prot · H10993 · 2014-04-01 00:00:00 — Det som framförs här som motiv för avregleringen är att tillgängligheten inte alltid motsvarade kundernas behov. Det finns dock inget som säger att man inte, inom ramen för den som fanns 2009, skulle ha kunnat tillställa direktiv om att ha en annan tillgänglighet om det fanns behov av kvälls- eller helgtider eller någon annan möjlighet att serva kunderna och kanske höja kundnöjdhetsindex ännu mer. Inget är ju så bra, fru talman, att det inte kan bli bättre. Men om någonting är ganska bra eller till och med väldigt bra blir man svaret skyldig om man gör en övergripande förändring av det, särskilt om den undersökning som man gör pekar på att risken finns att kvaliteten kommer att bli sämre och priset högre. Då hamnar vi i vad som driver det här. Jag antyder ju i min interpellation att det ser ut att vara mer ideologi än verklighet. För oss socialdemokrater handlar det om pragmatism, alltså att man ska ha saker som fungerar. Vi vill varken reglera eller avreglera utifrån ideologiska synpunkter, utan vi vill ha en diskussion om vad som fungerar bra, vad som kan bli bättre och hur man kan få verksamheten att fungera enligt de krav man ställer. Där är ministern fortfarande svaret skyldig. Jag skulle vilja fråga om det jag säger i interpellationen – att marknaden inte var riktigt mogen för det här. Det fanns egentligen inga krav från kunder att få det privatiserat. Det fanns heller ingen stor marknad som stod utanför och ville svälja godbiten som regeringen höll fram, utan det hela slutade med att regeringen mer eller mindre fick skänka bort för att få in privata aktörer på marknaden. Eftersom regeringen gjorde det måste den ha förväntat sig ytterligare någonting bra av den satsningen. Men det som skedde var ju att den aktör som fick komma in och på oerhört goda ekonomiska villkor ta över en del av den gamla fick en väldigt bra start. Man var väldigt nöjd. Man aviserade att man ville ha en prissättning med europeiskt perspektiv – man ville höja priserna till en 400, . Det är också en av anledningarna till att ägarna är så nöjda: De ser att de har den utvecklingsmöjligheten. Det är klart att bilisterna i någon mening kommer att ställa regeringen till svars för det här. Om de inte har fått någonting mer än högre priser som går till att höja vinsten i privata företag – ägarna av de företagen blir visserligen glada – är det naturligtvis om det frågan kommer att ställas. Ministern frågar vem det är som klagar. Klagomålen som kommer har att göra med att man är van vid att det fungerar men tycker att man inte blir kallad. Man är inte säker på att man lita på provningen, och man tycker att priserna börjar stiga. Det är fullständigt rimliga synpunkter eftersom de överensstämmer med verkligheten. Det här kommer att förfölja regeringen , och vi kommer att fortsätta bevaka frågan. Det är prisfrågan och kvalitetsfrågan det kommer att dömas på. 30 (S): Det är Transportstyrelsen som vittnar om att de får klagomål från bilägare. De granskar också effekterna av avregleringen, så jag tycker att man bör ta fasta på det de framför. Det är just att det har blivit krångligare. Man får inte längre kallelse till besiktning. Man har problem när man ska boka i systemet – det är svårt att få överblick över vilka man har att välja mellan. Man kan nog alltså ta fasta på att många upplever det här som ett problem. Det har blivit prishöjningar. Det är oroväckande att jämföra den europeiska marknaden med den svenska. var det enda land som inte hade avreglerat, men vi hade mycket lägre priser – dock inte på bekostnad av kvaliteten. I det finska systemet kunde man se när man avreglerade att det blev prisökningar på mellan . Vi kan se den tendensen i nu; vi får hoppas att det inte blir lika illa här. Det som är riktigt oroväckande är det som hände i och som man kan se även i andra länder efter avreglering: Det är fler bilar som har blivit underkända. Man kan till och med se en ökning på av antalet underkända bilar. Det kan tyckas