prot · H20915 · 2014-11-04 00:00:00 — Där talas det om att man ska ha behörighet för den sortens arbetsuppgifter och att man ska ha en viss formell kompetens. Som jag nämnde finns det också en nationell samordnare på som ska föra en dialog med kommunerna för att stödja i deras arbete. Särskilt fokus där är barn- och ungdomsvården; vi tycker att det är väldigt viktiga frågor. Samordnaren ska helt enkelt ge inspiration, överföra information och stärka socialarbetarna på olika sätt. Arbetet kommer att bedrivas tillsammans med Kommuner och Landsting, som är en viktig aktör i detta. Samordnaren kommer också att föra samtal med andra aktörer, som , Inspektionen för vård och omsorg, , länsstyrelserna och så vidare. Dessutom finns det stimulansbidrag till kommunerna för kompetensutveckling lokalt. Eftersom regeringen är relativt nytillträdd tycker jag förstås att det är viktigt för oss och för mig att analysera hur staten kan bidra till bättre arbetsvillkor för socialsekreterarna och anställda inom , men jag vill gärna se effekten av bland annat den nya samordnaren och analysera frågorna. Jag kommer också själv att ha en dialog – jag har redan börjat – med Kommuner och Landsting och till exempel och Vision, som ju har engagerat sig i de här frågorna, om hur regeringen på bästa sätt kan stödja kommunerna i det här arbetet. 72 MAJ (V): Krisen inom är ett faktum, och det råder inget tvivel om att det är mer resurser som måste till för att vi ska få en socialtjänst som kan leva upp till det den är avsedd för och för att personalen ska få en arbetssituation som är rimlig. Socialsekreterare är en yrkeskår som är känd för att vara mycket tyst. Det är en kår som i stället för att protestera arbetar ännu hårdare. Men 2012 var situationen så akut att socialsekreterarna runt om i startade ett upprop för att uppmärksamma politikerna och allmänheten på det ohållbara läget. Över hela landet rapporteras det om hög personalomsättning, resurs- och personalbrist, stress, psykisk ohälsa och hög sjukfrånvaro. Jag ser det som oansvarigt att ha den här debatten utan att synliggöra vad det är vi faktiskt pratar om. Bakom varje siffra och bakom varje socialsekreterare som inte ges möjlighet att utföra ett bra jobb finns nämligen de människor som inte får den hjälp de har rätt till. Jag tror att få av oss i denna kammare förstår hur det är att leva med tungt missbruk eller hur det känns att inte längre få leva tillsammans med sitt eget barn. Jag tror att det för de flesta av oss är nästan omöjligt att föreställa sig hur det är att som barn tvingas flytta ifrån sin mamma och pappa, hur det är att vara mamma till ett barn som får bevittna våld i sitt eget hem eller hur det känns att få tillbringa nätterna på en utanför . Vi måste klä detta i ord för att verkligen förstå vilket svek samhället utsätter människor för när vi inte tar ansvar för vår socialtjänst. Under ytan i denna samhällsutveckling finner vi nämligen tydliga spår av samhällets maktstrukturer. är som vi alla vet ett kvinnodominerat yrke. Det är också så att människor som lever i utsatthet och fattigdom mycket sällan är den mest högljudda eller krävande samhällsgruppen – snarare tvärtom. Jag har mycket svårt att föreställa mig att vi hade kunnat låta personalen i en mansdominerad bransch arbeta under så ansträngda förhållanden. Jag har också mycket svårt att tro att vi skulle låta resursstarka personer betala ett så högt pris för politiska prioriteringar att det i värsta fall kunde kosta dem eller deras nära och kära livet. Det är därför det är så viktigt att vi har en socialtjänst vars intentioner bygger på idén om solidaritet, rättvisa och alla människors lika värde – oavsett politiskt styre – och att vi ser på det socialpolitiska arbetet som en prioriterad fråga, eftersom vi vet att de människor det berör är de som har det allra tuffast i vårt samhälle. Allt det interna utvecklingsarbete som pågår och som du har redogjort för, , tycker vi är jättebra. Framför allt gäller