prot · H10987 · 2014-03-20 00:00:00 — Slutligen är jag helt övertygad – och det är många med mig som är det – om att vi, för att få en framåtsyftande arbetsmiljöpolitik och strategi med en utvecklad infrastruktur, måste ha ett starkare arbetsmiljöverk. Vi måste samla forskningen. Vi måste se till att det finns goda kunskaper om arbetsmiljön i företagen. Vi måste stärka de regionala skyddsombuden. Vi måste se till att få ordning och reda på arbetsmarknaden. Då kan vi börja ta långa steg mot en bättre arbetsmiljö för alla. Men då måste vi se till att vinna höstens val och byta ut den trötta och oengagerade regeringen. Jag står bakom alla våra socialdemokratiska reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 1. 100 (M): Jag ska börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkande AU5 utom vid punkterna 7, 8 och 18. Sedan yrkar jag bifall till reservation nr 8. Socialdemokraterna har sedan maktskiftet 2006 försökt att göra arbetsmiljöfrågorna till en stor konfliktfråga med Alliansen, och de har varit ivrigt påhejade av LO med i spetsen. Debattens vågor brukar gå höga här i kammaren, inte bara när vi debatterar utskottets betänkanden utan även vid de många interpellationsdebatter som vi har haft på arbetsmiljöområdet. På olika sätt försöker man att hävda att det är socialdemokrater eller de rödgröna som alltid vet vad som är bäst och som är de enda som bryr sig. Man hävdar att Alliansen, med i spetsen, antingen är illvillig och ond eller inte bryr sig alls. Det fick vi höra alldeles från . Men inget kan vara mer fel. Låt mig därför få förtydliga: Arbetsmiljön är en viktig del i den arbetslinje som och Alliansen värnar så mycket. Med en god arbetsmiljö är det fler som vill arbeta, som kan arbeta och som fortsätter att arbeta. Med en god arbetsmiljö är det allt färre som slås ut från arbetsmarknaden. En av våra viktigaste uppgifter är att se till att många fler kan arbeta och fortsätta med det. Men det är också självklart att alla ska känna sig trygga och trivas på jobbet. Det tror jag att alla partier vill, men vi väljer olika vägar. Vi vill i högre grad förebygga olyckor och tillbud, informera och sprida kunskap än komma efteråt och inspektera och kritisera. Det är glädjande att det arbetas allt fler timmar och att allt fler människor jobbar i . Ohälsotalen har sjunkit dramatiskt , och arbetsrelaterade sjukdomar är inte längre lika hotande som . Ännu mer glädjande är det att det är allt färre som dör på jobbet. var ännu ett rekordår med endast 33 dödsolyckor, och året innan var det 45, vilket vi då räknade som en låg siffra. Det här är mycket bra siffror även i en internationell jämförelse. I stort sett pekar alla kurvor åt rätt håll när det gäller arbetsmiljö. har troligen världens bästa arbetsmiljö och världens bästa arbetsmiljöarbete. Det är jag både glad och stolt över. Trots detta har kampanjer förts och märkliga mediala utspel har gjorts på arbetsmiljöområdet, ibland med helt felaktiga siffror. Man svartmålar, inte bara arbetsmiljön utan även arbetsgivare, regeringen och till och med . Arbetsmiljö har verkligen blivit ett av politikens slagträn. Och ändå vet vi – och ni – att arbetsmiljön var mycket sämre förr, att många fler skadades, att många fler blev sjuka på grund av jobbet och det allra värsta: att många fler dog på jobbet. Därför borde vi alla vara glada och stolta över den positiva utveckling som faktiskt sker och att det har blivit så mycket bättre, även om allting naturligtvis kan bli ännu bättre. I AU5 behandlar vi 50 motionsyrkanden. På några punkter har den rödgröna oppositionen med stöd av förenats, och i flera fall tillstyrker man motionsyrkanden. Alliansen har valt att avge tre reservationer mot detta. Arbetsgivaren är skyldig att vidta alla åtgärder som krävs för att undvika att arbetstagarna utsätts för ohälsa och olycksfall. Det gäller även den psykosociala arbetsmiljön, till exempel trakasserier i arbetslivet som sägs kosta samhället miljardbelopp – för att inte tala om det mänskliga