prot · H10965 · 2014-02-05 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Protokollet för justerades. 2 § Ansökan om fortsatt ledighet Förste vice talmannen meddelade att (V) ansökt om fortsatt ledighet –. Kammaren biföll denna ansökan. Förste vice talmannen anmälde att (V) skulle fortsätta att tjänstgöra som ersättare för . Förste vice talmannen meddelade att (M) ansökt om fortsatt ledighet –. Kammaren biföll denna ansökan. Förste vice talmannen anmälde att (M) skulle tjänstgöra som ersättare för . 3 § Anmälan om kompletteringsval Förste vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som suppleant i arbetsmarknadsutskottet under fortsatta ledighet samt att Moderata samlingspartiets riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som suppleant i trafikutskottet under fortsatta ledighet. Förste vice talmannen förklarade vald –till suppleant i arbetsmarknadsutskottet (V) Förste vice talmannen förklarade vald –till suppleant i trafikutskottet (M) 4 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan Förste vice talmannen meddelade att återrapportering skulle utgå. 5 § Meddelande om utrikespolitisk debatt Förste vice talmannen meddelade att utrikespolitisk debatt skulle äga rum kl. 9.00. 6 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2013/14:238 Till Interpellation 2013/14:238 Arbetsvillkor inom flygtrafiken av (V) Statsrådet besvarar interpellationen . Skälet till dröjsmålet är att frågan kräver ytterligare utredning. (M) Enligt uppdrag och rättschef 2013/14:264 Till Interpellation 2013/14:264 Krav vid offentlig upphandling av (V) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. (KD) Enligt uppdrag 7 § Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: Propositioner 2013/14:71 till civilutskottet /14:74 till näringsutskottet /14:79 till civilutskottet /14:81–83 till socialförsäkringsutskottet Skrivelse 2013/14:73 till socialförsäkringsutskottet Motioner 2013/14:So7–So9 till socialutskottet /14:K15 och K16 till EU-dokument KOM(2014) 32 till miljö- och jordbruksutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 8 § Kommissionens arbetsprogram 2014 utlåtande /14:UU4 Kommissionens arbetsprogram 2014 (KOM(2013) 739) föredrogs. 1 (MP): Med tanke på den korruptionsrapport som kom borde kanske debatten handla om nya ärenden för kommissionen att ägna sig åt . Korruptionen är verkligen något som vi alla borde lägga ännu mer kraft på att bekämpa och inte minst många av de andra länderna. Men det är inte det jag tänker tala om . Jag tänker tala om något helt annat. EU-ländernas gemensamma värdegrund bygger på mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer. Tyvärr sätts ofta värdegrunden på undantag på grund av andra kortsiktiga intressen. anser att värnandet av mänskliga fri- och rättigheter måste få en väsentligt starkare ställning än i EU och också genomsyra kommissionens arbetsprogram. Ett av fokusområdena i kommissionens arbetsprogram är området rättsliga frågor och säkerhet, det vill säga det område som bland annat handlar om hur mänskliga fri- och rättigheter i allmänhet, och om skydd för de grundläggande mänskliga fri- och rättigheterna i synnerhet, tillämpas inom unionens institutioner och medlemsländer vid genomförandet av redan beslutade åtgärder. Under det svenska ordförandeskapet antogs det så kallade Stockholmsprogrammet. befarade då en tuffare asylpolitik och en alltför långtgående övervakning av medborgarna. Stockholmsprogrammet avslutas vid utgången av 2014, och det är dags för ett nytt program och nya prioriteringar. menar att det är viktigt att arbetet med den nuvarande strategin för området frihet, säkerhet och rättvisa följs upp och utvärderas på ett sätt som inkluderar såväl medlemsstater och icke-statliga organisationer som medborgare i medlemsstaterna. Lärdomar av hur vidtagna åtgärder fungerat måste dras, särskilt i frågor som rör effekter för utövande och skydd av mänskliga fri- och rättigheter. Mer av samma medicin är inte lösningen om