prot · H109127 · 2014-06-17 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Protokollet för justerades. 2 § Anmälan om kompletteringsval Förste vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som ledamot i svenska delegation. Förste vice talmannen förklarade vald till ledamot i svenska delegation (SD) 3 § Anmälan om faktapromemoria Förste vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2013/14:FPM89 Meddelande om den privata sektorns roll för att uppnå hållbar tillväxt i utvecklingsländerna KOM(2014) 263 till utrikesutskottet 4 § Ärenden för förnyad bordläggning Följande dokument bordlades för : Miljö- och jordbruksutskottets betänkanden /14:MJU25–MJU28 5 § Olovlig hantering av avkodningsutrustning betänkande 2013/14:KU42 Olovlig hantering av avkodningsutrustning (prop. 2013/14:123) föredrogs. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 15 §.) 6 § Verksamhetsredogörelser för nämnder betänkande 2013/14:KU43 Verksamhetsredogörelser för nämnder (redog. 2013/14:VPN1, redog. 2013/14:ÖN1, redog. 2013/14:RAR1, redog. 2013/14:SN1, redog. 2013/14:NL1, redog. 2013/14:PN1 och redog. 2013/14:RAN1) föredrogs. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 15 §.) 7 § Översyn av riksdagsordningen och En utvecklad budgetprocess betänkande 2013/14:KU46 Översyn av riksdagsordningen och En utvecklad budgetprocess (prop. 2013/14:173 och framst. 2013/14:RS3) föredrogs. 1 (V): Jag tänker i detta inlägg avgränsa mig till reservation i ärendet. Det handlar om benämningen av överskottsmålet i budgetlagen. Titeln på betänkandet är: Översyn av riksdagsordningen och En utvecklad budgetprocess. Där är budgetlagen naturligtvis central. I budgetlagens 2 kap. 1 § står följande: Regeringen ska till lämna förslag till mål för den offentliga sektorns finansiella sparande (överskottsmål). Vi anser i enlighet med vår reservation att benämningen överskottsmål borde ändras till ett mer neutralt begrepp, som saldomål. Vi tycker att det är olämpligt att man i lagtext använder sig av ett uttryck som kan uppfattas som att man bundit sig för nivån på målet för den offentliga sektorns finansiella sparande. Det är någonting som kan variera . En och samma majoritet kan anse att målet ska variera . Och naturligtvis kan det vara så att olika politiska majoriteter vill ha olika nivåer på målet. Det står inte i budgetlagen, men uttolkas överskottsmålet som att vi ska ha ett överskott i den offentliga sektorns finansiella sparande på över en konjunkturcykel. Debatten om benämningen rör egentligen inte nivån på överskottsmålet. Det är en annan diskussion, även om den diskussionen är väldigt stor ute i samhället. Till exempel skrev bara i : Våga diskutera överskottsmålet. Och det kanske handlar om just nivån på detta. Ett steg för att man ska våga diskutera överskottsmålet tycker jag faktiskt är att man har en mer neutral benämning i budgetlagen, nämligen ett saldomål. När det gäller nivån på detta saldomål, som vi anser är det uttryck man bör använda, är det åsikt att vi ska ha en budget i balans över en konjunkturcykel. Övriga partier vidhåller att det ska heta överskottsmål och att det ska vara 1 procents överskott över en konjunkturcykel, trots att regeringen inte har klarat att leva upp till detta överskottsmål, vilket olika utvärderingar har visat. Det är dags att vara mer realistisk vad gäller nivån på överskottsmålet men också att vara klarare i budgetlagen. Därför har vi från sida föreslagit att överskottsmål ska bytas mot saldomål. I betänkandet hänvisar utskottsmajoriteten till att regeringen har anfört att uttrycket överskottsmål är en benämning och att det saknar normativ innebörd rent lagmässigt. Man skulle kanske då lika gärna kunna ha benämningen underskottsmål. Det skulle också sakna normativ innebörd. Men säger regeringen att om man skulle ändra benämningen till någonting som icke har normativ innebörd skulle det ge en felaktig signal. Det är ett tänkande som jag, fru talman, inte anser går ihop. Jag tycker faktiskt att vi bör vara så raka att vi använder begrepp som är konsistenta i en lagstiftning som ska hålla . Sedan kan vi ha den politiska debatten om nivån på saldomålet. Det behöver inte stå i budgetlagen. Däremot ska regeringen vid varje budgetpresentation presentera vilket saldomål man anser att det ska vara och hur det har uppfyllts. Med det yrkar jag bifall till reservation. 