prot · H20915 · 2014-11-04 00:00:00 — Jag tror att det är angeläget att vi tar oss tid att utreda konsekvenserna av olika handlingsalternativ innan vi bestämmer oss för att det ena eller andra ganska enkla greppet med automatik löser problemen. Oavsett om järnvägstrafiken är reglerad eller avreglerad krävs det ökade insatser för att förbättra infrastrukturen. Det spelar ingen roll vem som kör tågen om inte spåren är hela och växlarna fungerar. Det finns också ibland, skulle jag säga, i olika politiska grupperingar en övertro på avreglering respektive påreglering som allena saliggörande för att lösa stora och komplexa problem. Regeringen vill avvakta den pågående utredningen och de resultat som den kommer att komma fram till. Därefter tar vi ställning till vilka åtgärder som behöver vidtas. Men det är inte så enkelt som att alla problem försvinner bara man påreglerar igen eller marknadsutsätter lite till. Hade det varit så enkelt hade det varit mycket enklare. 83 (V): Jag vill lyfta in ytterligare saker i debatten. Avregleringen bidrar också till att de bolag som verksamheten är uppsplittrad på har dålig koll på sina underentreprenörer, vilket exempelvis har lett till att anställda inte har fullgod utbildning för det de ska utföra. Detta har orsakat dödsfall för maskinförare i samband med banunderhållet. Det är helt oacceptabelt. Så kan vi inte ha det. Det tyder på att saker och ting har gått för långt för länge sedan. Det är ingen som ska riskera att dö på jobbet. Det är också så att vi måste se över systemet för att kraftfullt förbättra och satsa på de hållbara transporterna, som har sagts här tidigare i debatten. Jag vill peka på att IPCC nu i dagarna kom ut med sin femte syntesrapport, där de med ännu större säkerhet än tidigare pekar på att vi påverkar klimatet med våra klimatutsläpp och att vi måste minska utsläppen med 40–globalt till 2050 för att undvika en tvågraders medeltemperaturhöjning på jorden. har unika förutsättningar för att ställa om. Vi är ett rikt land. Det är väldigt viktigt att vi använder teknik och styrmedel för att lyckas med det här. Transportsektorn är den allra viktigaste sektorn, och transporterna på järnväg är oerhört viktiga, som alla här inne vet. Det är därför jag verkligen vill att man skyndsamt ska organisera järnvägen på ett bättre sätt för att få över gods från lastbil till järnväg. Det är oerhört viktigt. Det är viktigt att vi också får över persontransporter till järnväg från biltrafiken. Jag vill också gå in lite på den ideologiska debatten. Man pratar om att jag går långt åt ena hållet och andra långt åt det andra med marknadsavregleringar. Jag tycker inte heller att pendeln ska gå för fort åt båda hållen. Jag tror inte att det är bra att gå för långt åt extremerna. Men har vi gått mot en sorts råkapitalism, där vi låter människor dö på jobbet, där vi låter människor stå på perrongen i totalt kaos och så vidare. Man har så länge trott på avregleringarna och på att det egoistiska vinstintresset ska kunna styra verksamheten på ett klokt och ansvarsfullt sätt i hanteringen av en helhet – som man måste ha ett helhetsansvar för. Därför anser jag att regeringen borde titta på möjligheterna för en viss återreglering. Jag menar inte heller att vi ska återreglera exakt allt och gå tillbaka till det som rådde tidigare, utan jag tror också på decentralisering. Vi ska ta vara på kunskaper ute i verksamheterna, lyssna och jobba med olika enheter, men vi ska titta på en återreglering som kommer bort från de alldeles för stora problem som vi ser. Till vill jag säga att hans tolkning av de rapporter han talar om absolut inte stämmer överens med den erfarenhet som befolkning och företag har. Det har rapporterats i Ekot om att pengar som gått till järnvägen inte kommit fram på grund av det råder så stora brister i organisationen. I stället för att låta pengarna gå till ökat underhåll har underhållsföretagen sparkat och varslat 150 personer. Det här har också bidragit till att arbetsmiljön försämrats. kom det rapporter om att underhållsarbetare fått jobba ute för att laga kontaktledningar i sträck. Det här är helt orimligt. Jag undrar om infrastrukturministern vill titta på arbetsmiljön i detta sammanhang. 