prot · H10978 · 2014-03-05 00:00:00 — Slutligen vill jag säga några ord om avsnittet om it och miljön. Som nämndes har regeringen ett omfattande arbete inom flera områden för att stimulera en utveckling där it används så att miljöbelastningen totalt sett minskar i samhället. Det finns en övergripande ambition att it ska användas för att minska miljöpåverkan inom de statliga förvaltningarna. Enligt en särskild agenda, IT för en grönare förvaltning, följs detta upp. Man kan här se hur resultaten successivt förbättras. Och inom ramen för det som kallas den digitala agendan pågår ett antal olika projekt för att få förändringar till stånd som minskar miljöbelastningen med hjälp av olika it-tillämpningar. Det kan gälla intelligenta trafiksystem, som vi brukar förkorta ITS. Vi kan tala om smarta elnät, som på olika sätt styrs med modern elektronik för att minska elförbrukningen, och vi kan tala om digitalisering av tjänster på olika sätt. Regeringen arbetar aktivt med dessa frågor också på EU-nivå, inte minst när det gäller ITS-frågorna. När det gäller onödigt avfall genom låsta telefoner vid abonnemangsbyte, som också nämns, hänvisar jag till den proposition som regeringen anmälde , som rimligen löser detta problem. I fråga om it och miljön finns det en majoritet för ett tillkännagivande till regeringen från en samlad opposition. Jag inser att positionerna ser ganska låsta ut, inte minst med tanke på att vi är i inledningen av en valrörelse. Jag vill ändå betona två saker. Det ena är att vi är överens om att det är viktigt att arbeta för att it och modern kommunikationsteknik används för att uppnå en minskad miljöbelastning i samhället, i stort och i smått, och att de miljöproblem som finns inom denna bransch, specifikt, också ska minimeras. Det andra är att allianspartierna inte ser värdet av att i detta läge ta detta initiativ. Som har redovisats tidigare och som jag har betonat pågår mycket som går i den riktning som vi önskar. Då ser vi inte värdet av att nu ta initiativ till att lägga energi på ett omfattande strategiarbete, som föreslås. Det tror vi inte på. Vi tror att det är bättre att lägga energin på det konstruktiva arbete som pågår än att jobba fram nya dokument som rimligen landar i ungefär samma slutsats. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag utom när det gäller punkt 9, It och miljön. 107 (MP) replik: Jag undrar om kan utveckla när utredningen om statens fiberinfrastruktur, det vill säga de olika fibernäten, som regeringen utlovade i budgetproposition ska komma i gång. Det har ända framkommit att det vore värdefullt med en samordning. Det skulle ge stora fördelar att hitta en lämplig organisation, det må vara affärsverk eller ett statligt bolag – vad vet jag? Det skulle utredningen få ta fram. Mot bakgrund av inte minst de stora säkerhetshoten på it-området, data- och telekomområdet, är frågan angelägen. När kommer utredningen i gång? Har den redan börjat? Vad finns det för tidsplan? Vilka aspekter tittar man på? Det står här att det är fråga om att stödja bredbandsstrategin, men tänker man också i säkerhets- och sårbarhetstermer? 108 (C) replik: Tack, , för frågan! Vi har diskuterat frågan tidigare i kammaren. Jag har sagt att jag delar uppfattningen att det ska bli intressant att se hur mycket bättre vi kan utnyttja den infrastruktur staten äger. Den används naturligtvis på olika, mycket vitala, sätt inom många samhällsområden. Det är naturligt att det finns olika aktörer som använder infrastrukturen till exempel inom trafikverk eller med helt andra huvuduppgifter. Där kanske inte ytterligare användande av infrastrukturen är det mest primära. Jag såg därför, precis som , med stor glädje att frågan kom med som en tydlig del i budgetpropositionen. Riksdag är en sak, och departement och regering är en annan sak. Jag kan inte beskriva i detalj hur direktiven till utredningen ser ut. Jag utgår från att de processas på olika sätt. Jag utgår också från att det blir en bred utredning som tar hänsyn till olika aspekter på området. Exakt när utredningen drar i gång vet jag inte heller, men jag kan inte tänka mig att en så stor och viktig utredning på något sätt kommer i gång i smyg. När den startas får vi säkert reda på det allesammans i . Det är ju inga hemligheter. Man ska möjligen se upp så att man inte sätter alltför stora förhoppningar till att denna utredning ska lösa alla våra bekymmer med den stora infrastrukturen. 