prot · H109105 · 2014-04-29 00:00:00 — Det är två delar, som jag sade i mitt anförande. Det ena är jobba med de mjuka delarna, se till att vi får ett samhälle som hänger ihop. Den andra delen är att vi från samhällets sida och från lagstiftningens sida måste vara tydliga med att vi menar allvar och inte accepterar dessa våldshandlingar, särskilt inte när det finns särskilda omständigheter, som när det gäller grova mord som man nästan inte finner ord för och som vi ser sker i samhället. Där måste samhället och vi här i kammaren stå upp för att visa att vi tar avstånd och ha en straffskala som är tydlig i det avseendet. 9 (M): har de tilltänkta regeringsparterna haft en diskussion, där det var svårt att över huvud taget hitta någon typ av gemensam nämnare. Man kan tänka sig hur diskussionen skulle se ut på ett regeringssammanträde. Man skulle också kunna fundera på hur många propositioner en sådan regering skulle kunna tänka sig att framställa. Vi ser en positiv utveckling där brottsligheten de facto minskar. Det har nämnts . Vi ser också en positiv utveckling där människors upplevda trygghet ökar. Det är en bra utveckling. Men står vi fortfarande negativa gentemot våldsbrott. Som diskussionen har gått har det nästan framförts som ett argument att straffsatserna borde bli lägre när det blir färre brott. Men jag vill mycket bestämt, herr talman, påpeka att straff är någonting som ska utdömas i enlighet med brottets allvar enligt proportionalitetsprincipen. Det är inte fråga om mängdlära. Annars skulle vi ha mycket hårda straff för cykelstölder i det här landet, och det skulle förmodligen inte bli någon större balans i detta. Det som vi diskuterar är alltså mord, och vi diskuterar inte bara mord utan en straffskärpning för de absolut grövsta morden med försvårande omständigheter. I propositionen finns det en ganska lång lista som tydligt anger vad domstolen enligt förarbetet framöver ska ta hänsyn till. När det handlar om mord på närstående talar vi inte om något som sker i hastigt mod utan om ett beräknat och planerat mord. Personen i fråga har tänkt beröva någon livet och gör det med utstuderad grymhet. Vi vill hävda att våldsbrott är något som vi måste markera mot från samhället. Det har vi egentligen gjort genom hela skalan, från misshandel till de grövsta morden. Vi anser att vi behöver göra en lagändring för att fylla upp vår roll som lagstiftare när vi ser att praxis inte har gått riktigt den väg som vi lagstiftare hade tänkt. Därmed tar vi vårt ansvar. Det har tidigare i diskussionen nämnts lite grann vad som har förevarit. Den dom som kom i 2007 innebar att livstidsstraff eller tidsbestämt straff blev det normala straffet för mord. Därefter kom denna regering med förslag till förändring av lagstiftningen, och kammaren fattade beslut om det. Det innebär att 10–18 är det tidsspann som ska finnas när det gäller de tidsbestämda straffen. kom en ny dom i där det sades att ska vara det normala straffet för mord. Därutöver ska det vara mycket försvårande omständigheter. Detta innebär att vi har fått en praxis som innebär att det i princip krävs att man tar två liv för att man ska få lagens strängaste straff. Vi tycker att ett liv är värt tillräckligt mycket, särskilt om mordet sker med utstuderad grymhet. Normalstraffet för de råaste morden ska vara livstid. Det avser också, i och med domen , många av de brott där det utdöms tidsbestämda straff på . Man kan ha mycket olika diskussioner kring detta. De är naturligtvis av principiell karaktär. Ett av argumenten mot livstidsstraff över huvud taget, vilket nog är vad denna diskussion handlar om – en del vill egentligen ta bort livstidsstraffet – är att det inte skulle vara förutsägbart för gärningsmannen vad som händer framöver. Jag vill nog hävda att vi har ett förutsägbart system. Vi har livstidsstraff. Men det är möjligt för den som sköter sig och går i en god riktning att få sitt straff tidsbestämt. Det är så pass förutsägbart. Det finns en möjlighet att få ett tidsbestämt