prot · H10981 · 2014-03-11 00:00:00 — Depåfunktioner har stor betydelse för att vi kan ha ordentligt underhåll av våra lok och vagnar på järnvägen. är det en stor brist att vi inte har en tillräckligt omfattande depåkapacitet. SJ säger till exempel att det är en brist på när det gäller depåkapacitet. påpekar också att det är stor brist på depåkapacitet. Ett av Jernhusens uppdrag är faktiskt att tillse att det finns depåer som kan ta hand om underhåll och reparation av våra vagnar och våra lok, oavsett vem som är tågoperatör på järnvägen. Det är det som är frågeställningen. Varför kan då inte statsrådet vara tydligare i sitt interpellationssvar om att Jernhusen har ett sådant viktigt uppdrag? Det är ju därför som staten ska äga Jernhusen – inte bara för att ge vinster på insatt kapital. Det handlar också om att bidra till en infrastruktur på järnvägen som fungerar. Det är tyvärr vanligt att regeringen agerar på det viset och tycker att vinstintresset och marknaden är det viktiga. Jag har erfarenhet av att leda kommunala bolag inom bostadssektorn. De har ett allmänt ansvar för att skapa bostäder för alla människor i olika delar av en stad eller kommun, som de ska vara affärsmässiga. Jag menar att Jernhusen ska vara affärsmässiga, men de har också det andra uppdraget, som är mycket viktigt för att vi ska få en bra infrastruktur på våra järnvägar och kunna se till att vi har underhåll av vårt material. Det finns en hel del brister i detta, och det är bland annat det som har pekat på. Det finns för lite depåer, och det finns också andra brister, som handlar om att man reparerar vagnar på banan i stället för att köra in på depåer. Då tar man kapacitet från banor, i stället för att se till att man lämnar in vagnarna på verkstad och reparerar dem där. Jag kan naturligtvis reparera min bil på gatan, men det är mycket bättre att jag reparerar den på en verkstad, för då ser man till exempel till att det finns en riktig kontroll av arbetsmiljöfrågor och liknande. 55 Statsrådet (M): I grund och botten tror jag inte att och jag ser så olika på betydelsen av depåer, utifrån på vilket sätt vi använder kapaciteten bäst. Det är naturligtvis ett problem, eftersom är ett avlångt land, om vi inte har strategiskt placerade depåer där man till exempel kan svarva hjulen. Då får vi kanske tunga godståg som åker långa sträckor på järnvägen och i värsta fall förstör spåren på sin färd till underhåll, vilket vore svårt med tanke på de situationer som kan uppstå. Jernhusen har helt klart ett uppdrag, och i det ingår att vara affärsmässig, som jag förstår att tycker är bra. I bolagsordningen, som ägaren och regeringen har för att bland annat kunna styra bolagen, står det att bolaget ska, inom ramen för kravet på affärsmässighet, vara ett ledande företag i utvecklingen av den svenska transportsektorn med anknytning till järnväg i syfte att främja och stödja kollektivt resande och godstransporter på järnväg. De har indirekt en mycket tydlig del i hela järnvägssystemet. För att vi ska ha punktlighet på järnväg – det är egentligen vad det i grunden handlar om, och det är också utifrån det perspektivet som gjorde sin utredning – handlar det om vilket skick fordonen är i men också om infrastrukturen i sig, och det ena kan ju förstöra för det andra. Därför är det viktigt med depåer och med avisning. Många olika operatörer, större och regionala, exempelvis SJ, Skånetrafiken och Norrtåg som finns över landet bygger numera upp egna depåer. Jernhusen ska också vara icke-diskriminerande. Vad jag förstår har haft möjlighet att träffa Jernhusen ett flertal gånger och vet säkert att efterfrågan inte är så stor och att det inte är direkt någon kö av aktörer som vill att Jernhusen ska bygga. Jag tror att det är oerhört viktigt att Jernhusen som man ska ha ett långsiktigt arbete måste göra arbetet utifrån kundernas perspektiv, annars kommer man inte heller långsiktigt att kunna vara vinstdrivande. Den frågeställning som först tog upp