man ser att den inte fått effekt eller då den effekt som nåtts innebär att biverkningarna är större än effekten. presenterade arbetsgruppen för sina förslag. Det var uppenbart för oss att de inte heller lärt sig något av den senaste tragedin utanför den italienska ön där över 350 migranter drunknade . Det var en i raden av de många drunkningstragedier vi sett på och längs den västafrikanska kusten som tidigare knappt blev notiser i tidningarna. I behöver vi stärkta möjligheter att rädda migranter i sjönöd. Vi behöver också ett stärkt arbete för att förebygga den ofrivilliga migrationen, som det handlar om i de allra flesta fall. Det handlar om åtgärder mot klimatpåverkan, åtgärder för att minska fattigdom, åtgärder för att förebygga eller lösa konflikter och åtgärder för att minska förtryck och förföljelse. Jag känner mig övertygad om att de som riskerar livet för att komma till , i vetskap om att risken är stor att de stoppas och skickas tillbaka om de lyckas ta sig fram, inte gör det för att de tycker att det är roligt. De gör det eftersom det inte finns några andra alternativ. Men i stället för att föreslå konkreta åtgärder för att förbättra EU:s möjligheter att rädda människor i nöd eller förebygga den ofrivilliga migrationen fokuserar kommissionen som vanligt på gränskontroller. Den föreslår till och med att militära styrkor ska kunna involveras för att försvara EU:s gränser mot migranter. Det är något jag innerligt hoppas att vi aldrig sänder svensk trupp att göra eller att EU:s battlegroups får sådana uppdrag i brist på annat att göra. De är ju sysslolösa, som vi alla vet. Arbetsprogrammet borde i stället för att föreslå militär inblandning innehålla förslag på ett förändrat mandat till Frontex med inriktning på livräddning och respekt för mänskliga rättigheter. Kommissionen har också föreslagit att EU ska samarbeta med nordafrikanska stater om gränsbevakning. Under förevändningen att det handlar om att förhindra trafficking försöker de förskjuta EU:s externa gränser till den afrikanska nordkusten. Om EU verkligen skulle vilja förhindra människosmuggling och trafficking borde kommissionen i stället föreslå säkra och lagliga vägar för att ta sig in i unionen både för att arbeta och för att söka asyl. Människor ska kunna ta färjan i stället för smuggelbåten. I det sammanhanget är det förvisso positivt att kommissionen föreslagit en utredning om användandet av humanitära visum, men fokus ligger på gränskontroller och att länderna i vårt närområde ska delta i denna inhumana hantering av människor på flykt. Vi menar att det behövs en kombination av åtgärder där humanitära visum är en del. Det borde också vara möjligt att söka asyl på EU-beskickningar i länder utanför EU. Gemensamma vidarebosättningsprogram inom EU skulle också kunna förändra mycket. Det är bara ett fåtal av EU:s medlemsstater som tar emot kvotflyktingar, och är en av dem. Om alla tog emot lika många kvotflyktingar som skulle många flyktingläger kunna stängas. Vi vill exportera modell för arbetskraftsinvandring, det vill säga att inte bara högkvalificerad arbetskraft är välkommen som med EU:s blåkort utan alla med ett jobberbjudande i med lika bra villkor som andra här i landet. Om fler EU-länder öppnade för arbetskraftsinvandring med vita jobb skulle det vara ytterligare en laglig väg för migranter. Vi menar också att transportörsansvaret bör avskaffas så att inte flygbolag, båtbolag eller båtägare straffas om de har med sig personer som inte har rätt papper. Och III bör ändras så att den asylsökande själv kan välja vilket land asylansökan ska lämnas in i. Genom fler lagliga vägar till EU lever vi upp till internationella regelverk och till EU:s gemensamma värdegrund, och inte minst förhindrar vi att fler människor drunknar i på sin flykt till , förutom att vi kommer åt den stora, lukrativa och svarta ekonomi som handeln med desperata människor innebär. Den illegala vapenhandeln, narkotikahandeln, människohandeln och handeln med