lidandet för dem som drabbas. Jag tror inte att någon kan förstå hur svårt det kan vara. Här är det viktigt att arbetsmarknadens parter är med i arbetet med att lyfta fram den psykosociala arbetsmiljön i en kommande handlingsplan. Vi moderater och hela Alliansen ser positivt på att arbetsmiljöområdet är föremål för nytänkande. Det är också positivt att man inte bara ser risker och räknar pinnar i inspektioner utan även ser möjligheter. Vi är positiva till att numera ännu mer aktivt driver på för att utveckla det förebyggande och systematiska arbetsmiljöarbetet. Självklart är varje dödsfall och varje olycksfall ett för mycket. Ingen ska behöva dö eller skadas på jobbet. Men vägen till att ingen drabbas är lång och svår, och kanske når vi aldrig det målet. Vi ska ändå komma ihåg att det är nära fem miljoner människor som arbetar i olika miljöer, och det är svårt att se att inte en enda skulle skadas eller drabbas av något. Men vi tror att regeringen i dialog med parterna ändå kan utforma en vision för att förhindra att dödsolyckor sker i arbetslivet. Majoriteten i utskottet gör en märklig markering när de i ett tillkännagivande vill att samtliga arbetsskador och olycksfall som sker på svenska arbetsplatser ska rapporteras och även registreras. Det innebär allt som händer, även hos och med utländska företag och utländsk arbetskraft som arbetar tillfälligt i . finns det regler i en förordning om arbetsskadeförsäkringen som säger att alla arbetsgivare är skyldiga att anmäla till , och verket är skyldigt att registrera, dödsolyckor, allvarliga olyckor och tillbud. vill den samlade oppositionen ändra det så att vartenda litet tillbud, oavsett vad, och varenda arbetsskada – det ska dessutom betalas av andra länders socialförsäkringssystem – ska anmälas och registreras i . Det kan ju låta väldigt bra. Men tyvärr är detta förenat med mycken byråkrati, både för företagarna och för . Socialdemokraterna och säger sig värna det svenska näringslivet. Men för det mesta blir det bara tomma ord. I politiken vill man i verkligheten inte bara höja skatter, utan man vill dessutom på olika områden krångla till det på punkt efter punkt och lägga på dessa arbetsskapande företag alltmer krav och regler. Att anmäla allt kommer heller inte att ge en rättvis bild av svensk arbetsmarknad och svenskt näringsliv. Mindre tillbud som inte leder till någonting, inte skadar eller orsakar sjukfrånvaro blir pinnar i statistiken men kommer troligtvis inte alls att leda till en bättre arbetsmiljö. När utländska företag tvingas anmäla på två ställen, i och i sitt hemland, blir det krångligare. Man bygger därmed hinder för utländska företag att verka i . Det är mycket tveksamt om det är förenligt med eller den fria rörligheten inom EU att kräva anmälan av en arbetsskada till en svensk myndighet som inte ska stå för ersättningen, för det gör hemlandet. Jag är förvånad över att vill stödja en vänstermotion i detta ärende och därmed hjälpa till att bygga hinder för utländsk arbetskraft att verka i . skulle också få en helt orimlig arbetsbörda som fokuserar på fel saker förenat med höga kostnader. Man kan vara tveksam om hur god kvaliteten kommer att bli. Vad ska stryka på foten i nuvarande verksamhet då så mycket kraft, tid och pengar ska läggas på den här typen av registrering och kontroll? Vi menar att kraften och medlen inom i mycket större utsträckning ska läggas på att förebygga och förhindra olyckor och dålig arbetsmiljö. Att informera och sprida kunskap så att riskerna minimeras och den dåliga arbetsmiljön arbetas bort är vår syn på ett gott arbetsmiljöarbete. Dessutom anser vi att bedriver ett mycket ambitiöst och framgångsrikt arbete för att minska arbetsrelaterade dödsfall och arbetsskador. För detta har vi stöd i statistiken. När det gäller arbetsrelaterade dödsfall delar vi utskottsmajoritetens bedömning att det naturligtvis är viktigt att vi arbetar för en minskning. Vi måste ändå påpeka att det är mycket svårt att dra gränser och på ett korrekt