prot · H109118 · 2014-06-03 00:00:00 — Däremot står det mycket riktigt, som både och säger, i förarbetena till penningpolitiken att de inte ska stödja den allmänna ekonomiska politiken. Jag menar att gör så genom att man använder en teknik som kallas för flexibelt inflationsmål, det vill säga att man siktar på 2 procents inflation. Tanken med det är att man ska få en förväntningsbild för lönerörelsen, alltså att man ska ha 2 procents inflation så att man sedan kan utforma lönekraven och sedan få en löneförhandling som är rimlig och ansvarsfull. Men sedan kommer det att bli så, och har blivit så över tiden, att inflationen ibland är lite högre än och ibland lite lägre än beroende på hur ekonomin i övrigt fungerar. Här har alltså möjlighet att vara flexibel inom ramen för att inte påverka inflationsförväntningarna så att de avviker från . Om man skulle göra det skulle det bli problem med lönebildningen i . Det tror jag inte att vare sig fackföreningarna eller arbetsgivarna skulle tycka var bra. Låt oss försöka reda ut frågan om staten lånar dyrt eller billigt. Jag har tittat på det . lånar just nu pengar till 1,81 procents ränta. Det är vad de betalar. Det är den ränta som staten betalar när man lånar pengar. Det finns inga mellanhänder i privata banker som skär emellan här, utan detta är den absolut lägsta ränta som kan få när man lånar pengar. Det är den ränta som får när man lånar pengar, och den kommer staten till godo. Det finns inga elaka privata banker som skär emellan här. Jag kan säga till att jag översiktligt har tagit del av litteraturen om dessa statsägda banker men säkert inte lika mycket som har gjort. Jag har säkert mycket att lära om detta. När det gäller finansiell stabilitet är det allmänt så att har gått före, eller skiljer ut sig från EU-länderna i övrigt, genom att kräva att svenska banker ska ha mer kapital än europeiska banker. Detta gjorde vi i första hand i en uppgörelse med även och då vi tillsammans kom överens om att det vore bra för det svenska banksystemet. Det blev också mycket bra. Det blev mer stabilitet i bankerna, och man kräver att kapitalägaren satsar mer pengar. Förhoppningsvis blir kapitalägarna också mer angelägna om att bankerna sköts på ett bra sätt. Det är alltså olika effekter. har fattat beslut om att öka kapitalet ytterligare i svenska banker. kommer då att bli det land som kanske har de mest stabila bankerna i . Det är alldeles utmärkt. Enligt min uppfattning är det så man gör för att förhindra finanskriser , det vill säga att bankerna själva ska ha en större krockkudde än de hade tidigare. Detta kommer också att leda till att bankaktier på börsen blir mindre volatila, som man säger på finansspråk. De kommer kort och gott att röra sig mindre. De kommer att bli tråkigare aktier. Om det är en tråkig aktie som rör sig mindre kommer också avkastningskravet på den aktien över tiden att sjunka i och med att den är mindre riskfylld. Det betyder faktiskt att det är aktieägarna som kommer att stå för den stora kostnaden och betala den ökade kapitaltäckningen i bankerna och inte kunderna. När talar om de statliga bankerna undrar jag om det egentligen är så att han menar att banksystemet bör förstatligas. Är det detta som det hela kokar ned till eller att ska ge krediter till företag? Om det är det som interpellanten vill kan vi föra en diskussion om den frågan. Jag skulle därför gärna vilja få svar på detta. 