utrotningshotade djur är en oerhört stor svart ekonomi. De borde också vara prioriterade frågor, men de är tydligen inte lika prioriterade som att försvara oss mot människor som försöker ta sin tillflykt till . Inom ramen för det program som kommer efter Stockholmsprogrammet vill vi att särskilt fokus ska läggas på reformering av återvändandedirektivet och skyddsgrundsdirektivet. Inom återvändandedirektivet vill vi att kraven för att hålla människor i förvar ska skärpas så att användandet begränsas till ett minimum. Tvångsavvisningar ska användas oerhört restriktivt och återsändande av barn ska inte få ske utan att barnens skydd för sina mänskliga fri- och rättigheter säkras, inkluderat rätt till mat, boende, utbildning och omsorg. Det är helt orimligt att asylsökande barn och vuxna hålls i fängelseliknande förvar, som i ett fängelse jag besökte utanför . När det gäller skyddsgrundsdirektivet vill vi att det ska reformeras så att krav på individuella flyktingskäl ska sänkas i situationer där urskillningslöst våld förekommer och att minimiskyddsnivåerna för enskilda ska höjas. EU:s reglering av gränskontrollerna ökar stadigt. System byggs upp för att samla in och sprida uppgifter om dem som reser över gränserna, om dem som önskar resa in i unionen och om irreguljära migranter. Någon samlad kunskap om exakt hur mycket data som har samlats in om resenärer och medborgare finns inte, och inte heller någon tydlig kontroll över hur uppgifterna används och sprids inom unionens medlemsländer. Att skapa det gemensamma europeiska gränskontrollsystemet är förenat med stora kostnader , både ekonomiskt och mänskligt. Exempelvis har skapandet av smart borders med det gemensamma inrese- och utresesystemet EES och systemet för registrerade resenärer, RTP, beräknats ha kostat när man räknar med att det är på plats . Hur mycket pengar som har använts för det gemensamma gränskontrollsystemet med dess olika delar kan inte ens uppskattas. Det är dags att fråga sig om det är väl investerade pengar eller om de kunde ha gjort bättre nytta för människor om de hade investerats i jobbskapande åtgärder i krisande EU-länder, i fattigdomsbekämpning, fredsbyggande etcetera. Stockholmsprogrammet lider som sagt mot sitt slut. Programmet handlar inte bara om migration. En viktig del handlar också om övervakning med grund i terrorismbekämpning. Med kriget mot terrorismen som förevändning har de medborgerliga rättigheterna fått sig en rejäl törn när regering efter regering har godkänt oproportionerliga inskränkningar i den personliga integriteten som våra möjligheter att skydda oss mot avlyssningen är minimala. Den senaste tidens avslöjanden om övervakning av tele- och datakommunikation var inte någon överraskning, men övervakningens omfattning var chockerande. som gått har vi fått reda på mer och mer om hur NSA har analyserat miljardvis med mejl, chattloggar, filmer och annan information direkt från servrarna från internetjättar. Inte ens presidenter, och institutioner har undkommit avlyssningen. Vi har också fått veta att är ett av de länder i där informationsinsamlandet har varit mest intensivt. Det är inget jag är stolt över. I stället får vi skämmas över att delta i denna smutsiga verksamhet. I det nya programmet vill främja bindande normer för dataskydd och integritet på europeisk och global nivå. Vi vill se en minskning av mängden personuppgifter som lagras av myndigheter och företag, och vi vill minska lagringstiden. Vi motsätter oss ett okontrollerat utbyte av uppgifter med amerikanska myndigheter, till exempel passageraruppgifter eller uppgifter om finansiella transaktioner. De överenskommelser som finns bör avbrytas eller omförhandlas. måste garantera tillämpningen av digitala rättigheter inte bara på hemmaplan utan även i yttre internationella förbindelser. måste där främja ett fritt och öppet internet och garantera alla medborgares rättigheter. Vi motsätter oss export av censurteknik och teknik för massövervakning. Att har försökt