det att man arbetar för att stärka barns rättigheter. Det jag dock fortfarande saknar är ett svar på min fråga. Hur gör vi det möjligt att synliggöra när politiska beslut och samhällstendenser påverkar arbete så starkt att det inte finns förutsättningar att tillämpa de metoder man nu har arbetat fram? 73 Statsrådet (S): Arbetet med barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa, samt deras familjer, är ett väldigt viktigt uppdrag. Det är också ett av allra svåraste uppdrag. Barns bästa vid alla beslut hoppas jag stärks ytterligare när regeringen överför till svensk lagstiftning, vilket är en prioritering . Precis som du säger, , behöver de handläggare som utreder situationen för barn som far illa de bästa förutsättningarna för att kunna göra sitt arbete på bästa sätt. Jag anser att regeringen tar ansvar för situationen, bland annat genom de åtgärder jag räknade upp. Visar det sig att de inte är tillräckliga måste man naturligtvis göra en annan analys, men jag tycker att det är en bra början. Jag tycker, vilket jag också har sagt, att det är viktigt att uppmärksamma socialsekreterares arbetsvillkor. Det är en kvinnodominerad yrkeskår och bransch, och jag vet att många socialsekreterare arbetar under förhållanden som inte är tillfredsställande. Jag vet också att man undviker debatten genom att göra det här till ett individuellt ansvar i stället för en fråga som handlar om samhället eller det gemensamma ansvaret. Den vägen vill jag naturligtvis inte gå. Som jag har sagt vill jag dock först vidta de åtgärder jag har räknat upp, och därefter får man om behov finns återkomma i frågan. 74 MAJ (V): Syftet med den här debatten har varit att synliggöra situation och efterfråga tydligare rättssäkerhet och ett ansvarsutkrävande genom att utreda lex . För oss i är det oerhört viktigt att politiken tar ansvar när huvudmännens uppdrag så kraftigt försvåras på grund av nationella politiska beslut. Om vi menar allvar med att det är av yttersta vikt att socialsekreterare bereds möjlighet att utföra ett professionellt arbete kan vi nämligen inte blunda när politiska beslut förhindrar att så sker. Jag vill avslutningsvis tacka dig, , för en mycket intressant och viktig debatt. Vi tycks ha en gemensam bild av vilka utmaningar vi har inom , även om vi i den här frågan skiljer oss när det gäller hur vi vill åtgärda den. För oss i är en aktiv socialpolitik en förutsättning för ett solidariskt och rättvist samhälle. Jag har efter dagens debatt höga förhoppningar om att vi gemensamt ska arbeta för en progressiv socialpolitik . 75 Statsrådet (S): Jag tycker också att det är en viktig debatt och en viktig fråga. Jag vill föra en aktiv socialpolitik, och jag återkommer gärna i de här frågorna. Överläggningen var härmed avslutad. § 17 Svar på interpellation 2014/15:25 om återreglerat järnvägssystem 76 Statsrådet (S): har frågat mig vilka återreglerande åtgärder inom järnvägssystemet som jag avser att ta initiativ till för ett sammanhållet och fungerande järnvägssystem. Låt mig inleda med att säga att jag instämmer i vikten av ett väl fungerande järnvägssystem och att järnvägen behöver utvecklas för att vi ska klara klimatomställningen. Detta är, precis som interpellanten påpekat, beroende av en god samverkan mellan dess olika funktioner och aktörer. Jag delar också interpellantens syn på att rollfördelningen i vissa fall är oklar, vilket leder till att järnvägssystemet inte alltid fungerar som det ska. Låt mig vara tydlig med att en väl fungerande järnväg i närtid är en viktig förutsättning för att samarbetsregeringens mål om att ska uppnå EU:s lägsta arbetslöshet ska kunna nås. En väl fungerande järnväg bidrar också till en ökad andel kvalificerad industriproduktion samt minskad klimat- och miljöpåverkan. Staten har det övergripande ansvaret för att säkerställa järnvägssystemets funktion. Efter initiativ från tillsatte den förra regeringen en utredning om järnvägens organisation. Av direktiven framgår att utredningen