prot · H10994 · 2014-04-02 00:00:00 — kommer målet att bli att insamlingen ska relateras till den mängd elprodukter som säljs. slängs också många lågenergilampor på fel ställen. Regeringen har därför tagit initiativ till en dialog med branschen. Målet har satts till att man ska få in två miljoner fler lågenergilampor jämfört med . I många sammanhang diskuteras att det behövs krav på att våra vardagsprodukter ska få en längre livslängd. Det kan vid en första anblick tyckas positivt och klokt att vi på så sätt minskar våra avfallsmängder. finns dock en minussida, då det ständigt sker en teknikutveckling som gör att nya apparater är effektivare och energisnålare. Ofta tillverkas också nya maskiner på ett sätt som gör dem lättare att återvinna. På matsidan gäller analogt att om vi vill ha varor med längre hållbarhet och på det sättet minska matsvinnet får vi använda en större mängd konserveringsmedel och olika tillsatser, vilket självklart måste betraktas som negativt. Fosforn i vårt avloppsslam är en annan viktig fråga som diskuteras flitigt. Fosfor är ett viktigt näringsämne, och då det är en ändlig resurs är det viktigt att återvinna denna. har på regeringens uppdrag tagit fram ett etappmål som anger att ska av fosforn i avloppen ska återföras 2018. Sammanfattningsvis kan jag konstatera att det händer mycket på avfalls- och kretsloppssidan. Många olika frågor är aktuella, och regeringen jobbar intensivt med frågorna. ligger långt framme, men vi måste skärpa våra mål och sträva efter att bli än bättre. Detta är också regeringens bestämt uttalade ambition. vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet. 109 (SD) replik: Jag ska fatta mig mycket kort. När nu tog upp detta med lågenergilamporna, återvinning av fosfor och så vidare blir det kanske intressant att fortsätta den diskussionen. Mina konkreta frågor är: Varför tar vi inte bara bort lågenergilamporna? Varför behövs de? Varför förbjuder vi inte dessa giftiga produkter, som riskerar att kontaminera våra hem och kanske skada våra barn? 110 (M) replik: Våra lågenergilampor infördes för till följd av att de som namnet anger drivs med mindre energi. gjorde själv jämförelsen med en vanlig traditionell 60 watts glödlampa och talade om hur mycket mindre energi som krävs för att få motsvarande ljusmängd med en lågenergilampa. Det sker en teknikutveckling, och alliansregeringen är mån om att uppmuntra teknikutveckling och nya innovationer. framstår inte lågenergilamporna som lika fördelaktiga och bra som man upplevde att de var inledningsvis. Vi har fått en ny typ, nämligen LED-lamporna, som är lysdiodlampor. Även de kräver mindre energi, men de har på giftsidan inte den olägenhet med kvicksilver som nämnde. Successivt kommer givetvis lågenergilamporna att fasas ut. Vi kommer alltmer att gå över till LED-lampor. Det ser vi själva om vi går i en elaffär . Allt fler produkter är baserade på LED-lampor. Det skulle vara en alldeles för dramatisk åtgärd att från till en annan gå in och bestämma. Det får successivt ske en utfasning. 111 (SD) replik: Som jag sade i mitt anförande var jag ganska kritisk även till att man införde detta. Man bytte ut ett problem mot ett annat. Man gick före på ett sätt som är helt bakvänt. är vi i det läget att tekniken har sprungit ifrån oss. Tekniken har gjort lamporna överflödiga. Jag skulle gärna se att vi inte bara fasar ut dem långsamt. Jag kan verkligen inte se varför vi över huvud taget ska släpa in dem i våra hem med alla de nackdelar som jag räknade upp i mitt anförande. Det handlar om fosforåtgången, som kanske är hundrafalt mot en diodlampa, liksom om bly, kvicksilver och allt det som LED-lamporna är fria från. Tekniken har sprungit ifrån oss. Lamporna behövs inte längre. Vi borde agera utifrån det. 112 (M) replik: Som tekniker själv hyllar jag mycket teknisk utveckling. Det är glädjande att det kommer nya produkter som ständigt är effektiva och bättre på alla sätt. De är mindre energikrävande, ger samma ljusmängd, är