prot · H10994 · 2014-04-02 00:00:00 — Det gör mig inte lugnare utan ännu mer oroad för att uppdraget ska förhalas . 11 (M) replik: Låt mig börja med att bara kommentera och reflektera över syn på regeringens politik när det gäller produktivitetsutveckling. Jag tror att uppfattning är något skev och har kanske influerats av den svartmålning som har blivit kutym för Socialdemokraterna. Jag ser inte hur produktivitetsutvecklingen skulle missgynnas av att människor flyttas bort från utanförskap och till ett innanförskap. Vi kan naturligtvis tycka att det finns orimliga krav på vinster från bankerna och att det finns en kultur som gör att avkastningskraven är alldeles helt skeva. Men att tro att bankerna av sitt hjärtas godhet inte skulle övervältra kostnaderna på konsumenterna om man ställer ytterligare krav på dem är en otroligt naiv syn på hur bankerna fungerar. Jag tror inte att det skulle gagna konsumenterna, och jag tror definitivt inte att det skulle gagna tillgängligheten för betaltjänster i ett bredare perspektiv. När det gäller etableringar av sparbanker och möjligheterna för nya sparbanker att växa till måste både och jag förstå att regelbördan och rapporteringsskyldigheterna i sig kanske är ett större etableringshinder än tillgången på kapital. Det måste vara positivt om man verkligen värnar om att det ska etableras nya sparbanker. Att bredda utredningen och se till hur en bättre konkurrensneutralitet relativt storbankerna skapas måste vara någonting som även bejakar. 12 BO (S) replik: Jag tror att det är så dystert att någonstans kommer alla kostnader att landa hos konsumenterna eller skattebetalarna. Just därför måste man ha en bra reglering av bankverksamheten. Just därför måste det finnas en konkurrens som begränsar möjligheterna att plocka ut vinster. Det är just därför vi måste agera och därför som staten måste vara en stark aktör på bankmarknaden. Om bankerna släpps helt fria kommer de att plocka ut orimliga vinster, lämna människor bakom sig och vältra över alla kostnader på konsumenten. Det är därför vi ska vara aktiva och ha en bättre bankpolitik. Jag blir bekymrad. har regeringen funderat, utrett sparbankerna internt och talat om att göra grundligare utredningar. vidgas uppdraget till att ta in andra utredningsuppgifter. Det är kanske inte fel, men jag blir inte lugnare – just därför att det har gått så långsamt tidigare. Av betänkandet framgår att frågan om egenkapitalbevis kan belysas – kan, det står inte ska. Det gör mig också orolig. Jag läser in att regeringen och majoriteten egentligen inte är intresserad. Jag kan inte värja mig mot den misstanken. Man är egentligen inte särskilt intresserad. Frågan kan utredas. Ska den utredas? Vi tycker att den ska utredas och att en lösning ska presenteras för att öka mångfalden och konkurrensen i banksektorn och säkra sparbankernas framtid. Varför drar man frågan i långbänk? I många fall beror det på att man inte tror att man ska få majoritet i kammaren för olika förslag. I det här fallet tror jag att ni skulle få majoritet om ni lägger fram ett vettigt förslag. 13 (M) replik: Socialdemokraternas och aversion mot vinster är icke okänd. Den förekommer i olika sammanhang. Jag tror tvärtom att vinster skapar mervärden och tillväxt. Att det sedan finns överdrivna avkastningskrav inom finanssektorn – det begränsar sig kanske inte till finanssektorn – säger väl något om systemet som sådant. Där kan vi nog förenas i att det finns en hel del att göra. När det gäller sparbankerna är vi egentligen inte oense om att vi gärna vill se att villkoren för en bättre konkurrens och en tydligare konkurrensneutralitet är önskvärd. Jag tycker att det är bra och välkomnar när man nu så tydligt har signalerat att man har för avsikt att faktiskt verka i den riktningen. Jag hoppas att och jag tillsammans kan fortsätta att sätta press på regeringen att lägga fram förslag som ökar sparbankernas möjligheter samt stärka konkurrensen och konkurrensneutraliteten för sparbankerna. Vi är egentligen inte oense. 