prot · H10981 · 2014-03-11 00:00:00 — Man säger att man satsar , men i realiteten är det en besparing på . Det här är en regering som sviker företagshälsovården, sviker det förebyggande arbetet och minskar möjligheten att bedriva ett systematiskt gott arbetsmiljöarbete på svensk arbetsmarknad. Effekten är att många personer inte kan komma tillbaka till arbetslivet efter en längre tids sjukdom, därför att de sorteras bort. Jag kan ta som exempel 180-dagarsgränsen. Genom ett utskottsinitiativ och en dramatisk debatt i mitt lyckades vi ändra regeringens ursprungliga linje, som var att du skulle prövas på den reguljära arbetsmarknaden. Det innebar att personer som kanske hade 70- eller 80-procentig kapacitet, och som var på väg tillbaka i jobb fullt ut efter en längre tids sjukdom men inte klarade det , skulle prövas på en fiktiv arbetsmarknad. Effekten blev att många efter bara 180 dagars sjukskrivning blev utsorterade från arbetsmarknaden. Grundfrågan i den här debatten är: Vad är egentligen en arbetslinje i en sjukförsäkring? Är det att människor ska hänvisas till försörjningsstöd? är sjukpenningtalen tillbaka på samma nivå som när rehabiliteringsgarantin infördes. Därför är det bara att konstatera att det är ett misslyckande. Det är ingen arbetslinje. Det är en utsortering. Grundfrågan kvarstår: Kommer statsrådet att göra några insatser för att förhindra att vi får ytterligare utförsäkringar? 42 (S): Jag fick svar på en av mina frågor. Jag tänker så här: Vi människor är olika individer och fungerar på olika sätt. En del har kortare väg tillbaka till arbete och en del har längre. Man kan tydligt se att regeringen har valt att prioritera att införa stenhårda administrativa tidsgränser, eftersom syftet var att man skulle ha råd att finansiera sänkt skatt för dem som var friska. i som tittar på stressyndrom pekar på att just de stenhårda tidsgränserna kan få helt motsatt effekt, att de kan få människor ännu längre bort från arbetsmarknaden. Det som händer med regeringens politik är att alla prövas utifrån samma mall. Det, herr talman, kan få samma effekt som pennorna som jag har framför mig. Man skjuter människor utanför en kant, men det finns ingenting som tar emot dem. Det finns ingen rehabilitering. Det som händer är att människor trillar utanför, och det finns ingen som tar emot dem eftersom skyddsnätet som regeringen har genomfört har glesats ut. Helt plötsligt står människor utan vare sig a-kassa eller sjukpenning och är hänvisade till försörjningsstöd, som man kanske inte kan söka därför att man äger ett hus tillsammans med den som man lever ihop med. Och man är fortfarande för svårt sjuk för att kunna gå tillbaka till det jobb som man tidigare hade. Enligt står man inte till arbetsmarknadens förfogande. Ändå säger regeringen att den är nöjd. Med utgångspunkt från vad statsrådet säger förstår jag att statsrådet tänker fortsätta att utförsäkra en del och att rätt många förmodligen kommer att placeras in i fas 3, som växer explosionsartat. 43 Statsrådet (M): Jag tycker att det är fascinerande att det liksom sitter i generna att fler sjukskrivna och fler förtidspensionerade är bättre än färre. Det finns inget anförande i kammaren som har gått ut på att det vore bättre om färre människor använde våra trygghetssystem och att fler människor arbetade. Det är alltid bättre med fler sjukskrivna och fler förtidspensionerade. Det är en fascinerande världsbild, måste jag säga. För det första: Det var vi som gjorde en satsning på att bygga ut företagshälsovården, inte ni. Vi har sett brister i den, utan tvekan, till exempel en sådan sak som att branschstöd inte räcker. Det måste vara resurser till operativa insatser för människor av kött och blod. De pengarna har inte ens använts. Därför mångdubblar vi de resurser som används för operativa och förebyggande insatser för riktiga personer av kött och blod, och arbetsgivaren kan vara med och påverka vilket stöd och vilken hjälp man ska få. För det andra: Jag tycker