lättare att återvinna, är mindre giftiga och så vidare. Det har hänt också inom detta område. Man måste också ha en förståelse för att det är processer. Man kan inte från ena dagen till nästa gå in och sätta ett stopp. Det skulle få för allvarliga konsekvenser för konsumenterna. Här får det successivt bli en utfasning. Vi får inte helt klassa ned lågenergilamporna. De har en avsevärt lägre energiförbrukning och en avsevärt längre livslängd. Det gör att det inte är särskilt ofta man behöver byta sina lågenergilampor. Som jag nämnde i mitt anförande har regeringen alltmer tagit initiativ till att diskutera med branschen hur vi ska bli bättre på att på rätt sätt återvinna våra lågenergilampor och ha en tydlig målsättning för det som man också uppnår. 113 (FP): och Alliansens avfallspolitik bygger på avfallshierarkin, på principen att förorenaren betalar och att samhället har ett ansvar att underlätta för konsumenter att göra rätt genom att ge god information och ha ett enkelt och tillgängligt återvinningssystem. Vi anser att informationen kring avfallshanteringen måste och kan bli bra mycket bättre. Det ska inte råda någon tvekan för konsumenten om var man ska lämna sitt avfall för att göra rätt eller hur man ska göra för att det ska bli rätt. Får konsumenten inte bra information är det lätt att avfallet hamnar på fel ställe. Märkning och information på varor måste också vara tillfredställande inte minst om farligt avfall. Regeringens avfallsutredare lämnade ett betänkande till regeringen . tog upp många mycket intressanta förslag som avfallshierarkin, höjd ambitionsnivå och producenternas ansvar vad gäller materialåtervinning och förpackningsutformning. Andra förslag, som kommunalisering, ställde vi oss dock tveksamma till. Flera aktörer kan finnas på denna marknad. Det viktigaste är att målen uppnås, inte vem eller vilka utförarna är. Det är viktigt att konstatera att den hushållsnära insamlingen och källsorteringen är grunden och basen. Efter en omfattande remissomgång med många interna diskussioner och samtal mellan regeringen och berörda aktörer stod det ändå klart att utredningens förslag var ofullständigt. Det är orsaken till att vi får vänta på propositionen. Det saknades bland annat en tillräckligt utförlig konsekvensanalys för att motivera en fullständig kommunalisering av insamlingsansvaret. Regeringen är angelägen om att hitta en långsiktig och stabil lösning som leder till bättre service, ökad resurseffektivitet och bättre samarbete. För att det ska vara möjligt måste aktörerna vara överens om hur en sådan lösning kan se ut. Därför har vi hört här om den arbetsgrupp som miljöministern har inbjudit till och startat. Där pågår nu ett samspel med aktörerna för att ta fram ett nytt förslag. Planen är att det arbetet ska vara avslutat och kunna presenteras fram . Gruppens huvuduppgift blir att komma överens om hur ansvaret för insamlingen av förpackningsavfall och returpapper ska utformas. Men den ska också diskutera andra förslag som bland annat framkom i utredning. Det råder ingen tvekan om att regeringen har en ambition att finna en bra och långsiktig lösning, en lösning som också kan få en acceptans av berörda intressenter och där konsumenterna står i fokus och framför allt att avfallsmängden ska minska. Vi ska också se till att det avfall som trots att blir ska användas som en resurs. Utgångspunkter för arbetet är att åstadkomma en ambitionshöjning och att det ska bli enklare och tillgängligare för hushåll och andra att få insamlingen att fungera. Det ska betraktas som en resurs och vara kostnads- och resurseffektivt. Den tillsyn som finns ska kraftfullt förbättras. Men vi ska också ta vara på möjligheterna till ökad resurseffektivitet och materialåtervinning som kan komplettera insamlingen från hushåll och verksamheter. och Alliansen anser att det är nödvändigt att fortsätter att sanera förorenade områden för att minska riskerna med giftspridning i samhället, som till exempel det slam som