår en lösning på. Kommuner ska nu ges möjlighet att erbjuda ett stöd för att med en enkel åtgärd möjliggöra för den frihet det innebär att kunna färdas med sin egen bil i stället för att bli skjutsad av färdtjänsten. Det har provats i ett antal kommuner med gott resultat. Det har skapat en större frihet, och kostnaderna har minskat. Det är ett verkligt exempel på en vinn-vinn-situation. En viktig sak att poängtera är att färdtjänsttillståndet inte påverkas av ett beslut om mobilitetsstöd. Det ska alltså således även efter att man har fått mobilitetsstöd kunna vara möjligt för den enskilde att använda sig av färdtjänst. Det är ju så att för en hel del av dem som har färdtjänst kan hälsotillståndet variera från dag till dag och därmed förutsättningarna för att kunna klara att köra sin egen bil. Det finns också en bred politisk enighet, och ingen motsätter sig denna reform. Det är bra. Motionen som har väckts handlar om huruvida det ska skapas enhetliga riktlinjer. Det är en ganska vanlig och återkommande fråga. Hur mycket vi ska styra härifrån centralt, och hur mycket ska vara upp till de enskilda kommunerna att besluta om? Det finns inget enkelt svar på vad som är rätt eller fel i det. Men vi ska akta oss för att bakbinda landets 290 kommuner. Det finns en självstyrelse som vi ska respektera. Det handlar om olika förutsättningar och att beslut ska fattas nära den enskilde, den av oss kristdemokrater omhuldade så kallade subsidiaritetsprincipen. Jag tror dock att det kommer att på informell väg utarbetas en praxis mellan kommuner med likartade förutsättningar. Det finns samarbetsorgan, kommunförbund, och naturligtvis Kommuner och Landsting. Kommunerna är inte skyldiga att införa detta. Den kommunala självstyrelsen påverkas inte. Kommuner ser väldigt olika ut från med 900 000 invånare till i med sina dryga 2 000 invånare. Därför är det svårt att utarbeta bestämmelser som är likadana när förutsättningarna är så radikalt annorlunda, och vi vill ju ha nära mellan medborgare och beslutsfattare. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 10 § Statlig förvaltning och statistikfrågor betänkande 2013/14:FiU25 Statlig förvaltning och statistikfrågor föredrogs. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 16 §.) Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2013/14:MJU9 Fiskeripolitik föredrogs. 22 (S): Så var det återigen aktuellt med fiskedebatt, och handlar det om ett motionsbetänkande där det mesta inom fisket tas upp. Det är allt från vilka fiskeavtal EU tecknar med tredjeland, såsom eller andra afrikanska stater, till om hur vi ska väga fisken som fångats från vår svenska kust. Fisket som näring i är mindre än någonsin, och än färre yrkesfiskare kommer det att bli. Det är i mångt och mycket beroende på de regelverk som vi politiker skapar och som sedan våra myndigheter omsätter i nästan obegripliga regler. Trots att det är väldigt få yrkesfiskare i är ändå fisket och dess förutsättningar ofta debatterade frågor i vårt samhälle. Detta beror nog mest på att fritidsfisket är en av de större fritidsaktiviteterna i vårt land. I den nya fiskeripolitiken har utkastförbudet fått mycket stor publicitet. Troligen är det för att folk i allmänhet anser att det är ett enormt resursslöseri att kasta död fisk tillbaka i havet. För att undvika att kasta död fisk tillbaka i havet måste utvecklingen av selektiva redskap ske betydligt fortare än vad som sker . Ingen vill kasta död fisk eller döda skaldjur tillbaka i havet. har drivit denna fråga . Men inte har myndigheterna fått uppdraget att upprätta en projektplan för utvecklingen av selektiva redskap för att möta den nya fiskeripolitiken. Risken är stor att patienten dör innan medicinen är framställd. Yrkesfiskarna och de som tillverkar redskap har ofta goda idéer om hur de vill utveckla redskapen, men det finns hinder för detta. Det handlar naturligtvis om ekonomi. Men framför allt handlar