att man ska vara djupt ödmjuk inför den tuffa resa som många människor har efter en lång tids sjukskrivning tillbaka till arbetslivet. Vi som inte har varit med om den resan har nog svårt att föreställa oss hur tuff den kan vara, men det är fullt möjligt att förändra sin livssituation med andras hjälp och med egen vilja. Det går att byta arbete. Det går att komma till sin rätt också i något annat arbete än det som man först hade tänkt sig. Då måste vi ha koll på sakerna. Då kan vi inte låta sjukskrivningarna fara i väg. hade före reformen dubbelt så långa sjukskrivningar med alla diagnoser från depression till benbrott. Det var djupt olyckligt för alla inblandade parter. Det var ett slöseri av sällan skådat slag. Om vi inte har koll på sådana fundamentala saker far det i väg. Då landar det förr eller senare i förtidspensionering och utanförskap. För det tredje – lite fakta kanske inte skadar. har vi 150 000 pågående sjukfall. hade vi över 200 000 pågående sjukfall. Vi har halverat antalet långvariga sjukfall jämfört med . har vi 360 000 förtidspensionärer. hade vi 550 000 förtidspensionärer. Det är en väsentlig skillnad! Vad ni i grund och botten säger är att det var bättre förr, när fler levde på bidrag och färre var nära arbetsmarknaden. För det fjärde: Jag skulle ha respekt för om ni sade så här: Vi vill återgå till det gamla. Vi vill riva upp det som har gjorts, för det var bättre . Det är bättre att människor med svårigheter ställs bredvid och slipper söka arbete och slipper omskola sig. Det är bättre. Då kan de nämligen göra som de vill, och vi slipper ha dem i statistiken. Då hade vi haft något slags respekt för resonemanget, för då hade det hade varit logiskt. låtsas ni i stället att man kan ta bort tidsgränserna och höja ersättningsnivåerna utan att något påverkas, utan risk för att det blir fler sjukskrivna och förtidspensionerade och utan risk för arbetsmarknaden. Det är inte seriöst. Det håller inte. Mina självklara motfrågor till er blir: Hur många långa sjukfall vill ni ha? Hur många av dem ska bli förtidspensionärer? Vill ni gå från dagens nivå års nivå? Vill ni gå –2003 när sade att det var minst dubbelt så många som det borde vara? Kan ni inte ge en hint om ungefär var ni skulle vara nöjda så att vi kan jämföra våra olika positioner? Vart vill ni ta tillbaka när det gäller sjukförsäkringen? Hur många människor ska vara sjukskrivna? Hur många människor ska vara förtidspensionerade? 44 (S): Jag tackar statsrådet. Jag skulle travestera det sista påståendet genom att säga: Hur många ska bli arbetslösa? Ni kallade det massarbetslöshet 2006. är 400 000 arbetslösa. Det är högre arbetslöshet nu än 2006. Man kan tänka sig att en hel del av dem som ställts långt bort från arbetsmarknaden fanns i en aktiv rehabiliteringsinsats förut. är de i stället borta, utrensade från regeringens statliga statistik och överförda till kommunalt försörjningsstöd eller på annat sätt ställda i kö till fas 3 eller regeringens andra passiva åtgärder som människor får stå ut med i väntan på att kunna få en vettig näringspolitik och sysselsättningspolitik. Det vi talar om är en riktig arbetslinje. Att se till att människor som drabbas av sjukdom faktiskt får stöd och möjlighet att komma tillbaka i jobb. Detta stöd är nu obefintligt. talar om att de har satsat på företagshälsovården, men det är färre som har tillgång till företagshälsovård nu än 2006. Talar man med branschen är det dessutom färre som har tillgång till kvalificerad och certifierad företagshälsovård, för kvaliteten har sjunkit i takt med att det har blivit mer förenklade tjänster. Därtill har fått viderkännas ytterligare besparingar av sin tidigare satsning på 900 miljoner. Kvar är 180 miljoner till företagshälsovården eftersom pengarna i stället ska användas till skattesänkningar åt den som, lustigt nog, inte är sjuk, arbetslös eller pensionär. Det jag talar om är att säkerställa att personer faktiskt får stöd och rehabilitering. Vi ska ha tidsgränser, men dessa tidsgränser ska också tala om vilken skyldighet arbetsgivaren, och sjukvården har. Vi ska dessutom se till att företagen slipper betala långa sjuklöneperioder. Genom att bli av med andra sjuklöneveckan kan de våga anställa personer med tidigare sjukhistorik. Det som behövs är en aktiv sjukförsäkring med tidiga och aktiva insatser och inte en fyrkantig utsortering med administrativa tidsgränser. 