109 (MP) replik: Jag lyfte upp frågan därför att det är olyckligt att samordningen har dragit ut . Det krävs verkligen tydliga direktiv för att näten ska uppdateras, hänga med och inte sacka efter, att de inte försummas eftersom de ingår i myndigheter och verk där de inte är en huvuduppgift. Man måste investera och ligga i framkant, och man måste vara en aktiv aktör på marknaden för att värna den så att det inte blir fråga om monopol utan en operatörsneutral infrastruktur. Det är olyckligt om det sackar efter, och det är olyckligt om vi inte utnyttjar våra gemensamma resurser tillräckligt för samhällsnyttan. Där inbegriper jag naturligtvis företag och medborgare som behöver tillgång till den operatörsneutrala infrastrukturen. Det är därför jag lyfter upp frågan gång på gång. Det gläder mig att och jag tycks ha samma uppfattning om hur viktig frågan är, och jag hoppas att på sitt håll påverkar sina partikamrater så att det blir fart. Vi har tappat mycket tid. konstaterades att statens fiberinfrastruktur behöver samordnas. Jag förstår inte varför det inte har hänt . 110 (C) replik: Det vi också kan fundera över är att det inte bara är statens infrastruktur som kommer in i bilden utan att det också handlar om de olika stadsnäten och den samlade offentliga infrastrukturen. var tidigare inne på diskussionen om operatörsneutralitet. Men det finns numera en lagstiftning som har fått tydlig effekt ute på marknaden. Det ställer krav på att nätet är neutralt i förhållande till olika operatörer och att den som äger nätet släpper in operatörerna i nätet till de kostnader som nätägaren har. Det gäller de olika stadsnäten eller andra privata bolag som äger näten. Det är ett exempel på att jag tycker att vi ska se upp med att dra alltför stora växlar på nyttan av dem. Vi har i detta fall egentligen inte så olika uppfattningar. Däremot har jag stor respekt för att området är komplext och att det kräver en del förberedelser innan man på rätt sätt kommer in i ett utredningsarbete i frågan. 111 (S) replik: Jag var faktiskt säkrare på utredningen innan vi började debatten än vad jag är nu efter att ha hört . Vi socialdemokrater förutsätter att det kommer en utredning. Vi måste ta till vara och samordna de statliga nät som redan finns på ett effektivt sätt. blir jag lite orolig när jag hör . Jag hoppas att kan klargöra att utredningen kommer att tillsättas och att direktiven blir tydliga. Men det var inte därför jag begärde replik, även om jag nu blev tvungen att kommentera när jag hörde veligheten i svar. Jag vill fråga varför , som är centerpartist, nöjer sig med att vända av befolkningen ryggen. Det är precis som säger, nämligen att de digitala möjligheterna är samhällsomdanande. Vi kan bo kvar hemma, ta del av välfärdstjänster, hålla kontakt med våra anhöriga och ha daglig kontakt med sjukvården. Ändå står här, som är centerpartist, och säger att det är tillräckligt bra att av befolkningen ska ha tillgång till höga hastigheter. Det krävs höga hastigheter för att få tillgång till välfärdstekniken i hemmen. Jag är förvånad över att har lagt sig så platt för och den urbanisering som sker. 112 (C) replik: Tack för frågan, ! Jag börjar med att lugna . Jag ber om ursäkt för min velighet, men här representerar jag inte regeringen. Däremot är jag helt övertygad om att den utredning som utfästs i budgetpropositionen också kommer. Vad jag menade med att ta upp frågan om direktiven är att det är en förklaring till att det har tagit från beslutet till . De kräver en hel del arbete. Exakt när utredningen