exportera övervakningsmaterial till under Gaddafis styre är en skam. Även Soneras miljardaffärer i till exempel visar att en förändring behövs. ska vara en global förebild och stötta demokratiaktivister – inte exportera övervakningsteknik som regimer kan använda för att slå ned demokratirörelser. När jag säger menar jag att också ska påverka EU i samma riktning. menar att meddelarfriheten och whistleblowers fyller en enormt viktig funktion och ska försvaras nationellt, i EU och globalt. Vi vill se att det svenska arbetet i EU inför det nya programmet ska fokusera på skyddet för allas mänskliga fri- och rättigheter, såväl inom EU som utanför EU. Där FN blir handlingsförlamat återstår i värsta fall annars bara vissa stormakter, som agerar mer på eget bevåg och efter egna önskemål än för att skydda individers rättigheter. Vi vill också att det svenska arbetet ska fokusera på att öka skyddet för enskildas integritet vid utbyte av personuppgifter mellan medlemsländer och att ett utbyte av uppgifter mellan länder bara ska få ske då så är absolut nödvändigt. Vi vill att det svenska arbetet i EU ska fokusera på att leda arbetet med att söka eliminera eller åtminstone försvåra amerikansk och andra staters avlyssning av EU-medborgare. Jag vill avsluta med att tacka , som har sett till att vi och världen har fått reda på omfattningen av den amerikanska avlyssningen och roll i denna. Utan människor med civilkurage som med risk för sin egen säkerhet vågar avslöja obehagliga sanningar och faktiska brott skulle världen vara en ännu osäkrare plats att leva på. Jag yrkar bifall till reservationer i utlåtandet. 2 (SD): I vanlig ordning debatterar årliga arbetsprogram, och i vanlig ordning ställer sig utrikesutskott bakom nästan allt som EU företar sig. I utlåtandet står det ordagrant att läsa inte bara att utrikesutskottet konstaterar att prioriteringar i huvudsak ligger i linje med svenska prioriteringar; mellan raderna står det dessutom klart och tydligt att läsa att man påstår att svenska prioriteringar helt saknar folklig förankring. I vilket valprogram inför förra valet deklarerades att partierna skulle kunna prioritera tillväxt och konkurrenskraft i andra EU-länder än ? Var fanns att läsa att EU:s värderingar skulle värnas före de svenska eller att ekonomiska och sociala problem med nödvändighet skulle leda till ett minskat nationellt inflytande? Var stod det att den svenska arbetsmarknadspolitiken – i synnerhet för ungdomar – inte bara skulle lyftas till EU-nivå utan att detta även skulle medföra en prioritering av unga arbetslösa i ? Det är ett faktum att sju av åtta partier i denna riksdag har gett sitt medgivande till att inte bara ska prioritera utan även finansiera ungdomsarbetslösheten i . I stället för att använda resurserna till att stärka arbetslösa svenska ungdomar och ge dem en chans att i sitt eget samhälle bidra till ett uppehälle satsar alltså på att bekämpa arbetslösheten i EU. När med stöd säger att kärnan i kommissionens arbete ska vara att främja tillväxt och sysselsättning finns därför minst sagt skäl för oro. Ytterligare orosmoln kan skymtas i och med det faktum att dessutom ämnar analysera, det vill säga i realiteten detaljstyra, medlemsstaternas reformarbete. Som om det inte räckte att EU redan har flera verktyg för att utöva inflytande över de nationella parlamentet i rikets politik och att EU dessutom kontinuerligt verkar för att både utöka och förstärka dessa verktyg! EU har för den delen också under hela mandatperioden levererat en lång rad politiska förslag med en rad nya överstatliga myndigheter på EU-nivå som följd. Maktöverföringen från de nationella parlamenten till EU har sedan Lissabonfördragets införande aldrig varit i närheten av att vara så snabb och så ingående som . Inte heller går det att skönja några som helst tendenser till att man från EU:s sida försöker bromsa utvecklingen. Att i arbetsprogrammet nu lägger fram en begränsad arsenal av nya förslag har endast – ironiskt