vara en kvalitetsmarkör, det vill säga att man inte släpper igenom bilar som inte är körsäkra. Men det de kom fram till i var att det handlade om att man ville att folk skulle komma in igen och göra en ny besiktning, för då tjänade man mer pengar. Tyvärr fanns det ett incitament att kalla . Vi får verkligen vara vaksamma så att det inte händer här i . kan vi inte se de tendenserna, men vi får ändå ha en vaksamhet i och med att det har hänt i andra länder. Det finns alltså all anledning, tycker jag, för regeringen att följa det här och även att agera för att förbättra det som faktiskt inte fungerar. 31 FINN (M): En springande punkt i interpellationen är frågan som väcks av själv: När är marknaden mogen? Enligt Socialdemokraterna är svaret i princip aldrig. Enligt oss som företräder en annan åsikt – vi vill skapa nya marknader och därmed få in fler idéer på marknaden men ställa viktig kontrollverksamhet som bland annat under regler och tillsyn, och där spelar Transportstyrelsen en avgörande roll – är detta att hindra nya aktörer från att komma in på marknaden, vilket i sin tur är ett ständigt hot mot jobblinjen som prisas så högt i hyllningstalen av Socialdemokraterna själva. Det är inte trovärdigt. Den viktiga frågan är vad är till för. Den är till för trafiksäkerheten. 1963 är lite och halva den moderna bilens utvecklingstid. Har det inte hänt någonting med kvalitetsutvecklingen på bilsidan som gör att även det måste tas med i perspektivet på om vi ska ha en gammalmodig monopolställning för granskning av säkerheten hos bilarna? Precis som statsrådet sade: 1963 var det väldigt välbefogat att införa en nationell bilbesiktning eftersom bilarna generellt hade mycket sämre kvalitet då än de har . Med den kvalitetsutveckling som har skett kan man nog släppa på kraven och justera om detta. De reglerna och tillsynen av att de efterlevs faller på Transportstyrelsen. Men att andra aktörer inte ska tillåtas är gammal och glömd politik som backar in . När det gäller avmonopolisering handlar det egentligen om en omreglering av marknaden. Precis som statsrådet också sade äger staten fortfarande delar av den här verksamheten. Det är ansvarsfullt att bryta sönder ett monopol som är förlegat och daterat som man gör det på ett sådant sätt att man har kontroll över verksamheten. Det ska ske på ett rimligt smidigt sätt så att det inte blir en oreglerad marknad med en gång. 32 Statsrådet (M): Både och i viss mån har tagit upp att människor skulle uppleva det som krångligare att veta när de ska besiktiga sin bil, vart de kan vända sig och vilket som är priset. Om det är på det sättet är det naturligtvis inte bra. Det är lika viktigt också om det är en monopolverksamhet som staten äger. I det här fallet är dock andra aktörer med, och här finns det ett eget intresse för den som är aktör, ett besiktningsorgan, att vara tydlig gentemot dem som ska komma och låta besiktiga sina bilar. Därför kan det vara på sin plats att förklara hur det går till. Har man slutat att skicka kallelser eller brev? Nej, det har man inte. Tvärtom finns det om möjligt ännu mer information för den som är fordonsinnehavare. Besiktningsorganen väljer själva hur de vill kontakta sina kunder. De allra flesta skickar någon form av inbjudan, till och med sådana där datumen är klara och det finns ett inbetalningskort. Om man då betalar före ett visst datum har man bokat sin tid också. Transportstyrelsen informerar också generellt, via sin hemsida, och man erbjuder nu också fordonsägare besiktningsuppgifter via sms – ny teknik som man använder på olika sätt för att underlätta för fordonsägarna att hålla sig uppdaterade. För säkerhets skull finns också Transportstyrelsens information i fordonsskatteutskicken. Det är alltså inte så att det har blivit mindre information där människor kan ta del av hur de ska göra. Tvärtom har informationen utvecklats. När det gäller de olika bilbesiktningarna säger att Socialdemokraterna inte ideologiskt är för eller mot det ena eller andra, men det