68 (MP): Jag vill först säga till att Bank of grundades på initiativ av lokala lantbrukare i delstatskongressen därför att de inte fick lån från Wall Street-bankerna. Det är riktigt att den är statlig. Men en viktig funktion är att de lånar ut pengar till lokala så kallade community banks, och de är privata. I denna delstat finns det fler community banks per 100 000 invånare än någon annanstans i . Nej, jag är inte för någon sorts banksocialisering och att alla banker skulle vara statliga. Min fråga gällde detta med som även den liberalkonservativa regeringen i har ställt sig bakom. Initiativet kom från den tidigare , men den nuvarande borgerliga brittiska regeringen har fortsatt med detta. Det var det som min fråga gällde. När det gäller en oberoende riksbank undrar jag vad den är oberoende av. Här är jag rätt influerad av som fick till minne 2001 och som var chefsekonom. Han lyfte fram detta i sin senaste bok . Han menar att och , länder som inte har oberoende riksbanker, har klarat finanskrisen bättre. Han menar att det inte finns något riktigt oberoende utan att de som sköter de så kallade oberoende riksbankerna ofta är rekryterade från finanssektorn, alltså den sektor som har skapat sådana kriser. Det är inte bara jag utan även som ställer frågan. Kanske är det att börja se över detta. Är det så bra med oberoende riksbanker? 69 Statsrådet (M): Jag ska ägna en del av mitt slutanförande till att svara på fråga om bankdelning som hon ställde förut. Det finns ett sådant förslag som EU arbetar med, och det kallas för Liikanenrapporten. Det är en finsk före detta minister som har utarbetat den. Tanken är, precis som säger, att man ska försöka separera lån till företag och hushåll från investmentbankdelen. Jag tror att detta blir ett problem. Ett problem är att det är mycket svårt att göra en gränsdragning. Jag kan nämna ett annat problem. Vi kan som exempel ta den senaste kraschen, 2008. var en investmentbank. Tanken i Liikanenrapporten är att man skulle låta investmentbankdelen vara i fred. Men denna bankkrasch höll på att sänka hela världsekonomin. Även om vi hade haft denna bankdelningslagen då hade man inte rått på de problem som man hade. Min bedömning är att den väg som i första hand , men även , har tagit för att öka stabiliteten i banksektorn är att tvinga aktieägarna att stoppa in mer pengar i bankerna, dels för att göra dem mer robusta, dels för att göra kapitalägarna mer rädda för att om det går dåligt förlorar de mer pengar. Det är den väg som vi bör gå vidare på. Här har tagit på ledartröjan och har stoppat in väldigt mycket mer pengar i bankerna än andra har gjort. Därför tycker jag att Liikanenrapporten om bankdelning är ett sidospår. Men, återigen, det finns andra länder som tycker annorlunda. Detta bearbetas i EU just , och vi vet inte vad som kommer ut av detta. Det finns också länder som har liknande förslag, både och . lever förstås i en politisk miljö. Det är finansutskottet som bestämmer vilket mål ska ha. Det är också finansutskottet som kallar riksbankschefen plus en vice riksbankschef med regelbundenhet till utfrågningar. Det är alldeles utmärkt. Därför tycker jag i princip att tingens ordning är bra. I huvudsak handlar det om att om man har bara ett mål går det bara att ha ett medel. Andra medel som vi har här i bör användas till frågor som är av mycket behjärtansvärd karaktär, till exempel klimathotet. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2013/14:424 om lagen om offentlig upphandling 70 Statsrådet (KD): har frågat mig om jag avser att låta utreda möjligheterna att lägga de skattefinansierade välfärdstjänsterna helt utanför så som SKL:s förbundsjurist menar är möjligt att göra samt om jag anser att inte bör omfatta de skattefinansierade välfärdstjänsterna. hänvisar till en preliminär rapport författad av en förbundsjurist inom SKL. Rapporten är, såvitt kunnat konstatera, inte offentliggjord, och jag har därför inte kunnat ta del av den. Det är riktigt att det i skälen till det antagna EU-direktivet om offentlig upphandling klargörs att icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse inte bör omfattas av upphandlingsdirektivet. Det är emellertid ett förtydligande av vad som redan gäller. Det finns praxis från som ger vid handen att vissa välfärdstjänster kan vara organiserade på ett sådant sätt att de klassificeras som icke-ekonomiska tjänster. Men om vårdtjänster eller andra välfärdstjänster läggs ut på entreprenad mot ersättning, då måste det göras enligt de principer om bland annat icke-diskriminering som bär