det om att det ska finnas möjlighet att utveckla redskapen. innebär det rigorösa regelverket ett förbud mot att testa idéer för att minska bifångster och fångster av undermålig storlek. Näten och trålarna ska ha vissa maskstorlekar, och de ska vara utformade på visst sätt. Testar de som fiskar andra trålar och andra nät för att minska problemen med oönskad fångst kan de prickas. De kan bötfällas, och inte minst kommer de att hängas ut som kriminella. Däremot kommer de inte att rödlistas av WWF, trots att de är utrotningshotade. Ska vi från staten och myndigheternas sida hjälpa till att skapa mer selektiva redskap måste regelverket ge möjlighet till utveckling. De 9 miljoner som regeringen satsar de kommande fyra åren behöver då troligen förstärkas. När det gäller att förvalta bestånden handlar det också om att anpassa fiskeansträngningen till de fiskemöjligheter som finns. har man ju inom EU kommit överens om att varje land är skyldigt att anpassa sin fiskeflotta till de kvoter som de har tillgängliga. används skattepengar till att köpa in fiskerättigheter från länder utanför EU för att upprätthålla , och stora fiskeflottor. Så man kan ju undra om inte också vi ska satsa pengar på att köpa upp kvoter så att vårt svenska fiske kan bli mer lönsamt. Det finns ju tydligen pengar att hämta i EU för sådana aktiviteter. Eller är våra fiskare undantagna från dessa möjligheter? skulle ju kunna köpa upp fiskerättigheter från så att våra räkfiskare fick större kvoter och högre lönsamhet. är det tyvärr så att EU och har kört förhandlingarna med in i väggen, så de fiskemöjligheter vi har haft där är vi utestängda ifrån – detta på grund av ett osedvanligt klumpigt handhavande i förhandlingarna. Fiskepolitiken är ju en gemensamhetspolitik. Ministrarna sitter i dygn efter dygn och förhandlar fram regelverk som omfattar det mesta. Regelverket skapas för de stora fiskeflottorna och inte för den småskaliga verksamhet som fisket i är. Regelverket blir allt som oftast ett hinder för det fiske som vi säger oss värna. Men vi skapar också egna regler som innebär att våra svenska fiskare har andra regler än en fiskare från ett grannland har. Vi kan se på det regelverk som vi infört när det gäller ålfisket. Vi stoppar fisket på , men på den danska östkusten kan man fiska ål. Vi stänger av delar av som fredad zon för torskfiske för svenska och danska fiskare, men tyska fiskare får fiska där i denna fredade zon. har infört speciella regler för svenska laxfiskare. Där svenska fiskare fiskade lax ihop med tyskar, danskar och polacker får inte svenska fiskare fiska lax längre om de är yrkesfiskare. Ett annat exempel är att infört ett förbud mot att fiska hälleflundra . Detta är ju bra. Det märkvärdiga är att när den svenska fiskaren kastar tillbaka fisken så kan den danska fiskaren ta samma hälleflundra som den svenska fiskaren var tvungen att kasta tillbaka i havet, för den danska fiskaren omfattas inte av förbudet. Att fiskare som fiskar i samma område inte omfattas av samma regler undergräver all trovärdighet när det gäller regler om fiske. Ska vi ha en gemensam fiskepolitik måste vi samordna reglerna i samma fiskeområden. Jag vill lyfta fram en motion som handlar om laxfisket. Vi vet ju alla att fisket efter lax i söder har stoppats och att kvoterna ska användas för laxfisket norröver. Laxen ska fångas i så kallade laxfällor – detta för att kunna återsätta vildlaxen och ta vara på den odlade laxen. Åtgärderna är vidtagna för att stärka vildlaxbestånden i många vattendrag, speciellt de mindre som ligger långt under MSY-målen. Vi kan vara överens om att åtgärder behövs, men det verkar konstigt att det återigen är yrkesfisket som ska ta smällen. Den mesta laxen kommer att fiskas i laxfällor där det kan ske en gallring så att vildlaxen återsätts. Vi ska alla vara klara över att det regelverk som är skapat är avsett för yrkesfisket. De är tvungna att rapportera sin fångst