låter märkligt, för jag upplever att det är precis det som är. Man menar att det var bra , och vill man gå tillbaka till det och ifrågasätter omregleringen. Det kan jag ha full respekt för. På samma sätt kan man argumentera för att vi i Alliansen gick fram fort och avreglerade eller omreglerade inom vissa områden för att vi trodde på det som ett verktyg att uppnå bättre konkurrens, vilket i sin tur leder till ökad service och bättre utbud – alltså det man upplever som prisvärt. När det gäller bilbesiktningen tittar vi på just detta. En av de frågor jag fick i interpellationen gällde resultatet av avregleringen – blev den som regeringen syftade till? Ja, det har den så här långt blivit. Men det är viktigt att fortsatt kontrollera att kvaliteten är bestående eller helst bättre och att priserna inte rusar i väg, vilket man såg som en riskfaktor. Vi har sett att det inte heller har skett. Snarare har man fått en mångfald av priser beroende på vilken service som faktiskt ges. Jag ska ge rätt i att om vi hade haft en monopolverksamhet och målet var att få bättre öppettider hade man kanske kunnat uppnå det också. Men har det kommit genom ett driv av kunder som inte vill behöva ta ledigt från jobbet eller skolan för att åka och besiktiga bilen. Jag förstår heller inte vad felet skulle vara med att vi nu har ännu fler ställen att besiktiga bilen på och att det finns verkstäder som kan släcka tvåor. Det är ytterligare ett sätt att öka servicen, så att vi har säkra bilar på våra vägar, vilket är själva huvudfokus. 33 (S): Det var alltså två frågor som jag ställde till statsrådet och som jag nu har fått svar på från infrastrukturministern. Den ena är: Blev resultatet av avregleringen det som regeringen syftade till? Svaret på den frågan är alltså enligt infrastrukturministern ja. Hon definierar det i sitt svar som att nu är det enda landet som har monopol. Det har man uppnått, och man har fått in nya aktörer. Det svaret fick jag i vår första replikomgång. Sedan gick jag vidare och frågade: Men varför? Jag förstår att man har uppnått sitt syfte om man definierar det så, men fanns det inget annat man var ute efter än att få ett slut på situationen där alltså skulle vara det enda landet som hade fordonsbesiktning som statligt monopol? Svaret på detta var ja, men jag fick aldrig något svar på min följdfråga: Varför? Om det nu skulle visa sig att det här var ett billigt, trafiksäkert och rättssäkert system är det fullt rimligt att fråga varför man skulle avreglera det, och det har jag inte fått ens en antydan till svar på . Min andra fråga var: Avser statsrådet att ta initiativ till att rätta till de problem som många bilägare upplever? Där var svaret lika tydligt nej. Det är visst bara jag och eventuellt min närmaste vänkrets som har konstaterat att priserna blivit högre, att kallelserna inte längre kommer och att det är krångligare att ordna bilbesiktningen. Det tänker regeringen inte göra något åt, för de problemen finns inte. 34 Statsrådet (M): frågade i sitt första inlägg efter motivet – det som han i det senaste inlägget kallar för frågan varför. I mitt förra inlägg gick jag tydligt igenom det som skulle ha varit motivet. Jag och regeringen tror, uppenbarligen till skillnad från Socialdemokraterna och , att just mångfald, konkurrens, möjlighet att välja och möjlighet att själv vara med och påverka är oerhört viktiga verktyg för att man ska kunna vara pådrivande, få bättre service och för att det ska bli prisvärt. Detta står inte i motsatsförhållande till trafiksäkerheten, hälsan, miljön eller teknikutvecklingen på besiktningen. Sådant har vi en stark och god tradition av i . Här har det gällt hur vi ytterligare kan öka tillgängligheten i hela landet, utveckla servicen och få fler att vara engagerade. Det som säger att man upplever – man får definieras på olika sätt – och som han säger är problem är något som jag inte har svarat på, för det är problem jag inte ser på samma sätt. Att det skulle vara krångligt med att kallelser inte