prot · H20920 · 2014-11-12 00:00:00 — Det ska inte spela någon roll var du bor någonstans, och det ska inte spela någon roll om du bor i en kommun som är rik eller i en kommun som är fattig, utan samhället ska kunna garantera en likvärdig utbildning för alla. Många kommuners ekonomi vacklar , och resurserna ökar inte i takt med ansvaret. Vi har, som vi har hört här, få sökande till lärarutbildningarna. Intagningssiffrorna är så pass låga att man egentligen kan chansa sig fram på högskoleprovet och ändå komma in på utbildningen. Yrket är helt enkelt inte attraktivt. Handlar det verkligen bara om höjda löner? Det är förmodligen en liten bidragande orsak. Men jag tror inte att det är den mest avgörande faktorn. Jag tror att vi måste se hela kedjan. Hur ser egentligen lärarnas arbetsmiljö ut ? Det handlar om stökiga och respektlösa elever. Det handlar om elever som kommer för sent eller som inte kommer alls. Det handlar om elever som stör, mobbar och bråkar, inte bara sinsemellan utan även med lärarna. Enligt har nästan var tredje lärare utsatts för våld eller hot på sin arbetsplats. Nästan var femte lärare oroar sig för att gå till sitt jobb på grund av hot om våld. Det är en skrämmande utveckling, och jag menar att det är en utveckling som inte har skapats i skolan utan i samhället i övrigt. Kommer vi till rätta med ordning och reda i klassrummen och ser till att lärarnas arbetsmiljö förbättras blir också yrket mer attraktivt. Och om yrket blir mer attraktivt söker sig fler till utbildningen. Fler sökande ger ökad konkurrens om platserna, vilket i sin tur leder till bättre kvalitet i utbildningen. Det i sin tur leder till ökad status för läraryrket. Med det följer förhoppningsvis också höjda löner. Allt börjar således, i mina ögon, med arbetsmiljön i klassrummet. Vi måste satsa på fler vuxna i skolan, så att lärarna kan ägna sig åt undervisning. tänker i det fallet främst på skolsköterskor, skolpsykologer och kuratorer. Vi måste ha tidiga insatser, så att de som är i behov av stöd också får det innan de eventuellt spårar ur. Med anledning av min problem- eller verklighetsbeskrivning ska det bli intressant att få höra framför allt utbildningsministerns, men även de övriga partiernas, syn på skolans arbetsmiljö. 238 (S) replik: Jag tycker att det är intressant att lyssna till anförande. Det var till viss del väldigt okontroversiellt i den meningen att vi behöver satsa på fler lärare, på bättre elevhälsa och på att alla elever ska trivas i skolan och ha en trygghet. Det ska helt enkelt finnas en respekt. Jag tror att vi kan skriva under på det allihop. Men det som jag inte delar gäller frågan om ett förstatligande av skolan. Jag funderar framför allt på vilka problem som det förväntas lösa. Om alla elever då förväntas kosta lika mycket, och fördelningen av resurser sker från staten, får inga extra resurser då anslås från en kommun som faktiskt vill satsa extra på skolan för att det då skulle anses vara orättvist? Jag undrar också hur en statlig skola ska kunna få mer respekt. 239 (SD) replik: Vår utgångspunkt är såklart att det inte ska spela någon roll vilken kommun man bor i, om man bor i en rik eller i en fattig kommun. Som det ser ut är det många kommuner som har svaga resurser. Det kan handla om utflyttningskommuner och så vidare. Det är väldigt lätt att kommunen då skär ned på skolans verksamhet och prioriterar annat. Kommuner tar ett allt större ansvar. Det är fler som kommer till kommunerna och som kräver alltmer hjälp. Vilken hjälp de ska få får inte avgöras av i vilken kommun de bor. Vi menar att ett återförstatligande av skolan skulle innebära att staten tar ett större ansvar och fördelar resurserna utifrån det ansvar som tas i kommunerna och att man i kommunerna inte ska kunna dra ned på resurserna bara för att man prioriterar någonting annat. Det måste finnas en grundnivå som ser likadan ut över hela landet. 