2 HANS (S): Den nuvarande riksdagsordningen har varit i kraft . Ett stort antal tillägg och ändringar har gjorts . Dessa reformer, det svenska EU-medlemskapet och teknikutvecklingen skapade behov av en samlad översyn, främst i syfte att öka överskådligheten, skapa språklig konsekvens samt få en modern och teknikneutral lagstiftning. Mot den bakgrunden tillsatte riksdagsstyrelsen en parlamentariskt sammansatt kommitté under ledning av talmannen. Kommitténs arbete resulterade i riksdagsstyrelsens framställan om ny riksdagsordning. En ny regering kommer med dagens ändringar att få på sig att utforma och lämna sin första budgetproposition till i stället för, som , . En regering som sitter kvar efter ett val kan lämna budgetpropositionen senast efter öppnande, vilket är senare än . De övriga förändringar som görs i riksdagsordningen utifrån riksdagsstyrelsens framställan är främst en redaktionell och språklig modernisering samt även en del ändringar i regler som rör kammaren, följdmotioner och svarstider för skriftliga frågor. I betänkandet behandlar KU även regeringens proposition En utvecklad budgetprocess, vars förslag bygger på den parlamentariskt sammansatta förslag. Förslagen innebär att den budgetprocess som infördes och som bygger på praxis och överenskommelser nu blir lagreglerad och fastställd i riksdagsordning och budgetlag. Det är ett enigt KU som står bakom betänkandet och de ändringar som görs i riksdagsordningen och i budgetlagen. I betänkandet finns en reservation från där det yrkas på att man ska ändra benämningen överskottsmål i budgetlagen – överskottsmål ska ersätts av saldomål. KU anser att begreppet överskottsmål är ett i och i omvärlden etablerat begrepp och att det bör bibehållas. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. 3 PER (M): Det kommer att bli lite upprepningar av det som just sade, men det gör ingenting. Det här är nämligen ett av KU:s viktigaste betänkanden under den här mandatperioden. Det är inte var dag man gör en sådan här översyn. Det brukar ske ungefär . Riksdagsordningen är, kan man säga, ett mellanting mellan en grundlag och en vanlig lag. Lagen sätter upp regler för arbetsformer. Och den nuvarande riksdagsordningen har varit i kraft . Nästa översyn blir ungefär 2055. Då har nog de flesta i kammaren lämnat och njuter av sin pension. Precis som sade har det skett massor av småändringar . Sedan har det skett en stor förändring, nämligen att har blivit medlem i EU. Det har gjort att vi behöver en samlad översyn, och det är den vi här presenterar. Dispositionen och de språkliga utformningarna av riksdagsordningen ändras så att den blir ändamålsenlig, konsekvent och överskådlig. Omflyttningar och uppdelningar av bestämmelser görs. En ny kapitelindelning föreslås, och lagtexten anpassas efter det lagspråk som används . Exempel på förändringar är, precis som sade, att en ny regering nu får på sig att lägga fram en budget. Sedan sker en hel del förändringar som rör kammarens arbete. Det gäller ledamöternas rätt att väcka följdmotioner, statsrådens svarstider för skriftliga frågor samt budgetprocessen. Dessutom föreslår KU ändringar som gäller offentlighet och sekretess vid tillsättande av en ny justitieombudsman, en ny riksrevisor eller en ny riksdagsdirektör. Förslagen i budgetlagen innebär ändringar såväl i riksdagsordningen som i budgetlagen. Rambeslutsprocessen blir huvudregel. Rambeslutsprocessen ges en tydligare reglering där det presumeras att den ordningen ska följas när det gäller statens budget. beredningsansvar