kommer har jag just gått igenom, och det påstår stämmer faktiskt inte. Kallelser skickas ut av dem som är besiktningsorgan. Transportstyrelsen har till och med en sms-service, och besiktningsinformation finns i fordonsskatteutskicket. Det finns mer information . När det gäller kvaliteten har Transportstyrelsen ett uppdrag att göra översyner. Då har man sett att det inte finns någon skillnad i kvalitet. Den har inte blivit sämre. Jag tycker att det är viktigt att vi fortsätter att följa den här frågan. Det är fortsatt viktigt att människor har ett förtroende och låter besiktiga sina bilar. Att vi sedan har en mångfald bland dem som utför besiktningar tror jag är bra på lång sikt också. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2013/14:354 om Refit-programmet 35 Arbetsmarknadsminister (M): har frågat mig varför regeringen stöder Refit-programmet. har också frågat på vilket sätt arbetsmiljölagstiftningen och därmed arbetsmiljöarbetet förbättras av Refit-programmet. Arbetet med att åstadkomma smart lagstiftning är en prioriterad fråga på EU-nivå inom ramen för arbetet med att främja hållbar tillväxt och sysselsättning. Regeringen välkomnar kommissionens arbete med att systematiskt och löpande identifiera och förenkla EU-lagstiftningen. Regeringen välkomnar därmed även kommissionens Refit-program. Regeringen instämmer i vikten av att arbeta med konsekvensutredningar, utvärderingar och samråd med berörda för att uppnå en mer ändamålsenlig och effektiv lagstiftning. Detta gäller alla politikområden, inklusive arbetsmiljöområdet. Arbetet med att förenkla för företag får dock inte leda till en försvagning av arbetsmiljökrav. Det innebär bland annat att det är en självklar utgångspunkt för oss att på områden där EU kan anta minimidirektiv, vilket är fallet på arbetsrätts- och arbetsmiljöområdet, ska medlemsstaterna fortsatt ha rätten att anta eller behålla regler som går längre och ger ett bättre skydd för arbetstagare än vad som anges i direktivet. Denna rätt regleras i . Regeringen har även varit väldigt tydlig med att vi inte accepterar generella undantag från lagstiftning för små och medelstora företag. Förslag som ger möjligheter till lättnader eller undantag för mindre företag måste bedömas och analyseras från fall till fall. Arbetstagare i mindre företag ska inte särbehandlas och utsättas för större risker än arbetstagare i större företag. Skyddet för säkerhet och hälsa ska inte bero på i vilket företag man arbetar. Låt mig avslutningsvis understryka att varje förenklingsförslag ska bedömas vart för sig när det väl presenteras. De rättsakter som nämns i meddelandet om Refit ska behandlas inom ramen för sedvanligt beslutsförfarande. 36 (S): Tack, statsrådet, för svaret! Jag måste börja med att tydligt säga något här i kammaren: Jag tror inte på statsrådet. Jag ska försöka förklara varför. När jag ställde frågan om Refit-programmet handlade det om ett arbete som dragit i gång ute i – det har pågått . De som står bakom det hela kallas för Stoibergruppen. Det är de som har tagit fram ett Refit-program. säger statsrådet att hon står bakom Refit-programmet. Låt mig då få påminna om, fru talman, att det den första Stoibergruppen föreslog och rådgjorde med den borgerliga regeringen om var att man skulle skära ned på inspektioner. Det var ett påbud. Man sade att varje medlemsstat borde dra ned inspektionerna med . Jag måste säga att regeringen har klarat det med råge, eftersom man skar ned på kraftigt och fortsätter att göra det. I den här andan, utifrån Stoiber och Refit-programmet, har vi nu kommit till den nivå när går in med sina äskanden till regeringen – det här kan bekräfta; han sitter i insynsrådet. Man har konstaterat att täckningsgraden när det gäller inspektioner fortsätter att minska. Stöd och råd till intressenter minskar. Regelarbetet försvåras och försenas. Kommunikationen med intressenter försvåras. Man måste alltmer inrikta sig på akutåtgärder i små företag, och det finns ingen förebyggande verksamhet. Vad var