nog – att göra med att förslagstakten har varit så hög att den nuvarande riskerar att inte ens hinna verkställa alla framlagda förslag. Det gör att kommissionen i stället för att, som demokratiskt brukligt är, först grundligt förankra besluten måste försöka att forcera fram dem i vanlig ordning. Vis av erfarenhet och med vetskap om att stöd alltid ges av denna riksdag vet man att detta också kommer att lyckas så länge ser ut som den gör. Man kan utan svårighet konstatera att frågan om var maktens utövande ska äga rum är allt annat än het i denna kammare. Inte ens , som brukar sägas vara EU-kritiska, orkar protestera i närheten av den grad som situationen kräver. Som en följd av detta är ensamma i inte bara när det gäller att protestera mot att svenska skattebetalare ska prioritera europeiska arbetslösa före svenska arbetslösa. Vi är också ensamma om att vilja skärpa villkoren för rörligheten av arbetskraft inom EU för att motverka ett svenskt överutbud av arbetskraft och därmed även ett överuttag av svenska sociala transfereringar. Inte heller orkar i detta arbetsprogram ifrågasätta ambitioner att införa en modell av en överstatlig författningsdomstol. Faktum är att inte ens EU:s storartade planer på att utvidga unionen till forna Sovjetstater, eller i förlängningen kanske till och med norra är ett problem för . Det är tydligen inget problem trots vetskapen om att den utvidgning som har ägt rum har medfört att den svenska netto-EU-avgiften har ökat från ett snitt på 12 miljarder till dagens 26, eller kanske till och med uppåt 27, miljarder kronor och trots att nya medlemsländer också innebär ett minskat svenskt inflytande över EU både i ministerrådet och i . Faktum är att inte ens försökte strida för en låg och rimlig EU-avgift när frågan avgjordes . Tvärtom berömde i stället företrädare i denna debatt regeringens förhandlingsresultat, trots att resultatet inte innebär annat än att den höga EU-avgiften kommer att kvarstå på den redan höga nivå vi har uppnått. Den kommer dessutom i rask takt att öka igen i takt med att EU – i enlighet med den plan som utstakat och som och stöder – utvidgar unionen till fattiga, korrupta och socialt oroliga öststater och i takt med att EU i vanlig ordning fortsätter att bygga ut EU:s federala och överstatliga myndighetsstruktur. Som konstaterar medför det kommande EU-valet en möjlighet att hålla en bred debatt om hur ett mer enat, starkare och öppnare kan byggas upp. Själv hävdar jag att det som byggde och västvärlden starka från början var att vi byggde våra länder på demokrati, frihet, samarbete och delaktighet. Det är det enda historiskt bevisade receptet på ett grundfundament för att bygga en verkligt stark, konfliktreducerande, frihetlig och ekonomiskt bärkraftig värld. Dess värre är det inte detta som Europeiska unionen eller den så kallade europeiska tanken handlar om. EU:s föregångare har tvärtom gått från ett sympatiskt samarbetsprojekt för fred till en uttalad ambition om att bli en federal och överstatlig union, med bland annat ambitionen att få en egen armé, president, beskattningsrätt, arbetsmarknadspolitik och ett eget utrikesministerium. I rapporter från EU:s utrikesminister och i EUISS ser vi följaktligen en omsvängning från en synkroniserad utrikes- och säkerhetspolitik till en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Som vi läst finns det ett övergripande och tydligt strategiskt syfte med detta, nämligen att öka EU:s utrikespolitiska slagkraft, ibland med militära medel. Här i riksdag har denna tanke, och nästan alla andra tankar på en centraliserad beslutsmakt i , tyvärr ett mycket brett stöd. Från Socialdemokraterna till stöder man, med reservation mot bara några fåtal justeringar, varje omfattande förslag som läggs fram från , trots att nästan ingenting av det som kommer från EU handlar om vilka gemensamma intressen de enskilda länderna kan tänkas ha, utan tvärtom i stället i stort sett enbart handlar om vilka intressen EU har. Ändå när