för propositioner som påverkar statsbudgetens inkomstsida eller på annat sätt påverkar statens lånebehov ökas. Sist, men inte minst, förbättras reglerna om uppföljning och utvärdering av de budgetpolitiska målen. En väl fungerande riksdag och en väl fungerande budgetprocess är A och O för att hålla ordning och reda i statsfinanserna. Med detta eniga betänkande ökar förutsättningarna för såväl en fungerande riksdag som fortsatt ordning och reda i statsfinanserna. Ändringarna föreslås träda i kraft . Det innebär att vi måste tillämpa RF 8 kap. 17 §, som innebär att minst tre fjärdedelar av de röstande och mer än hälften av ledamöter röstar för beslutet. 4 (V) replik: Även om de frågor som handlar om en utvecklad budgetprocess framför allt ligger under finansutskottet, och Per sitter i , vill jag i alla fall be honom svara på frågan om motsatsen. Regeringen anför att benämningen överskottsmål saknar normativ innebörd, som det i betänkandet står att en ändring av begreppet skulle vara olycklig och ge fel signaler. Hur kan Per få ihop det? Jag tycker att namnet för den offentliga sektorns finansiella sparande ska sakna normativ innebörd. Men begreppet överskottsmål har en normativ innebörd. Hur ska det redas ut, Per ? 5 PER (M) replik: Precis som sade var det länge sedan jag satt i finansutskottet och ännu längre sedan jag höll på med de minsta detaljerna i finansutskottets inre liv. Min enkla reflexion är att överskottsmålet är något som alla vet vad det innebär. Varför ska vi byta ett ord som alla vet vad det innebär? 6 (V) replik: Det gäller att ha en lagstiftning som medger en frihet att ändra nivån på detta saldomål. Utskottet skriver i betänkandet att benämningen inte utesluter att målet kan sättas på en nivå som innebär att de offentliga finanserna ska vara i balans eller rent av visa ett mindre underskott. Begreppet överskottsmål i budgetlagen kan vara kvar, men nivån kan sättas som ett underskott. Det är ologiskt. Det är framför allt där som vi vill hyfsa begreppen. Sedan blir det en annan politisk debatt om nivån. och även brukar upprepa att det är fel nivå på saldomålet – det som felaktigt kallas överskottsmål. Frågan är central i den ekonomisk-politiska debatten. Då blir det större klarhet och underlättar kommunikationen med medborgarna. Det är en demokratifråga hur ett sådant begrepp används. Per kan väl ta tillbaka frågan till partikamraterna och allianskamraterna så att man kan använda ett begrepp som är mer konsistent med ett logiskt tänkande. 7 PER (M) replik: är det för nästa större översyn. Naturligtvis ska vi se till att framtidens riksdagsledamöter tar med sig även denna diskussion. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 8 § Uppskov till 2014/med behandlingen av vissa ärenden betänkande 2013/14:KU47 Uppskov till 2014/med behandlingen av vissa ärenden föredrogs. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 15 §.) 9 § Försvarsmaktens förmåga till uthålliga insatser betänkande 2013/14:FöU12 Försvarsmaktens förmåga till uthålliga insatser (skr. 2013/14:185) föredrogs. 8 (S): har gjort en omfattande granskning när det gäller Försvarsmaktens förmåga till uthålliga insatser. Granskningen överlämnades till regeringen . Ett antal viktiga punkter är värda att notera när det gäller granskningens resultat. 1.Riksrevisionens övergripande slutsats är att Försvarsmakten varken eller kommer att nå upp till de krav på insatsverksamhet som regeringen och beslutat. 2.Riksrevisionens granskning visar att det inte finns tillräckligt med personal och materiel för att klara de uppgifter som Försvarsmakten har vad avser insatser, beredskap och utveckling. 3.Riksrevisionen har funnit att antalet tillgängliga och planerade markoperativa bataljoner samt antalet stöd- och funktionsförband är gränssättande på ett sätt som gör att målen inte heller kan uppnås. 4.Riksrevisionen bedömer dessutom att antalet kontinuerligt anställda gruppbefäl, soldater och sjömän inte räcker till för att kunna fullgöra nationella uppgifter och genomföra insatser utomlands. 