240 (S) replik: En jämlik skola är mycket grundläggande för mig. Det kommer jag också att beskriva i mitt anförande. Jag är ganska övertygad om att skolan sällan bortprioriteras i en kommun, om inte har andra exempel. Tvärtom prioriteras skolan väldigt ofta. Frågan är hur man använder resurserna. Då kvarstår min fråga: Kostar varje elev lika mycket, så att staten kan betala ut lika mycket pengar till varje kommun utifrån hur många elever kommunen har? Eller hur ska man på ett nationellt, statligt, plan kunna se varje elevs behov? Jag tror nämligen att vi är överens om att det egentligen behövs olika mycket resurser. 241 (SD) replik: Ja, det stämmer att det behövs olika mycket resurser. Jag menar inte att varje elev kostar lika mycket, utan man måste naturligtvis se över resursfördelningssystemet. Det borde se likadant ut i hela landet, så att de som verkligen behöver hjälp och kostar extra ska kunna få denna hjälp. Det ska inte vara upp till kommunerna att själva bestämma hur de vill fördela sina resurser. Man behöver se över hela detta system. Vi säger inte att ett återförstatligande är den enda lösningen. Vi säger inte heller att det går att göra ett återförstatligande rakt av. Vi vill utreda möjligheten att återförstatliga skolan och se över hur man på bästa sätt ska kunna göra det. 242 (FP) replik: Valfrihet är en viktig fråga för och Alliansen. Vi har tidigare haft en diskussion här om segregation och integration. En av de viktigaste åtgärderna för att bryta upp bostadssegregationen i stadsdelarna är att fortsätta öka valfriheten för föräldrar och elever att välja skola – förskola, grundskola och gymnasieskola. Majoriteten av elever i och i gymnasieskolan går faktiskt i kommunala skolor, även om det inte låter så i debatten. Det har vi inte något problem med. Man ska själv få välja. När det gäller frågan om kommunalt veto har ett regeringsparti backat och aviserat ett kommunalt veto, alltså att kommunalråden ska styra över elevernas och föräldrarnas valfrihet. Utifrån den debatt som har förts och de kommentarer som har gjort tolkar jag det som att de egentligen kan tänka sig att ställa sig bakom förslaget om ett kommunalt veto, och jag önskar därför ett förtydligande. 243 (SD) replik: När det gäller det kommunala vetot har vi sagt att vi står bakom det. Vi menar att det är rimligt att kommunerna utifrån vissa olika parametrar ska kunna säga nej till etablering av fler skolor. Vi har sagt att vi tycker att det ska krävas att de tillkommande skolorna har en speciell inriktning, att de verkligen tillför någonting och att det ska finnas ett tillräckligt stort elevunderlag. Man måste kunna se detta långsiktigt. Ett kommunalt veto rakt av kanske inte är den enda lösningen, utan man måste kunna väga in olika parametrar och kunna säga nej utifrån det. Det kanske inte ser ut på det sättet att det är bara kommunalråden som ska sitta och bestämma detta. Det finns gott om folkvalda i fullmäktige. Vi står fast vid det kommunala vetot, men man måste kunna väga in olika parametrar. 244 (FP) replik: Jag tycker att missar problemet. Det är inte så att vi har för många friskolor i de flesta kommuner. Friskolorna finns främst i storstäderna. Generellt sett skulle vi egentligen behöva öka antalet alternativ om det finns en sådan efterfrågan. Dessutom har Skolinspektionen pekat på att många kommuner använder sig av yttranderätten. I de flesta fall av etablering tillför man extra utbildningar eller annan pedagogik. Varför är SD emot detta? 245 (SD) replik: Jag kan inte säga att är emot det. Vi värnar också om valfriheten. Vi tycker att det är viktigt att elever ska kunna välja vilken skola och vilken typ av skola som de vill gå i. Vi tycker också att det är bra att det finns ett antal alternativ. Det är precis det som vi talar om, alltså att det ska finnas olika alternativ. Eleverna ska kunna välja utifrån det som passar dem bäst. Man måste också se till att valmöjligheten verkligen finns och att eleverna har råd att ta sig till den skola som de vill gå i. 246 (C): När jag började i högstadiet fick jag min första mobiltelefon. Den