prot · H10966 · 2014-02-06 00:00:00 — 1 § Ansökan om ledighet Tredje vice talmannen meddelade att (C) ansökt om ledighet –. Kammaren biföll denna ansökan. Tredje vice talmannen anmälde att (C) skulle tjänstgöra som ersättare för (C) under ledighet. 2 § Anmälan om kompletteringsval Tredje vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som suppleant i civilutskottet och socialutskottet under ledighet. Tredje vice talmannen förklarade vald –till suppleant i civilutskottet (C) suppleant i socialutskottet (C) 3 § Utökning av antalet suppleanter Valberedningen hade, enligt ett till kammaren inkommet protokollsutdrag, tillstyrkt att antalet suppleanter i skulle utökas från 45 till 46. Kammaren medgav denna utökning. 4 § Val av extra suppleant Val av extra suppleant i företogs. Kammaren valde i enlighet med valberedningens förslag till suppleant i (KD) 5 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2013/14:248 Till Interpellation 2013/14:248 Folkbildningssatsningar för att öka IT-kompetensen av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan tidigare inbokade engagemang och resor. Till Interpellation 2013/14:256 Statlig närvaro i hela landet av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. (C) Enligt uppdrag 2013/14:266 Till Interpellation 2013/14:266 EU-direktiv om offentlig upphandling av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag 6 § Svar på interpellation 2013/14:244 om proposition som reglerar betaltider mellan företag 1 (): har frågat mig varför regeringen inte har återkommit med en proposition som reglerar betaltider mellan företag. Jag var i kammaren och talade om detta. Som jag då redogjorde för arbetar regeringen aktivt med att åstadkomma goda förutsättningar för alla företag att verka och utvecklas. Det gäller inte minst små och medelstora företag. Om betalning inte sker drabbar det företagets likviditet och planering. Pengar som man räknat med att få kommer helt enkelt inte in i kassan. Det är bekymmersamt. Det är bakgrunden till att , på förslag av regeringen, vid beslutade om åtgärder för att stärka rätten att få betalt . Det har exempelvis införts en tvingande rätt till dröjsmålsränta, och leverantören får automatiskt rätt till förseningsersättning om en betalning inte sker . Vi har också sett till att utsatta företag, eller deras branschorganisationer, har större möjligheter att gå till och få till stånd förbud för en stor kund att fortsättningsvis tillämpa oskäliga betalningstider. I tillkännagivandet efterfrågar oppositionen emellertid en tvingande lagstiftning som går längre och utan undantag förbjuder möjligheten att avtala om längre betalningstider än . Regeringen tog skyndsamt fram en promemoria med ett sådant förslag, och den remitterades . Den samlade bilden av remissinstansernas synpunkter är komplex, och både stöd för och invändningar mot förslaget framförs. För mig är det angeläget att komma med förslag som löser de problem som finns utan att skapa problem på andra håll. Det kräver att konsekvenserna av en förändring noga övervägs. Min förhoppning är att näringslivet ska ta ett större ansvar för dessa frågor. Jag vet att flera näringslivsföreträdare bland annat talade om möjligheterna till självreglering vid ett seminarium om sena betalningar . Beredningen av promemorians förslag pågår därför fortfarande i . Regeringen avser att återkomma till i frågan. Jag anser dock att det inte är ansvarsfullt att stressa fram lagstiftning i denna för näringslivet viktiga fråga utan att vara säker på att det man föreslår faktiskt ger rätt effekt. 2 (S): Tack för svaret, statsrådet! Bakgrunden till interpellationen är en diskussion om regeringens ansvar för att återkomma med ett förslag som gjort ett tillkännagivande om, men det handlar också om den verklighet som många små och medelstora företag lever i och drabbas av i . Enligt en undersökning som Företagarna har gjort säger en tydlig majoritet av företagarna att sena betalningar, att de inte får betalt för varor och tjänster som de har levererat, är ett problem. av företagarna säger att den genomsnittliga betalningstiden är eller längre. Det är väldigt för ett litet företag som har levererat en vara eller en tjänst och som sedan får vänta eller längre på att få betalt. Konsekvenserna av detta – det har jag sett vid många företagsbesök – är att de små företagen känner att de agerar bank åt de stora företagen. De undrar också vad som särskiljer deras verksamhet från andras. Är det inte så att de stora företagen egentligen har större möjligheter att lätt låna pengar, om problemet är att det stora företaget