45 Statsrådet (M): Det finns risk att ni, , drömmer er tillbaka utan att vilja medge det. Ni vill inte säga och hålla med om att ni vill tillbaka till det som var förr, för då hade jag fått ett jakande svar. Ni vill tillbaka till något som inte är som förr utan som det borde ha varit förr men utan regler så att det inte blir som . Jag är ledsen, men det kommer inte att funka. Ska man sköta något så känsligt och viktigt som socialförsäkringen måste man ha koll på grundläggande saker. Man får inte vara slarvig. Vi talar om alldeles för viktiga saker, både i enskilda människors liv och för hela , för att kunna ta lätt på det. Det finns inga genvägar. Vill man att människor ska komma till sin rätt måste man pröva förmågan systematiskt och ha respekt för förmågan också när den är ganska liten och begränsad. har jag träffat många människor med stora och betydande bekymmer som med andras hjälp har kommit tillbaka till liten del, ibland i subventionerade arbeten. Det kanske jobbar 10–, men de står på egna ben och gör allt de kan. De hade med hundraprocentig säkerhet varit förtidspensionärer i det ni lämnade efter er. Låt mig ägna lite tid åt det som ligger framför oss och särskilt peka på två saker. För det första har vi i en utmaning vad gäller psykisk ohälsa, som jag tror att vi bara har sett början på. Den bottnar i en blandning av arbetslivets förskjutning och förändring och vår förmåga att diagnostisera och tydligare se psykisk ohälsa på bredden. Det är en enorm utmaning. Om vi inte blir lika bra på att komma till rätta med psykisk ohälsa på svensk arbetsmarknad som vi successivt kom till rätta med somatisk ohälsa har vi ett jätteproblem framför oss. För det andra måste vi ta itu med ungdomar och unga förtidspensionerade. är vi bra på att inte i onödan förtidspensionera vuxna, men vi har en lång resa kvar när det gäller våra unga. De blir fortfarande i alltför hög grad förtidspensionärer. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2013/14:326 om regleringsbrev 46 Statsrådet (M): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att regleringsbrev ska förtydligas när det gäller jämställdhetsperspektivet. I centrala och långsiktiga styrdokument, det vill säga myndighetens instruktion, framkommer att myndigheten ska integrera ett jämställdhetsperspektiv i all sin verksamhet. Jämställdhetsperspektivet ska därmed genomsyra myndighetens samtliga ansvarsområden, däribland givetvis också sjukförsäkringen. För att ytterligare betona vikten av frågan har regeringen även gett i uppdrag i de två senaste regleringsbreven, alltså de årliga instruktionerna, att bedriva ett utvecklingsarbete för att verksamheten ska bidra till att nå de jämställdhetspolitiska målen. Det första uppdraget, i regleringsbrevet , handlade om att ta fram en plan för detta arbete. I sin plan preciserade insatser och aktiviteter, exempelvis att man ska inkludera ett jämställdhetsperspektiv i såväl myndighetens strategiska inriktning som den årliga verksamhetsplaneringen. I regleringsbrevet gav regeringen i uppdrag att genomföra det som framkom i denna plan. har också tilldelats särskilda medel för detta arbete. Vidare är det på uppdrag av regeringen som Inspektionen för socialförsäkringen, ISF, har granskat handläggningen av sjukpenning ur ett jämställdhetsperspektiv, vilket hänvisar till. Regeringen välkomnar de åtgärder som angett i sitt svar på ISF:s rapport för att säkerställa jämställdhetsperspektivet i sin verksamhet. finns det därför inte anledning för regeringen att vidta några ytterligare åtgärder. 