redan har tagits upp här . Det är viktigt att vi kan klara av att skilja ut till exempel kadmium från fosfor. har lämnat förslag på etappmål för att öka takten i efterbehandling av förorenade områden. Att möjliggöra industrietableringar på sanerade områden för att spara utbyggnad på jungfrulig mark är en fråga som lyfts i Miljömålsberedningens arbete. I går fick miljö- och jordbruksutskottet en god inblick i hur sanering av det stora oljeutsläppet på kunde genomföras. Det skedde ett stort oljeutsläpp som drabbade ett antal öar vid . Tack vare enorma insatser och ett stort engagemang lyckades man över förväntan med att sanera denna enorma mängd. Om jag uppfattade saken rätt handlade det om olja. Väldigt mycket av arbetet var att man rent manuellt fick skrapa stenar och berghällar rena från olja. Erfarenheterna visar väldigt tydligt på ett behov av ett ökat statligt ansvar. Men vi ska också arbeta vidare och driva på som vi redan gör vad gäller . Det är en internationell konvention som reglerar gränsöverskridande avfallstransporter. Vi har också hört här om mikroplaster. Det är en annan fruktansvärd förorening i haven med enorma konsekvenser. En god avfallshantering för både hushåll och företag är angelägen för att säkra det kretslopp som behövs för att återanvända material och hindra farliga ämnen från att spridas i miljön. Vi är nöjda från att alliansregeringen lyckas driva frågan kring återvinning av till exempel byggnadsmaterial. Men det återstår en hel del uppgifter kring till exempel gruvindustrin, att kunna ta vara på avfall där, så det finns många utmaningar. anser att mängden avfall måste minskas dels från källan, det vill säga när produkten framställs, dels genom en effektiv källsortering, där restprodukterna måste tillvaratas på ett optimalt sätt. Att i slutet av kedjan utvinna mer energi och utveckla en bra el-värme-kyla-distribution är en väg att gå in i ett hållbart samhälle. Grundprincipen är fortfarande att producenten har kvar sitt producentansvar. Det innebär ett incitament för att bringa ned förpackningarna, till exempel genom att lättare kunna återanvända produkten. En annan grundbult är en ökad konsumentmedvetenhet kring varors påverkan på miljö och klimat och kring värdet av att också renovera och återanvända. Slutligen, herr talman, vill jag i ljuset av detta kunna referera till en glädjande läsning om hur butikskedjor nu satsar på återvinning. textilier slängs i soporna. har nämnt de kläder per person och år som köps och de som slängs. Men finns ett branschinitiativ att låta konsumenter lämna använda kläder i butiker. Det är ett sätt. Men framför allt handlar det om att till exempel återvunnen polyester ska användas och att andra hållbara material ska vara det som gäller framöver. Det kommer att krävas förändringar vad gäller våra konsumtionsmönster för att vi ska kunna skapa det hållbara samhället. Mycket arbete i den riktningen är genomfört och igångsatt. Inte minst har ett antal etappmål antagits. Med det, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga övriga yrkanden. Jag vill slutligen säga att det är viktigt att det arbete som är igångsatt får fortsätta. 114 (V) replik: Jag blev lite nyfiken på en del av det som sade om den arbetsgrupp som har tillsatts på för att försöka få fram ett förslag utifrån förslag. Som sade tycker jag att vi måste ha ett tillgängligt och enkelt återvinningssystem. Just detta att kommunerna får ansvar för detta fastighetsnära är ett sätt att åstadkomma detta. Arbetsgruppen ska ta fram ett förslag, och säger att aktörerna måste acceptera förslagen och till och med vara överens. Betyder det att ni från regeringens sida har abdikerat? är det ju politikernas ansvar att göra avvägningen. Det kan finnas motstående intressen, men då måste det politiska systemet kunna lösa frågan. Eller har ni gett aktörerna vetorätt, så att arbetsgruppen får jobba tills de är överens, eller är ni beredda att ta ert ansvar? Det skulle ha kommit en proposition , och kommer