har dålig likviditet? Det är ofta lättare för stora företag att skaffa likviditet än för små och medelstora företag. På grund av detta känner många små och medelstora företag att de inte har den likviditet som gör att de vågar och kan anställa och kan expandera. De har inte den likviditet som krävs för att göra den investering de vill göra och för att visa banken att de är tillräckligt stabila för att kunna göra framtidssatsningar. Jag har mött många sådana företagare. Bland de första jag talade med var Kaffebönan i , som nästan har drivit en egen kampanj för att få ned betalningstiderna. Jag har också träffat underleverantörerna till fordonsindustrin. De har varit väldigt högljudda i diskussionen eftersom de känt att industrin har råkat illa ut . Det handlar också om konsult- och teknikföretag. Stora företag som levererar högspecialiserade designtjänster och konsulttjänster känner att mycket av utvecklingsarbetet som svensk industri driver görs av dessa företag, men de får inte betalt för sina varor och tjänster . Att man gör på det här sättet undergräver hela utvecklingskraften för svenskt näringsliv. När det gäller frågan om vad regeringen väljer att göra har det gått sade åt regeringen att komma tillbaka med en proposition om reglerade betalningstider . Det har regeringen fortfarande inte gjort. Bakgrunden till interpellationen var att jag följde den interpellationsdebatt ministern hade . Då sade ministern att man skulle återkomma med en proposition . har varit, och det finns fortfarande inte någon proposition upptagen på listan. Vad har hänt sedan den förra debatten som gör att ministern nu inte vill komma med en proposition som hon i förra debatten bedömde skulle kunna komma ? Det är inte som väntar. De som väntar är framför allt de många små och medelstora företag som vill ha betalt . Vi väntar på en proposition, och de små och medelstora företagen tvingas vänta på betalning alldeles för . Min fråga till ministern kvarstår. När kommer propositionen? Och hur länge ska små och medelstora företag vänta? 3 (M): För sedan hade vi en liknande interpellationsdebatt här i kammaren, precis som justitieministern sade, dock med några andra meddebattörer. Inför dagens debatt läste jag igenom protokollet, både från den debatt som vi hade då och från den debatt som vi hade här i kammaren när vi beslutade om propositionen om snabbare betalningar. Jag konstaterar att vi nog kan komma överens om problembilden. Precis som säger är det ett problem att stora företag använder små företag som banker. Vi är dock inte överens om lösningen. Till att börja med tycker jag inte att lösningen på problemet är så enkel som att införa tvingande lagstiftning; det är inte bara svart eller vitt. Precis som har jag också träffat företagare. De har gett en annan verklighetsbild. Det finns några som har behov av långa betalningstider. Just betalningstider är – som vi alla vet – en del i ett avtal som innehåller väldigt många punkter. Vi får inte heller glömma bort att de svenska företagen har en god betalningsmoral. Vi hörde här om 90 dagars betalningstid. Det är många siffror som cirkulerar, men det senaste som jag hörde på ett seminarium här – som justitieministern refererade till – var att den genomsnittliga betalningstiden i var . I övriga uppgick den . Det är längre än , men vi har en god betalningsmoral. Om vi ska väga in EU och internationell handel måste vi fråga oss vad detta skulle innebära för den svenska konkurrensen. I våra grannländer finns avtalsfriheten kvar. Såvitt jag har blivit underrättad har inte infört direktivet. Men vi har ändå en omvärld att ta hänsyn till. Vad skulle de svenska företagen få för konkurrensmöjligheter för det fall att vi inför en tvingande lagstiftning? Frågan var varför det inte finns någon proposition om detta på propositionslistan. Svaret har vi hört från justitieministern. Jag vill också göra ett tillägg till det som jag sade under den förra interpellationsdebatten. Förslaget har varit ute på remiss, och de svar som kom in spretade ganska mycket. Jag hävdar att de flesta av remissinstanserna är kritiska mot en tvingande lagstiftning. Kanske vi kan komma överens om att frågan är komplex. Men jag vill använda mig av en mening från den juridiska fakultetens remissvar: De grundläggande problemen med längre betalningstider är inte juridiska, skriver man. Vi kunde ta del av en artikel i går i . Företagarna och några handelskamrar skrev där att de hellre vill se en självreglering och en egen betalningssed. Det tycker jag är väldigt glädjande att ta del av. Det är kanske där som vi har lösningen. Hur kan vi komma åt betalningsmoralen? Är det genom lagstiftning eller genom självreglering? Dessutom vill jag tillägga att den lagstiftning som vi antog bara har varit i kraft . Jag tycker att det är för tidigt att gå vidare med en tvingande lagstiftning. Vi måste se vad lagstiftningen har för effekt. Jag kan bara instämma i det som sade i slutet av svaret, att man inte ska stressa fram någon ny reglering innan vi ser vad de olika åtgärderna har för effekt. 