14 (FP): Låt mig börja med att instämma med . Han sade att banker inte är som andra företag. Det är naturligtvis riktigt. Vi har sett exempel på att banker och banksystem har blivit en stat i staten, kanske inte så mycket i men i andra länder, under bankkrisen. har särskilda bestämmelser för bankerna, och det finns en särskild finansinspektion. Det här pekar på ett grundläggande problem i banksektorn, som i och för sig inte är nytt utan har funnits . Vi bygger upp olika regler som ska skydda mot bankers felanvändning av sina resurser. Vi kräver oktroj, och vi sätter upp olika typer av regler. Vi vidtar en mängd åtgärder som återspeglar att banker inte är som andra företag. Men dessa regler, staket och skydd skapar vinster. De skyddar de existerande bankerna mot uppstickare och konkurrens. Det är därför på det sättet lättare att göra vinster i banker än i andra företag. De är mindre konkurrensutsatta. Därför försöker man noga reglera riskdrivna bonussystem. Höga ersättningar i bankerna är otvivelaktigt ett resultat av dilemmat att som man vill skydda landet, medborgarna och företagen mot bankkollapser skapar man också risk för övervinster. Feta katter, fat cats, brukar det heta på engelska i banksektorn. Detta ligger också i botten på en del av de problem som har diskuterats. Vi har att hantera detta dilemma år , årtionde efter årtionde och kanske faktiskt också århundrade efter århundrade. Diskussionen om konkurrens i banksektorn håller vi i stort sett alla med om. skapar vi och upprätthåller regler som begränsar konkurrensen. Sedan har vi frågan om kontanthantering. Jag ska försöka undvika att upprepa vad som har sagts, men jag tycker att vi måste vara medvetna om att om vi lagstiftar om att banker ska ha skyldighet att ha kontor kan vi få samma problem som med mackarna och mackdöden – bankerna stänger sina kontor därför att de är olönsamma. Då kommer man till den andra lösningen på detta. Det är delvis den som regeringen har aviserat i vårpropositionen, nämligen betydligt mer pengar till landsbygdservice. har anslagits, varav nu i vårbudgeten. Det är för olika typer av service på landsbygd, som jag förutsätter kan omfatta även banker, kontanthantering och kontanthanteringshjälp från affärer och mackar på landsbygden – jag höll på att säga lanthandlar, men sådana finns ju inte längre. Som påpekar bör kontanthantering vara ett konkurrensmedel för en del banker. För är det så. De säger: I varje kontor hanterar vi kontanter, vi i . De andra bankerna gör inte det, men de bör fundera på om de inte skulle göra det. Det låter kanske lite rått att säga att man ska byta bank, men det ligger ändå något i det. Det har diskuterats om man är för eller emot ny teknik. Det är klart att vi är för ny teknik. Jag vill även på denna punkt påpeka att det i vårpropositionen finns mycket stora resurser för utbyggnad av bredband. Jag har skrivit att det är 3,25 miljarder . Det är alltså en mycket stor investering som görs, vilket underlättar för dem som vill göra bankaffärer genom internet. Så till detta med sparbankerna. Jag tycker att oppositionen undviker en grundläggande fråga. I betänkandet beskrivs att problemet – anledningen till att man inte bara kan införa egenkapitalbevis – är att banker då ska gå med enskilt vinstintresse. Det är en annan typ av bank än de traditionella sparbankerna. Det blir en hybrid mellan den traditionella och en affärsbank med bankaktier. Man måste reda ut vad som menas med detta. Det jag tycker är viktigt i sammanhanget är att sparbankernas roll i svensk historia inte är någon Sörgårdshistoria. Tvärtom har sparbankerna under bankkrisen och i dess värre varit de som har haft störst problem. Problemet har varit att de har haft svaga ägare och att en del sparbanker i praktiken har förefallit vara ägarlösa. Då blir det olika typer av excesser, som sedan leder till stora förluster. Då är frågan: Kommer egenkapitalbevis – som är ett sätt att införa enskilt vinstintresse i de här