sätt mäta vad som orsakar exempelvis cancer eller hjärt-kärlsjukdomar. I många fall är det genetiskt betingat eller livsstilsrelaterat och har lite med arbetslivet att göra. Vi kan också konstatera att dödsfall orsakade av sådana sjukdomar minskat kraftigt de senaste 10–15 åren. När det gäller antalet anmälda arbetssjukdomar kan vi också konstatera att en kraftig minskning har skett . Detta måste tolkas så att arbetsmiljön har blivit bättre och att riskerna har minskat. har gjort flera insatser och åtgärder riktade mot just dessa områden. Det tycker vi är bra. En viktig markör för förbättrade arbetsförhållanden är att den faktiska pensionsåldern ökar sakta men säkert i och att vi nu är bland dem som har högst ålder, närmare . Vi kan också glädjas åt att allt fler arbetar allt längre. Många byter bransch och många startar företag när de kommit i pensionsåldern, mycket tack vare gynnsammare inkomstskatt i form av ett dubbelt jobbskatteavdrag när man har passerat . Det är märkligt att Socialdemokraterna vid regeringsmakten inte vidtog fler och bättre åtgärder för att minska de höga dödstal som då fanns och som faktiskt bedömdes vara arbetsrelaterade. Det är för oss extra tillfredsställande att vi kan se en mycket positiv utvecklingskurva på just området arbetsrelaterade sjukdomar och dödsfall. Och vi kan konstatera att allt var sämre . Det ska vara lätt att göra rätt, och regelverket ska vara tydligt och enkelt. Därför är det bra att regeringen gav i uppdrag att rensa bland alla föreskrifter. Det har också gjorts regelförenklingar för företagare och arbetsgivare, men dessa får aldrig gå ut över säkerhet och trivsel på arbetsplatsen. Det viktiga arbetsmiljöarbetet ska fortsätta. 101 (S) replik: står här och säger att man är väldigt nöjd. Det var ingenting som var bättre . Då har jag en fråga till . Hon klagar nu på att oppositionen vill lägga en större arbetsbörda på . Hon säger att det skulle bli en orimlig arbetsbörda om man tvingade alla att anmäla arbetsskador och så vidare. Hon är glad över att man fortsätter på samma linje, med att minska resurserna för . , ologiskt nog, beskriver hon nya arbetsuppgifter för som de ska klara av. Det blir en ekvation som inte går ihop. ligger regeringens prognos för på att man ska ned till 200 inspektörer till 2017. Vi ser att man tappar specialister. Det vet flera som sitter i insynsrådet. Vi ser att man inte heller hinner med det viktiga arbetet ute i och att man har svårt att ta fram nya föreskrifter. De håller ju på att jobba fram en massa saker, och så lägger regeringen på nya saker. fortsätter man att kväva dem. Hur går det ihop? Detta med att räkna pinnar: Ska vi då jämföra med en arbetslös som är arbetssökande och som minsann ska ha ihop sina pinnar därför att regeringen och tycker att de inte anstränger sig tillräckligt? Det räknas i pinnar. När vi vill ha lite ordning och reda när det gäller arbetsmiljöfrågorna, olycksfall och så vidare går det minsann inte att räkna pinnar, för då blir det en orimlig arbetsbörda. Men själv är hon beredd att lägga på mer på som hon tar detta stryptag och minskar luftintaget, som det heter. 102 (M) replik: Det är målande bilder: Vi tar stryptag på . Det gör vi inte alls. Vi uppskattar och tycker att de gör ett fantastiskt bra arbete. Då ska de fortsätta att göra det. Men arbetslivet förändras. Vi har mycket färre industriarbetare än vi hade för bara . Det är mycket mer nya jobb som har kommit till med helt andra förutsättningar. Vi har en ökad stress, precis som själv nämnde i sitt anförande. Den psykosociala stressen är mycket större . De sjukskrivningstal vi ser visar att det är där vi måste sätta in kraften. Då kanske man inte kan arbeta på riktigt samma sätt som man alltid har gjort. Jag vet att det är svårt med förändringar. Jag vet att många tycker att det är jobbigt att få göra på ett annat sätt. Men det är självklart att man måste effektivisera och sätta in resurserna där de behövs mest. Då tycker vi att det ska vara mer kunskap, bättre