84 (MP): För att fylla på nyhetsrapporteringen kan jag säga att vi fick veta att lokförare har slutat rapportera fel eftersom de ser att det ändå inte görs någonting åt dem. Detta är oerhört allvarligt. Vi har faktiskt ansvar för den statliga infrastrukturen. Så här får det inte fungera. är kanske inte något lysande exempel på välfungerande avreglering. Biljettpriserna är högre där än på andra ställen. Man har också fler dokumenterade olyckor. Men delar jag ministerns syn att det inte är så enkelt som att det bara handlar om avreglering eller återreglering, för det handlar om att man måste ha kompetens. Vi som fattade beslutet om att slå ihop och till måste se till att kunnandet om järnvägen återupprättas och att det tas ett samlat ansvar, så att det finns kompetens och så att man vet vad man gör när man beställer och planerar ett arbete. Det krävs också ett långsiktigt ansvar. När stambanorna byggdes ut i var det ett mycket viktigt moment i att omvandla från ett fattigt jordbruksland till ett modernt industriland. Då tog man ett långsiktigt ansvar. Vi behöver göra det igen för att kunna klara oss utan olja i transportsystemet och hantera klimatfrågan. Då måste vi kunna beställa nya tåg. Vi måste ha fräscha vagnar. Vi måste ha en samhällsplanering som utgår från att man tänker långsiktigt. Tyvärr är det precis motsatsen till det som händer när man har en avreglerad marknad och korta tidsperioder. Då finns inte incitament till nytillverkning och långsiktig planering. Vi behöver under ordnade former se till att återupprätta förtroendet för järnvägen. Det är den samlade ambitionen från och Socialdemokraterna. 85 (S): Det var ett väldigt bra initiativ som förra gav regeringen att ta fram en utredare som kunde jobba med frågan för att till exempel förbättra samordningen. Det finns uppenbara brister som inte minst här har fört fram. och har också vidimerat det, kan man väl ändå säga. Det finns mycket att göra. När man ställer kunskapsfrågan till resenärer om de vet vem som äger vad tror i varje fall väldigt många att det är SJ som äger banorna och tågen, och sedan skyller de på SJ vid förseningar och när avgångar ställs in. Någonstans ska vi förhålla oss till det. Det är klokt. För en resenär spelar det ingen roll om det är som äger banorna och SJ eller andra tågaktörer som kör tågen. Det ska fungera. Det fungerar inte , fru talman. Det har vi hört flera nämna här tidigare. Vi måste verkligen ta det på största allvar. Det är klokt att invänta utredningens slutbetänkande och se vad vi kan göra för att larm och varningar tas på allvar. Det är jätteviktigt. Det finns mycket att göra. I väntan på det måste vi se till att de banor och spår vi har kan användas mer optimalt. Det går att göra med ett bättre och effektivare underhåll. Men då måste det finnas någon som håller i helheten och tar ansvar. Där är vi inte ännu, men dit ska vi komma. 86 (M): Det finns en form av ideologisk klangbotten i frågan hur man ser på det svenska järnvägssystemet, vad som ska vara statens roll, vad som kan vara privata aktörers roll och sådant. Jag konstaterar att utgångspunkt rätt mycket är återreglering och förstatligande. Jag har där en annan uppfattning. Jag tittar på vad som finns i forskning och utvärdering. Man konstaterar att möjligheten för privata aktörer när det gäller drift och underhåll har gett lägre priser. Man har sett en förbättrad kvalitet när det gäller allvarliga fel inom järnvägssystemet. De huvudteser som drivit faller om man tittar på forskningen. När säger att det blir dyrare kan vi konstatera att forskningen visar att det tvärtom har blivit billigare. Det viktiga är att hålla fast vid möjligheten för privata aktörer att gå in och göra drift och underhåll. Vi har ett behov av en samlad kraft till