var ganska tegelstenslik, och i min värld var det nästan otänkbart att man skulle kunna använda den till något annat än att sms:a, ringa samtal och ibland spela Snake. har dock var tionde sjuåring en egen smartphone, och det finns barn som lär sig hantera en padda innan de har sagt sitt första ord. Det näringsliv och det samhälle vi nu börjar se framför oss ställer helt andra krav – men ger också helt andra möjligheter – än vad som gällde när jag gick i skolan. Tillgången till datorer i skolans värld ökar; vi är bland de bäst rustade i när det gäller it-utrustning i skolan. Dock är användningsgraden ungefär som genomsnittet i . Vi har alltså utrustningen, men har vi inte riktigt någon plan för hur utrustningen ska användas i skolan. För att våra barn och ungdomar ska göras redo för att möta de behov dagens och morgondagens samhälle och arbetsliv innebär måste vi ge dem kunskap och förmåga att verka i det framväxande nätbaserade samhället. Därför måste it i skolan ges en större roll. Varför är då digital utveckling i skolan så viktig? Jag ser tre viktiga anledningar till detta. Den första anledningen handlar såklart om eleven. Digitala verktyg sätter elevens kunskap och förmåga i centrum och skapar utrymme för individuell anpassning. Inte minst för elever med extra behov ger digitala verktyg möjlighet att lära sig i sin egen takt och på sina egna villkor. Forskning visar att rätt använt kan it i skolan förbättra resultaten och öka motivationen bland eleverna. Vi ser tyvärr att pojkar halkar efter i skolan , och om vi inte tar tag i det nu kan det leda till ett stort jämställdhetsproblem . Dock har det visat sig att pojkars läs- och skrivfärdigheter, och därmed deras möjligheter att tillgodogöra sig den fortsatta skolgången, främjas av just digitala hjälpmedel. Den andra anledningen handlar om läraren. Digitala verktyg kan minska lärarens administrativa börda och göra läraryrket mer lustfyllt. Ett exempel är de nationella proven – hade man kunnat göra hela eller delar av de nationella proven digitalt skulle administration kunna minskas något. Genom att stärka lärarnas digitala kompetens, både som en del av lärarutbildningen och som en naturlig del av den fortlöpande kompetensutvecklingen, öppnas också nya möjligheter för läraren att utveckla sitt arbete. Tekniken kan och ska inte ersätta läraren, men modern teknik öppnar möjligheter för duktiga pedagoger att arbeta på ett nytt sätt och hjälpa fler elever att lära sig mer. Den tredje och sista anledningen till att digital utveckling i skolan är viktig handlar om möjligheten att tillgängliggöra kunskap för fler. Inte minst tack vare alliansregeringens satsningar får en allt större del av landet tillgång till snabb och framtidssäker bredbandsuppkoppling. Det öppnar för att fler elever och studenter kan ta del av både grundskola och högre utbildning genom fjärrundervisning och distansstudier. Moderna läroverktyg kan vara en avgörande resurs inte minst för mindre skolor eller skolor ute på landsbygden och i glesbygden, där man ibland har problem med att rekrytera lärare med rätt kompetens. I debatten tas ofta förslag upp som ska göra utbildningen mer likriktad. Jag tycker att utbildningen måste bli mer likvärdig, men medan vissa tror att lösningen ligger i att stöpa alla i samma form tror jag och att en del av lösningen ligger i att låta digitala verktyg skapa utrymme för den enskilda skolan att med pedagogisk och organisatorisk frihet öka engagemanget och innovationskraften hos både läraren och eleven och därmed höja resultaten. Med ett nytänkande kring skolans undervisning och med ett bättre utnyttjande av de möjligheter den digitala utvecklingen ger tror jag att svensk skola och dess elever kan rustas bättre för att ta steget in . 