information och bättre verktyg för dem där ute. Man ska enkelt kunna klicka på och få veta vad som gäller när man själv kanske är osäker om arbetsmiljölagen. Vi ställer ganska höga krav på kunskaperna hos alla arbetsgivare, såväl den lilla arbetsgivaren som det stora företaget. Vi måste se till att förhindrar att olyckor sker och inte kommer efter, granskar och säger: Här gjorde ni fel, och det var därför olyckan hände. Det är därför vi vill försöka förändra, och vi tror att om man använder resurserna på ett bättre sätt och använder de moderna verktyg som finns behövs det heller inte lika många inspektörer som det har funnits tidigare. Det är vår syn på hur ett modernt arbetsmiljöarbete ska fungera på ett verk. 103 (S) replik: Tillåt mig att betvivla kunskaperna hos i de här frågorna. Industriarbetarna blir färre, säger , men stressen och pressen ökar. Därför krävs det mindre resurser hos . Om man ska gå in i ett ärende som handlar om kränkande särbehandling kan man fråga vilken inspektör som helst hur det tar. Det handlar om många samtal, om informationsinhämtning, om sekretess – det tar jättelång tid. har vi fått en analys av . Det ska bli trevligt att höra om ställer upp på den. Eftersom antalet industriarbetare minskar behöver vi färre inspektörer. Men stressen och pressen, det psykosociala och de svåra frågorna ökar kraftigt och det finns ett stort behov av att kunna få mer kunskap och mer hjälp med det. Då står här och säger att vi kan fortsätta skära ned på . Vilken fantastisk analys! Jag skulle gärna höra med de övriga regeringspartierna om de ställer upp på den analysen. Vi vet ju att psykosociala frågor är svårare att hantera. Dem klarar man inte med en informationsbroschyr. Dem klarar man inte med ett besök och ett föreläggande, som man kanske kan göra ute i industrin. De är mycket svårare, . Om det är den analysen ni bygger på, då förstår jag. Eftersom den är helt felaktig är ni ute på helt fel spår. Ni ska ned till 200 inspektörer. Ni säger att allting har blivit mycket bättre. Ni tycker att gör ett jättebra jobb. Det gör de, men var ligger er ambitionsnivå? Ni fortsätter att skära ned. Det blir färre som jobbar med de här frågorna. Ni vill ha färre krav och regler för företagen. Det ska räknas pinnar mindre och så vidare. Jag säger bara en sak: Byt regering! 104 (M) replik: är det ju så, , att all statistik visar att arbetsmiljöarbetet sköts väldigt väl. Jag vet alltså inte vad den här svartmålningen vi får höra grundar sig på. När det gäller inspektörer är vi väldigt nöjda med att de har blivit så mycket effektivare. Jag har sparat ett uttalande som förre generaldirektören gjorde – han var väldigt nöjd med att man var effektivare när det gällde att göra inspektioner. Det kan ju ha att göra med att man använder verktyg och datorer på ett annat sätt, att man inte alltid måste befinna sig i varje utrymme för att göra en bra inspektion. Jag tror att det är mer ordning och reda än det har varit tidigare. När det gäller kränkande särbehandling säger jag bara: Äntligen! Det var inte någonting som någon enda inspektör ställde frågor om . har vi varit tydliga med att det är den psykosociala arbetsmiljön som man bör titta närmare på. Vi har avsatt 20 miljoner till kvinnors arbetsmiljö för att fokusera på varför kvinnor är sjukskrivna mer än män. Där bör man sätta in resurserna, och där ska man naturligtvis förebygga så att det inte sker. Då måste man öka kunskaperna där ute. Vad är det som ligger bakom? Vilka faktorer är det? Mobbning och trakasserier har inte heller kommit upp i någon högre grad, utan man har varit ute och fysiskt kontrollerat maskiner som stått på plats. Så ser det inte riktigt ut . Jag är glad att man tänker nytt och att man använder ny teknik. Man använder skanning när man granskar och får med mycket mer . Jag har själv varit med ute på flera inspektioner. Inspektörerna är själva nöjda med den utveckling som sker och säger: Det är självklart att även vi måste bli effektivare. 