om att regeringen underförstått skulle tycka att det var bättre att Jernhusen gav kortsiktig vinst än att det fanns tillräckligt med depåer blir lite motsägelsefull eftersom det inte är långsiktigt alls på något sätt. Det som jag tycker är viktigt – det ligger ändå i frågeställning, och det är därför som vi har haft med det i uppdrag – är att man tittar på framtidens järnvägssystem, som ska vara effektivt och hållbart, och också pekar ut det strategiska för till exempel depåer av olika slag. I delrapporten lyfts också frågeställningar fram som kommer från olika operatörer om vilken roll som Jernhusen ska ha framöver. Det tål verkligen att ses över. I den bolagsordning som finns för Jernhusen står det vilken roll som man har kopplat till effektivare godstransporter på järnväg och kollektivt resande. 56 (S): Jag tackar för det konstaterandet. Jag noterar att det i talas om att regeringen anser att man har enbart ett finansiellt mål för Jernhusen. Att det råder en oklarhet enligt kan man läsa på s. 28, där det hänvisas till att samtalen med och tyvärr tyder på det som jag säger och att man då inte har lyft fram att Jernhusens mål ska omfattas av de trafikpolitiska målen. Det står så rakt upp och ned: De statliga bolagen har precis som privata marknadsaktörer inget uppdrag att uppfylla de transportpolitiska målen. Det är bra om regeringen rättar till det och att de ska ha det i fortsättningen eftersom olika bolag inom järnvägens område har en mycket viktig roll. Jag kan nämna att när det gäller depåerna har vi kunnat konstatera att en hel del av de fel som uppstår av olika teknisk art på järnvägen beror på att inte minst godstågen har en dålig standard. Det visar sig att det är främst de mindre operatörerna som står för de flesta felen, enligt rapporten från . Det har att göra med att materielen inte alltid är i bästa skick. Det är äldre vagnar och lok, och de har inte underhållits tillräckligt. Det handlar därför om att bygga ut detta. Jag menar att Jernhusen där ska ha en strategisk roll. Även om de har av depåerna på järnvägen är det viktigt att de bygger ut sin kapacitet. Det är också viktigt att de får ett sådant tydligt uppdrag av regeringen att de ska göra det och att Transportstyrelsen i sin tur naturligtvis ska tillse att alla de vagnar och lok som rullar på järnvägen har en tillräckligt bra standard så att man inte river ned kontaktledningar eller har dåligt svarvade hjul som gör att det blir brott på rälsen och så vidare. Där anser jag att Transportstyrelsen ska ha ett samlat ansvar att tillse och kontrollera att regelverket fungerar. För att det ska bli en bra standard krävs det att det finns verkstäder, underhållsdepåer och liknande som gör att man kan upprätthålla en god ordning för de olika trafikutförarna på våra järnvägar. Det är bakgrunden till att jag tycker att det är väsentligt att man inte bara talar om finansiella mål för Jernhusen utan att de också har ett annat mål, nämligen att vara med och se till att vi får en bra infrastruktur på våra järnvägar. Därför undrar jag, som var min andra fråga, vad regeringen nu kommer att göra med rekommendationer, som faktiskt är ganska skarpa på denna punkt, om att se till att förbättra infrastrukturen för underhåll. 57 Statsrådet (M): Vi kommer att återkomma med svar till i vederbörlig ordning med anledning av skrivelse. Det som nämner är alldeles riktigt kopplat till som gjordes innan regeringen kunde fastslå ramen om att vi behöver ha till infrastruktur i den nationella planen . Då togs också depåernas betydelse för kapaciteten upp, därför att varje gång som man måste ge sig ut på spåren för att åka till en underhållsdepå som ligger långt bort tar man kapacitet i anspråk. Här handlar det mer övergripande om hur vi använder järnvägssystemet på det mest effektiva sättet och hur vi får ut mest av kapaciteten för det som vi behöver. Då kanske det inte i första hand handlar om långa resor till en depå, i värsta fall med dåligt svarvade