bland annat ska lämna förslag till hur samordningen inom järnvägssektorn kan förbättras. Utredningen lämnade ett delbetänkande i form av en nulägesbeskrivning . Av delbetänkandet framgår att utredaren anser att det behöver vidtas åtgärder för att utveckla formerna för en utvecklad samordning. Av delbetänkandet framgår också att formerna för samverkan inom järnvägssystemet är relativt detaljerat reglerade i och att utrymmet för en återreglering därför är begränsat. Utredningens slutbetänkande, med förslag till hur bland annat en bättre samverkan inom och mellan olika systemfunktioner kan åstadkommas, ska lämnas . Regeringen anser att utredningens delbetänkande förstärker bilden av att det finns möjligheter att förbättra järnvägens funktionssätt och skapa förutsättningar för att transportkunderna ska kunna erbjudas bättre och effektivare transporttjänster med tåg. Resenärer ska kunna lita på att tågen går . Regeringen vill därför förbättra och bygga ut det nationella järnvägsnätet och börja bygga nya banor för höghastighetståg. Såsom aviserats i budgetpropositionen avser regeringen att vidta åtgärder för att säkerställa ett bättre fungerande vidmakthållande av det statliga järnvägsnätets kvalitet. En omedelbar åtgärd som vidtas är att regeringen ökar anslagen till drift och underhåll av järnvägen med , totalt ca extra . Regeringen överväger också att i tilläggsdirektiv till den pågående utredningen sätta ytterligare fokus på hur staten ska ta det samlade ansvaret för kontroll och utförande vid underhållet av de svenska järnvägarna. Beträffande frågan om ytterligare åtgärder för att förbättra funktionen i det svenska järnvägssystemet avser regeringen att invänta slutbetänkandet från den pågående utredningen om järnvägens organisation och att efter sedvanlig remittering återkomma med förslag på eventuella ytterligare åtgärder. 77 (V): Jag vill börja med att säga att vi från är mycket positiva till att regeringen nu vill att staten ska utföra den samlade kontrollen och underhållet av de svenska järnvägarna och att man kommer att lägga mer resurser på underhåll som närmar sig den nivå som efterfrågar. Det är väldigt positivt. Men problemet är så mycket större än så. Tågsystemet är ett sammanhållet system, och samverkan mellan olika aktörer är viktig. Det är bra att infrastrukturministern delar min syn att det är nödvändigt att reda ut problemen som vi nu ser. Men jag oroar mig för att man inte kommer att ta till tillräckligt effektiva verktyg för att rätta till de stora problem som vi ser . En ökad återreglering skulle öka samordningen inom järnvägssystemet. Infrastrukturministern hänvisar till delbetänkandet som har lagts fram i samband med utredningen om översynen av järnvägens organisation. Där pekar infrastrukturministern på att utrymmet för en återreglering är begränsat i . Det är tyvärr en trend i att inskränka sina möjligheter genom att övertolka . Det händer alltför ofta. Den svenska järnvägsmodellen är extremt avreglerad och fungerar inte . Vi har gått längre i än många länder i EU. har en fungerande samordning som också följer EU-lagstiftningen och är prövad i , och har beslutat om samma form av samordning, så det finns inte några lagmässiga hinder att göra till exempel som och . Det är viktigt att ta i beaktande i fortsatt utredning. Hela tågsektorn går på knäna. Det är inte en välmående sektor. Precis som i så mycket annan verksamhet i samhället har man skurit ned på marginalerna för mycket, ofta för att kunna ta ut vinst i slutänden. Det förstärks också av konkurrensen mellan bolag när operatörer slår ut varandra. Prisbilden har också påverkats, till exempel på A-Train, som går på , där resorna har blivit mycket kostsamma för att ge ägaren vinst i slutänden. Jag upplevde själv kaos vid förseningar. Tågoperatörerna bytte perrong , och ett hundratal människor förflyttade sig fram och tillbaka mellan de olika perrongerna, vilket ledde till folkstockning och en mycket stressande situation för både