sparbankerna – att förbättra eller försämra situationen? Det är möjligt att det skulle medföra ett starkare ägarintresse, starkare ägare i sparbankerna som skulle minska riskerna för att sparbankerna går omkull och gör överdriven utlåning, som sedan leder till förluster. Det skulle tala för egenkapitalbevis. Det är lite lustigt att den person som allra mest har drivit denna fråga – om enskilt vinstintresse i en viss typ av banker – är en vänsterpartist, . Det är på något sätt ödets ironi. Vi kan återkomma till det om ni vill. Jag tycker som sagt att sparbankerna har varit svaga ägare. Hur kommer egenkapitalbevis att påverka? Det är en viktig fråga i sammanhanget. Uppdelning av banker har jag inte så mycket att tillägga om. Frågan har varit uppe här redan. I fall är det lite att skjuta löss med kanon att säga att vi ska dela upp de fyra eller fem banker som skulle vara aktuella. Jag tror att det är enklare att man har en stark finansinspektion och går in med variationer beträffande kapitaltäckningskraven beroende på konjunkturen och att man har ett robust system för att ta hand om krisande banker i efterhand, som det står i utskottsmajoritetens text. Att dela upp bankerna är en mycket drakonisk åtgärd. Det tycker jag egentligen återspeglar situationen i en del andra länder, där banker faktiskt är stater i staten. Enda sättet att klippa ned bankerna är att dela upp dem. Men jag tror att vi har en så stark statsmakt och en så effektiv finansinspektion och nya stabilitetsråd och andra saker att vi i fall inte behöver vidta denna drakoniska åtgärd. Jag kan inte se att det är en ideologisk fråga, utan det handlar mer om att anpassa åtgärderna för att kontrollera bankerna efter den lokala situationen i olika länder. Detta med konsumenterna har jag redan varit inne på, om bättre konkurrens är lösningen eller inte. Det var lite kul att började tala om utsugning. Äntligen marxistiskt språkbruk från en vänsterpartist! Jag har längtat efter att ge mig in i diskussionen om marxistisk ekonomi, men jag har alltid snuvats på den konfekten. Men låt mig fråga och andra som kanske tittar på detta: Vi som har suttit i och håller på med ekonomi vet att det alltid finns ett krav på oss att man från statens sida måste se till att det finns mer kapital. Det kravet har kommit vare sig räntan är , eller som . Det är alltid en brist på kapital. Men jag tror att det är ett feltänk. Om det finns projekt i svensk ekonomi som inte är lönsamma vid en riksbanksränta på börjar man undra: Ska de projekten verkligen genomföras? Klarar man inte det är man inte särskilt lönsam – tvärtom. kommer naturligtvis räntan att gå tillbaka till , och då ligger man ännu sämre till. Jag tror att man ska se det så att det finns en del hjältar i vardagen, på banker och på andra håll, som avstyrker investeringsprojekt. De personerna är nödvändiga. På samma sätt finns det hjältar i vardagen på och andra sådana ställen. Alla projekt ska inte genomföras. Alla banklån ska inte ges. Men ett problem i botten – med min syn att det finns ett antal projekt som inte ska genomföras – är att det förefaller finnas en brist på investeringsmöjligheter och projekt i . Vi har ett jättelikt bytesbalansöverskott. Det är att exportera kapital. Varför investeras inte detta kapital i ? En sektor som är underkapitaliserad eller som vi inte investerar tillräckligt mycket i är bostadssektorn, bostadsbyggandet. Där är hyresregleringen enligt min mening en viktig förklaring. Men hur man än vill förklara detta är det alldeles uppenbart att det skulle krävas mer investeringar där och att det svenska finansieringssystemet inte har levererat detta. Men problemet där tror jag inte ligger så mycket på bankerna som på oss politiker och framför allt tidigare generationer av politiker. 