5.Vidare saknas ett betydande antal nyckelkompetenser i insatsorganisationen, som därmed måste rekryteras i särskild ordning. 6.Riksrevisionens beräkningar visar även att Försvarsmaktens materiel inte räcker till för att fullt ut genomföra både nationella och internationella uppgifter i den omfattning som regering och riksdag beslutat. 7.Ytterligare en försvårande omständighet är enligt Försvarsmakten att en långsiktig obalans råder inom både förbands- och materielanslaget. Det gäller alltså ekonomin. 8.Det saknas även operativ planering som avser samtliga de krav som regeringen och ställer på insatsverksamheten. Det är en minst sagt hyfsad lista på tillkortakommanden och något som måste tas på djupaste allvar då det har direkta konsekvenser för vår militära förmåga. Jag kan inte se att det är ett acceptabelt förhållande. Därför är det heller inte acceptabelt att regeringen och utskottsmajoriteten lite svepande avfärdar det hela genom att hänvisa till Försvarsberedningen som man menar att det ska hanteras i samband med inriktningspropositionen. På vissa punkter försöker man till och med bortförklara situationen. Det handlar alltså om en grundläggande kritik mot att det inte finns tillräckligt med personal för att klara insatser, beredskap och utveckling. pekar på den långsiktiga obalansen i såväl materiel- som förbandsanslaget. Regeringens styrning bedöms som otillräcklig och redovisningen till som till vissa delar ofullständig. Av den försvarspolitiska inriktningspropositionen (prop. 2008/09:140) framgår att det ställs krav på att Försvarsmakten ska ha förmåga att hålla 2 000 personer ur insatsorganisationen insatta nationellt och internationellt. Att den kapaciteten saknas förklarar regeringen med att det är den samlade effekten av våra bidrag som bör vara utgångspunkten för Försvarsmaktens utformning av sin förmåga, inte ett kvantitativt mål för förmågans omfattning. På den punkten har regeringen föreslagit och beslutat om ett kvantitativt mål som inte visar sig vara genomförbart. Regeringen väljer att försöka ge beslutet en annan innebörd än den ursprungliga. Man försöker tona ned sitt eget misslyckande genom en simpel bortförklaring. Det förändrar dock inte sakförhållandet, att det avgörande kvantitativa målet som regeringen satt för den nya insatsorganisationen inte har kunnat förverkligas. Sedan är det en annan diskussion om målet över huvud taget var realistiskt, om det alls var en klok bedömning och om det i någon mening var rimligt. Men man har ändå satt det – och misslyckats. Regeringens kommentar öppnar för frågan varför man föreslår kvantitativa mål när betydelsen av dessa i ett senare skede kraftigt tonas ned. Agerandet är inte konsekvent. Det är inkonsekvent. Dessutom måste tydliga och kvantitativa mål anses vara viktiga och relevanta instrument i en tydlig myndighetsstyrning. Regeringen behöver tillskriva sina egna mål relevans i genomförandet av insatsverksamheten. Regeringen har ett ansvar för detta. föreslår ett förtydligande av begrepp som insatser, uthålligt och över tiden. Det är begrepp som regeringen använder i texterna på ett lite luddigt sätt. Det framgår inte tydligt vad man egentligen menar och kan till och med uppfattas som ett sätt att beskriva saker genom glidande formuleringar, vilket gör att man inte riktigt behöver ta ansvar för vad man egentligen säger. vill att regeringen klargör de tids- och avtalskrav som ska gälla för Försvarsmaktens verksamhet. Regeringen svarar med att rekommendationerna ska övervägas inom ramen för arbetet med nästa försvarspolitiska inriktningsproposition. Vad gäller kravet på återrapportering till anser regeringen att det finns anledning att se över återrapporteringskraven efter att den försvarspolitiska inriktningspropositionen överlämnats till . Regeringens intention är alltså att bära med sig de brister som påtalats