upp reglerna om offentlig upphandling. Dessa tjänster omfattas av tillämpningsområdet för direktivet om offentlig upphandling. De ska därför upphandlas om det inte finns stöd för undantag i det enskilda fallet. Direktiven har antagits och trätt i kraft. Regeringen har tillsatt en utredning som ska ge förslag till hur vissa bestämmelser i direktivet ska genomföras i svensk rätt, bland annat direktivens regler om upphandling av sociala och andra tjänster samt möjligheten att reservera kontrakt till icke vinstdrivande företag. Bestämmelserna ska vara genomförda i svensk rätt . Huvudbudskapet i fråga förefaller emellertid gälla möjligheten att utesluta vinstdrivande företag genom att reservera kontrakten till icke vinstdrivande företag. De nya EU-direktiven utvidgar möjligheten att reservera vissa tjänstekontrakt på hälso- och sjukvårdsområdet och det sociala området till vissa typer av organisationer. Förutsättningarna för sådan reservering är att vinsterna återinvesteras för att fullgöra uppdraget och att eventuell vinstutdelning ska ske på grund av deltagande. Vidare ska lednings- och ägarstrukturen i organisationen grundas på personalens ägande eller deltagande. Men regeln har begränsningar. Att gå utöver direktiven och reservera kontrakt till icke vinstdrivande företag i strid med direktivbestämmelsen, som föreslår, skulle kräva stöd i EUF-fördraget. Jag är av den uppfattningen att konkurrensutsättning är av godo och att det finns goda skäl att tillämpa offentlig upphandling även på tjänster inom välfärdssektorn. Det ger en god utveckling på marknaden, det utvecklar företagen och ger goda tjänster till medborgarna. Jag anser också att det är positivt med ett ökat deltagande av så kallade non-profit-organisationer i offentlig upphandling, men som är väl medveten om, anser regeringen att ett förbud mot vinster i välfärden varken är möjligt eller önskvärt. Det är inte driftsformen som är det intressanta, utan vilken kvalitet som leverantörerna erbjuder. En mångfald av leverantörer, inte minst från den idéburna sektorn, bidrar till att offentlig sektor tar till sig nya idéer och lösningar som förbättrar den samhällsservice som berör oss i vardagen och under livets olika skeenden. På många områden ger det enskilda människor större möjlighet att välja det som passar dem bäst. Det betyder inte att jag eller regeringen i sin helhet inte vill åtgärda problem eller brister. Men lösningen stavas inte förbud, den stavas en bättre offentlig upphandling. Det är därför som reformagendan på upphandlingsområdet är större än på mycket . Det finns bättre möjligheter att säkerställa skyddet för människors hälsa och andra hänsyn till allmänintresset, nämligen att ställa krav på god kvalitet i de offentliga upphandlingarna och säkerställa resultatet genom att följa upp kontrakten. 71 (V): För är frågan om ett förbud mot privata vinstuttag i välfärden central. Vi menar att vinstintresset leder till en kommersialisering av hela välfärden och att den i stället för behovsstyrd blir efterfrågestyrd, som demokratin urgröps. Dessutom leder det till fördyringar. Om kvaliteten vore i fokus skulle det finnas krav på återinvesteringar av de vinster som görs . var vinsterna så stora som hela , vilket motsvarar lönerna för 23 000 undersköterskor. Med vårt förslag tillåts icke vinstdrivande bolag att finnas kvar. Det blir då möjligt med en mångfald av olika utförare. Det kan vara kooperativ, ideella organisationer såsom Röda Korset eller stiftelser såsom diakoni. Det kan själv fatta beslut om. stärks vår linje ytterligare, eftersom EU också lägger fram nya direktiv – hela tre stycken – till grund för en ny lagstiftning i anslutning till lagen om offentlig upphandling. Även i vår modell där alternativa icke vinstdrivande utförare tillåts kommer det att behövas lagstiftning om upphandling av dessa aktörer. Jag har därför frågat statsrådet om han vill låta utreda möjligheterna att lägga de skattefinansierade välfärdstjänsterna helt utanför