nästa sak som man kom fram till i denna fantastiska Stoibergrupp? Jo, förutom att man skulle minska på inspektionerna skulle man minska på regelkrånglet. Den förra arbetsmiljöstrategin, statsrådet , innehöll faktiskt ett krav på att man skulle minska arbetsolyckorna med . I den nya arbetsmiljöstrategin, som är på väg att arbetas fram, finns inte det här kravet. Man kan fråga sig: Varför? Regeringen står bakom Stoiber och Refit-programmet. föreslår man också att det ska vara skilda regler beroende på om det är små eller stora företag. I det tidigare arbetet pratade man från och Stoiber om att det handlade om mikroföretag. Men det har ändrats. handlar det om små och medelstora företag. Enligt definition är det företag som har färre än 250 anställda. Varför ska vi då tro på ? När man pratar om regelförenklingar här finns det absolut inga konsekvensbeskrivningar för anställda. När man hade samrådet gick man ut till 1 000 företag, varav 60 svarade. De ställde upp en tio-i-topp-lista på problem och bekymmer när det gäller regelförenkling. Där kom man fram till att man skulle ta bort kravet på dokumentation eller att man skulle göra en skillnad beroende på företagsstorlek, och man skulle införa det som kallas för gold-plating. Man har inte haft något samråd alls med arbetstagarnas organisationer ute i , som kallas för workers. är frågan: Varför? Men vi konstaterar här att regeringen står bakom Refit-gruppen och Stoibergruppen. Det är därför, fru talman, jag är misstänksam och inte tror på svaret. 37 (S): har reagerat väldigt starkt mot Refit-programmet. Även våra fackliga organisationer i – LO, TCO och – har uttryckt sig i hårda ordalag i fråga om vad det här skulle kunna innebära. De står totalt enade. Det finns alltså all anledning att lyssna på kritiken. med 250 anställda vara småföretag? Då kan man undra. För det är ju större delen av företagen, i alla fall i . Det är ett fåtal företag som har fler än 250 anställda. Det här berör verkligen företagen i hela EU. Det som är det tragiska i det här är att det inte var vi i fick kritik för att vi hade för få arbetsmiljöinspektörer i förhållande till antalet arbetstagare. Vi borde ha fler. fick samma kritik. När de märkte att de fick mycket fler olyckor och arbetssjukdomar anställde de fler arbetsmiljöinspektörer. Tyvärr har inte vi gått den vägen. Vi skulle behöva många fler. Det var alltså vi fick kritik från om att vi hade för få. ser vi tyvärr de tongångar i finanskrisens spår som går åt andra hållet. Tyvärr lyssnade inte på när det var aktuellt med kritik för . Därför undrar man lite: Var står regeringen ? Hur kan man säga ja till Refit-programmet, som innebär kraftiga försämringar, som samtliga fackliga organisationer påpekar, och säga att man bryr sig om arbetstagarnas rättigheter? Vi kan nu se att sjukdomarna ökar i det svenska arbetslivet, framför allt de psykiska diagnoserna. De arbetsmiljörelaterade problemen är stora. Det finns all anledning att tänka på detta om man vill att människor ska hålla sig friska och kunna jobba fram till pensionen – som vi diskuterar en höjning av pensionsåldern. I den vevan går man alltså med på det här programmet, som försämrar skyddet. Att man kallar regler som handlar om att garantera arbetstagarnas säkerhet för byråkrati är ett hån mot arbetstagarna. Det är ett hån att man över huvud taget använder sådana begrepp. Jag tycker att regeringen borde ta avstånd från detta – att man hänvisar till regelförenklingar när det faktiskt går ut över arbetstagare. Det handlar om både den psykiska och den fysiska hälsan. I förlängningen handlar det om liv eller död – det finns tyvärr arbetsolyckor som får dödlig utgång. Och många människor blir invalidiserade. I det här läget hoppas jag att regeringen höjer tonläget, att man faktiskt säger nej till Refit-programmet, att man lyssnar på de fackliga organisationerna och att man drar lärdom av de senaste årens utveckling i , där arbetstagarnas skydd har blivit sämre. Det handlar om att vi förstärker skyddet här