av till dess att nästa försvarsbeslutsperiod har formulerats. Det tycker jag inte är rimligt. Regeringens sätt att kommentera förslag bär passivitetens prägel. För att nå efterfrågad effekt i tydlighet måste arbetet med att skapa en organisation för återrapportering startas . Risken är annars att det inte kommer att finnas ett kvalificerat underlag på de här punkterna och att man inte kommer att kunna svara upp mot krav. Särskilt stor är risken att återrapporteringskraven till inte kommer att utvecklas till en acceptabel nivå. Här finns alltså all anledning att rikta kritik mot regeringen. har legitima krav på att det ska ske ett förbättringsarbete från regeringens sida avseende styrningen av insatsverksamheten och återrapporteringen till och att det ska ske utifrån en högre ambitionsnivå än den som redovisas i regeringens skrivelse. Det är bakgrunden till att jag vill yrka bifall till den reservation som presenterats och som S och V står bakom. Vi har från Socialdemokraterna också ett särskilt yttrande i betänkandet. Det gäller framför allt den långsiktiga obalansen i ekonomin beträffande materiel- och förbandsanslagen. Vi har i en motion redovisat att vi vill göra en omfördelning från internationella insatser med 400 miljoner till att dels förbättra övningsverksamheten med 200 miljoner, dels anslå 200 miljoner till materielförnyelse. Det pågår en nedtrappning av de internationella insatserna. finns ett anslag på 1 875 miljoner. 886 miljoner av dessa är uppbokade. Det finns alltså ekonomiskt utrymme att klara det. Vi har erbjudit regeringen en ekonomisk uppgörelse om en förbättring av Försvarsmaktens ekonomi . Vi har föreslagit ett ökat anslag med , det vill säga 900 miljoner mer än regeringen. Vi har fått ett motbud på 75 miljoner, vilket vi tackat nej till. Det är alldeles för lågt och löser inte problemen. Det här är ett problem inom Försvarsmakten som är olöst. De höjda ambitionerna i Försvarsberedningen, de problem som den uteblivna JAS-affären inneburit och den grundläggande obalansen i materiel- och förbandsanslagen är realiteter som vi inte kommer ifrån. Den finansiering som regeringen har föreslagit –2018 kommer inte att hålla. Det begriper alla som har någon form av insikt eller seriositet när det gäller bedömningen av försvarets ekonomi. Med den finansieringen kommer problemen att finnas kvar. Regeringen har alltså inte presenterat en lösning. Om regeringen har intresse och om regeringen vill ta ansvar för den aktuella situationen är det möjligt att göra upp med oss inom en mycket snar framtid. Men då måste man visa lite positiv vilja. Då måste man vara lite flexibel. Då kan man inte vara så låst som man har varit. Man måste begripa att det är skarpt läge och att läget är allvarligt. Regeringen har att välja mellan att ta ansvar eller att ägna sig åt någon sorts populistisk verksamhet vad gäller synen på försvarets ekonomi. Populism löser inte problem. Oansvar löser inte problem. Bristande insikt om realiteter löser definitivt inte problem. tror jag att insikten att det här inte håller finns på regeringssidan, men frågan är om förmågan, kraften och viljan finns. Insikt kan vara en sak, men det gäller att också orka handla, göra någonting. Då är frågan om det är viktigare att föra en valdebatt utifrån partitaktiska utgångspunkter eller att försöka göra upp. Vårt erbjudande står kvar. Jag yrkar bifall till reservationen. 