105 (MP): Vi diskuterar och debatterar betänkande AU5 om arbetsmiljöfrågor. Det som brukar vara intressant i de här debatterna är att det brukar finnas en viss samsyn. Det tycker jag att jag kan se tecken på även . tog upp ett antal frågor och tyckte att det var hemskt – hon får rätta mig om jag tolkade det fel – att några av motioner har fått stöd av utskottet. Men det är ju faktiskt så att en av de saker vi har kommit överens om i utskottet är baserad på en vänsterpartimotion. Det har varken parti eller de övriga tre allianspartierna haft någonting att invända mot. Jag talar om att en nollvision för dödsolyckor, det som har jobbat för, äntligen har fått gehör här i . Det tycker jag är väldigt bra. Det är ett gott betyg på att tar dessa frågor, som handlar om människors liv och öden, på allvar. Att försöka utmåla det som att det vore väldigt illa om ett enskilt partis motioner gick igenom i tycker jag är beklämmande. Jag skulle vilja ta upp några andra frågor, herr talman. En handlar om kvinnor och män i arbetslivet och kopplingen till genusfrågan. Medan de flesta män har heltidsarbeten, sammanhållna arbetsdagar och fast anställning arbetar en tredjedel av de förvärvsarbetande kvinnorna i deltid. Det kan man tycka är ett mindre problem – . ser arbetsmarknaden ut på ett helt annat sätt än den gjorde . Vi har andra strukturer i vårt samhälle. Vi har många ensamstående människor. Det är inte längre kärnfamiljen som är allenarådande och norm. Särskilt i storstäderna och kanske särskilt i finns det många hushåll där det bara är en vuxen person. Att i det läget ha den här uppdelningen mellan män och kvinnor är anmärkningsvärt. Det är inte bara så att kvinnorna jobbar deltid i högre grad än männen, utan det är också så att de oftare än männen har visstidsanställningar och scheman med så kallade delade turer. Visstidsanställningar är ett viktigt instrument för att näringslivet ska kunna hantera situationer där man kanske inte behöver personal eller . vet vi att det här inte får missbrukas. Vi har sett tecken på det, och vi kommer framöver att debattera och diskutera den frågan. Enligt fackförbundet var det av kvinnorna som regelbundet arbetade övertid. Problemet med kvinnors arbetsrelaterade ohälsa har fått stor uppmärksamhet. har kvinnor haft högre sjukfrånvaro än män, och skillnaderna fortsätter att öka. Fler kvinnor än män tvingas lämna sina jobb på grund av ohälsa, trots att kvinnor i genomsnitt arbetar färre timmar än män. Det är en väldigt märklig situation, men så ser verkligheten ut. Vi vet också att fler kvinnor än män uppger att de har en högre arbetsbelastning och att den har ökat . Belastningsskador är den främsta orsaken till sjukfrånvaron, men på andra plats kommer sociala och organisatoriska faktorer. En av dessa faktorer är arbetstidens längd och förläggning. Anledningen till att jag tar upp detta är att vi pratar om det som utskottet har kommit överens och som vi kommer att rösta om : att det ska vara en nollvision för dödsolyckor i arbetslivet. Dödsolyckor i arbetslivet är främst ett manligt problem, om man kan kalla det för det. Det är oftare män som dör i arbetslivet. Det tenderar att göra att vi fokuserar mycket av arbetsmiljöarbetet på männen. Det är en binär fråga – man är antingen död eller inte död – och de arbetsplatsolyckor, runt 50 , som leder till döden gäller oftast män. Det vi då ofta glömmer är att kvinnor också drabbas, inte av döden men av plågsamma förslitningsskador. Men det räknas inte, liksom. har frågan om kortare arbetsdagar skjutits i bakgrunden i debatten i takt med att arbetstagarnas ställning generellt har försvagats och andra problem har vuxit i betydelse, till exempel visstidsanställningar, skiftarbete, delade turer, ofrivillig deltid och ofrivillig övertid. Dock har vi sett att några fackförbund faktiskt har lyckats korta arbetstiden genom avtal, men för de flesta kvinnor har 40-timmarsveckan som normalarbetstid bestått. Kvinnors alternativ till betald arbetstidsförkortning har förblivit kortad