lagen om offentlig upphandling såsom förbundsjuristen på Kommuner och Landsting menar är fullt möjligt att göra. Jag har också frågat honom om ifall han anser att inte bör omfatta de skattefinansierade välfärdstjänsterna. Jag får tacka statsrådet för svaret, även om han har svarat nej på bägge frågorna. För är det viktigare att försvara privata vinstuttag ur välfärden än att säkerställa god kvalitet och stödja non-profit-aktörer, sådana som slås ut på grund av riskkapitalbolagen. Tydligen är frågan så oviktig att statsrådet inte ens bemödat sig med att läsa rapporten, trots att den är inskickad till . Rapporten finns som en offentlig handling i . Den finns med i och hos förbundsjuristen på Kommuner och Landsting, därifrån jag själv har fått den. Om viljan hade funnits kunde statsrådet till och med ha ringt till mig, så hade han fått den. Statsrådet svarar vidare: Men om vårdtjänster eller andra välfärdstjänster läggs ut på entreprenad mot ersättning, då måste det göras enligt de principer om bl.a. icke-diskriminering som bär upp reglerna om offentlig upphandling. Men i den rapport som jag hänvisade till från förbundsjuristen hävdas precis motsatsen. I de nya direktiven gäller detta inte för välfärdstjänster som är helt eller huvudsakligen skattefinansierade. Skattefinansierade välfärdstjänster omfattas alltså inte av EU:s nya direktiv om upphandling, av några andra EU-regler eller av principer om upphandling. Därför är skattefinansierade välfärdstjänster vad EU kallar icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse vilka faller helt utanför EU:s direktiv om offentlig upphandling liksom de principer som bär upp lagen om offentlig upphandling, inklusive principen om icke-diskriminering. Varför skulle det annars finnas ett påpekande i direktivet om att detta inte bör tillämpas på icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse, om direktivet ändå gäller för alla tjänster som läggs ut på entreprenad, statsrådet? Den frågan skulle jag gärna vilja ha svar på. Om rapportens tolkning av direktiven är korrekt så förändras förutsättningarna radikalt för upphandling av skattefinansierade välfärdstjänster. utgår från en bestämmelse i EU:s nya direktiv om offentlig upphandling som inte omfattar icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse. Med stöd från flera domar – från både och – och med stöd i fördraget kan välfärdstjänster, helt eller delvis, falla utanför lagen om offentlig upphandling. Så statsrådet, varför har du inte läst rapporten? Motsäger du förbundsjuristens påståenden i rapporten? 72 Statsrådet (KD): Det finns ett utkast till den rapporten, men det finns inget officiellt dokument. , som tydligen har varit uppdragsgivare, har inte lagt ut den på sin hemsida som en färdig rapport som man officiellt vill skylta med. Inte heller SKL har gjort det. Det är någonting här som gör att man inte riktigt vågar stå för rapporten. Kan det tyda på att man inte tror att förbundsjuristens analys håller hela vägen? Vår bedömning är i alla fall att den inte gör det. De grundläggande principerna är att om man inte vill upphandla offentliga välfärdstjänster har man full rätt att avstå från det. Det gäller till exempel en kommun eller ett landsting. Det är i praktiken det som är linje. Ni vill inte att människor ska få välja mellan olika utförare. Men om man lägger ut en verksamhet på entreprenad – antingen enligt lagen om valfrihet eller – då får man inte diskriminera olika typer av företag. Däremot kan man främja förutsättningarna för en non-profit-organisation att delta genom att se till att till exempel inte ha ett för omfattande upphandlingsanbud som gör att det blir svårt för en organisation att delta. Man behöver inte heller ställa extremt höga krav på ett företags eget kapital i det företag som ska lämna in ett anbud. Det finns en mängd olika regler vid kommunala upphandlingar som försvårar för non-profit-organisationerna att konkurrera på sjysta villkor. Det gäller också hur man