straff. Förutsägbarheten finns alltså där. Däremot är det naturligtvis inte klart den dag gärningsmannen går in på anstalten när detta kan ske. Det finns en fördel med detta. Det fåtal människor som aldrig kommer att göra bot och bättring och som fortfarande kommer att vara farliga kommer möjligen att få avtjäna detta straff livet ut. Det är egentligen till skydd för tredje man. Om straffet är tidsbestämt kommer gärningsmannen att få gå ut, oavsett om denna är farlig eller inte. Jag har sett i någon artikel som det hänvisas till att livstidsstraff inte skulle vara modernt. Jag tycker att det är ett uttryck som inte passar. Detta handlar om de absolut råaste brott man kan tänka sig. Det är ungefär som att säga att brottet i sig skulle vara något som är modernt eller omodernt. Det handlar om proportionalitet, och det handlar om ett straff som ska utdömas i enlighet med brottets allvar. Om detta har det sagts en del saker som jag måste ställa några frågor kring. Det har sagts en del konstigheter vad gäller domstolsväsendet. Jag måste fråga representant vad hon menar när hon säger att domar ska utdömas på individuell basis. Vad jag vet har vi inga grupprättegångar i . Jag uppfattar detta på något sätt som en ringaktning gentemot domstolsväsendets opartiskhet, och jag tycker inte att det är korrekt. Jag blir också lite förvånad när visar samma ringaktning mot domstolsväsendet när de säger att vi inte har oberoende och självständiga domstolar i . Det är ett ganska anmärkningsvärt påstående. Tvärtom visar väl denna diskussion att när vi känner att praxis går fel gör lagstiftaren sin uppgift. Men jag vill definitivt hävda att vi har självständiga och oberoende domstolar i . Vi har diskuterat narkotikabrott. Det är ett exempel där lagstiftaren sätter i gång ett utredningsarbete just därför att domstolarna har visat sitt oberoende och sin självständighet. Då går lagstiftaren in och gör en översyn och bestämmer med lag. Jag är inte heller riktigt säker på vad menar. Men det går väl att förklara. Man har inte någon reservation mot livstidsstraff den här gången. Men vi har deltagit i debatter där har sagt att man är tveksam till livstidsstraffet. Det vore därför bra om man kunde ha ett klart ställningstagande från sida när det gäller livstidsstraffet. Eller tycker man som klart uttrycker i sin reservation? Sedan får det lite svårt. Det märker man i diskussionen med Socialdemokraterna. vill avskaffa livstidsstraffet och ha tidsbestämda straff även för sådant som det utdöms livstidsstraff för. De vill därtill införa halvtidsfrigivning. Frågan är vad en lämplig påföljd för ett mord är i värld. vill kraftigt skära ned budgeten för kriminalvården, vilket naturligtvis skulle försämra möjligheterna för kriminalvården att göra den rehabilitering som det talas om. tar upp frågan om illegalt vapeninnehav och säger att regeringen minsann har väntat för länge i fråga om det. Då skulle jag vilja uppmana att titta i arbetsplaneringen för utskottet. Då kan man konstatera att just skärpningen av straffen för illegala vapeninnehav kommer vi att bearbeta i utskottet. Där känner vi att vi uppenbarligen kommer att få även stöd när det gäller straffskärpningar, och det tillhör inte vanligheterna. Jag känner att det finns ett brett stöd för denna reform i riksdag när vi tittar på antalet ledamöter som kommer att rösta. Men det finns en mycket djup och splittrad opposition – av principiella skäl – på detta område liksom på så många andra områden inom rättsområdet. Det bästa för oppositionspartiet tror jag är om denna regering får sitta kvar, eftersom det är den enda garanten för att Socialdemokraternas politik på detta område över huvud taget ska kunna bli verklighet. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 10 (MP) replik: Jag fick en fråga från , och jag får börja med den. Självklart tycker jag att det är mycket bra att vi har självständiga och oberoende domstolar i det här landet. Det är oerhört viktigt att vi har det. Det var just det som jag tog upp i mitt anförande, nämligen vikten av att vi har det. Men jag måste få ställa en fråga till . Det har blivit längre straff för mord, och brottsligheten minskar. Hur kommer det sig att man ändå ser ett behov av denna nya lagstiftning? Är inte det att begränsa de självständiga och oberoende domstolarna? Det är det som jag läser in i alla remissvar från många av remissinstanserna. 11 (M) replik: Jag tackar för repliken. När jag ändå har chansen skulle jag vilja be att svara på just den fråga som jag ställde – du har en möjlighet till – om vad du egentligen menar med att man måste döma på individuell basis, som om det vore en kritik av att det inte skulle ske . Det var kanske en felsägning. Jag ska gå tillbaka till din fråga. Jag tycker att man ska göra på följande sätt. Man ska ha straff som utdöms i enlighet med brottets allvar, alltså proportionella straff i förhållande till brottets allvar. Att göra denna koppling mellan antal brott och strafflängd blir mycket konstigt. Då skulle vi ha mycket stränga straff för snatterier och mycket låga straff för mord. Det hänger inte ihop. Straff ska kopplas till gärningen och inte till antalet gärningar. Annars kan man inte ha en individuell prövning i domstol. 12 (MP) replik: Det som tydligt står i propositionen och i utskottsbetänkandet är att majoriteten av straffen nu ska vara på livstid. Det är inte så att man tycker att det ska göras en individuell prövning, och det är denna antydan jag undrar över. Man säger att man utgår från att majoriteten ska dömas till livstid. Jag upplever också att det är det som väldigt många remissinstanser varit oroliga för. Det är det jag menar med att jag tycker att det ska vara en individuell prövning, vilket är fallet med den lagstiftning vi har , där man inte så tydligt pekar ut stora grupperingar som ska dömas till livstid. Jag vill återigen fråga : Ska vi inte ha en mer individuell prövning? Ska vi inte ha självständiga och oberoende domstolar? Duger inte det de har gjort när straffen har gått upp? Behöver man strama åt det ännu mer? 13 (M) replik: Jag blir lite bekymrad. Varje domstol gör en individuell prövning i varje rättsfall. och min uppgift är att fatta beslut vad gäller lagstiftningen. Domstolarna bildar praxis. Lagstiftaren har en skyldighet att i sina förarbeten ge domstolarna vägledning för att de ska kunna göra den individuella prövningen. påstår att vi med den här lagstiftningen skulle straffbelägga stora grupperingar. Men det vi pratar om här är människor – ett fåtal, tack och lov – som gör sig skyldiga till det absolut grövsta brott man kan tänka sig, nämligen att planerat, utstuderat och med stor grymhet ta livet av någon annan människa. Det handlar inte om stora grupperingar. Det handlar om att fatta ett beslut som ger domstolen möjlighet att utdöma ett hårdare straff för det grövsta brott man kan begå. 14 (V) replik: är det som står i talarstolen. Jag har inget ont att säga om det, men jag saknar minister . Det är väldigt synd att hon inte är med i denna viktiga debatt. Regeringen säger att allmänheten ser allvarligare på våldsbrott och att det därför behövs straffskärpningar. Jag fick inte svar av dig, , på någon fråga som jag ställde i mitt anförande. Jag skulle vilja veta vad det är för forskning, studier och rapporter ni bygger på när ni anser er ha stort folkligt stöd för straffskärpningar över huvud taget. 15 (M) replik: Det är ganska tydligt att attityderna gentemot våldsbrott blir hårdare hos allmänheten. Det har inte minst visat sig även i tidigare förarbeten. Vi ser med mindre respekt än tidigare på våldsbrott, till exempel kvinnofridskränkningar, vilket är bra. Vi accepterar inte längre att man står och misshandlar varandra utanför dansbanan. kanske man gjorde det. Sedan var det nog med det. Våra attityder till våld blir allt hårdare i en positiv riktning. Det tycker jag är gott, och det är allmänhetens uppfattning också. blandar ihop det här med andra undersökningar som det brukar hänvisas till. Allmänheten vill generellt