det kanske ett förslag . Det vore bra om kunde utveckla det lite grann, så att vi får veta. 115 (FP) replik: Jag sitter inte på andra sidan vattnet, så att jag kan avslöja allt. Men det som är viktigt och den information som jag ändå kunde delge och som vi också har hört tidigare under debatten gäller den här viktiga arbetsgruppen. Nej, det kom ingen proposition, för det saknades en hel del. Utredningen var inte till fyllest. Däremot finns det ett stort behov av att tydliggöra vissa saker, att kunna peka på en långsiktighet där de olika aktörerna tillsammans kan ta steg framåt, givetvis under ledning av miljöministern. I utredningen fanns det oerhört många förslag som det inte råder någon tvekan om. Det handlar om en höjd ambitionsnivå, att tydliggöra, att ställa krav. Det handlar om tillsyn, och det handlar också om avfallshierarkin. Här råder det inga delade meningar. Jag tror att det gäller det sista – vem som ska ha huvudansvaret. Där borde man under ledning av miljöministern kunna komma framåt. Här gäller det att ge och ta. Det viktigaste är att samhället och politiken ställer krav på vad vi vill uppnå. Vem som ska utföra det är egentligen en sidosak – det är inte det viktigaste. 116 (V) replik: Den remissbehandlades , och en proposition anmäldes till . har det snart gått . Även om utredningen kanske var ofullständig i vissa avseenden tycker jag att man kan förvänta sig av en regering att den kan komma fram med en proposition i en så här pass viktig fråga, inte minst mot bakgrund av att återvinningen har minskat under den borgerliga regeringen. Det behöver tas konkreta steg. Ett kommunalt insamlingsansvar är inget hinder. Även de privata aktörerna måste vara inne i systemet. Men som på andra områden är det naturligt att kommunen har ett helhetsansvar för en planeringsfråga. Någon måste se till helheten, och det är naturligt att kommunerna gör det. Jag tycker att ni från den borgerliga sidan borde lyssna till era kommunpolitiker. Om man frågar dem är det nog många som tycker att vi ska ha ett kommunalt insamlingsansvar. Nej, det har inte blivit mycket. Det har blivit en tummetott av utredningen. kommer ett förslag. Jag vet inte om det sedan ska remissbehandlas. Om alliansregeringen tyvärr sitter kvar kommer det i så fall att dröja ytterligare innan det från borgerlig sida skulle komma en proposition. Här har gått. Det beklagar jag i denna viktiga fråga. 117 (FP) replik: Det viktigaste i den här viktiga frågan är att det blir ett bra och långsiktigt resultat. Här behöver branschen och aktörerna veta vad som gäller under framöver. Jag förstår att kommunpolitiker och kommuner är mycket intresserade och engagerade i den här frågan, för här finns en naturlig koppling mellan att samla in material och kanske också använda restprodukter i värmekraftverken. Här finns givetvis en ekonomi som vi inte kan bortse från. Men här måste vi som politiker höja blicken och tillvarata också entreprenörer. Vi har fantastiska entreprenörer som också kan lösa det problem som vi behöver få löst, det vill säga att på ett effektivt, säkert och konsumentvänligt sätt åstadkomma insamlingar och också ha kraven på sig att det vid tillsyn ska fungera tillfredsställande. Jag tror att det är det viktigaste. Det säger om att det har varit stiltje och inte hänt något stämmer inte. På område efter område har ändå steg tagits. Vi jobbar väldigt hårt med till exempel matsvinn. Vi jobbar med farligt avfall. har lämnat en skrivelse efter uppdrag från regeringen och från Miljömålsberedningen. Jag menar att det händer väldigt mycket positivt. Steg tas i rätt riktning. Men jag delar uppfattning att om vi här hade kunnat presentera en proposition hade vi självklart varit tacksamma och nöjda. Men kommer vi förhoppningsvis att se en lösning . 