4 (C): AB skär ned med ytterligare 4 400 anställda, eftersom resultatet sammantaget under det tredje och fjärde kvartalet tvingar bolaget till det. Tråkigt men inte oväntat är Unionens kommentar. Man drar ned på den fast anställda personalen medan facket accepterar att fortsatt gör bruk av 15 000 konsulter och visstidsanställda. Också de är fackligt anslutna och anställda i det företag vars intresse Socialdemokraterna och en majoritet i påstår sig vilja värna om med en absolut 30-dagarsregel. Storföretagen använder långa kredittider för att stärka sin kassa. Detta gör att underleverantörer tvingas att agera bank. Det är en bild som dess värre ofta är sann. Men mot bakgrund av dagens besked – som grundar sig på att även storföretag kämpar med små marginaler och med en ytterst konkurrensutsatt global lastbilsmarknad – är det otur och dålig tajmning av och att fortsätta att måla upp bilden av utnyttjande storföretag och lidande underleverantörer. I de regioner där dessa verkar finns det snarare ett ömsesidigt beroende. De som har förmånen att vara leverantörer är oerhört angelägna om att kunden – i det här fallet AB – är fortsatt konkurrenskraftig och kostnadseffektiv. Det krävs för att de gemensamt ska överleva. Det är just konkurrenskraften hos underleverantörerna och unga ingenjörers jobbmöjligheter som hotas av en fördubblad arbetsgivaravgift, om det införs en sådan. Vi i är förstås kritiska mot den jobbfientliga politik som Socialdemokraterna för och som drabbar framför allt unga. Varför framhärdar Socialdemokraterna med att driva den här frågan, när en överväldigande majoritet av de företagare och branschorganisationer som yttrat sig över promemorian säger nej till förslaget om att införa en absolut 30-dagarsregel? Jag tror att det aldrig har föresvävat Socialdemokraterna att avtalsfriheten kring villkor som betalningstider kan vara ett sätt för till exempel nystartade företag att i samråd med sina leverantörer klara kassaflödet i en expansionsfas, när de löpande kostnaderna överskrider intäkterna. Det råder en förbluffande okunskap om företagens och företagandets villkor hos . 5 (S): Jag har träffat småföretagare som själva har berättat om det här problemet. De menade att detta var det allra största problem som de hade. Det blir väldigt svårt att planera verksamheten och framför allt att få pengarna att räcka till när man får vänta på att få in pengar för det arbete som man har utfört. De småföretagare som jag träffade menade att det här påverkade till och med hur många anställda de har i företaget. I många fall hade man kunnat anställa fler, om de pengar som storföretagen – det kan också vara kommuner och landsting – är skyldiga småföretagarna hade kommit in tidigare. Den här konflikten är en –. Det är den stora mot den lilla. Även om de stora inte har obegränsat med resurser är det än svårare för småföretagen att klara sin ekonomi. Det finns till och med tecken på att detta kan leda till konkurs för de värst drabbade småföretagen. Konkurserna har också ökat, så detta är ett jätteproblem. De småföretagare som jag pratade med sade att storföretagen eller storkunderna medvetet fördröjer betalningen. Det är precis som det har sagts här, att småföretagarna agerar bank för stora företag. Det blir ett orimligt förhållande. Det borde vara tvärtom, att de stora företagen tog större ansvar. Det leder också till att småföretagen hamnar i en situation där de inte kan säga nej. Det är väl det allra största problemet. På papperet kan man säga nej och kräva 30 dagars betaltid, men då kommer kanske några av de största kunderna att vända sig till någon annan, och man har inte råd att förlora dessa kunder. Man är alltså i en beroendeställning, men det är ett osunt beroende eftersom det är den stora aktören som bestämmer villkoren. Det som småföretagarna sade till mig var att det måste finnas bindande regler. Vi som småföretagare kan inte komma till storföretaget och säga att vi kräver 30 dagars betalningstid. Då går ju storföretaget till någon annan. Vi här i måste ställa det kravet. De stora aktörerna har stor nytta av småföretagarna. De gynnas