sett ha straffskärpningar, men när man har frågat om specifika fall har allmänheten ibland kunnat tänka sig lägre straff än vad domstolen skulle ha utdömt. Men sådana fall finns nog inte vad gäller mord. Utgångspunkten i detta är dock inte att vi skulle fatta beslut om lagstiftning utifrån opinionsundersökningar. Vi ser att acceptansen för våldsbrott sjunker. Men syftet med lagstiftningen är att vi ska ha ett straff som utdöms i proportion till brottets allvar. Jag repeterar: Vad gäller de grövsta utstuderade morden vill vi att det ska vara livstids fängelse; praxis har satts enligt en annan värdering. Därigenom tar vi vårt ansvar som lagstiftare. 16 (V) replik: Jag lyssnar väldigt intensivt på vad ni säger och förstår att straffskärpningar ska lösa många problem, . Men jag hörde inte ett ord om brottsförebyggande åtgärder i ditt anförande. Själv räknade jag upp flera stycken i mitt anförande. Jag tog särskilt upp detta med grovt vapenbrott och illegala vapen. Jag är mycket medveten om att vi nu har ett förslag. Men det är nog ganska många som delar min åsikt att vi har fått vänta väldigt länge på det här. Många dödsskjutningar har skett i våra större städer. Man kunde ha forcerat detta lite grann. Men inte med ett ord har förklarat hur vi ska komma åt att minska den här brottsligheten. Det är fråga om hårdare straff och hårdare tag. Vi är i alla fall två stycken som har varit uppe och åberopat hur viktigt det är att bli sedd redan på dagis, på fritis och i skolan, hur viktigt det är att få bra utbildning och jobb och inte hamna i utanförskap. Vi har möjlighet att förhindra vissa mord, men mord kommer med all sannolikhet att fortsätta att ske. Då är frågan om man är beredd att återigen titta på ytterligare skärpningar. Vart är vi på väg? Det måste vara självklart att vi ska förebygga brott. Jag vill höra vad ni vill göra. 17 (M) replik: Just behandlar vi straffskärpningar vad gäller mord. Det är tack och lov inget vanligt brott som sker i stora mängder. Men det är ett väldigt allvarligt brott. Därför skärper vi straffgrunden för detta. Det är vad denna debatt handlar om. Vi kan gärna ta en diskussion om grov organiserad brottslighet. Den här regeringen har initierat stora mängder åtgärder. Det pågår nya utredningar, och arbetet pågår intensivt. Vi kan definitivt diskutera brottsförebyggande åtgärder och hur det kan komma sig att tryggheten ökar och att brottsligheten totalt sett minskar. Men diskuterar vi det absolut grövsta brottet, nämligen mord. Skulle man minska brottsligheten och morden genom att reducera anslagen till Kriminalvården, som vill, eller genom att bara ha tidsbestämda straff och därtill halvtidsfrigivning? Den kopplingen har jag väldigt svårt att se. Men jag ska be att få tacka för att hon tagit replik. Jag skulle också vilja tacka för att hon uppmärksammat att det kommer en proposition om illegala vapen och att hon redan nu annonserar att hon kommer att stödja regeringen. Jag tackar så hemskt mycket. 18 (FP): Vi pratar om allvarliga saker. Vi pratar om brott och straff. Vi pratar om någonting som är komplicerat, men inte hur komplicerat som helst. Det finns en bred majoritet i kammaren för en skärpt syn på mord – överlagda brott där människor tar livet av andra. Vi tycker att utgångspunkten ska vara livstid, vilket är särskilt konstigt, eftersom vi avskaffade idén om att det var regeringen som skulle bestämma hur länge man skulle sitta inne. Detta har förts över till en rättssäker prövning i allmän domstol, där det bildas en praxis. Folk som har skött sig, fått behandling och försökt förändra sig släpps ut , medan personer som är mycket farliga för omgivningen hålls inlåsta, kanske hela livet. Det är det vi pratar om. Men i grunden faller det här tillbaka på en allmän rättsfilosofi. Det är väl helt självklart att det finns en massa saker man behöver göra. Diskussionen här var bisarr, herr talman. Vi har , när var med och styrde landet, i stort sett halverat antalet mord, tack vare en klok politik för just