118 (C): Åhörare som kanske finns på distans och inte på läktaren! Vi debatterar miljö- och jordbruksutskottets betänkande 16 om avfall och kretslopp. Jag ska upprepa det som jag tror att jag sade i förra årets debatt, men det är värt att säga igen, nämligen att jag tycker att det är fel att tala om avfall. Jag vill hellre tala om resurser. Avfall är en resurs som har hanterats fel och därmed inte kan tas till vara. Avfall kan också uppkomma om resurser förorenas med kemikalier eller farliga ämnen. Därmed försvåras en återanvändning av resurserna. Om man tar naturen som exempel finns det inget avfall där naturligt, utan det är resurser i ett kretslopp. Målet för samhället måste vara precis detsamma, alltså att skapa resurseffektiva kretslopp av material. talade mycket vältaligt om cirkulär ekonomi. Det är precis det som det handlar om, att hitta samhälleliga kretslopp och samhälleliga resursflöden. Ett bra exempel på det som har hänt och som har utvecklats inom detta område är utsorteringen av matavfall. Vi hade en sådan situation att det fanns ett etappmål, eller delmål, i miljömålssystemet till 2010. Jag tror att det då var ungefär lite av kommunerna som hade utsortering av matavfall. Om de stora kommunerna, inte minst , då hade varit med på banan hade detta mål nåtts. I fanns det länge en ambition och egentligen ett lite flashigt kvittblivningsperspektiv att man skulle ha avfallskvarnar. Man skulle köra ned bra resurser, förstöra dem på vägen i ett avloppssystem och sedan återvinna dem i avloppsreningsverket. Ni vet alla vilka problem vi har med rötslam och med att kunna använda den resursen. Som tur är har backat från detta nu och är med på tåget i och med att regeringen, efter förslag från Miljömålsberedningen, är tydlig med att det inte bara ska utvinnas näringsämnen. Förut var målet att man skulle utvinna näringsämnen. Då kunde man ha rötslam eller kompost. är det också tydligt att det ska utvinnas näringsämnen och energi. Det styr tydligt mot det som det har talats om, alltså biogasutvinning. Då får man biogas, biogödsel och väl fungerande kretslopp. Det är värt att understryka att det nu har skett. Som nämnde i sitt anförande ligger vi nu på helt andra nivåer när riktlinjen från staten är tydlig. ligger långt fram när det gäller att skapa resurseffektiva kretslopp. Grunden lades av miljöminister , centerpartist, med kretsloppspropositionen. Det är kul för mig som centerpartist att kunna säga. Då infördes också producentansvaret. Man talar nu om avfallshierarkin. Jag tror att har talat om trappa. Det handlar om hur man ska tänka när man ska minska uppkomsten av avfall och återanvända saker först och främst innan man återvinner via energiutvinning och har deponering. Vi är, som sagt var, bra på återvinning. Men målet med kretsloppsarbetet var att minska uppkomsten av avfall, eller snarare minska cirkulationen av resurser. Att vi ska ha resurseffektiva kretslopp innebär att det inte bara är ett mål att återvinna till exempel förpackningar utan att minska uppkomsten av förpackningar och minska uppkomsten av avfall. Det är just därför som det i fråga om resurshantering och kretslopp är viktigt att få in innovation. Om man är lite osäker på varför det blev som det blev får man gå tillbaka till källorna. Jag har pratat med , och det fanns en tanke med att det var branschen som fick detta ansvar från början just för att man skulle få in innovation. Tyvärr – det är viktigt att veta – togs checks and balances, alltså uppföljnings- och sanktionsåtgärder, bort . Det var , som var miljöminister , som tog bort dem. Sedan har vi fått en infekterad diskussion om vem som ska ha ansvaret för insamlingen. Min känsla är att kommuner och landsting och Avfall , som kanske inte fanns då men som finns , egentligen aldrig förlikade sig med att de inte fick insamlingsansvaret. Jag brukar ibland känna att det finns likheter med arbetsmarknadens parter. Vi har arbetsgivarparter och arbetstagarparter. Enligt svensk modell är det bästa att de kommer överens. Om de inte kommer överens springer de till regeringen och ber om lagstiftning för att dra åt sitt håll. Jag känner att det lite grann är likadant på detta område. Det bästa