15 (V) replik: Jag driver frågan om sparbankerna eftersom jag känner till deras roll på landsbygden. Om man tittar på finanskrisen kan man se: På de orter där sparbankerna fanns fick företagen fortsatt tillgång till kapital för sina investeringar och kunde fortsätta sin verksamhet, men på de orter där sparbankerna inte fanns, utan någon av de fyra storbankerna fanns, drogs beslutanderätten bort från de lokala kontoren, företagen fick ändrade lånevillkor, och det påverkade deras möjligheter att upprätthålla sysselsättningen. Sparbankerna har en otroligt viktig roll på landsbygden, och det är utifrån det – och helt enkelt för att öka bankkonkurrensen – som jag vill se till att de kan stärka sin ställning där. Därför tycker jag att det är allvarligt när regeringen inte tar den frågan på allvar. Jag undrar också om verkligen gör det. undrar jag till och med om verkligen ingår i en regering när jag hör inlägg här från talarstolen. talar om herrans tukt och förmaning, och hänvisar till att vi har . Men vi har en politik som gynnar de fyra storbankerna på ett sätt som gör att det helt och hållet snedvrider konkurrensen på bankmarknaden. Det är ingen annan verksamhet som har staten bakom ryggen på det sätt som de fyra storbankerna har. Tittar man på vilken effekt det har kan man se att det är ungefär 30 miljarder som de fyra storbankerna tillsammans tjänar på detta, det vill säga hälften av deras vinster efter skatt. Då tycker jag att man ibland behöver vidta drakoniska åtgärder, till exempel en bankdelningslag, för att komma till rätta med den problematiken. Med denna garanti bakom ryggen ökar bankernas spekulativa verksamhet. Det är själva grunden för deras excesser, eftersom mycket vill ha mer. Det gör att de tar större risker, blir mindre granskade och lånar billigare själva och kan på det sättet ha ännu mer spekulativ verksamhet. För att komma till rätta med detta och förebygga en ny finanskris måste man göra någonting mer drastiskt än att öka kapitaltäckningskraven. Det är bara en droppe i havet om det smäller till. 16 (FP) replik: Det är riktigt, som säger, att bankverksamheten till sin karaktär är sådan att regeringar och parlament eller århundraden har infört olika regler som ska skydda resten av samhället mot en bank som går i konkurs. Detta sade jag också i mitt anförande. På den punkten är vi möjligen inte helt oense, även om vi självklart inte är ense. Min invändning handlar om att säger att bankdelningsreceptet bör tillämpas i . Jag tror att det är onödigt. Vi har en sådan stark stat, en sådan stark finansinspektion, stabilitetsråd, riksbank och så vidare. Därför är detta att skjuta löss med kanon. Jag tror att vi når syftet att kontrollera bankerna med de instrument vi har. Att dela upp dem tror jag är överdrivet. Jag tror, , att om vi delade upp dem och gjorde denna stora förändring i svensk bankverksamhet skulle vi möjligen lura oss själva att tro att vi har löst problemet. I själva verket tror jag att problemet i huvudsak skulle bestå. I är det en stark finansinspektion, kapitaltäckningsregler och en ständigt återkommande vaksamhet på överdrifter i banksystemet som är den effektivare lösningen. 17 (V) replik: Vi har en banksektor som är ungefär vår bnp om vi räknar in bankernas verksamhet utomlands. De är alltså för stora för att tillåtas gå omkull, och de är för stora för att räddas. Då talar du, , om att vi ska skjuta med hagelgevär eller vad det var. var faktiskt nära att gå omkull. De var från att gå omkull . var från att gå omkull. är det ungefär som om det aldrig har hänt. De har utdelningsfest, de har bonusfest, och det verkar som om de gör allt de kan för att slippa undan kapitaltäckningskrav och så vidare. När bankerna har staten, det vill säga skattebetalarna, bakom ryggen driver det fram en verksamhet som inte är samhällsnyttig. Oavsett hur strikt vi reglerar denna verksamhet kommer de att utgöra ett hot mot den finansiella stabiliteten så länge denna garanti finns kvar bakom ryggen. Eftersom de har staten bakom ryggen lånar de själva billigare på marknaden. Det är där som deras stora vinst kommer till stånd. Det gör att de själva kan sätta andra bankers konkurrensmöjligheter ur spel med hjälp av staten, och