så att den kan räknas av mot den svenska kvoten. Fritidsfisket eller det så kallade husbehovsfisket behöver inte rapportera sina fångster. En laxfälla som är som en stor ryssja kostar ca . Det är ganska normalt för en laxfälla. Och ska ni veta att av alla laxfällor ägs av fritidsfiskare eller så kallade husbehovsfiskare. I stort sett ägs och används var tredje laxfälla av fritidsfiskare. Den lagstiftning som fritidsfiskarna omfattas av innebär att de inte får saluföra sin fångst, utan den ska konsumeras av dem och deras familjer till så kallat husbehov. Ser vi till hur många laxar yrkesfisket tar upp kan vi räkna ut den andel som fritidsfiskaren tar upp i sina fällor. Eftersom de inte får sälja sin fångst kan man undra var de gör av den. De måste äta lax morgon, middag, kväll året runt och ändå slänga en hel del. Vi socialdemokrater anser att laxen ska värnas så att bestånden växer till. Detta är en enorm tillgång för att utveckla fisketurismen i vårt land, oftast i kommuner där turismen har en oerhört stor potential. Det kan inte vara rimligt att man på fritidsbasis har kommersiella redskap för och sedan är befriad från all form av redovisning. Att fiska är viktigt och roligt, och att fånga lax med krok är ett bra sätt att tillgodose husbehovet. Jag yrkar därmed bifall till reservation 10. 23 (MP): ska vi återigen – tiden går – debattera miljö- och jordbruksutskottets betänkande 9 om fiskeripolitik. Givetvis står jag bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 14 angående bottentrålning. Vi i anser att måste prioritera miljön framför sociala och ekonomiska mål, för utan fisk kan det inte finnas något fiske. Målet är att alla fiskbestånd ska förvaltas över nivåer som kan producera maximalt hållbart utnyttjande, MSY. Det är oerhört viktigt för att vara säker på att fisket är långsiktigt hållbart. Jag tror nog att den insikten har trängt in i de flesta partierna i utskottet. Ett annat fokusområde för är fiskeavtal med tredje land. EU:s fiskeavtal med tredje land har haft många brister, och vi i har kritiserat avtalen och röstat mot att teckna sådana. Vi vill att olika villkor ska vara uppfyllda för att vi ska kunna acceptera ett fiskeriavtal med tredje land. Även här ser vi med tillfredsställelse att regeringen och övriga partier har närmat sig position. Ett huvudkrav är att avtal inte träffas med diktaturer. Mänskliga fri- och rättigheter måste respekteras av det land som EU ska sluta fiskeavtal med. Innan förhandlingar om förnyat fiskeavtal startar måste gedigna utvärderingar finnas tillgängliga. Ett annat grundkrav är att fiske bara får bedrivas på ett överskott, alltså inte tära på kapitalet. Det är ett stort problem att fastställa hur stort fiskbeståndet är för att kunna hävda att fiske sker på ett överskott. Här måste det finnas tillfredsställande dokumentation, till exempel tillförlitliga beståndsuppskattningar och offentligt tillgängliga fristående utvärderingar. Tredje land måste kunna visa vilket fiske som bedrivs på dess vatten, så att fiskbeståndet inte utnyttjas två, tre eller . Allt fiske måste räknas samman vid bestämmande av vad som är maximalt uthålligt fiske – alltså fram på bordet med alla protokoll och avtal. Vi anser också att det minst miljöskadliga fisket ska prioriteras. Samma regler bör gälla för EU:s fiskare både i EU:s vatten och utanför. Fiske bör ske för humankonsumtion och inte gå till foder. Vidare ska EU:s miljö- och sociala standarder gälla vid fiske i tredje lands vatten. I avtalet måste tillräckligt stor kustzon undantas för det kustnära fisket. Likaså ska regionalt samarbete eftersträvas. Vi anser att det är fiskeoperatörerna, alltså de som tjänar på avtalen, som ska betala kostnaderna för tillträdet till fiskevattnen enligt fiskeavtalen, inte skattebetalare. För att kunna övervaka att ingångna avtal efterlevs måste någon form av kontroll utövas. Vi förordar satellitövervakade skepp från EU