mycket av det här. De får en tjänst utförd som de kan dra ut på betalningen. Hoten om att verksamheter kommer att flytta utomlands känns väldigt överdrivna. Däremot är ökningen av antalet konkurser bland småföretagen ett reellt och verkligt hot. Vi har också sett en ökande arbetslöshet . Detta är inte bara ett hot, utan det är en reell verklighet. När man hör att så många småföretagare säger att de skulle kunna anställa fler om de hade en bättre säkerhet – om de visste att de fick in pengar senast – är det ett skäl starkt som något att agera i den här frågan. Den lagstiftning som infördes där huvudregeln är har vi nu sett verka, och de flesta småföretag menar att den är verkningslös. Det är ändå den stora aktören som sätter villkoren. Då måste vi ta ett steg till. Förutom att det finns skäl som att förhindra konkurs och se till att fler kan bli anställda är detta också ett krav från . Det finns en majoritet i , och ska regeringen genomföra det. Jag hoppas att det blir gjort . 6 (): Det är spännande med vittnesbörd, och låt mig säga till : Alla har rätt. Det finns företag som har stora problem med detta, men det finns också företag som inte har problem. Svenska företag är väldigt olika. De är stora, de är små, de verkar i olika branscher och de ser olika ut. Man pratar mot bättre vetande om man säger att alla företag har problem. Det är inte sant. Vi har remitterat ett förslag som grundas på tillkännagivande, och jag kan gå igenom de synpunkter som finns på det. Det finns de som säger att det vore en fördel, men en majoritet pekar på de svårigheter som det skulle innebära. Det är det jag tycker: Om man ska rensa i en rabatt tar man inte slåttermaskin, för då riskerar man att förstöra alltihop – man skapar nya problem. Vad vi måste göra är naturligtvis att ta problemen på allvar och försöka hantera dem. har Företagarna, och andra sagt att de ser problemen. Företagarna var egentligen de som var mest positiva till den socialdemokratiska linjen. De vill ha en gräns, men de vill också ha en möjlighet att avtala där det behövs ett undantag. Då tycker jag att vi ska lyssna på det och ta in det. Med tanke på att man från näringslivets sida nu har samlat några stora organisationer kommer regeringen att bjuda in företrädare för näringslivet till en diskussion om en självreglering och ett avtal för att se hur detta kan se ut, för att vi ska forma ett svar som är rätt svar och ingen slåttermaskin som ställer till det i onödan. I vissa branscher är det nödvändigt med långa betalningstider. Det gäller framför allt mindre butiker och andra, och det är små och medelstora företag. Det finns en och annan bokhandel som har överlevt, det finns några cykelhandlare och det finns andra. Där det inte är möjligt att betala allt på en gång, där det är bra om man kan sälja varorna först och där det finns möjlighet att ha en butik med varor för kunderna är det viktigt att ha . Jordbrukare är ofta i behov av att först få sätta fröna och se skörden innan de ska betala för allt utsäde. Det finns den typen av variation. Det som gör mig så bekymrad är att ni socialdemokrater inte verkar se detta. Ni har träffat något företag som har problem. Ja, absolut – jag har också träffat många. Men ni måste ju se den andra bilden också. Vi måste försöka samla oss till någonting som löser problem i stället för att bara skapa nya. Det är det som är regeringens poäng. Jag har stor respekt för tillkännagivanden. Jag är riksdagsledamot i botten, och jag tycker att det är viktigt. Vi har nog aldrig fått i väg ett förslag så snabbt som i detta fall. Vi skickade också ut det på en stor och bred remiss. Då är det vårt ansvar att begrunda och analysera de svar som kommer in och försöka se om vi kan hitta någonting som svarar upp mot att lösa problemet i stället för att ställa till nya. Jag tycker att man ska ta den vilja som finns i näringslivet på allvar, att försöka hitta en modell för självreglering, som ett stöd utöver de skärpningar vi har gjort. Vi har skärpt möjligheterna för branschorganisationer eller enskilda företag att agera när stora företag på ett oskäligt sätt tvingar småföretag till långa betalningstider, för det är inte rimligt. Här finns det mer att göra. Det som jag ändå tycker är oerhört centralt är att se att det här är ett komplext problem och att det finns anledning att göra läxan rätt. Jag har ingen intention att försena detta i onödan, men jag tänker inte slå ut massor av företag bara för att jag ska lösa ett bekymmer som finns framför allt inom fordonsindustrin och vissa andra branscher. Det vore att flytta problemet till något