det är inte bra. Det gör också att de kan spekulera eftersom de spekulerar med andras pengar, kan man säga. Aktierna täcker bara av deras omsättning. Det är en spekulativ verksamhet som drivs fram av att staten finns bakom ryggen – någon form av moral hazard som inleds. Det är själva grunden till hela denna problematik. Då måste man komma åt den. Det gör man inte med lite högre kapitaltäckningskrav. Så är det. Hur starkt och stort än blir går det inte att helt undgå själva kärnfrågan, att staten garanterar bankernas verksamhet. Det måste vi komma till rätta med. Det är därför som vi föreslår en bankdelningslag. Men vi föreslår också en finansskatt på bankerna. Det skulle också påverka den finansiella stabiliteten. 18 (FP) replik: Vi har hört motivera sin ståndpunkt tidigare. Jag ska egentligen påpeka en företeelse snarare än att replikera, vilket jag tycker att jag redan har gjort. Det finns de i som är mycket negativa till samarbetet inom Europeiska unionen som syftar till att just hantera det problem som höll på att knäcka och i , nämligen bristen på gränsöverskridande bankinspektion och åtgärder som skulle hantera den typen av frågor. Det har blivit mycket viktigare för svenska banker och för alla europeiska banker. Man måste ha en stark företrädare för det gemensamma europeiska intresset. I detta fall blir det väl ECB, till att börja med i alla fall, som håller bankerna i herrans tukt och förmaning och ser till att de inte spelar ut sina dotterbanker mot moderbanker, att de inte flyttar vinster och att de inte skapar finanskriser i enskilda medlemsländer som sedan sprider sig till andra länder. Jag skulle välkomna om till exempel med sitt starka intresse för bankerna och bankväsendet anslöt sig exempelvis till som är mycket intresserade av en starkare europeisk tillsyn och en starkare europeisk mekanism för att ta hand om banker som håller på att gå omkull. På det sättet tror jag att man skulle minska de stora riskerna i sammanhanget, och det är de gränsöverskridande bankernas excesser. Det vore välkommet om vi kunde få en enighet i detta hus om att den europeiska vägen att lösa dessa problem är den rätta vägen och den nödvändiga vägen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 17 §.) 9 § Ändrade prisregler enligt lagen om elektronisk kommunikation betänkande 2013/14:TU15 Ändrade prisregler enligt lagen om elektronisk kommunikation (prop. 2013/14:72) föredrogs. Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 17 §.) 10 § Tobaksfrågor, alkoholfrågor och narkotika- och dopningsfrågor betänkande 2013/14:SoU13 Tobaksfrågor, betänkande 2013/14:SoU14 Alkoholfrågor och betänkande 2013/14:SoU17 Narkotika- och dopningsfrågor föredrogs. 19 (S): Vi ska nu ha en gemensam debatt om tre motionsbetänkanden som var för sig tar upp tobaksfrågor, alkoholfrågor samt narkotika och dopningsfrågor. Dessa betänkanden berör mellan 11 och 48 motioner, vilket kan anses lite för ett så omfattande område inom folkhälsopolitiken. Men förklaringen är att en hel del motioner har avhandlats i samband med budgetdebatten som var strax före juluppehållet samt att utskottet har valt att behandla flertalet motioner genom förenklad behandling då dessa har varit uppe till behandling i tidigare betänkanden . Därmed inte sagt, herr talman, att frågorna för den skull är oviktiga eller inte kommer att beröras i denna debatt, snarare tvärtom. Låt mig få börja med området tobaksfrågor. Vi vet att rökning är den vanligaste yttre orsaken till sjukdomar och för tidig död. Många av de tusentals kemiska ämnen som bildas när cigaretter brinner har kända skadeeffekter på människan. Rökning och tobaksbruk har mycket stora folkhälsorisker. Det är dock glädjande att andelen rökare i samhället minskar, men är problemet mycket stort – ca 6 400 personer dör av rökning. Att sluta röka innebär att cancerrisken minskar allteftersom tiden går efter rökstoppet. Passiv rökning innebär samma hälsorisker som för rökaren. Ca 200 dödsfall beror på passiv