barn och gamla. Vi blev till slut informerade om att Göteborgståget skulle gå från SL-perrongen, vilket verkade väldigt ologiskt. Men när jag frågade biljettförsäljarna vid SL-perrongen hade de ingen information och kunde inte svara på frågor om varför vi skulle vara där. Det här var på grund av dålig samordning mellan bolagen. Tillståndet av kaos kom av avregleringarna och ger en bild av problemen som uppkommer då för många aktörer med enskilda kortsiktiga vinstintressen ska sköta ett gemensamt system som kräver ett större ansvar. Jag undrar därför om infrastrukturministern på allvar tänker se över frågan om en återreglering av tågtrafiken för att motverka de här effekterna. 78 (MP): Jag tackar för svaret som minister har lämnat på interpellationen. Att få ordning på tågtrafiken är en oerhört väsentlig åtgärd, inte bara för att nå klimatmålen utan också för att arbete och utbildning ska fungera i hela landet, för att företagen ska kunna exportera det som de tillverkar och för att råvaror ska komma till fabrikerna. Det som vi har sett från Resenärsforum, där jag är ordförande, är att det är en brist på ansvar. De som vi har haft en alliansregering har man på något sätt trott att marknaden löser alla problem. Det är klart att man ska ha marknadskrafter för att lösa vissa saker, men någon måste ta ett samlat ansvar. Och det största problemet med järnvägen är att ingen tar ett samlat ansvar. Därför är samarbetsregeringen överens om att man måste ta ansvar för att underhållet fungerar, så att det inte blir de ideliga avbrotten som är så pinsamma för den svenska järnvägen och så hämmande för människor som vill ta sitt klimatansvar genom att använda järnvägen i stället för bil eller flyg. Det handlar också om att se det här som en helhet. Vägtrafiken skiljer sig från järnvägstrafiken, och alla bitar måste hänga ihop om det ska fungera. Vi har oerhört många vittnesmål från resenärer som säger att man blir lämnade därhän. Om trafik handlas upp och ett bolag är ansvarigt för en viss sträcka tar bolaget ansvar bara för det man enligt kontraktet ska göra, men det krävs ett helhetsgrepp. Den utredning som jag själv ingår i, utredning som ska lämna sitt betänkande , kommer, som jag förstår av interpellationssvaret, att bli ett underlag för vidare överväganden. Det som är en samlad ambition är att om jobb, miljö och klimatomställning ska fungera måste vi ha ett tågtrafiksystem som är ett pålitligt alternativ till lastbilar på vägen, personbilar på vägen och flyg. Det satsas mer pengar i budgeten, och det är jag väldigt nöjd med. Men det krävs också ordning och kompetens för att ska klara av det här. Vi hör nyheter som visar att så inte är fallet . Jag har tidigare suttit i och varit med och beslutat om att sammanföra det tidigare och till det sammanhållna . Intentionerna var att vi skulle få en rationell planering, så att man använde skattebetalarnas pengar för de mest rationella investeringarna för att lösa olika problem. Men när vi diskuterade och debatterade det i kammaren före beslutet var inte avsikten att man skulle blanda ihop väg och järnväg när det gällde underhåll, trafikledning och väldigt många av de saker som sker på . För att få ordning på det här krävs en samlad järnvägskompetens inom , och det kommer vi från att verka för. 79 (S): Aldrig har förtroendet för svensk järnväg och svensk tågtrafik varit sämre än vad det är . Det är helt oacceptabelt. Den samarbetsregering som jag företräder vill naturligtvis försöka ändra på den här ordningen. Vi behöver en kraftfull svensk tågtrafik och ett kraftfullt järnvägssystem mer än någonsin . Vi vill att fler ska resa med tåg för jobbens skull och för klimatets skull. Vi vill att mer gods ska transporteras på spåren för jobbens skull och för klimatets skull. råder det mer eller mindre tågkaos. har en poäng när hon säger att saker och ting naturligtvis kan bli bättre och att samverkan kan bli bättre. Jag är dock inte så säker på att den optimala lösningen är att