kommer och hur mycket tid som är kvar vågar jag inte säga något mer om. Sedan var det frågan om de av befolkningen. Det är ett intressant exempel på hur vi jobbar med våra mål och hur svårt det är att hantera frågor som förändras snabbt i den politiska världen – om vi inte vill göra det enkelt för oss, . Jag vet inte exakt när beslutet fattades om att av befolkningen skulle ha tillgång till en hastighet om – det vet nog bättre än jag – men det är väl ett par . Rätta mig om jag har fel, men jag minns inte att det var några protester mot det förslaget. Möjligen handlade diskussionen om det var möjligt och rimligt att klara kravet till 2020. tycker vi nog alla att den utveckling som sker går snabbt – jag säger inte att allt är regeringens förtjänst – eller till och med snabbare än vad vi trodde. Jag tror att det beror på att vi har lagt fast grundläggande förutsättningar för vem som ska få ansvaret för utvecklingen. Vi är långt före tidsschemat. Det pågår som ni säkert vet ett arbete där man försöker kostnadsberäkna möjligheten att gå snabbare fram även för de återstående . Men det är en kostnad förknippad med detta. Det får vi aldrig glömma. 113 (S) replik: säger att han inte representerar regeringen, men han representerar regeringsunderlaget. var här när vi hade diskussioner . Då talade hon mycket och började ställa frågor till för att han inte talade tillräckligt om it och så vidare. Det hade varit möjligt för ministern att vara med även i den här debatten. Jag vill bara säga det, om nu tycker att han inte kan representera regeringsunderlaget. Ni har goda kontakter med regeringen. Det förvånar mig att ni har nöjt er . Visst går det väldigt fort. När den digitala agendan sattes av regeringen höjde vi på ögonbrynen. Hur kan man göra så? Hur kan man vända av befolkningen ryggen? tror jag att även många borgerliga partier känner en tveksamhet över detta. Hur kunde vi sätta ett sådant mål där man inte tänker sig att alla i hela befolkningen är med? Jag ska avsluta med att fråga varför inte är med på vår majoritetstext i miljöfrågorna. Visst är det en fantastisk möjlighet i den digitala tekniken som gör att vi kan optimera transporter och få en helt annan logistikkedja och energieffektivitet i vårt fastighetsbestånd och så vidare. Det hade varit förnämligt om varit med på majoritetsskrivningen. 114 (C) replik: Att skriva historien baklänges är alltid väldigt enkelt, . blandar delvis ihop de olika delarna här. När jag sade att jag inte representerar regeringen gällde det att jag inte kunde ge ett detaljerat svar om när en statlig utredning kunde presenteras. Jag tror inte att det hör till ordningen att en riksdagsledamot ställer sig i talarstolen och lämnar ett sådant besked i något sammanhang. När det gäller de vidhåller jag att det naturligtvis aldrig har varit avsikten att vi ska bygga ut till och sedan sätta stopp. Målet var att av befolkningen skulle nås av . Det ansågs då vara ett näst intill orimligt mål att få det att gå så snabbt. Självklart ska vi gå vidare. Vi har också, som väl vet, försökt att fylla på i andra änden med att alla trots allt ska ha en vis basnivå med eftersom vi just tänker på alla och helheten. Jag tror att alla som funderar lite mer seriöst på frågan håller med om att det ändå finns en praktisk aspekt. I verkligheten ska saker och ting hända. Det är inte bara att vi står här i talarstolen och talar om det på olika sätt och uttrycker förhoppningar, önskemål och krav. Det både tar tid och kostar pengar. I vissa sammanhang handlar det om möjliga lösningar rent tekniskt för att nå alla delar. Jag vidhåller att den utbyggnadstakt vi har i är en av de snabbaste vi kan se internationellt. Branschen satsar 8–10 miljarder på den utbyggnaden, och staten har totalt sett satsat lite över 1 miljard på dessa områden för att fylla på när vi behöver göra det. Om man tittar på de relationerna inser man hur värdefullt det sätt vi har valt är inte minst för statskassan. 