arbetstid utan ersättning, det vill säga deltid. Frågan hur arbetstiden påverkar jämställdhet och hälsa har varit föremål för utredningar . Bland annat finns en SOU där man har tittat på just arbetstids och semesterregler. har man landat i att kvinnors villkor i relation till mäns har försämrats. Det är därför angeläget att sambandet mellan arbetstider och kvinnors hälsa åter utreds som en del av en kraftfull satsning på forskning om kvinnor och deras arbetsmiljö. I ljuset av detta blir jag bekymrad när slår sig för bröstet och hävdar att satsningen på arbetsmiljöfrågor har varit en viktig del av regeringens arbete. Vi vet ju att så inte har varit fallet, åtminstone inte när det gäller siffror. säger att det viktiga inte är hur man satsar utan att det satsas och att det faktiskt sker något på arbetsplatserna. Låt mig ta med er till en arbetsplats! På ett bygge – det gällde Öresundsterminalen i – träffade jag både ägaren och dem som jobbade på bygget. Det framkom att det är viktigt att jobbar på rätt sätt, alltså i samverkan med arbetsgivaren – inte för att sätta dit arbetsgivaren utan för att komma fram till en god arbetsmiljö för de anställda, som företagen faktiskt bryr sig om. I småföretagen är det oftast sina vänner som man jobbar tillsammans med. Man träffar arbetskamraterna oftare än sin familj, särskilt om man jobbar på ett bygge någon annanstans än på hemorten. Man sover tillsammans och har sin vardag tillsammans, och så åker man hem . De människorna vill ha en nära relation med . De vill inte ha som någon som hotar eller kommer dit på oanmälda besök för att sätta dit dem. De vill ha en bra arbetsmiljö och jobba på ett sätt som främjar miljön på arbetsplatsen. Ägaren sade att samverkan med fungerar bra i vissa delar av landet. De är ute efter att det ska bli en bra arbetsmiljö på arbetsplatsen och är inte så inställda på att leta efter småfel – i stället bedriver de ett främjandearbete. I andra delar av landet är det snarare så att man gömmer sig i buskarna och spionerar för att hitta fel. Det gör inte att det blir ett positivt samarbete. Det har blivit svårare för med mindre resurser och färre inspektörer att göra det goda och förebyggande främjandearbetet. Det är där regeringen har problem. Det är där vi ser att vi gång efter annan får en backlash. Man kan ha en god inställning till samverkan mellan myndigheten, som har kontrollfunktionen, och företagen, som vill ha en bra arbetsmiljö och en bra partner i myndigheten, men detta hinns inte med. Då har jag inte talat om de områden på svensk arbetsmarknad som i princip har blivit utan denna partner. Jag talar om den arbetsplats som de nya generationerna växer upp och fostras i, nämligen barnens skola. Lärarna vittnar om en arbetsmiljödegradering som inte är av denna värld. Det är inte så att osthyvelmetoden tar bort lite inspektörer från alla arbetsplatser. Snarare säger liknelse om stryptaget – som ifrågasatte – bättre vad det handlar om. I skolan har i princip lämnat walkover. Man har inte resurserna, och man tycker att man kanske kan spara på skolan eftersom man inte kan spara på de områden där det sker många dödsolyckor. På de områden där det sker dödsolyckor tycker man att man måste satsa, för det är de olyckorna som uppmärksammas mest. Men detta är inte osthyvelmetoden. Det är inte så att färre inspektörer har gett bättre kvalitet. Däremot håller jag med om att mindre pengar antagligen har gjort att varje inspektör har klarat lite mer än de normalt skulle ha gjort tidigare. Inga jämförelser i övrigt, men det skulle vara som att säga att det är bra med arbetsförmedlare som träffar 200–300 arbetssökande. Det handlar ju om människoliv och människoöden, och det är för allvarligt för att negligeras som ett bråk mellan olika partiidéer. När vi ser på de olika bitar som ska bygga upp arbetsmiljöfrågorna i måste vi också se på vad det är som vi har problem med. När det gäller dödsolyckorna finns det ett enigt utskott som vill att vi ska jobba för en nollvision.