återreglera. Låt mig understryka det statsrådet , med flera tog upp. Underhållet är oerhört väsentligt. Vi satsar 1,2 miljarder mer för att detta ska fungera bättre. Livslängden för kontaktledningar, spårväxlar och ställverk har överskridits på många sträckor. Det håller inte, fru talman. Här måste vi reinvestera och se till att befintliga banor fungerar bättre än . måste vi satsa på mer kapacitet och investera i fler banor så att fler människor kan ta tåget och mer gods kan transporteras på våra banor. Detta låter sig inte göras i en handvändning; det vet vi. Saker och ting tar tid. Men vi måste på allvar och kraftfullt våga investera och säga att vi står för detta . Jag bor i och har relativt tur med Dalabanan när jag ska ta mig till . Men alla de som bor i och ska ta sig till , många pendlar, har enorma svårigheter. Det gäller inte bara när det är snökaos utan även med solkurvor och med höstlöv. Det är oacceptabelt. Många tåg och avgångar ställs in, och det beror på att det är så trångt på . Vi behöver bygga ut, och det pågår arbete. ska vara klar . Vi vill ha fyra spår från ända till , inte bara –utan hela sträckan, för att fler ska kunna ta tåget och för att punktligheten ska öka. Detta är väsentligt, för den kritik som svenska folket och inte minst svenskt näringsliv riktar mot tågtrafiken och svenskt järnvägssystem är bristen på punktlighet. Man vågar inte lita på tågen. Det vill jag inte ställa upp på, utan vi måste med förenade krafter se till att det blir mycket bättre. Vår samarbetsregering har anslagit en bra summa pengar. Vi kan givetvis göra mycket mer, men det är en bra början. 80 (M): från lyfter i sin interpellation upp ett relevant samhällsproblem vad gäller behovet av att öka tågtrafiken och förbättra godsmöjligheterna. Jag tycker dock att hon landar i fel slutsats om återreglering och förstatligande som lösningen för den svenska järnvägen. Jag tänker inte försköna verkligheten och säga att vi har ett perfekt järnvägssystem i , för det har vi inte. Vi har decennier av underinvestering. Olika regeringar har investerat för lite pengar, vilket gett många av de problem vi har med kablar, växlar och så vidare i kombination med att trafiken har ökat ganska ordentligt . Det kommer att ta tid att komma i kapp. Det är därför glädjande att Alliansen satte på plats en dubblerad satsning på drift och underhåll av den svenska järnvägen relativt till vad det var före Alliansen. Det är i nivå med vad har sagt att man behöver för att stegvis komma i kapp med underhållet. Låt mig återvända till återregleringen. Den tes som och för fram är att konkurrensutsättningen av drift och underhåll skulle göra det dyrare och ge lägre kvalitet. Det kan man läsa i interpellation. Det finns dock inget stöd för detta i forskningen eller i den utvärdering som har gjorts av avregleringen av drift och underhåll. I , som gjordes inför skapandet av , konstaterade man att konkurrensutsättningen ledde till 20–lägre priser på drift och underhåll. Enligt en färsk studie från har det blivit billigare. Vi kan dividera om siffror, men genomgående faller tes i interpellationen om att det skulle vara dyrare med konkurrensutsättning. Det andra som förs fram är att det skulle påverka kvaliteten. har tittat inte bara på kostnader utan även på kvalitetsfaktorer såsom urspårningar och C-fel, det vill säga sådana fel som är allvarliga och måste åtgärdas omgående. De finner i sin forskning inget stöd för att kvaliteten skulle ha sjunkit utan tvärtom har de allvarliga incidenterna minskat ganska markant . Då faller tes om att det skulle vara dyrare och sämre och att lösningen skulle vara en återreglering av drift och underhåll, av dem som bygger järnvägen och av dem som kör tågen. Det som blir kvar är en dogmatism, en ideologi om att det ska vara staten som bygger och underhåller järnvägen och kör tågen. Är det vision och idé framåt, ? I budgeten och i infrastrukturministerns svar kommer drift och underhåll upp. I budgeten finns en