enligt så kallade VMS. Vi vill att ekonomiskt stöd till tredje lands fiskeutvecklingsprogram måste stödja uthållig utveckling. Likaså vill vi att ersättning för fiskerättigheter måste frikopplas från erhållna fångster. Vi anser också att stöd ska utgå även om fångsterna uteblir eller inte är tillräckliga. När man sedan slutligen står inför uppgiften att förkasta eller acceptera ett fiskeavtal mellan EU och tredjeland blir det en fråga om en helhetsbedömning. Där är frågan: Vad är alternativet till avtalet? Jag tänkte tala lite grann om bottentrålning. Det används för att fiska räkor, torsk och strömming. Metoden är omdiskuterad eftersom den har stor inverkan på miljön. Ändå ökar trålningen, framför allt på djupare vatten. Ny forskning visar att bottentrålning resulterar i grumligt bottenvatten och att miljögifter som var låsta i bottnen frigörs och återinförs i ekosystemet. Båda dessa faktorer kan ha stor negativ påverkan på ekosystemet, som består av känsliga bottenorganismer och livsstadier. Den utveckling som sker av miljövänligare fiskeredskap, så kallade trålbord, tycker vi är positiv. Men huruvida man genom dessa undviker att grumla bottenvattnet återstår att se. Fram till dess att den tekniken är framme och visar sig leva upp till alla förhoppningar anser vi att ska införa förbud mot bottentrålning. Om det sedan visar sig att redskapen håller vad de lovar måste det ändå införas rigorösa regler för hur, var och när trålning ska få utföras i de olika havsområdena. kommer jag till en hjärtefråga för mig. Den handlar om ålen. Ålen är akut hotad. Det har aldrig funnits så lite europeisk ål. fanns det faktiskt lite mer än vad det finns , så beståndet är minskande. Trots att vi har en förvaltningsplan som sjösattes minskar beståndet. Ålen är nu rödlistad och akut hotad. Det finns stor risk för att ålen dör ut . Ålen hotas av fiske, förändringar av livsmiljön och miljögifter. Den största inverkan har fisket. Vattenkraftsturbiner inverkar också negativt, men dödar färre ålar än fisket. Eftersom fisket sker på nästan alla ålens livsstadier – från glasål till blankål – har det sammanlagda fisketrycket under uppväxtfasen inneburit att utvandringen av vuxen ål nästan har utraderats. Den vetenskapliga rekommendationen för att kunna uppnå målen i den europeiska förvaltningsplanen är att allt ålfiske upphör samt att all övrig mänsklig påverkan på ålbeståndet reduceras till ett minimum. Det råder nu ingen tvekan om att ett fiskestopp är den avgörande åtgärden för ålens möjligheter till återhämtning. Den svenska delen av förvaltningsplanen har inte visad önskad effekt och beräknas inte heller göra det . Ett problem är de överdrivna förväntningar som finns på frivilliga åtgärder från kraftbolagen. Ett allvarligare problem är att planen i mycket hög grad förlitar sig på utsättningar, det vill säga flytt av ålyngel från till , och inte i tillräckligt hög grad på att minska fisket. Varför är jag då så negativ till utsättning av ålyngel? Jo, mycket allvarliga invändningar mot effekterna av ålutsättningar har kommit fram genom forskningen . Ingenting har tytt på att flyttad ål kan hitta tillbaka till lekområdena i , och navigeringsförmågan hos utsatt och flyttad ål försämras. Visserligen har det kommit en forskarrapport om utsatt ål som har spårats ut i , men ytterligare forskning måste till för att säkert kunna fastställa att utsatt ål i så fall hittar tillbaka till . Utsättningar måste därför betraktas endast som ett stöd för ålfiskare som annars skulle tvingas sluta fiska därför att ålen försvinner. Utsättningar upprätthåller antalet ålfiskare på konstgjord väg. Därmed får de möjlighet att också fånga ål som annars skulle ha simmat till för att leka. Utsättningar av ål måste därför stoppas och den svenska ålförvaltningsplanen revideras. Vi tycker att det är dags att följa och exempel, det vill säga att helt stänga fisket av denna akut utrotningshotade art.