247 (MP) replik: Jag vill tacka dig, , för jag tror att det finns en samsyn om många av de frågor du tog upp. Behovet av satsningar på digitaliseringen i skolan är något vi har pekat på under många års tid. Det gäller även digitaliseringen av de nationella proven och att man skulle kunna göra en hel del där. Jag är alltså glad att du tar upp de här viktiga frågorna. Jag tolkar ditt anförande som att det finns en samsyn och att ni skulle kunna stödja regeringen när det kommer förslag på de här områdena framöver. 248 (C) replik: Vår inställning är såklart att de digitala verktygen måste få en större del i skolan. De enskilda förslagen som kommer får vi ta ställning till sedan, men jag hoppas ju att man i de olika förslag om utvecklingslyft och sådant som kommer tar in den digitala aspekten som en viktig del i lärandet. 249 (MP) replik: Vi har pratat om just de nationella proven, eftersom de tar så mycket tid av lärarna. Om man digitaliserar dem är det ett sätt att frigöra tid för att vara med barnen och för att undervisa. Det är alltså en av de viktiga frågor jag tycker att det borde finnas en samsyn mellan och regeringen om framöver. 250 (C) replik: Jag tror som sagt också att det finns mycket att arbeta med när det gäller de nationella proven. Det finns absolut utrymme att digitalisera där, tror jag. 251 (V): Jag vill börja med att uttrycka min och glädje över den välfärdsuppgörelse vi kom överens med regeringen om för inte så länge sedan. Det är en uppgörelse som kommer att innebära att våra gemensamma resurser går till det de är avsedda för, det vill säga barnen och personalen, i stället för till kortsiktiga vinstintressen. Det är mycket glädjande att vi har lyckats komma överens om detta. Idén om den allmänna, sammanhållna skolan var en del av kampen för demokrati. Ur detta samband föddes insikten om kunskap och bildning som en medborgerlig rätt, gemensam för alla och förverkligad i en skola för alla. Men faktum är att vi under de senaste mandatperioderna har glidit ifrån tanken om en sammanhållen skola för alla. Det fria skolvalet i har bidragit till att elever med hög studiemotivation och engagerade föräldrar samlas på vissa skolor medan elever som inte har haft samma tillgångar och bakgrund samlas på andra skolor. Detta får konsekvenser för likvärdigheten, eftersom elevers resultat även påverkas av skolkamraterna. Det handlar också om lärares förväntningar – i en skola med många motiverade elever tenderar lärarna att ha högre förväntningar på eleverna än i skolor som inte har lika motiverade elever. Dessa kamrateffekter och lärarförväntningar bidrar till att skillnaderna mellan skolors resultat ökar ytterligare. Det innebär att betydelsen av vilken skola elever går i har ökat, för det påverkar vilket resultat de får. Jag vill passa på att citera , som i sin årliga rapport uttryckte följande: ”Mycket talar för att skolsegregationen, utifrån såväl resultat som socioekonomisk sammansättning, har påverkats negativt av skolvalet. En konsekvens är ökade skillnader mellan olika skolors genomsnittliga resultat.” Detta har alltså sagt. Det kan också vara intressant att nämna det faktum att majoriteten av rektorer är emot det fria skolvalet. Principen om att skolan ska vara en plats där elever med olika bakgrund och erfarenheter kan mötas blir alltmer avlägsen. Skolan kan visserligen inte lösa problemet med segregeringen, men genom att förändra dagens skolvalssystem kan några av effekterna motverkas. Vi anser att utgångspunkten ska vara att varje elev placeras i en skola så nära hemmet som möjligt. Föräldrar och elever bör dock ges möjlighet att komma med alternativa önskemål, vilka bör tillgodoses i största möjliga mån. Om kommunen anser att detta inte går att uppfylla ska dock eleven gå i den närmaste skolan. För oss i är det viktigt att alla elever ska ges möjlighet till goda studieresultat, oavsett socioekonomisk bakgrund och oavsett vilken skola de går i. En likvärdig skola handlar om lika tillgång till utbildning, lika kvalitet på utbildning och att skolan ska kompensera för elevers olika förutsättningar. Vi ska inte, som de borgerliga partierna anser, ha bra skolor och dåliga skolor. Elever ska inte kunna välja att gå från en sämre skola till en bättre skola. Alla skolor i ska vara bra skolor. Med politik kan vi skapa en skola för alla och därmed säkerställa allas rätt till kunskap. 