formulering i stil med att staten ska ha kontroll över utförandet. Det är rimligt att titta på hur vi använder skattebetalarnas pengar på ett klokt sätt, till exempel vilka entreprenadformer vi har och hur vi utformar detta så att det leder till innovativitet och att priserna inte drar iväg. Ska formuleringen i budgeten och i ministerns svar om att ha kontroll över utförandet tolkas som att Socialdemokraterna och i regeringsställning håller fast vid uppfattningen man hade tillsammans med under förra mandatperioden då man var inne på linje om återreglering? Är det ministerns uppfattning att det ska ske i statlig regi? Eller kommer drift och underhåll även fortsättningsvis skötas av en serie olika offentliga och privata aktörer, vilket i enlighet med forskning och beprövad erfarenhet ger mest pang för pengarna? 81 BORIANA (M): När man lyssnar på interpellanten kan man få uppfattningen att avregleringen är roten till allt ont och att järnvägstrafiken fungerade mycket bättre förr, före avregleringen. Det var inga förseningar, tågen var rena och nya och underhållet fungerade perfekt. Så var det inte riktigt. Låt oss blicka tillbaka. Året var , och hade gjort stora förluster . Den då nytillträdde generaldirektören införde en lista på 100 punkter som skulle leda till välbehövliga förbättringar. Bland annat önskade han att tågen skulle avgå och komma , att informationen till resenärerna skulle bli bättre och att servicenivån hos personalen skulle höjas. Dessa punkter visar att det inte var bättre förr när allt sköttes av staten. På alla andra områden är sund konkurrens och fler aktörer en förutsättning för utveckling och förbättring. Varför skulle en monopolställning vara bättre när det gäller just järnvägstrafiken? Skulle det verkligen underlätta för resenärerna om en enda aktör skötte biljettförsäljning, städning, drift och underhåll av tåg samt underhåll av järnväg och järnvägsstationer? Nej, så är det inte. Vad händer när en aktör har monopol? Jo, incitamentet att förbättra och utveckla minskar medan priserna blir högre och högre. Ett SJ uppbyggt på monopol med vagnar som står orörda och sjunkande kvalitet med förseningar som man går med förlust är knappast någonting att slå vakt om – särskilt inte med tanke på att det är resenärerna och skattebetalarna som får stå för kalaset. Avregleringen har inneburit att en friare marknad har skapats och öppnats upp, vilket gör att resenärernas inflytande kan stärkas med bättre utbud, bättre avgångar och lägre priser. Att kräva återreglering är att vrida klockan tillbaka. 82 Statsrådet (S): I den här diskussionen har det framförts att bland annat i EU-frågor ibland intagit en ganska extrem hållning, och det håller jag med om. Jag vill dock påpeka att det i huvudsak varit borgerliga regeringar, både tidigare och , som valt att förstärka marknadsorienteringen på flera olika områden, varav järnvägen naturligtvis är ett. Jag skulle vilja påstå att järnvägens problem är mer mångfasetterade än så. Vi har haft en kraftigt ökad trafik på befintliga banor, vilket har ökat trängseln och därmed också sårbarheten. Vi har ett eftersatt underhåll, då den avgående regeringen och även tidigare regeringar inte avsatt tillräckliga medel för att hålla infrastrukturen i gott skick. Problemen har också att göra med oklara ansvarsförhållanden. Det är oklart vem som egentligen har ansvaret för att tågen ska gå , vem som har ansvaret för att underhållet fungerar och så vidare. Regeringens ambition är, precis som man refererar till här, att stärka den statliga kontrollen över underhållet och också delvis över utförandet av detsamma, av det enkla skälet att vi ser att det finns områden där det inte fungerar fullt ut . Till de här problemen kommer frågor som handlar om tilldelning, banavgifter och mycket annat som rör hur vi ska få en optimal järnvägstrafik . Man kan konstatera att järnvägen är ett komplext system, precis som alla andra trafikslag och i synnerhet i kombination med andra trafikslag.