hjul som förstör den räls som man åker på. När det gäller Jernhusen och uppdraget att man borde bygga ut kan jag säga följande. Det finns ett behov av och förståelse för att nya och modernare tåg som kommer och som har helt andra typer av vagnsätt kräver andra byggnader än de som har funnits tidigare. Att bygga helt nytt är förknippat med mycket stora kostnader. Jernhusen jobbar en hel del med gamla depåer, och framför allt renoverar man och bygger om dem. Ett exempel är , där SJ nu håller till och där man numera kan få in ett helt tågsätt. Förut fick man möjligtvis in ett halvt därför att depån inte var tillräckligt lång. Det är också viktigt hur man moderniserar depåer som finns och använder tiden för tågen på ett bra sätt. Vi har sett hur SJ:s tåg när det gäller till exempel avisning tidigare vintrar behövde vara inne . klarar man samma sak på kanske . Det gör att man får ut tågen mycket snabbare och ställer till det mindre för människor. Det är alltså klart att depåer för underhåll, avisning och så vidare är strategiskt viktiga inte minst för punktligheten men också för att kapaciteten ska användas på ett bra sätt. nämner den tillsyn som Transportstyrelsen ska ha. Det är alldeles riktigt att Transportstyrelsen ska ha precis den uppgiften, att utifrån en säkerhetskultur och annat göra det som man ska göra. Man skulle också kunna koppla detta arbete till säkerhet, inte minst sedan vi hade de urspårningar som var extra medialt intressanta i . Där gäller det också att se över hur vi inom hela järnvägssektorn kan jobba kopplat till en säkerhetskultur. I det ligger både hur man vårdar och underhåller fordon och hur man vårdar och underhåller själva infrastrukturen som sådan. Ytterst handlar det nämligen om att man ska kunna jobba säkert på och vid spår, kunna åka säkert på spår, men också veta att man som resenär eller godstransportör kommer fram . Detta uppdrag har Transportstyrelsen. Vi följer att de verkligen utför uppdraget. Det som står i bolagsordningen och som jag läste upp är faktiskt inte särskilt nytt. Den ändringen gjordes 2009 i bolagsordningen. Där står det tydligt vilket ansvar Jernhusen ska ha med anknytning till järnväg i syfte att främja och stödja kollektivt resande och godstransporter på järnväg. 58 (S): Det är naturligtvis bra att det nu sägs mycket tydligt att man inte bara har ett uppdrag att få avkastning på det egna kapitalet – en avkastning på – utan att det handlar om att man har ett trafikpolitiskt mål. Det är bra att det har tydliggjorts i denna interpellationsdebatt. Min avsikt var att få regeringen att göra denna tydliga korrigering. Det framgick inte av det material som hade lämnat till trafikutskottet. Som vi kan se framför oss är det väldigt många uppgifter som måste göras av bland andra Jernhusen. Det finns även andra inom järnvägen som måste göra en massa saker. Men framför allt tror jag att denna utbyggnad är mycket central eftersom vi har en ökning av trafiken på järnvägen. Därmed får vi fler vagnar och lok som slits, och därmed ökar också underhållsbehoven, inte bara när det gäller räls och kontaktledningar utan också när det gäller den rullande materielen. Därför är detta mycket viktigt. Det har framkommit med önskvärd tydlighet att det finns mycket som är eftersatt, och takten i underhållsarbetet måste öka betydligt. Sedan vill jag bara säga att jag tror att Transportstyrelsen inte har ett tillräckligt tydligt uppdrag. Enligt den information jag har fått från Jernhusen och kan fortfarande olika tågoperatörer serva sina vagnar på rälsen. De behöver inte åka in på någon depå, och då är det gratis. Då kan man stå på rälsen och göra sitt underhåll. Det är otidsenligt. Man måste köra in på de särskilda terminalerna eller depåerna där man ska göra underhållsarbete. Där måste man skärpa uppdraget till Transportstyrelsen, så att det blir tydligare och så att Transportstyrelsen tillser att så också sker. Om det inte sker ska de olika tågoperatörerna bötfällas eftersom de tar kapacitet från annan tågtrafik. 