exempel i form av . Det handlar om att utveckla dess förmåga när det gäller upphandlingar. Vad det är för entreprenadformer man ska ha? Hur utformar man upphandlingar på så sätt att de driver innovation? Det handlar om att man tar till sig ny teknik och ger incitament att bidra till en långsiktig kvalitet. Det gäller inte minst att vi använder skattebetalarnas pengar på ett sådant sätt att vi får mest underhåll för pengarna. Vi får det genom att ha konkurrens. Men vi måste också utforma och utveckla entreprenadformerna på ett sådant sätt att vi använder skattebetalarnas pengar på ett ansvarsfullt sätt. Det är utomordentligt viktigt att hålla fast vid den konkurrensen. Jag ser där en glidning från minister sida. Hon säger att en del av underhållet ska nog staten kunna göra. Då blir min följdfråga: Delar uppfattning att det viktigaste är att det är staten som gör underhållet på järnvägen? Eller ska vi hålla fast vid den framgångsrika modellen som ger mer underhåll för pengarna och ha en konkurrens i detta? Det har visat sig ge mer underhåll för pengarna utan att kvaliteten blir lidande. 87 BORIANA (M): Man nämner kunskaper hos resenärerna. De har inte helt fel. En stor del av trafiken körs fortfarande av statliga SJ, och mer än hälften av underhållet sköts av det statliga Infranord. Om vi fortsätter på kunskapstemat kvarstår faktum att 1994–2006 var det land inom EU som satsade minst på infrastruktur. Resultatet kunde vi tydligt se när alliansregeringen tog över. Det var undermåliga vägar och järnvägar, eftersatt underhåll och inte minst otillräckliga genomfartsleder i våra storstadsområden. Det är arvet efter några S-regeringar som under den tiden var uppbackade av både och MP. Konkurrens på lika villkor är viktigt för att erhålla sunda företag och god tillväxt. Genom detta skapas nya jobb och därmed ökade resurser till välfärden. Jag vill fortsatt se ett svensk transportsystem som sätter resenärerna först. Det är beklagligt att andra vill fortsätta att pumpa in skattebetalarnas pengar i ett olönsamt statligt monopolföretag. 88 Statsrådet (S): När man lyssnar på företrädarna från den borgerliga sidan kan man lätt få intrycket att vi har en fantastiskt välfungerande järnväg i och att resenärerna jublar över att det är så konkurrensutsatt och så många företag som verkar på marknaden. Jag är inte riktigt säker på att jag delar den verklighetsbilden. och regeringen är helt överens om att det svenska järnvägssystemet har stora problem och att det är helt nödvändigt att göra stora förbättringar på området. Det är en avgörande fråga för att vi ska få fler jobb, leva upp till vårt miljöansvar och öka mobiliteten i samhället. Vi har redan berört att ökat underhåll är en nyckelfråga. Men självklart är även organiseringen av järnvägen en del av arbetet. Utan att föregripa utredningen skulle jag gissa att det kommer att finnas delar vi kommer att komma fram till att staten behöver koppla ett fastare grepp om, framför allt underhållsåtgärder. vittnar ganska många om att det finns en del gränsdragningsproblematik och gränssnitt där man hellre skjuter över ansvaret på någon annan än tar det själv eftersom man bara har fått betalt för en viss del. Jag tror att det kommer att finnas sådana delar. Det betyder givetvis inte att allt underhåll är lämpligt att återföra till statlig regi. Men jag är ganska säker på att det kommer att finnas delar som lämpar sig för statligt utförande. När det gäller arbetsmiljöfrågor vill jag varna för en diskussion som tar sin utgångspunkt i en viss sektor. På detta område har regeringen betydligt högre ambitioner vad gäller både arbetsmiljöarbetet och att avsätta pengar för det och reglering inte minst på EU-nivå. Vad är det som ska gälla för entreprenader? Vem ska ha ansvaret för underentreprenörer? Detta är inte ett område där järnvägen utmärker sig specifikt. Vi har en oerhört tragisk olycka just där arbetsmiljöregler har åsidosatts som har fått en fruktansvärd utgång för dem som har drabbats. Det är inte direkt kopplat till om man använder entreprenörer eller inte. Det måste regleras att den som är huvudentreprenör också har ett långtgående ansvar för att tillse att underentreprenörer följer den lagstiftning som finns och att man tillser att arbetsmiljöregler efterlevs. Det är alldeles för mycket Vilda västern i EU . Det var knappast det som var avsikten med den fria rörligheten. Vi måste se till att människors liv och arbetsvillkor värnas. Men det är, som jag ser det, inte en specifik järnvägsfråga. 