vi behandlar arbetsprogram deklarerar alltså , representerad av utrikesutskottet, att man står bakom de europeiska värderingarna. Utskottet säger dessutom inte bara att dess intresse ligger i att fortsätta att bygga ut EU utan därtill att euroområdet, som inte ens ingår i, ska prioriteras. Om påstår att det här är frågor som man måste kompromissa om vågar jag påstå att både är aningslös och saknar den folkligt förankrade EU-visionen. Det som övriga partier i denna kammare envist kallar ett EU-samarbete går obestridligt steg för steg mot målet att skapa en europeisk federation. EU håller inte bara på att bygga upp en bred struktur för finansiella myndigheter, en egen statsupplåningsmekanism, en egen socialpolitik, en egen arbetsmarknadspolitik, en egen utbildningspolitik och en utvecklad säkerhets- och utrikesmyndighet, utan förbereder nu även en åklagarmyndighet. Det är detta som Europatanken handlar om . Det handlar inte alls om det som utlovades till väljarna, ett samarbete mellan fria nationalstater. Det handlar i stället om att samordna politiken inom hela Europeiska unionen, vilket jag vänder mig emot, dels därför att det saknar den nödvändiga demokratiska förankringen, dels därför att jag i grunden alltid kommer att kämpa för demokrati, frihet och självbestämmande. Låt oss konstatera att inför EU-valet står väljarna i praktiken inför två val. Antingen kan de stödja den fortsatta utvecklingen mot en och ett påtagligt minskat väljarinflytande över samhällsutvecklingen. Det är alltså den typ av politik som övriga riksdagspartier bedrivit under hela och som de utan verklig opposition kommer att fortsätta med. Eller också kan väljarna stödja , som med stöd av en stor och samlad mobilisering runt om i av andra EU-kritiska partier både vill och kan bromsa och motverka denna utveckling mot den federala och överstatliga unionen. Även om det aldrig har sett så mörkt ut för demokratiernas har det heller aldrig sett så ljust ut. Tillsammans med andra EU-kritiska partier har vi en mycket god chans att bli många nog att på riktigt allvar hälla grus i EU:s federationsmaskineri, till förmån för det folkliga inflytandet, och ekonomiska utveckling, ett verkligt samarbete och en verklig välgång. De EU-kritiska partierna ute i går bra , riktigt bra. Låt oss haka på denna trend även här hemma i . Låt oss inte ge mer inflytande till EU. Låt oss i stället fokusera på någonting positivt. Låt oss inte tro på de EU-positiva partiernas budskap om att det kommer att bli bra eller att arbetslöshet, krig och ekonomiskt kaos hotar om man inte röstar på dem. Låt oss i stället ta tillbaka makten till nationalstaterna till förmån för samarbete mellan fria och självständiga nationalstater, för demokrati, för ekonomisk utveckling och för välgång. Jag yrkar bifall till vår reservation i utlåtandet. 3 (MP) replik: ägnade mycket tid åt att attackera , men med de regler vi har för debatter får inte företrädare själv komma upp här och replikera, däremot jag eftersom jag har talat tidigare. säger att vi betalar för de andras arbetslöshet i stället för att försöka få bukt med vår egen arbetslöshet. Om vi då tittar på , och många andra ställen i södra ser vi att arbetslösheten bland ungdomar är . Vi är i en union, vare sig vi vill eller inte, och vi måste på något sätt försöka hantera den situation som finns i de olika länderna. Det mesta av svensk handel sker inom . Det innebär att om det är dåliga tider i övriga länder i kan de inte heller köpa våra produkter. Det får direkt påverkan i och på vår arbetslöshet. Jag skulle vilja veta hur tänker sig att lösa ekvationen om vi inte är solidariska med våra kamrater i övriga på ett eller annat sätt. Vi måste ändå lösa ekvationen med att när det går dåligt för dem går det också dåligt för oss. Vi har redan sett att den åtstramningspolitik som har ålagts dessa länder inte har fungerat. Vad har då för lösning? 4 (SD) replik: Vad gäller kommer deras företrädare att hålla ett anförande i debatten.