59 Statsrådet (M): När frågeställningen kom till skulle den lika väl ha kunnat hamna hos , som ansvarig för statligt ägande. Då skulle den här diskussionen ha blivit tydligt kopplad bara till frågan om avkastningskrav eller vinst för det statliga bolaget. I min roll har jag ansvar för det transportpolitiska. Där landade också frågeställningen. Jag tolkade i den här interpellationen som att det gällde hur depåerna kan spela roll för det strategiska för att vi ska få bra järnvägsstruktur med punktlighet för de människor som behöver resa och för det tunga godset, som sliter på våra järnvägar. Jernhusen har ett uppdrag. Man ska ha god ordning och reda och ska inte ha vare sig för- eller nackdelar i förhållande till andra aktörer på marknaden. Givet den enorma ökning av behov av tågresande och att allt fler tåg nu beställs på regionalt håll behövs det mer samordning mellan operatörer som bygger ut anläggningar och Jernhusen, som spelar en roll i detta. Var är det strategiskt mest lämpligt att ha underhållsanläggningar och olika typer av depåer? Det uppdrag som vi jobbar vidare på med kommer att vara ett viktigt steg framöver, men jag tror i grunden att vi inte har någon skillnad i åsikt om behoven och om den roll som depåerna spelar för att man ska kunna använda järnvägen. Det finns en betydande och bra fördel nu i alla fall – det finns nämligen bra med pengar till järnvägens underhåll. Vi behöver ha fokus både på fordonen och på infrastrukturen i form av spår. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2013/14:311 om Refit-initiativet och arbetsmiljön 60 Näringsminister (C): har frågat hur regeringen agerar för att stoppa förslag om att undanta företag med färre än 250 anställda från delar av arbetsmiljölagstiftningen eller om det är så att regeringen stöder kommissionens förslag. Ansvarsfördelningen i regeringen är sådan att jag ska besvara frågan. Regeringen välkomnar kommissionens arbete med att systematiskt och löpande identifiera och förenkla EU-lagstiftningen och välkomnar därmed även kommissionens meddelande om Refit. Regeringens linje har varit och är fortsatt tydlig vad gäller generella undantag för små och medelstora företag. Regeringen accepterar inte generella undantag. Det riskerar att bidra till tröskeleffekter som är svåra att överblicka och kan skada den inre marknaden. I sammanhanget är det också viktigt att arbetet med att förenkla för företag inte leder till en försvagning av arbetsmiljökraven. En bra arbetsmiljö är oerhört viktig. En självklar utgångspunkt för oss är att medlemsländer ska kunna gå längre än EU:s minimikrav. Rätten för en medlemsstat att anta eller behålla regler som går längre och ger ett bättre skydd för arbetstagare än vad som anges i minimidirektiv regleras i fördragen. Det förs inte någon diskussion på EU-nivå om att det ska ändras. Förslag som ger möjligheter till lättnader och undantag för mindre företag måste bedömas och analyseras från fall till fall. Regeringens uppfattning är att samtliga rättsakter som berörs av meddelandet ska behandlas inom ramen för det ordinarie beslutsfattandet och i sedvanliga forum. Regeringen anser att den generella principen vid utformning av regler alltid bör vara att ha de mindre företagen som utgångspunkt, det vill säga: think small first – tänk småskaligt först. Lagstiftning som fungerar väl för det mindre företaget fungerar även ofta väl för det större företaget. 