89 (V): Det är väldigt positivt att regeringen tänker ta ett helhetsgrepp kring arbetsmiljöfrågorna. Det finns inom järnvägssektorn ett extra ansvar att ge tillräckligt med resurser så att det inte finns för lite resurser och att man vill ha ut så mycket verksamhet att man pressar arbetarna på det sätt som vi nu har sett. Det finns en del också i detta. När det gäller prisfrågan leder marknaden till någon sorts ojämn prisbildning som inte alla gånger har att göra med det bästa för samhället. Vi ser att priserna har pressats mycket när det gäller underhållet. Vi ser problemen med banarbetarna som behöver jobba i sträck, som inte får någon utbildning och så vidare. Vi ser också A-Train, där priserna har blivit enormt höga för kunden. Det blir en sorts ojämn prissättning: antingen väldigt låga eller väldigt höga priser i detta samhälle med avreglerade marknader. Det är inte sunt, skulle jag vilja säga. Jag skulle vilja lyfta fram det här med att titta över organisationen . Det är ett stort problem att den nuvarande strukturen bidrar till att de medel man har gett till underhåll inte har nått fram till underhållsentreprenörer och dem som ska utföra underhåll. De har inte fått en enda krona av de underhållspengar som gavs tidigare på grund av att är felorganiserat eller att det kanske finns för stora hål att fylla igen på olika håll. Pengarna kan ha hamnat där i stället. Det är viktigt att man nu ser över organisationen när man lägger mer pengar på underhåll så att de faktiskt går till underhåll. Jag talade med Jernhusen i går – och jag hörde också detta på Ekot – där det sades att man ska vara tydlig med beställningarna och helt enkelt ha klart riktade pengar för att lösa problemen. 90 Statsrådet (S): Jag tackar för debatten. Detta är ett angeläget område, och jag tror att vi kommer att ses ofta både i kammaren och på andra håll i denna typ av frågor framöver. Jag ser också fram mot att ta del av utredningens slutsatser och att därefter påbörja ett arbete med hur vi ska ta oss an de bekymmer som finns med järnvägens organisering. Vi lär återkomma till ämnet. Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2014/15:30 om sms-lån 91 Statsrådet (MP): har frågat mig dels vilka åtgärder jag planerar att vidta för att komma till rätta med den problematik som hänger ihop med snabblånen, dels om jag kommer att agera för att komma till rätta med de höga ockerliknande räntorna i samband med snabba lån. Jag vill först säga att jag delar den oro som många känner för dem som har skuldsatt sig och har skulder hos på grund av obetalda snabblån. Det är viktigt att det finns ett högt konsumentskydd för denna typ av lån. När det gäller den första frågan, om vilka åtgärder jag planerar, kan jag konstatera att den förra regeringen med stöd av vidtog vissa åtgärder sedan den här typen av lån började erbjudas på den svenska lånemarknaden . Ett exempel är att kravet på kreditprövning stärktes både vad gäller när en sådan ska göras och när det gäller vad den ska omfatta. har också två kraftfulla åtgärder vidtagits vars effekter vi ännu inte kan läsa av. har fått utökade sanktionsmöjligheter i händelse av brister i kreditprövningen, och en ny lag trädde i kraft . Lagen innebär att samtliga dessa verksamheter omfattas av tillståndsplikt och av fulla tillsyn med ett tydligt krav på sundhet i rörelsen. Mot bakgrund av att marknadskommunikation har blivit mer snabbrörlig, uppsökande och svåröverskådlig överväger regeringen ytterligare