47 (S): Jag tackar statsrådet för svaret. Bakgrunden till min interpellation är en rapport från Inspektionen för socialförsäkringen, ISF, angående handläggning av sjukpenning ur ett jämställdhetsperspektiv. På socialförsäkringsutskottet fick vi en redovisning av att begreppet jämställdhet i stort sett hade utmönstrats ur myndighetens styrdokument. Av rapporten framgår att det är svårt att följa vad som görs på jämställdhetsområdet inom socialförsäkringen när det gäller sjukförsäkringen och att bedöma om säkerställer att handläggningen av sjukpenning sker på ett jämställt sätt. Det beskrivs att jämställdhetsperspektiv som begrepp i det närmaste har försvunnit ur centrala styrdokument. På en direkt fråga till generaldirektören för ISF svarade han att det handlade om regleringsbrev. Därav min fråga till ministern om man tänker ändra regleringsbrevet. Jag har fått svaret att ministern är nöjd med att det inte står i regleringsbrevet och menar att man är tydlig på annat sätt. Han hänvisar bland annat till att själv har gjort en plan på aktiviteter. I planen skriver bland annat att en fördjupad kartläggning av könsskillnader i någon eller några olika förmåner ska göras. Det klargörs inte att det är sjukförsäkringen. Dessutom sägs att nya utbildningar med tema jämställdhet kan tas fram om behov bedöms finnas. Det framgår dock inte om man anser att det behövs eller inte. När det gäller hur man ska arbeta systematiskt och hållbart med jämställdhetsintegrering skriver : Det bör även kunna övervägas hur arbete med lean kan integrera ett jämställdhetsperspektiv. är en sorts arbetsmetod som man brukar tillämpa på Toyotafabriker med mera och som nu har tagit in i sin organisation. Utifrån den dragning generaldirektör gjort har vi förstått att man är väldigt intresserad av just leanmetoden, men det framgick inte egentligen hur man jobbade med jämställdhetsperspektivet. Det står att man kan överväga om man ska integrera ett jämställdhetsperspektiv. Om jag läser svar på regeringsuppdraget och vad regeringen skriver i sitt regleringsbrev är det inte alls så tydligt som det svar statsrådet har gett till mig – att man ska jobba med det här utifrån att man kan se att kvinnor och män behandlas olika i sjukskrivningsprocessen. Jag vill fråga: Har statsrådet läst svar om regeringsuppdraget? Har han läst utredningen från ISF? Jag tycker inte alls att det blir lika tydligt som statsrådet försöker göra det i sitt svar. 48 Statsrådet (M): Jag tycker inte att det finns skäl att misstänkliggöra på något sätt när det gäller deras intresse för jämställdhetsfrågor. Jag tycker att de är alldeles kristallklara på den punkten. Jag har självfallet läst i ISF:s rapport om de förbättringsmöjligheter som finns. instämmer i hög grad i dem. Det är inga konstigheter i det. Jag tror inte att någon som har hört mig förut har missat det faktum att jag tror att en fundamental jämställdhetspolitisk fråga i är de stora skillnaderna i sjukskrivning mellan män och kvinnor. Att kvinnor är mycket mer sjukskrivna än män i stort sett i alla åldersgrupper är långsiktigt ett stort bekymmer. Risken för osakliga grunder måste klarläggas väldigt noggrant. Kombinationen av långvarig sjukskrivning som drabbar kvinnor mer än män och kvinnors mycket högre grad av deltidsarbete, föräldraledighet och vabbande innebär att kvinnor arbetar väsentligt mindre än många män och riskerar att bli fattigare som pensionärer. Det är ett stort bekymmer. instämmer i detta. Det är alldeles uppenbart, och det räcker att läsa innantill i deras eget dokument om jämställdhetsintegrering för att se det. Där står att ska ha en tydlig styrning mot det jämställdhetspolitiska uppdraget, att osakliga könsskillnader inte ska förekomma i handläggning och beslut och att ska arbeta systematiskt och hållbart med jämställdhetsintegrering. De har själva satt upp mål för detta: att inkludera ett jämställdhetsperspektiv i myndighetens strategiska inriktning, att medvetandegöra organisationen om jämställdhetspolitik, att utbilda chefer och controllrar i jämställdhetsintegrering med mera, med mera. Min bild är att tar detta på mycket stort allvar, och det gör regeringen också. 