utformar kvalitetskraven. Där ska man göra hemläxan bättre. När vi förstärker upphandlingsstödet ska staten också bli bättre på att ge goda råd om hur man kan göra och på att sprida de goda exemplen. Men kärnan i diskussionen handlar inte om lagen om offentlig upphandling, inte om EU:s direktiv, utan den handlar om att inte vill att äldre ska få välja vem som kommer hem till dem för att utföra hemtjänst eller att man ska få välja vårdcentral. Där ligger ju kärnan. Det är där som problemet finns. Att trixa med juridiska spetsfundigheter kring lagen om offentlig upphandling – jag är övertygad om att det finns många som är väl insatta i och vet hur den ska tolkas – är ju att komma in på ett sidospår, när egentligen bara är ute efter att begränsa människors valmöjligheter och återgå till att allt ska skötas av kommuner och landsting. Erkänn det, och försök inte att använda lagen om offentlig upphandling som något slags stickspår för att ge sken av någonting annat! 73 (V): Det märks att statsrådet inte har läst rapporten. Han verkar inte ens intressera sig för att göra det. I så fall kunde vi ha fört en helt annan debatt. Jag beklagar det verkligen. Jag har tagit med mig rapporten, så kan du få den och läsa , så kanske vi kan ha en ny debatt . Rapporten är väldigt tydlig. Jag vill citera det fördrag som du hänvisade till som skulle göra att man måste tillämpa icke-diskriminering vid upphandling. Så här står det: Bestämmelsen i fördraget ska inte på något sätt påverka medlemsstaternas behörighet att tillhandahålla, beställa och organisera tjänster av allmänt intresse som inte är av ekonomisk art. Det är just det som är det nya i lagen om offentlig upphandling. Lagen om offentlig upphandling berör varor och tjänster för 600 miljarder, och säger att jag tycker att det är ett stickspår. Det handlar det definitivt inte om. Regeringen kan genom annan lagstiftning styra så att vi inte ska ha vinstdrivande bolag och riskkapitalbolag i välfärden. Här handlar det om hur vi vill organisera välfärden och att vi behöver använda lagen om offentlig upphandling ifall vi vill gynna non-profit-organisationer som Röda Korset och , vilka slås ut av riskkapitalbolagen. Statsrådets tolkning av det nya direktivet, som jag undrar om han verkligen har läst, innebär att regeringen kommer att införa en lagstiftning som gör det möjligt för non-profit-företag att ha ett kontrakt . Därefter måste de avstå från att delta i anbudsgivningen. Det är ett märkligt sätt från sida att bedriva politik när de säger sig stå bakom non-profit-företag. Det öppnar möjligheter för kommunerna att själva bestämma hur de vill använda lagen om offentlig upphandling. Om det skulle bli en högerregering kan de i så fall erbjuda riskkapitalbolag att delta i upphandlingen. Annars kan man som kristdemokrat i kommunen säga att upphandlingen är reserverad för icke vinstdrivande företag. Det är tydligt att linje är att till vilket pris som helst försvara vinster i välfärden. Vore kvaliteten det styrande skulle se till att pengarna återinvesterades, eller hur? Jag vet inte hur många äldre Attefall mött som säger att deras högsta dröm är att välja mellan olika riskkapitalbolag. Jag har i alla fall inte mött en enda. I stället vill de äldre välja mellan olika insatser som de vill ha utförda, hur det ska ta, vilken omsorg de ska få, om de ska kunna dricka kaffe, gå på promenad eller på teater. Det är sådant de vill välja, inte att välja mellan 300 olika bolag. Det kan vi se till genom att stödja non-profit-företag. Jag tycker att rapport har många styrkor eftersom den bland annat bygger på vad de tre direktiven säger. Den bygger på domar som han verkligen gått igenom, och han hänvisar till olika utfall. Dessutom hänvisar rapporten till fördraget som vill göra gällande är övergripande i detta fall. Jag menar att linjen är ganska tydlig, och den öppnar upp möjligheter. Där borde statsrådet ta ansvar och se till att de granskades ytterligare. , som statsrådet hänvisar till, och