252 (M) replik: Det finns få saker som provocerar mig så mycket i skoldebatten som när man ifrågasätter föräldrars och elevers rätt att välja, och det gör . anser att politiker är bättre skickade att placera barn i skolor utan att föräldrarna ska ha en chans att påverka vilken skola deras barn ska gå i. För mig är det världsfrånvänt och väldigt främmande, eftersom de flesta föräldrar vill välja skola, och den möjligheten måste vi säkerställa att de kan få även fortsättningsvis. Det visar sig att i kommuner där man har rätt att välja skola och där det är konkurrens mellan skolorna får alla elever högre resultat, oavsett om man har valt en fristående eller skola. 253 (V) replik: Det är en väldigt märklig retorik. Jag anser inte att det är enbart politiker som ska besluta. Jag anser att vi ska gå efter den forskning som finns och det som har kommit fram till, det vill säga att sedan det fria skolvalet infördes kan man se ett samband mellan sjunkande resultat, större segregering och större skillnader mellan skolorna, att likvärdigheten sätts på spel. Jag förstår att borgerliga partier som står för en politik där klyftorna ska öka, inte bara ekonomiskt utan även i skolan, står här och anser att jag har en verklighetsfrånvänd politik och verklighetsfrånvända åsikter. Om vi ska ha en skola för alla, en likvärdig skola där det inte spelar någon roll vad du har för bakgrund, krävs det att vi inte enbart tänker på de barn som har det bäst utan på alla. Därmed krävs det att det fria skolvalet i avskaffas. 254 (M) replik: Det finns ingen entydig forskning som visar att det fria skolvalet har lett till segregering eller sämre skolresultat. Jag är helt övertygad om att om elever får välja skola ökar deras motivation och de trivs bättre i skolan. Något som jag tycker är viktigt att komma ihåg när man tittar på skillnaderna mellan elevers skolresultat är att den största skillnaden är mellan två klasser på en och samma skola. Det förklarar av skillnaden mellan elevers resultat. 255 (V) replik: är det så att och ett antal forskare har kommit fram till samma sak, det vill säga att segregationen ökar och likvärdigheten minskar med det fria skolvalet i . Sedan handlar det inte om att inga elever ska få välja någon annan skola. Om det finns särskilda önskemål från en elev som kommunerna kan uppfylla ska eleven självklart kunna få byta skola. Men det vi ser är att man väljer bort skolor. Man väljer inte nya skolor, utan man vill bort från någonting, inte främst till någonting. Det är en farlig skolpolitik. 256 (FP) replik: borde ha slängt företrädaren anteckningar. Tyvärr väljer han i stället att återupprepa det vi har hört i fyra , en helt felaktig politik. Det är bra att inleder anförandet med att säga att man har en överenskommelse med S-MP-regeringen. Men jag hoppas innerligt att de statsråden tar avstånd från denna rentav diktatoriska politik där en vänsterpartist vill förbjuda valfrihet och möjligheten att välja bort en skola som kanske har dåliga lektioner eller många obehöriga lärare. Varför ska man inte kunna välja en bra skola som lockar med duktiga lärare? Det kommer man inte att kunna göra om får ökat inflytande över den här regeringens politik. 257 (V) replik: Först vill jag bara tacka för att jämför mig med en av skickligaste politiker, . Du svarade själv på min fråga och bekräftade det som jag sade i mitt anförande. Du anser att det ska finnas dåliga skolor i och bra skolor i , och när ett barn känner att det går i en dålig skola ska det kunna välja bort den för en bra skola. Det är inte det som vänsterpolitik går ut på. Det kan inte kallas diktatoriskt när vi anser att alla elever ska kunna gå i bra skolor. Därmed ska du inte behöva välja bort någon skola. 