115 (V): Bland reservationerna som har tillsammans med våra rödgröna vänner föredrar jag att lyfta fram reservation nr 3. Jag tror att vi är flera här som minns det numera nästan nostalgiska ljud som ett modem serverade när datorerna var nya i våra hem. Det lät som att man skulle ha kontakt inte med Yttre men kanske med yttre rymden. Vi människor vänjer oss snabbt vid hastigheten och hur fort det ska gå. Men då satt vi tålmodigt och väntade på att bli uppkopplade. Det var en härlig känsla. Det fanns också ett löfte i pipet för oss som bodde på landsbygden. Det sade ungefär: Det spelar snart ingen roll var i fosterlandet ni lever och verkar, för nu kan ni sköta allting hemifrån. Det var väldigt viktigt. Det var en from förhoppning som vi gladde oss åt. Sedan blev det inte riktigt så. Statens roll på telekommarknaden och det samhälleliga ansvaret upplever vi som väldigt stora. För att utnyttja fiberinfrastrukturen som bäst krävs det verkligen ett statligt ansvar i form av ett bolag eller en annan organisation som kan utveckla och samordna fibernäten över hela landet. Detta menar vi i är en mycket viktig demokratisk fråga. Delaktigheten i informationssamhället är också en viktig demokratisk fråga. Det kan förtjäna att än en gång påpekas att drygt en miljon medborgare i fortfarande inte använder internet. Men alla måste ändå garanteras sina fundamentala medborgerliga rättigheter när det gäller delaktigheten i demokratin. Här betyder givetvis utbildning i olika former inte minst i skolan väldigt mycket för att minska det digitala utanförskapet. Den nationella bredbandsstrategin ska serva svenska företag men också enskilda hushåll. Men det går inte, som vi ser det, att förlita sig på marknadskrafterna och kommersiella förutsättningar för investeringar. Det är endast staten – jag höll på att säga Mamma staten – som förmår bära huvudansvaret och därmed garantera tillgång till bredband för likvärdiga kostnader i hela landet. För en effektiv samordning av bredbands- och fiberutbyggnaden på landsbygden och överallt där tillgängligheten brister krävs detta ansvar. Det så kallade teknikskiftet av det fasta telefonnätet, kopparnätets och den fasta telefonins nedmontering, har drabbat väldigt många abonnenter runt om i landet. Jag tänker särskilt på en speciell grupp, nämligen de som är elöverkänsliga och som verkligen har ett fullt sjå med att överleva i vardagen och som utan fast telefoni kan bli totalt isolerade. Det är också en problematik som vi har som uppgift att reflektera över här i . Klimathotet måste mötas på alla fronter med långsiktiga och hållbara strategier. Detta gäller också för it-sektorn, som rätt använd kan bidra till att minska transportberoendet. Det är något som absolut också gäller, som vi har hört, i ett EU-perspektiv. Om detta är vi alla överens, tror och hoppas jag. Men icke desto mindre görs det för lite, för långsamt och för ojämlikt. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2013/14:TU10 Cykelfrågor föredrogs. 116 (S): behöver en ny cykelpolitik som främjar ökat cyklande. Det behövs eftersom cykling är bra på väldigt många sätt. Det är bra för den enskilde, för samhället och för hälsan. Cyklande människor blir starkare, får bättre kondition, blir gladare och orkar jobba mer. De får ett bättre immunförsvar och blir mer sällan sjuka. Cykeln är bra för ekonomin för privatpersonen som spar mycket pengar som annars skulle ha gått till bensin, parkeringsavgifter, fasta bilkostnader eller för den delen kollektivbiljettkostnader som kan inbesparas. Förutom att det är bra för den enskilde är det bra också för samhället. Klimatet och miljön vinner på att fler cyklar. Det är också bra för tillväxten eftersom cyklister orkar jobba mycket mer. Vi har mycket att vinna på ett ökat cyklande, inte minst renare luft och minskat buller. Men då måste cyklandet också få rätt förutsättningar. Det behövs cykelstråk, cykelvägar och cykelparkeringar med tak – säger jag som inte gillar blöta cyklar men gillar att cykla. Regeringen satsar lite grann