9 (V): Jag börjar med att yrka bifall till den gemensamma reservation som Socialdemokraterna och har i betänkandet. Betänkandet utgår från den senaste riksrevisionsrapporten om försvaret och dess verksamhet. Det har , åtminstone under innevarande år och även , lagts fram rätt många sådana rapporter. Alla har kommit fram till i princip samma sak. Den reform som ska genomföras av nuvarande regering kommer inte att lyckas. Det finns allvarliga brister på många områden. Det finns allvarliga brister i regeringens styrning. Det finns allvarliga brister i de planer som funnits. Och de finns kvar. Det som den aktuella revisionsrapporten går in på är förmågan till uthålliga insatser. Det är bara en del av det hela, men det grundar sig i allt det andra som Försvarsmakten ställts inför, i de problem den har. skriver att deras bedömning är – och jag tror att alla håller med om att det stämmer – att vi inte kommer att ha någon försvarsmakt som fungerar som den är tänkt att fungera, kanske inte ens . Det är mycket allvarligt. var inne på många av detaljerna i revisionsrapporten och också vad som har kommit fram i regeringens svar. De delarna är allvarliga i sig, och tillsammans blir det en ganska allvarlig helhetsbild. Jag vill också lyfta fram utvecklingen. Jag vill påstå att regeringen har haft en konstig inställning till hur problemen ska lösas och vad de består av. De har nämligen satt en karta, vilket jag har sagt förut i debatterna. Jag har nu såväl i försvarsberedning och försvarsutskott som i andra forum lyft fram de problem som finns i dagens försvarsmakt och vad de beror på. Just sättet att lägga en karta över verkligheten har regeringen använt inte bara när det gäller försvarsfrågan utan på många andra ställen också. De lyfter på kartan, ser verkligheten och lägger tillbaka kartan igen eftersom det är kartan som gäller. Det är anmärkningsvärt att de inte vill se hur verkligheten ser ut utan lägger över kartan. Det skapar bara alltmer problem, vilket rapporter och den här rapporten också visar. Vi kommer ingenstans om man inte på allvar tar hänsyn till de faktorer som finns. Det handlar om allt det som vi har lyft upp förut: Det finns inte tillräckligt med personal, rekryteringsprocessen fungerar inte och materiel finns inte. Det kommer att bli oerhörda kostnader för försvaret , med tanke på de problem de har. I betänkandet kan man läsa om den bedömning som regeringen och som också utskottsmajoriteten gör – det står egentligen samma sak i utskottets utlåtande och ställningstagande som i regeringens bedömning: Regeringen bedömer att de antaganden och utgångspunkter som ligger till grund för granskning är alltför begränsade. Vi har haft ett antal rapporter från om de brister som finns i Försvarsmakten. Det står också: Regeringen menar därför att det är svårt att bedöma och ta ställning till de långtgående slutsatser som dras i rapporten. Detta är ett exempel på att regeringen lägger på en karta i stället för att titta på verkligheten. , om några, granskar det här, och de rapporter som de har lagt fram har varit eniga i varje del. Det är egentligen bara i den här sista av dem som de har lagt fram den här kritiken. Vad gör regeringen? De sopar undan det här och säger att det inte går att dra sådana slutsatser. Jag tycker att de verkar gömma huvudet i sanden. För svensk försvarspolitik är detta tyvärr ett stort aber, ett stort men. Vi kommer nämligen inte att komma överens. Vi har haft en slutkläm i Försvarsberedningens arbete som har varit lite turbulent. Men inställningen har ändå varit att alla partier i riksdag ska komma överens i försvarspolitiken. Den inställningen har funnits ända fram till ungefär den . Vi har olika utgångspunkter. Jag håller inte med om allt som säger, men han har ändå varit tydlig med att de har sträckt ut en hand. Vi har också sträckt ut en hand och gjort så mycket vi kan för att komma överens om försvarspolitiken. I svaret läser jag att regeringen inte är intresserad av detta. Det är ett stort problem som kommer att lyftas fram och vara ett stort problem även nästa mandatperiod – oavsett vilken regering vi får – särskilt eftersom man gärna skjuter upp frågan om hur man ska hantera det här till efter valet och när nästa försvarsbeslut ska komma. Jag håller med om det som står i reservationen. Det här är viktigt att göra . Det går inte att vänta. Då blir det bara allt värre. Alltså måste regeringen agera nu och börja förbereda de förbättringar som behöver göras i Försvarsmaktens utveckling.