49 (S): Jag tror säkert att är intresserad av frågan, men frågan är hur intresserad man är och hur man genomför det här. Anledningen till att jag ställde frågan om just regleringsbrevet är att regeringen där tydliggör vad som är det viktigaste ska göra. Det Inspektionen för socialförsäkringen pekade på var att när man tog bort frågan ur regleringsbrevet försvann också trycket i myndigheten. I planen för jämställdhetsintegrering pratar man generellt, men jag pratar om just handläggning av sjukpenning ur jämställdhetssynpunkt. I svar om det fortsatta arbetet kan man läsa: Utifrån genomförandeplan och de fortsatta underlag som vi kommer att få så kommer mål och aktiviteter att föras in i den ordinarie verksamhetsplaneringen . Vi pratar om detta . Rapporten kom 2013, så det är klart att jag undrar om vi ska vänta till 2015 innan handläggarna får utbildning. Så kan det väl inte vara. Det är jättebra att chefer och controllrar får utbildning i frågorna, men handläggningen kan faktiskt få stora effekter. Precis som statsrådet säger ser vi skillnader i hur kvinnor och män hanteras i sjukskrivningsprocessen. Vi ser vilka som får insatser och att män ofta är sjukskrivna på heltid medan kvinnor är sjukskrivna på deltid. Det ser alltså lite olika ut i processen, men frågan är varför. Om handläggarna inte har den tydliga utbildning de bör ha tycker jag att det blir problematiskt. Det är därför jag har ställt den här frågan. Jag tror att regeringen tycker att det här är viktigt, men varför skrev man då inte in det i regleringsbrevet? Det kan man göra. Man kan göra förtydliganden där. 50 Statsrådet (M): Jag tycker fortfarande att det är ett obegripligt misstänkliggörande. I den instruktion som är myndighetens permanenta regelverk från regeringen är det kristallklart att jämställdhetsfrågeställningar är viktiga. används för år lägga extra tonvikt vid sådant man tycker bör uppmärksammas . Det var i själva regleringsbrevet vi krävde att man skulle göra analyser om just skillnaderna mellan män och kvinnor. Hela det senaste årets diskussion om vad som är sakliga och osakliga skillnader kan väl inte ha undgått interpellanten. Den landade i , som hade massor av diskussion i sak om vad som är kopplat till barnafödande, till jämställdhetsproblem och till arbetsmarknaden. Allt detta är ett resultat av att vi tycker att frågan är viktig. Detta kommer ur regleringsbrev. Sedan står naturligtvis inte allt som en myndighet ska göra i varje års regleringsbrev. Då hade regleringsbreven helt förlorat sin innebörd. 51 (S): Det var ISF:s generaldirektör som på en direkt fråga under socialförsäkringsutskottets sammanträde svarade att instruktionen ligger i botten men att det är regleringsbrevet som ligger närmast myndigheten. Det är det de tittar på, och det är där regeringens aktuella styrning ligger. Det är klart att det påverkar verksamheten om något inte finns med i regleringsbrevet. I sin sammanfattning skriver ISF att det är viktigt att , för att kunna infria sitt åtagande om de jämställdhetspolitiska målen, i sin styrning konkretiserar vad ett jämställdhetsperspektiv faktiskt innebär för handläggning av sjukpenning. Konkretiserar, skriver de. Då pratar vi inte om en verksamhetsplan . Men det kanske det är, konkret. Det vet inte jag. Jag är i alla fall engagerad i frågan, och det är därför jag har lyft upp den här. Med all respekt för statsrådet står jag inte här och misstänkliggör . Jag ställer en fråga till statsrådet om varför han inte tyckte att det var viktigt att i regleringsbrevet ta med det som generaldirektören för Inspektionen för socialförsäkringen efterfrågade. 