hemma i men att vi även visar solidaritet med arbetstagarna i . Det här kan dessutom få konsekvenser för svenskt arbetsliv. Har man väl godkänt detta är risken att det inte blir minimiavtal. Tänk om det inte blir det! Tänk om vi inte kan ha bättre skydd! Jag instämmer i tvivel på regeringen. Varför lyssnade man inte när krävde fler arbetsmiljöinspektörer? Det känns lite som att regeringen gömmer sig bakom det här direktivet för att kunna försämra villkoren och hänvisa till det. Jag tycker att det är viktigt att man står för vad man tycker i de här frågorna. Och det borde vara regeringens linje att vi ska förstärka skyddet, inte försvaga det. 38 (FP): Jag sitter tillsammans med i insynsrådet. Men där har vi olika syn. Jag tycker inte att den svenska alliansregeringen och arbetsmarknadsministern på något sätt har gett vika när det gäller de villkor vi har och de krav vi ställer på företag när det gäller arbetsmiljöfrågor. Det är snarare tvärtom. När det gäller resonemanget om antalet inspektörer, som har minskat, vill jag säga något. Om man gör den här kopplingen skulle antalet dödsolyckor ha ökat. har antalet dödsolyckor minskat. För mig finns det inte en koppling mellan ett stort antal inspektörer och dödsolyckor och sjukdomar som är relaterade till jobb. Med detta sagt menar jag absolut inte att man inte ska ta de signaler som kommer från insynsrådet och på allvar. Självklart ska man ta mobbning, socioekonomiska problem eller att en och annan far illa på grund av arbetsmiljön på allvar. Det är inte bra för företagen eller för arbetstagarna. Vi ska utgå från om de resurser vi ger gör nytta eller inte i arbetsmiljön. och svartmålar och gör gällande att allt har blivit sämre. är fortfarande ledande i fråga om arbetsmiljön i . Varken jag eller alliansregeringen vill att man ska luta sig tillbaka och säga att allt är frid och fröjd. Flera åtgärder har vidtagits som stärker arbetsmiljön på arbetsplatserna. Till exempel har sanktionsavgifterna skärpts, och man har gjort klart att arbetsgivarna, företagen, har det absolut största ansvaret. Bra arbetsmiljö är bra för tillväxten i , för verksamheten, för företagaren och inte minst för hälsan hos de anställda. Man ska inte göra det lätt för sig och säga att regeringen har försvagat reglerna. Precis som arbetsmarknadsministern säger innebär förenklingarna inte att alliansregeringen har tummat på arbetsmiljöregler eller arbetsmiljölagar. Däremot är det självklart att där det finns krångel måste regelverket förenklas. Vi talar här om två isolerade saker, annars jämför vi äpplen och päron. Det är vad jag tycker att gjorde. Ni gör en stor grej av att gå tillbaka till antalet inspektörer. Det är inte antalet inspektörer som är viktigast utan vad inspektörerna gör för nytta. Både du och jag har i insynsrådet fått bekräftat att det är möjligt att samordna till exempel två inspektioner i norra i stället för att anlända dit och sedan komma tillbaka för att skriva en rapport. är effektiviseringar till mer nytta, och resurserna som vi lägger på företagen och arbetsmiljön måste göra nytta. Därför avfärdar jag påståendet att det har blivit sämre under alliansregeringen. 39 Arbetsmarknadsminister (M): Regeringens mål är att alla som arbetar ska ha en god arbetsmiljö. Det är vägledande även i vår syn på regelförenkling. Refit-programmet handlar om att minska bördor för företag inom EU. Syftet är att identifiera ineffektiva vanor och ineffektiva åtgärder som har vidtagits till följd av olika initiativ från EU. Regeringen har gjort klart att vi inte kommer att acceptera försämringar vad gäller arbetsmiljö eller arbetstagarskydd i till följd av regelförenklingsarbetet. Vi kommer att fortsätta att ha ett starkt skydd även . Vi accepterar heller inte generella undantag för små företag. I stället bör principen när regler utformas vara att alltid tänka småskaligt först. Om en lagstiftning är enkel att följa för ett litet företag är det också enkelt för ett stort, men det förhåller sig inte alltid tvärtom.