258 (FP) replik: genomförde det som misslyckades med. Det är vi som har infört lagen om bidrag på lika villkor, att man får samma ersättning oavsett vilken skola man väljer. Det är vi som har infört samma skollag för kommunala och fristående skolor, något som ni misslyckades med. Kom inte och påstå att ni ställer några andra krav, och kom inte och säg att säger att vi har ökat segregationen! har fortfarande ett av världens mest jämlika och likvärdiga skolsystem. Men ni överdriver situationen. Ni vill förbjuda valfrihet. Engelska skolan skulle få läggas ned om er politik fick genomslag. 259 (V) replik: Återigen handlar det här om värderingar. Det handlar om vilket samhälle vi vill leva i och vilken utbildningspolitik vi vill ha, och där är vi inte överens. Det är bra att det kommer fram att vissa partier anser att vi ska ha bra utbildning och dålig utbildning och att elever ska välja mellan dessa. Vi anser inte att elever ska behöva göra dessa val, utan alla elever ska ha rätt till bra utbildning och rätt till kunskap. 260 (M) replik: Jag skulle vilja börja med att rekommendera att prata lite mer om vad han, och regeringen vill i stället för att lägga orden i munnen på oss från och Alliansen och prata om vad vi vill med den svenska skolan. Jag hoppas och tror att väljarna förstår att vi inte vill att det ska finnas dåliga skolor och bra skolor. Självklart ska alla skolor vara bra, och det är vår utgångspunkt. Vi i Alliansen och lägger också i vår budget mer pengar till både grund- och gymnasieskolan än vad ni gör i er budget. Vår budget ger då också mer utrymme för extra stöd till barn med behov och till skolor med särskilda utmaningar. Grundproblemet är faktiskt bostadssegregationen. Genom att låta elever gå i den skola som ligger dem närmast ökar vi bara segregationen i skolan. 261 (V) replik: Det stämmer att vi har problem med bostadssegregation, som även den har ökat och förvärrats rejält under den borgerliga regeringsperioden. Vi ser en situation med bostadsbrist och att människor med dålig ekonomi dras till samma område, medan de som har det bättre dras till andra områden på grund av att de helt enkelt har råd. Men man kan inte dra sådana paralleller till skolan. Det finns forskare, bland annat på , som har utrett det här och kommit fram till att det fria skolvalet leder till större segregation än vad bostadssituationen gör i det här landet. Det betyder att det är något som inte stämmer, att något måste göras åt denna situation. Jag vill absolut att bostadsbristen byggs bort och vill se till att bostadssegregationen försvinner. Men vi måste ha en skolpolitik som ser till att alla elever går i en bra skola, och för det krävs likvärdighet och vänsterpolitik. 262 (M) replik: Bostadsdebatt kan vi gärna ta och diskutera varför ni inte vill förenkla byggregler, bland annat. Grundproblemet när det gäller valfriheten i skolan ligger i att ni vill ta bort den och omöjliggöra för elever att gå i någon annan skola än den som ligger närmast. Vi vet att människor bor i olika områden och har olika problem, men ni sätter fast dem där. Det fria skolvalet möjliggör ju snarare för elever att välja en skola där man inte bor. 263 (V) replik: Jag är väldigt stolt över att vi står för en politik som inte anser att man kan fortsätta med sjunkande skolresultat, större segregation och minskad likvärdighet. När vi ser att någonting har misslyckats ska vi förändra det. Och när vi har sett att det fria skolvalet har misslyckats, vilket vi har sett gång på gång, är det för förändring. 264 (SD) replik: talar om segregerade utanförskapsområden. Han vill ta bort det fria skolvalet och föräldrarnas rätt att välja skola. Bor man i ett segregerat område måste man alltså sätta sina barn i områdets skola. Man får inte ha högre ambition än så för sina barn. Man har ingen valmöjlighet utan måste sätta barnen i den skolan. Om menar att skolan i ett utanförskapsområde är sämre än övriga skolor, på vilket sätt gynnar det dem som bor i området att de tvingas välja denna skola? Jag förstår inte riktigt retoriken. 265 (V) replik: Det är klart att vi vill något annat för det här landet.