61 (S): Tack, näringsministern, för svaret! Jag har skrivit interpellationen utifrån den information jag har fått om det arbete som pågår i med det så kallade Refit-initiativet. Sedan ni inom Alliansen vann valet och tog över regeringsmakten har det hänt en hel del på arbetsmiljöområdet. Det första som hände var att ni lade ned arbetslivsforskningen. Sedan fyllde ni på med att ta bort av , och den nedskärningen fortsätter. Då blir man lite orolig och undrar var regeringens fokus och intresse när det gäller arbetsmiljöfrågorna egentligen finns. Jag riktade interpellationen till arbetsmarknadsministern, för det här är frågor av arbetsmiljökaraktär. får man höra att regeringen, både på ministerråd och i andra sammanhang, har godkänt vidare arbete med Refit. Jag har tidigare haft en interpellationsdebatt med dåvarande arbetsmarknadsministern och ställt frågan hur man ser på det hela. Då fick jag inget riktigt svar. vet jag inte om jag ska tolka näringsministerns svar som att och regeringen absolut inte kommer att gå med på någon typ av gräns, så att man alltså ska ha en annan typ av arbetsmiljölagstiftning för företag som har färre än 250 anställda. Detta kan väl ministern kommentera ordentligt? Det andra jag undrar är vad som händer på arbetsmiljöområdet i . Det har ju inte presenterats någon arbetsmiljöstrategi. Då är frågan vad har haft för roll i det hela. Vi förväntar oss att det ska komma något. Det har funnits ett färdigt belastningsskadedirektiv , men det har stoppats, trots att det har godkänts i vissa instanser. Det var framtaget . När det gäller direktivet om frisörers hälsa och säkerhet gjorde parterna inom EU upp. Jag blev hemskt förvånad när jag såg att dåvarande arbetsmarknadsministern hade skrivit ett brev till kommissionen bakvägen, så att säga, alltså utan att informera om det, och stoppade direktivet. Det är alltså mycket som händer där ute. Man kan ta det här med förenkling av cabotagereglerna. När man kommer hit som utländsk förare får man köra , och sedan ska man lämna landet. Inom Refit finns en avsikt att öppna för en ändring av detta och ta bort den begränsningen. Sådana här frågor är jätteviktiga för svensk arbetsmarknad och arbetsmiljö. Det är ett välkänt problem att många oseriösa transportföretag utnyttjar arbetskraft . Det finns också förslag om detta i Refit, och då blir frågan hur ministern ställer sig till detta. Sedan kommer en översyn av deltidsarbete och visstidsanställningar. Då blir jag också orolig. Refit-initiativet innebär att man ska införa något som kallas gold-plating, det vill säga att de länder som inför bättre arbetsmiljöregler än vad som krävs ska bli utpekade, och ska man kunna motivera varför man lägger fram bättre arbetsmiljöförslag. har vi en annan ordning, där det finns minimikrav på arbetsmiljöområdet och där det är fritt fram att införa högre krav om man vill. ska man alltså bli utpekad om man gör det. 62 Näringsminister (C): Tack, , för en väldigt viktig debatt om just regelförenkling och om begränsning av regelförenkling! Regelförenkling kan inte innebära att skyddsvärda grupper som konsumenter eller arbetstagare lider men. Man ska ha samma skydd som arbetstagare oavsett om man jobbar i ett stort eller i ett litet företag. Det är helt grundläggande både för mig som näringsminister och för hela regeringen. Refit-programmet är – det säger jag för tittarnas skull – kommissionens nya program. Syftet med det är att identifiera ineffektiva bördor men också ineffektiva åtgärder som har vidtagits till följd av olika lagstiftningar. Programmet handlar om att minska bördor för företagen inom EU. Den linje som jag som näringsminister har fört i konkurrenskraftsrådet och som är väl förankrad i genom och de olika utskotten handlar just om: Tänk småskaligt först! Ett antal länder har tillsammans med drivit på den inriktningen. Vi kan inte acceptera generella undantag för små företag. Jag har också haft en väl förankrad linje i om att vi inte kommer att acceptera försämringar vad gäller arbetsmiljö eller arbetstagarskydd i , utan vi kommer att fortsätta att ha starkt skydd även . Men låt mig säga någonting om gold-plating. Regeringen är generellt emot gold-plating på den inre marknaden, till exempel att länder lägger på ytterligare administrativa bördor. Jag vet att Socialdemokraterna instämmer i den delen. Det handlar om att onödigt stora bördor som enskilda medlemsländer lägger på kan bli till men för såväl stora som små företag. Principen