på cykling, och resurserna minskar i relation till de andra satsningarna. I rapporten på cykeltrafik 2014–2025 ser man att cyklingen i planeringsprocessen för transportinfrastrukturen 2014–2025 tilldelas endast en marginell del av hela planeringsramen på 522 miljarder. Endast går till cykelinfrastruktur. Då kan man fundera på om staten menar allvar när den säger att den vill satsa på cykling. Dessutom är det mycket av dessa satsningar som sker efter 2020. Då befarar vi att det i procent räknat blir ett ännu mindre anslag i förhållande till andra trafikslag. Regeringen har en uttalad ambition att satsa på cyklingen. Men i praktiken prioriteras inte cyklingen, utan den till och med nedprioriteras och kommer att bli eftersatt under en överskådlig framtid. Det behövs mötesfria vägar. Det är bra för trafiksäkerheten, och det minskar dödsolyckorna. Men man kan inte bygga bort vägrenar och cykelvägar i samband med att det ska bli bättre för bilisterna. När det byggs två-plus-ett-vägar ska det också finnas möjlighet att cykla i närheten av den vägren där man tidigare kunde cykla. Annars har man bromsat möjligheten att cykla . Det finns många exempel på hur vi borde främja cyklandet, inte motverka det med tanke på nollvision och trafiksäkerhet. De olika trafikslagen måste separeras. Vi vet att det är förenat med stor fara att blanda gångtrafikanter och cyklister. Det är två helt olika sätt att förflytta sig på. Båda är oskyddade i den meningen att de inte har något tjockt skal runt omkring sig som man har som bilist. De som motionerar är skyddade på det sättet att de har ett bra immunförsvar, men de är inte skyddade mot olyckor. Därför är det dumt att blanda de olika trafikslagen. I vissa fall måste man ändå blanda trafikslag, men då ska trafikanterna ta hänsyn till varandra. Cyklister måste naturligtvis ta hänsyn till dem som promenerar, och bilister måste ta hänsyn till cyklister. På det sättet ökar man alla möjligheter att ta sig fram på ett bra sätt. Det får inte vara så att gångtrafikanterna är rädda för cyklisterna, att cyklisterna är rädda för bilisterna, att bilisterna är rädda för den tunga trafiken och så vidare. Det ska ju vara precis tvärtom. Vi ska ha ett välkomnande sätt i trafiken, och vi ska bemöda oss om att visa hänsyn och respekt mellan de olika transportslagen i stället för att vara rädda för varandra. Därför måste framkomligheten i trafiken för cyklister öka. Där det finns cykelbanor ska bilar inte parkera. Man får inte bygga en cykelbana så att cyklisterna plötsligt riskerar att få en bildörr framför sig. Det finns mycket som bör göras när man tänker till på att planera cyklingen framöver. Vi måste se till att detta möjliggörs för cyklister. Det behövs cykelbanor, cykelparkeringar och skyltning för cyklister så att det är lätt att hitta. Det behövs också pumpanordningar så att man lätt kan pumpa sin cykel. Det ska alltså finnas möjligheter att ta sig fram. Sammanfattningsvis bör man ha målsättningen att halvera antalet skadade cyklister jämfört med . bör få i uppdrag att ta fram en strategi för säkra gång- och cykelvägar i anslutning till skolor. Regeringen bör återkomma med förslag för att möjliggöra cykeltrafik i motsatt riktning. Regeringen bör också återkomma till med förslag om att bilar ska väja för cyklister då cyklister färdas på en huvudled. Vidare bör regeringen återkomma till med förslag om att bilister måste lämna företräde för cyklister vid övergångsställen där det finns en cykelbana. Så är det inte . Det finns mycket som vi behöver göra för att förbättra cyklingen. Vi måste underlätta för cyklister och se till att trafikslagen visar mer ansvar för varandra. De olika trafikslagen ska ta hänsyn till och respektera varandra i trafiken. Det är på det sättet som man kan få en framkomlig väg. Cykling är bra. Det är bra för miljön. Det är bra för folkhälsan, och det är bra för samhället. Därför ska vi främja cyklandet. Jag yrkar bifall till reservation nr 1. 