är om parterna på denna marknad skulle komma överens. huvudtanke när han lade fram betänkande var att han skulle hitta en förhandlingslösning. Men skyttegravarna var tyvärr lite för djupa, och han fick tidsbrist. Han lade fram ett förslag enligt vilket han principiellt tyckte att man skulle flytta insamlingsansvaret. Detta förslag talade om att det skulle göras men inte hur. Jag har en stor respekt för att man utifrån ett principiellt ställningstagande kan vilja förändra huvudmannaskapet för insamling av förpackningar och tidningar och föra över det till kommunerna. Men då bör man också ha en tanke om hur ett sådant förändrat huvudmannaskap ska gå till och hur själva överföringen ska ske. Vi har privata aktörer, när det gäller både fastighetsnära insamling och annan form av insamling, som har ett uppbyggt system. Ska kommunerna bara ta över detta, eller hur ska själva övertagandet ske rent fysiskt? Alla är överens om att vi ska ha ett ekonomiskt producentansvar kvar för dem som för ut förpackningar och tidningar på marknaden. Men hur ska ersättningen se ut om det är någon annan som har insamlingsansvaret? Hur garanterar vi att det inte blir kostnadsdrivande för producenterna eller för skattebetalarna? Detta ska funka i stora kommuner. och har nämnts här. Och det ska funka i och också. Det är viktigt. Därför måste man understryka att inte gav svar på dessa frågor. gav ett principiellt svar på att det skulle ske men inte hur. Det är bara att konstatera att det inte gick att göra en proposition och föreslå lagstiftning utifrån underlaget från . Hade vi principiellt gjort det hade vi fått fundera på hur detta ska gå till i praktiken. Det hade blivit processer och så vidare. Vi hade fått mycket mindre innovation. Ingen hade under den tiden velat investera och öka effektiviteten i detta system. Tittar man på reservation 12 från Socialdemokraterna, och vill de principiellt flytta huvudmannaskapet till kommunerna. Jag kan ha respekt för detta principiella ställningstagande. Men respekten kräver att man har en aning om hur man skulle vilja göra ett sådant överförande. Annars är det inte ansvarsfullt. Det är just därför som regeringen under har överlämnat denna fråga till en arbetsgrupp. Detta gör man för att hitta en långsiktig och stabil lösning som leder till bättre service, ökad effektivitet och ett bättre samarbete. Man vill gärna, om möjligt, att parterna är överens om hur detta system ska funka. Flyttar vi ansvaret till en annan huvudman och fortfarande har skyttegravskrig tror jag nämligen inte att världen kommer att bli så väldigt mycket bättre heller. Det gäller alltså att göra det här. Regeringsmakten kräver lite ansvar. Det är lätt att som opposition säga: flyttar vi det här. När sedan ett sådant principiellt ställningstagande träffar verkligheten gäller dock att man också ska kunna genomföra det, och lade inte grunden för hur ett sådant genomförande skulle gå till. Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 119 (KD): känner man att man skulle vilja recirkulera sina tidigare anföranden i dessa ämnen. Med tanke på vad detta betänkande heter, nämligen Avfall och kretslopp, kunde det kanske vara lämpligt i kretsloppet för vad vi säger i talarstolen också. Jag tror att vi till viss del hade kunnat skriva varandras manus , herr talman. Att vi vill tala om de här frågorna visar väl också på att vi har konstaterat att de är viktiga, och jag har satt upp några ord jag tror är viktiga för mig att konstatera. Det är förvaltarskap, det är tydlighet och det är långsiktighet. Detta gör att avfallshierarkin är väldigt central. Det är viktigt att vi kan leva upp till den. För någon vecka sedan diskuterade vi i kammaren en giftfri vardag, och vi tangerar det i det här betänkandet också. En giftfri vardag är egentligen förutsättningen för ett hållbart kretslopp – att vi kan hantera våra resurser på ett sådant sätt att vi håller dem så rena som möjligt för att använda dem i så många olika former som möjligt.