rökning. Trots att rökningens risker är väl kända röker av männen och av kvinnorna i . Hälften av alla rökare beräknas dö till följd av sin rökning. De förlorar av sin förväntade livslängd. orsakar rökningen ca 10 000 cancerfall i , vilket är av alla cancerfall. Jag skulle våga mig på att säga att det bästa sättet att förebygga cancer är att sluta röka. vet vi att Cancerfonden har kommit med en rapport och att även har varit ute med en rapport om siffror kring rökning. Men oavsett, herr talman, är det tydligt att rökningen har mycket stora folkhälsorisker. Det hörs också fler röster för att vi politiskt bör fatta beslut om ett rökfritt . Regeringar och parlament i andra länder har redan gjort det. De har satt ett slutdatum för tobaksbruket och formar nu strategier för att fasa ut bruket. har gjort en plan för att bli rökfritt . siktar på samma årtal, och har bestämt sig som slutår. Strategin med tobakspolitiska planer kopplade till ett slutdatum för tobaksbruket har internationellt fått namnet Tobacco Endgame. Tobaks- och folkhälsoexperter i föreslår att regering och riksdag beslutar om 2025 som mål för utfasningen av rökningen i vårt land och att av befolkningen då ska röka. Målet nås genom att på allvar och fortlöpande genomför den breda strategi som tobakskonvention anvisar och som anslöt sig till . Det är hög tid att vi i fattar ett utfasningsbeslut. Även om vi politiskt för dagen inte anser oss ha ett tydligt fastställt datum är det hög tid att vi börjar röra oss i den riktningen. Enligt rapporten 2013 in Europe, som är skriven av och på uppdrag av the Association of , hör till de länder i som får bakläxa på sin tobakspolitik. I rapporten rankas 34 europeiska länders tobakspolitik och tobaksförebyggande arbete . har halkat bakåt i rankningen jämfört med tidigare mätningar, och vi ligger nu på elfte plats efter bland andra , och . Enligt , tobakspolitisk expert hos den oberoende tankesmedjan , visar undersökningen tydligt hur struntar i att förstärka sin tobakspolitik med de åtgärder som anses ha effekt på tobaksbruket. Tyvärr handlar det inte enbart om en rankning utan i slutändan om liv och död för våra barn och unga, säger . När en kartläggning genomfördes hamnade på femte plats bland länder. har vi placerat oss allt sämre varje gång mätningen gjorts, och ligger alltså på plats elva – med 48 av 100 möjliga poäng. När det gäller offentligt finansierade informationskampanjer om tobak har vi exempelvis inte fått några poäng alls eftersom inga sådana har genomförts. Våra textbaserade hälsovarningar – utan varningsbilder – på tobaksförpackningar ger bara 1 av 10 möjliga poäng på det området. Rapportens författare skriver om att det inte har skett några tydliga tobakspolitiska framsteg här då rökförbudet i serveringsmiljöer infördes. Vi socialdemokrater har här i motionerat vid olika tillfällen och lyft fram olika viktiga delar vi anser skulle kunna bidra till ett minskat tobaksbruk. Det handlar om att begränsa och stoppa den illegala försäljningen, att den legala försäljningen går i linje med tobakslagen, att ålderskontroll vid försäljning upprätthålls och så vidare. I ett av de betänkanden vi debatterar har vi rödgröna fått majoritet för en av dessa viktiga delar, nämligen tillståndsplikt för försäljning. För att minska tobaksbruket bland ungdomar anser vi det viktigt att minska tillgängligheten till tobak. Åldersgränsen för köp av tobak är , men denna gräns upprätthålls . infördes skärpta sanktioner och anmälningsplikt för cigarettförsäljning. Vi anser dock att det behövs ytterligare skärpningar för att incitamenten att sälja till minderåriga ska minimeras. Vi föreslår därför att det görs en översyn av tobakslagen för att möjliggöra tillståndsplikt för försäljning av tobak. Det innebär att en handlare som säljer tobak till minderåriga skulle få sitt tillstånd indraget. En licensiering skulle kunna öka efterlevnaden av åldersgränsen, men den skulle även kunna minska den illegala importen och distributionen av tobak.