117 (MP): Vi är många som ställer oss frågan: När ska cykelfrågorna komma upp på regeringens dagordning? När ska regeringen börja gå – eller ännu hellre börja cykla – från ord till handling? Vi var många som otåligt väntade på den cykelutredning som regeringen tillsatte 2010 och som lyftes fram som den som skulle revolutionera cyklingen i . I alla cykeldebatter i har alliansföreträdare hänvisat till . Vi i oppositionen har fått höra att alla våra cykelfrämjande förslag skulle återfinnas i denna utredning. Och så kom den då. lämnade sin utredning till regeringen. Men där har den fastnat. Någon cykelproposition med regeringens förslag för ökad cykling har vi inte sett röken av. Inte ens i mandatperiodens sista cykelbetänkande presenterar regeringen några förslag för att göra cyklingen enklare och säkrare i vårt land. Det finns inga förslag för att öka cyklingens andel av persontransporterna. Det enda som står i betänkandet är att ett antal förordningsförändringar beräknas kunna beslutas . Vad det innebär hoppas jag att kommer att berätta för oss i sitt anförande. Jag har inte några större förhoppningar. innehöll inte några vare sig revolutionerande eller skarpa förslag, inte några av de förslag till riksdagsbeslut som är nödvändiga för att öka cyklingens andel av persontransporterna och minska cykelolyckorna. Varför vi måste göra det berättade så bra i sitt anförande. Det är viktigt för klimatet och för folkhälsan. Så vad måste då göra för att vi ska få en cykelpolitik värd namnet? Jo, vi måste bland annat 1.anslå mer statliga pengar till cykel 2.införa nya hastighetsgränser i våra tätorter 3.ändra de lagar som reglerar trafiken så att det blir enkelt att cykla 4.förhindra att möjligheterna att cykla på landsbygden försämras när de statliga vägarna byggs om 5.reglera rätten att ta med cykeln på tåg och buss. Och varför vi måste göra det tänker jag förklara . slår fast det som vi andra länge har vetat, att det viktigaste är pengar till en ny cykelinfrastruktur. När det byggs fler cykelvägar och cykelbanor ökar cyklandet. Men trots att i genomsnitt av våra resor i görs med cykel är det av våra infrastrukturpengar som går till cyklingen. I gällande nationell plan finns det avsatt lite drygt 900 miljoner för cykelinfrastruktur –2021. Det mesta av de pengarna ligger , så de har ännu inte trillat in. beräknade att det skulle räcka cykelväg i hela landet. Det är självfallet alldeles för lite. Vi i har under hela mandatperioden haft mer cykelpengar i våra skuggbudgetar. Men vad som är ännu mer oroande är att man i det förslag på infrastrukturinvesteringar som ligger på regeringens bord har sänkt ambitionen ytterligare. De pengar som man vill lägga –2025 räcker enligt bara ny cykelväg i hela landet. Det är alltså en sänkning jämfört . Här känns det onekligen som att någon är ute och cyklar. Hur går det här ihop med alla vackra ord om att vi måste främja cyklingen? vill avsätta i den nationella planen under den nya planperioden. Det är pengar som ska gå både till att bygga cykelvägar längs de statliga vägarna och till att medfinansiera kommunala satsningar. Näst efter fler och bättre underhållna cykelvägar är sänkta hastigheter den viktigaste faktorn för att fler av oss ska börja cykla i våra städer och tätorter. Många av oss vågar helt enkelt inte ge oss ut i trafiken på cykel. Larmrapporterna om allt fler dödade och skadade cyklister avskräcker. skadas och dödas över 3 000 fotgängare och cyklister i kollision med bilar. En tredjedel av de omkomna i trafiken är oskyddade trafikanter trots att dessa står för av färdsträckan. Det är alltså nio gånger farligare att sätta sig på cykeln än att sätta sig i bilen. En grupp trafikforskare från presenterade – kom – sina slutsatser efter att ha analyserat och sammanställt de senaste årens forskning om hastigheter och hållbarhet. Forskarna var eniga och tydliga: Bilar ska inte köra fortare än i staden. En bilist som kör i 30 kan samspela med både gående och cyklister på ett helt annat sätt än den som kör i 50.