förebyggande insatser, stöd till kvinnojourer, stöd till psykiatrin, stöd till arbete mot droger och utanförskap. Ja, vi har minskat antalet mord. Är inte det bra? Nej, då efterlyser vad vi gör för att minska antalet mord. Vi har gjort ett brett reformistiskt arbete för att rensa upp i de sociala misärmiljöer och de enklaver av utanförskap där de här brotten begås. Det är viktigt. Sedan har straffet i sig en allmänprevention och kan ha en individualprevention för att människor ska avstå från att mörda i största allmänhet, och det bör vara strängare straff för mord än för snatteri. Det kan väl inte vara så himla svårt att förstå. Förutom att vi har fått ned antalet mord i rejält kan vi ta temperaturen på rättsväsendet i övrigt. Brottsligheten tenderar just nu att generellt sett minska något. Vi vet att tryggheten hos människor år anses öka. Ja, det är väl bra. Det är åtminstone åt rätt håll. Mycket är gjort, men mer finns att göra. ligger jämfört med andra jämförbara länder ganska högt vad gäller funktionen för rättsstaten. Ja, men det finns mer att göra även här. Vi är inte nöjda förrän det är helt perfekt. Det kommer det tyvärr aldrig att bli, men vi ska såklart se till att vi vårdar den position vi har i . Inte minst bland ungdomar har brottsligheten minskat rejält. När jag gick i nionde klass – det var ett tag sedan – var brottsligheten mycket högre, kanske inte beroende just på mig. Dagens kloka ungdomar som går i nian är mycket mindre våldsbenägna och mindre benägna att både supa och göra annat som leder till elände – utmärkt! Det beror också på reformistiska insatser hos skola, socialtjänst, polis och på kloka beslut som olika partier har varit med och fattat här i . Det är tydligt att det finns ett brett stöd här för att vi ska ha hårda och tydliga straff för mord. Om man döms till livstid ska man kunna få sitt straff tidsbestämt om man sköter sig och inte anses utgöra en fara för omgivningen och riskerar att begå nya brott, annars ska man fortsätta att vara inlåst. Det kan inte vara jättekomplicerat. Mot detta står en opposition som är splittrad. Vi har hört inlägg här som framstår som Texashögern av något slag medan vi har människor här som tycker att vi ska halvera straffen. Samma personer, inte minst från , skäller annars över straffen och säger att de inte leder till någon nytta. Men brottsligheten minskar ju. Morden har halverats. Vad är problemet? Ska vi inte fortsätta på den vägen? Jag tycker att det här är en fråga om moral i slutändan. Om man medvetet har ihjäl en annan människa är det ju rimligt att man är inlåst . Och det är ganska rimligt att de människor som fortfarande lever utanför ska kunna veta att den personen inte kommer ut hipp som happ, utan att den personen endast kommer ut om han eller hon i någon grad har medverkat till behandling och försökt att återanpassa sig för att inte komma ut och mörda någon igen. Det finns inga garantier för det, men det är en ganska viktig ingång och viktigt att detta prövas på ett rättssäkert sätt i en allmän domstol. Det tycker jag är ett bra system som vi ska värna om. Det är ganska enkelt för liberalerna att ställa sig bakom och stödja detta betänkande om skärpt straff för mord. Vi gör det, som så mycket annat, för att förebygga den misär som ofta ligger till grund för att mord begås. Tack vare det arbete vi har bedrivit och vill fortsätta att bedriva också efter valet kanske vi kan minska morden ytterligare. Att vi har halverat antalet mord i är en bra början, men det är inte tillräckligt. 