den korrespondens som jag tagit del av, visar att det inte finns några ambitioner att gå in och titta på direktiven utifrån dessa principer. Det finns inte ens ambitioner att göra de sociala tjänsterna på lägre nivåer mer möjliga genom att lägga dem utanför, på en non-profit-nivå. Jag tycker att statsrådet har ett ansvar att för det första läsa rapporten, för det andra se till att de nya direktiven kan införas i svensk lagstiftning, utifrån de möjligheter det öppnar upp, och för det tredje att verkligen fundera på om det är riskkapitalbolagens bästa eller ideella aktörers verksamhet i välfärden man från sida bör förorda. 74 Statsrådet (KD): Jag vet exempel på många företag och ideella organisationer som utför hemtjänst hos äldre människor. Det kan vara ett litet städbolag, privat drivet i aktiebolagsform, som växlat över till att även hjälpa till med tjänster inom . Det kan vara en ideell organisation som gör det i organisationsform, men det kan också vara en ideell organisation som gör det i aktiebolagsform. Ska man tillåta en ideell organisation att vara i aktiebolagsform? Aktiebolagsform innebär per definition enligt aktiebolagslagen att man har ett syfte att gå runt och till och med att gå med överskott. Dessa verksamheter bedriver bra hemtjänst. De har nöjda äldre som tycker att det blivit bättre än när kommunen utförde tjänsterna. Vissa av dem vill , , förbjuda. Jag vill ha kvalitetskrav, noggrann kontroll, bra offentliga upphandlingar som skapar bra kvalitet och bra förutsättningar för olika ideella organisationer att delta. Här kan vi bli bättre, och här kan vi utnyttja både det förstärkta upphandlingsstödet som vi håller på att bygga upp i och självklart EU-direktivens riktlinjer. Det finns en övertolkning, upplever jag, i resonemang. Vad är tjänster av allmänt intresse? Ett exempel på det är när man har en verksamhet, ett företag, som kanske har – eller i alla fall en mycket stor andel – människor med funktionsnedsättningar som jobbar i företaget. Då kan man undanta det från offentlig upphandling. Det är den typen av tjänster det handlar om. Men om jag säger att vi ska ha vårdcentraler men att bara organisationer får lämna anbud, inte aktiebolag, är det inte förenligt med de allmänna principer som finns i upphandlingslagstiftningen om icke-diskriminering och likabehandling. Där tror jag att behöver läsa på lite grann. Det handlar om specifika fall av tjänster som inte finns på marknaden, som kräver speciella offentliga ingrepp för att de ska fungera. Då finns möjlighet att använda sig av det som benämns tjänster av allmänt intresse. På bostadsområdet jobbar vi med det. En speciell utredning tittar på hur vi kan utnyttja det när det exempelvis gäller kommunala bostadsbolag som har stora ekonomiska problem. Det handlar kanske om små orter i glesbygd, som har svårt att klara sig. Hur kan kommunen stöttas om den hamnar i kris? Hur kan vi använda regelverket för att hjälpa till i de lägena och undvika att hamna i konflikt med i övrigt? Det gäller mycket specifika fall, sådana som man måste vara mycket noggrann med att specificera. Där finns en del vägledning i direktiv och i domar, men kanske inte så mycket att det är glasklart. Det är ingen generell regel man kan tillämpa på all offentlig verksamhet som man vill upphandla. Där tror jag att har läst lite fel, och den tolkning jag gör är nog den riktiga. Vi måste återföra diskussionen till det som den egentligen handlar om. Jag vill att det ska finnas många utförare som servar människor med goda välfärdstjänster. Jag vill ha bra kontroll så att det blir bra kvalitet, jag vill ha bra upphandling och jag vill ha bra uppföljning av den upphandling som sker, för där brister det . Om det sedan är det lilla aktiebolaget, en ideell organisation eller någon annan struktur som utför tjänsten är för mig underordnat. Det är kvaliteten som är det viktiga för mig. Med och politik blir det i praktiken stopp för alternativen, och det måste förklara för väljarna.