52 Statsrådet (M): Det är min bestämda uppfattning att såväl chefer som medarbetare på är fullt läskunniga. De läser både instruktioner och regleringsbrev, och de förstår vad som är permanenta uppdrag och uppgifter men också vad som är det här årets speciella prioriteringar givet särskilda problem som har uppmärksammats. I just jämställdhetsfrågan råkar de sammanfalla, för specifika uppgifter har nämligen lagts i regleringsbreven som handlar om den övergripande uppgiften att verka för jämställdhet i samhället. Likväl påpekar ISF att det kan vara värt att uppmärksamma skillnaderna mellan mäns och kvinnors sjukskrivning i det fortsatta arbetet med att säkerställa jämställd handläggning. Jag uppfattar att instämmer i detta. Om de hade sagt något annat hade jag blivit förvånad. Jag uppfattar att alla människor som jag arbetar med i de här frågorna tycker att de är angelägna. De vill veta mer, drar åt rätt håll och tar frågan på stort allvar. Svaret är fortfarande: Nej, vi avser inte att skriva ytterligare instruktioner eller skriva på näsan i dessa frågor. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 11 § Svar på interpellation 2013/14:328 om Jernhusen och de transportpolitiska målen 53 Statsrådet (M): har frågat mig varför det är viktigare att Jernhusen ger kortsiktig vinst till staten än att man tillser att det finns tillräckligt med depåer för underhåll. har också frågat mig om jag avser att vidta åtgärder i enlighet med rekommendationer om att skapa en bättre infrastruktur för underhåll. Regeringen kommer att i enlighet med riksdagsordningen överlämna en skrivelse till med anledning av granskning. Den kommer att innehålla regeringens bedömningar och eventuella åtgärder angående slutsatser och rekommendationer. Regeringens uppfattning är att det är av stor betydelse att depåtjänster tillhandahålls på ett effektivt sätt. Det är uppenbart att depåverksamhet liksom terminaler och terminaltjänster måste utvecklas i harmoni med utvecklingen av järnvägens huvudinfrastruktur. Annars riskerar transporttjänsterna med tåg att försämras. Regeringen tillsatte Utredningen om järnvägens organisation, i syfte att säkerställa en fortsatt positiv utveckling av järnvägssektorn. En av de frågor som utredaren har valt att lyfta upp som ett potentiellt område för fortsatt utredning gäller en effektiv tillgång till underhålls- och depåtjänster. Regeringen kommer att precisera utredarens uppdrag att analysera hur järnvägens organisation kan förbättras. Jernhusen är ett bolag som bland annat verkar på marknaden för depåtjänster på järnvägsområdet. Bolaget agerar i konkurrens med andra företag som vill erbjuda sina tjänster på denna marknad. Bolaget bör inte – bara för att det är statligt ägt – ha vare sig för- eller nackdelar jämfört med konkurrerande företag. Jernhusen ska vara vinstdrivande. Det ska vara ordning och reda i alla statliga bolag, och skattekronorna ska användas på allra bästa sätt. Då är det viktigt att staten har ett avkastningsmål. Såvitt jag känner till har inte Socialdemokraterna ändrat åsikt i den frågan. Med det sagt vill jag konstatera att statligt ägda bolags ekonomiska mål ses över löpande och revideras när behov uppstår. Jernhusens mål reviderades inför årsstämman 2013 och följs upp inom ramen för ägarstyrningen. 54 (S): Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation. Jag tycker dock att svaret kunde ha varit betydligt tydligare. Skälet till min interpellation är bland annat , som vi i trafikutskottet fick ta del av för sedan. Där framgår det tydligt på s. 28 hur regeringen ser på sina statliga bolag på järnvägsområdet. Det framgår också att det enbart är ett finansiellt syfte med . Det var anledningen till min interpellation. Jag tycker att det är konstigt att vi ska ha statliga företag som inte omfattas av de trafikpolitiska målen. I interpellationssvaret framgår det tydligt att Jernhusen ska verka på en marknad, att bolaget ska vara vinstdrivande och att det är de statligt ägda bolagens ekonomiska mål som ska ses över. Men min fråga handlar om vilka trafikpolitiska mål som Jernhusen ska omfattas av. I min interpellation pekar jag tydligt på Jernhusens betydelse när det gäller depåer.