19 (C): Att uppsåtligen ta en annan människas liv är ett av de allra grövsta brott som man kan tänka sig, och det är ett brott som ska bestraffas mycket hårt. För den förälder som mister ett barn, för den bror som mister en syster och för den maka som mister sin make innebär brottet ett lidande på livstid eftersom den mördade inte kommer tillbaka. Den som har mördat ska dömas till ett långt fängelsestraff. hade vi en straffskala för mord som innebar antingen fängelse eller livstids fängelse. Det var väldigt stor skillnad mellan att få och att få livstid. Livstid är normalt 25–fängelse. bestämde vi oss för att införa en mer nyanserad straffskala och ändrade den tidsbegränsade delen så att det kunde bli 10–fängelse. Egentligen förändrade vi inte livstidsdelen av påföljden för mord, men det blev ändå en ganska stor förändring. När vi gjorde den förra lagändringen 2009 såg jag framför mig att de som före lagändringen dömdes till fängelse skulle få någonstans i intervallet 10–fängelse och att några få av dem som tidigare fick livstid skulle få 16–fängelse, men i de allra flesta fall skulle det förbli livstidsstraff. Förändringen blev mycket större än så. gjorde en annan tolkning, och det blev plötsligt väldigt få som fick livstid. menar att upp till skulle domstolarna enbart gå när det fanns mycket försvårande omständigheter, som varit inne på tidigare. Då förstår man ju att det inte skulle bli så många procent kvar som skulle få livstidsstraffet. Brå har gjort en granskning och kommit fram till att endast av dem som dömts för mord har fått livstids fängelse. Då är det alltså bara de som dömts för mord. Räknar man även in dem som dömts för dråp, som ju också är ett uppsåtligt dödande, blir andelen som får livstidsstraff för att uppsåtligen ha dödat en annan människa mycket lågt. är inte ett av de partier som ständigt talar om att vi måste skärpa straffen. Tvärtom brukar vi betona påföljdens innehåll snarare än påföljdens längd – allt för att skapa ett tryggare samhälle med minskad brottslighet. I det här fallet menar vi dock att det har blivit en alltför liten andel som döms till lagens strängaste straff, livstids fängelse, av dem som har begått mord. Ribban har satts alltför högt. Vad kan vi då göra som lagstiftare? Vi kan inte påverka hur domstolarna dömer utifrån befintlig lagstiftning, utan då får vi helt enkelt ändra lagen. Då menar vi att om det finns försvårande omständigheter ska normalt livstidsstraff dömas ut. Vad som är försvårande omständigheter står redan i 29:2, till exempel att brottet har föregåtts av noggrann planering, varit särskilt hänsynslöst, inneburit svårt lidande för brottsoffret eller att brottet har utförts i offrets hem inför ögonen på närstående, till exempel offrets barn. Utöver detta kan det handla om att flera har mördats eller att den tilltalade även har gjort sig skyldig till särskilt allvarlig brottslighet. Lyckligtvis är det väldigt sällsynt att den som har mördat återfaller och begår ytterligare mord. Därför står vi bakom förändringen att en större andel av dem som uppsåtligen på ett bestialiskt sätt mördat en annan människa ska dömas till livstids fängelse. Det finns ett antal reservationer. har i en reservation föreslagit att livstidsdömda aldrig ska kunna få permission. Då kan man fundera på om det är någon som tror att en person som har suttit inne i 20–och som ska frigivas inte behöver ta det stegvis utan rakt från bunkern i Kumla och ut på gatan med ett lycka till. Jag tror inte att det är speciellt bra. Givetvis behöver man en stegvis återgång för att kunna återanpassas och leva ett laglydigt liv när man kommer ut ur fängelset. å andra sidan har föreslagit att livstidsstraffet ska avskaffas – det tyckte även tidigare men är inte längre med på den reservationen – och detta helt utan förslag om förlängt tidsbegränsat straff. Det betyder, enligt förslag, att längsta möjliga fängelsestraff för mord skulle vara fängelse. Lägg därtill förslag om halvtidsfrigivning och den som har mördat kan tvingas sitta inne i som längst – för mord! Det är klart att man blir fundersam. Jag tror att även väljarna är fundersamma. Om det efter höstens val skulle gå så illa att vi får en rödgrön regering – vilken politik är det då som kommer att föras? Är det den som marknadsför här? Är det , som också är emot den förändring vi gör , och deras politik? Eller är det Socialdemokraterna, som står bakom Alliansens förslag, och deras politik? Är det alltså max fängelse för den som har mördat?