om gold-plating tycker jag ändå att vi ska ha kvar som en vägledande princip. Men när det rör arbetsrätt, arbetsmiljö eller konsumenträtt är det viktigt att vi värnar den möjlighet som finns fördragsfäst i . Man kan ha bättre skydd för arbetstagare, till exempel, än den lägstanivå som fastslås i de olika minimidirektiven. Rätten att kunna fortsätta att ha detta också stadgas i , både i och i det ramdirektiv som finns för arbetsmiljöområdet. Det finns ingen diskussion i EU som tyder på att det ska försämras eller förändras. Den här linjen har jag, som sagt, förankrat i . Jag tycker mig se att det är ganska lika diskussioner hos Socialdemokraterna och hos regeringen när det gäller att man ska fortsätta att minska regelkrånglet för små företag men att det absolut inte får vara till skada för arbetstagare eller konsumenter. Arbetet med att underlätta vardagen för våra små företag handlar just om möjligheten för dem att skapa jobb i hela landet. Men, som jag sade inledningsvis: Arbetstagare i mindre företag ska inte särbehandlas. De ska inte utsättas för större risker än arbetstagare i stora företag. Därför kan inte acceptera att små och medelstora företag generellt undantas från denna typ av lagstiftning. Vi tycker att den generella principen vid utformning av regler ska vara: Tänk småskaligt först! Vi kommer inte att acceptera en försämring av arbetstagarskydd eller arbetsmiljö. 63 (S): Tack för svaret, ! Om jag ska tolka det hela säger regeringen absolut nej till en sådan här gräns när det gäller antalet anställda och att det ska finnas en arbetsmiljölagstiftning som gäller oavsett var man jobbar någonstans. Regeringen har blivit uppvaktad av de centrala fackliga organisationerna LO, TCO och . De är väldigt oroliga i den här frågan. vet inte jag om organisationerna har missat just det klara svar som lämnade här , att det absolut inte ska vara någon skillnad i det här regelsystemet. Det vore väldigt tacknämligt om det verkligen är så här. är det lite synd, herr talman, att det inte är arbetsmarknadsministern som är här, eftersom det är arbetsmiljöfrågor. Men då kommer de frågor som jag nämnde tidigare. Det gäller belastningsskadedirektiv, till exempel. Vad kan göra så att man verkligen kommer fram med det? Hur är det med arbetsmiljöstrategin när det gäller ? Om man ska slå ihop lagstiftningarna, till exempel om arbetstagarinflytande, om övergång av verksamhet och det som är allmänt om information och samråd, till en enda rättsakt finns det en oro. Den finns också hos de centrala fackliga organisationerna. När det gäller förenkling finns det faktiskt en erfarenhet på löntagarsidan av att förenkling har betytt försämring. Det kunde vi se när ni antog sammalöneregeln när det gäller semesterlagen, till exempel. Det här har vi kunnat se när ni från regeringens sida har pratat om studieledighetslagen. Det kan vi se när man kallar det för förenkling när man lägger fram förslag om att det ska bli billigare för en företagare att säga upp människor. Det ska bli svårare för den som hamnar i en dispyt med en arbetsgivare och som blir uppsagd. Då ska den personen kunna gå på a-kassa i stället för att som vara kvar på jobbet tills tvisten är löst i en domstol. Det finns en stor skepsis, vill jag säga, , när man pratar om regelförenklingar och det handlar om löntagarna. Och om man nu ska slå ihop tre regelverk, om arbetstagarinflytande, om övergång av verksamhet och om information och samråd, till en enda rättsakt är det klart att det blir nervöst. Jag är glad över det första beskedet när det gäller antalet anställda. Det är vi absolut emot. Där har vi en gemensam ståndpunkt. Sedan gäller det gold-plating, om man ska gå in på arbetsmiljöregler. Gold-plating är bra. Ja, regelförenkling är bra där det passar. Men här handlar det om att försöka ge sig in på arbetsmiljölagstiftningen och där göra förenklingar som leder till försämringar. Jag har uppfattat svaret från nu som att det absolut inte kommer att ske.