lagförslag som syftar till att ge mer effektiva sanktionsmöjligheter när näringsidkare bryter mot bestämmelser om marknadsföring och avtalsvillkor. När det gäller den andra frågan – om jag tänker agera i frågan om ockerliknande räntor – kan jag konstatera att det finns lagstiftning för att komma till rätta med ocker och oskäliga lånevillkor. Rätt utnyttjade innebär dessa verktyg att en konsument inte ska kunna ingå ett lån med oskäliga lånevillkor och, om så ändå sker, att konsumenten aldrig ska kunna krävas på mer än vad som är skäligt. Jag avser att arbeta med dessa frågor tillsammans med justitieministern, som är den minister som ansvarar för lagstiftningen som rör räntor och oskäliga avtalsvillkor. Jag avser även i övrigt att följa utvecklingen noga. Regeringen tvekar inte att vidta ytterligare åtgärder om vi bedömer att behov finns. Jag är mycket angelägen om att få till stånd en fördjupad diskussion med både bransch och myndigheter om olika åtgärder. 92 (V): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret på min interpellation om snabblån eller så kallade sms-lån. Jag är också glad över att statsrådet tar frågan på stort allvar och att han är angelägen om att följa frågan samt vidta ytterligare åtgärder om så behövs. Antalet snabblåneföretag som tillhandahåller tjänster med så kallade sms-lån har mer än fördubblats ; det känner statsrådet naturligtvis till. Snabblånen är också en bidragande orsak till problemen med skuldsättning hos såväl vuxna som unga, och de är inte sällan inkörsporten till överskuldsättning. Enligt kronofogdens statistik ligger antalet obetalda snabblån kvar på en skrämmande hög nivå. Trots politiska åtgärder i olika steg har relativt lite hänt. Utsatta konsumenter fortsätter att hamna i skuldfällan i oacceptabelt höga tal. Så länge det är möjligt att ta sms-lån och andra snabblån anser att det behöver vidtas åtgärder för att motverka risken att enskilda konsumenter blir överskuldsatta och hamnar i en skuldfälla. En viktig förutsättning för ett starkt konsumentskydd är väl fungerande regelverk och tillsyn över att reglerna följs. har förutom att vi har drivit på olika regeländringar länge ansett att det krävs en effektiv tillsyn för att befintliga regler om konsumentkrediter ska ges ordentlig effekt. I syfte att skärpa snabblånemarknaden gavs , precis som statsrådet nämnde, i uppdrag att från utöva tillsyn över alla företag som lämnar eller förmedlar krediter till konsumenter. I samband med det har även tagit fram nya föreskrifter och fått möjligheter att ställa krav på snabblåneföretagen. Detta är självklart mycket positivt. Regeringen behöver dock se över vilka ytterligare möjligheter som måste vidtas för att man ska komma till rätta med de skyhöga, ockerliknande räntorna vid snabba lån. Ett sätt kan vara att införa ett tak för högsta tillåtna räntesats för konsumentkrediter liknande det som finns i . Statsrådet svarar att det finns lagstiftning för att komma till rätta med ocker och oskäliga lånevillkor. Men det är uppenbart att den nuvarande lagstiftningen inte är tillräcklig. Kostnaderna för snabblån är oftast skyhöga jämfört med andra krediter. Det är ofta en ränta som måste betecknas som ocker. Det är ovärdigt ett modernt, civiliserat samhälle att år acceptera så höga räntor. Någon form av räntetak finns i mer än hälften av EU:s medlemsländer. Det har haft bevisat snabb effekt. Avser statsrådet att införa ett liknande räntetak för snabblån även i ? Kreditföretag som erbjuder snabba lån eller sms-lån har ofta vilseledande marknadsföring där man inte på ett tydligt sätt informerar om riskerna med dessa lån och vad de kan komma att innebära för den enskildes ekonomi. Jag välkomnar därför att regeringen nu tänker ge effektivare sanktionsmöjligheter. Men borde det inte vara ännu klokare att helt enkelt förbjuda snabblånen i deras nuvarande form? Vad anser statsrådet om att införa ett förbud mot snabblån? 93 (M): Snabblån är någonting som vi har jobbat med ganska ihärdigt här i och även i den tidigare alliansregeringen. Jag delar naturligtvis oron över de siffror som vi har sett när det gäller ansökningar hos . Jag skulle ändå vilja passa på att poängtera något när vi talar om skulder – och här handlar det ofta om överskuldsättning. Jag vill referera till den utredning som har gjort och som kom om överskuldsättning i kreditsamhället. Där kom man fram till att just snabblån kanske inte är den största anledningen till att folk hamnar i skuldfällor. Trots detta är det här naturligtvis en viktig fråga. Jag tycker att det är olyckligt med alla de oseriösa aktörer som har funnits på marknaden och som fortfarande finns. Jag är mycket nöjd med statsrådets svar. Jag tycker att statsrådet lyfter upp just de saker som tillsammans med alliansregeringen har lagt fram förslag om. Jag delar inte interpellanten uppfattning att det inte har gett resultat. Precis som statsrådet säger har vi flera lagstiftningar, bland annat två tydliga som kom så sent som och som precis har trätt i kraft. Jag tror att särskilt lagstiftningen om att tillstånd krävs för kreditgivarna kommer att ge effekt. Men det är alldeles för tidigt att säga någonting om det. Jag tycker att vi ska avvakta det. Jag skulle däremot vilja passa på att ställa en fråga till statsrådet. Jag delar inte uppfattningen att man ska förbjuda den här typen av krediter. Jag tror inte att vi kan göra det. Vi lever nämligen i ett samhälle med olika typer av krediter och där det kommer att poppa upp nya krediter. Det handlar snarare om: Vad kan vi göra för att stärka konsumenten i att kunna vara den kloka, aktiva konsument som vi vill ha och som kan fatta rätt beslut? 94 Statsrådet (MP): Jag vill tacka både interpellanten och debattören. Det är väldigt viktigt att de här frågorna lyfts fram och diskuteras. Även från regeringens synvinkel är det väldigt oroande att antalet människor med skuldproblematik som hamnar hos kronofogden ökar. Det är en utveckling som vi måste möta på olika sätt. Jag kan garantera att regeringen inte bara kommer att stå stilla och titta på om den utvecklingen skulle fortsätta. Då måste vi se till att ta fram förslag på ytterligare åtgärder. tar åtgärder ibland tid innan de får verkan. Det kan vara frustrerande när man ser människor som hamnar i problem. Vi vet att de människor som hamnar hos kronofogden, särskilt när det gäller unga människor, får stora problem . De får svårt att ta nya lån, att etablera sig på bostadsmarknaden eller att helt enkelt få ett normalt fungerande liv. Det är klart att det då är frustrerande att vänta på att åtgärder som har vidtagits ska få effekt. Jag tror ändå att de åtgärder som har vidtagits kommer att kunna ge effekt. Det regelverk som det nu har beslutats om har inte fått fullt genomslag . ställs det krav på att man ska göra en kreditprövning. I de fall där det inte fungerar och där man inte har gjort det eftersom man har varit slarvig eller helt enkelt är oseriös finns det nu möjlighet för att vidta sanktioner. Om reglerna används strikt och effektivt kan de oseriösa aktörerna, som inte på ett ansvarsfullt och rimligt sätt bedömer låntagarens möjligheter att betala tillbaka lånen, föras bort från marknaden. Det tycker jag är en viktig åtgärd. Så många som 1 av 20 som tar de här lånen hamnar hos kronofogden, det vill säga att de inte klarar av att betala tillbaka dem. Det visar att det alltför ofta görs för dåliga prövningar av låntagarens betalningsförmåga. Om man hade gjort en riktig bedömning av betalningsförmågan hade låntagaren kunnat betala tillbaka lånen och hade inte behövt hamna hos kronofogden. Det visar alltså att det inte är tillräckligt bra . Vi hoppas att myndigheten kommer att ta tag i det här och ser till att aktörerna blir bättre på att följa regelverken. Som jag sade i svaret trädde en ny lag i kraft sedan, . Den innebär att alla snabblåneföretag måste ha tillstånd, och om man missköter sig riskerar man att bli av med tillståndet. har ansvar för tillsyn av verksamheten.