annat ställe. Så tror jag inte att någon av oss egentligen vill ha det. 7 (S): Först har jag några kommenterar kring debatten så här långt. Det har förts diskussioner om att vi inte ska stressa. Frågan är inte särskilt ny. gjorde sitt tillkännagivande , och ministern sade förra gången vi hade debatten att en proposition var att vänta i början på detta år, . Då hade remisstiden redan gått ut. Ministern hade läst remissynpunkterna när hon sade att det skulle komma en proposition . Någonting har hänt efter detta. Jag vet inte vad när jag läser propositionslistan, och jag får fortfarande inga riktiga besked om när ministern tänker komma med en proposition till i denna viktiga fråga. Man kan säga att har gjort en resa där det känns som att liberala principer ibland är viktigare än företagens verklighet. Det är inte första gången vi har fört sådana ideologiska diskussioner i . Det är rätt: Alla företag har inte problem med långa betaltider i – absolut inte! Men de företag som inte har problem med långa betaltider kommer heller inte att ha problem med att de får betalt även med en lagstiftning som säger att även de företag som inte får betalt ska få betalt . Man måste kunna se att det här är en större fråga än för bara vissa branscher. Man talar om konsultbranschen och designföretag, men de jobbar inte bara i en viss sektor i ekonomin. Det är företag som är underleverantörer, fast inte på det sätt som jag tror att folk uppfattar det. Man tror att underleverantörer skruvar fast stolar eller gör någon viss teknisk produkt till fordonsindustrin. Det här är en mycket större fråga än så. Det är i tjänstesektorn med högutbildade personer där dessa problem är stora. Det är ingen slump att teknik- och designföretagarna, där några av de kanske snabbast växande jobben finns i , säger att detta är ett jättehinder för deras utveckling, för att de ska kunna anställa fler och vara tillräckligt starka som företag. Vi brukar säga att ska konkurrera med kunskap och kvalitet, och det finns ofta i företag som sköter utvecklingsarbetet för industrin, teknik- och konsultföretagen. De säger att de inte får betalt , ibland inte och inte sällan . De tycker att det är märkligt, för de brukar få betalt i . Senast jag träffade dem sade de: Vi får betalt i , men vi får det inte i . Det är ett problem för oss när vi vill expandera och skapa nya jobb i att vi inte får betalt som vi ska i vårt land. Jag tror att vi måste bestämma oss för att små och medelstora företag är viktigare i produktionsprocessen än de var . Stora företag har lagt ut viktig verksamhet på små och medelstora företag. Man är integrerad på ett helt annat sätt . Då måste vi bestämma oss: Vad är det som ökar produktionen? Vad är det som ökar värdet i produktionen? I den processen är små och medelstora företag viktiga, och de förtjänar att få betalt . Jag gillar att skapa en norm. Det är det vi egentligen vill göra med det här. Jag har träffat så många företag, och de företag som har problem tror tyvärr inte på regeringens senaste lagstiftning. De säger till mig att den inte har haft någon effekt. Bevisbördan för regeringen ligger mot de företag som har problem genom att säga: Jo, det har inneburit en förbättring. Det har lett till en förändring. Ni behöver inte längre agera bank. Jag tycker att det är intressant att höra hur regeringen resonerar kring denna fråga. Jag uppfattar det så att ska vi klara både sysselsättning och bra villkor för företagande framöver måste små och medelstora företag få betalt . Jag kan inte tolka den här diskussionen på annat sätt, men jag hoppas att ministern kan reda ut det. När kommer propositionen? När tänker man komma vidare i denna fråga? Beskedet är än så länge att vi väntar på en proposition, och företagen får vänta på att få betalt . 8 (M): När vi har lyssnat på den här debatten kan vi gå in på sakfrågan igen. Interpellationen handlade inte om det. Den här debatten har vi haft , och den är i och för sig jätteintressant och spännande. Jag kan ibland uppleva att debatten blir lite fel, för vi pratar både om sena betalningar och om långa betalningstider. Det är ju inte riktigt samma sak. Det för mig in även på den fråga som tar upp just om beroendeställningen, som är ett problem – det håller jag med om. Men jag är inte övertygad om att det går att lagstifta bort den beroendeställningen. Bara för att ge lite perspektiv på direktivet som den proposition som vi fattade beslut om här grundar sig på: Det är ett direktiv som har arbetats fram . Vi vet att beslutsprocesserna tar tid i EU och även här, och det tycker vi oftast är bra. Man ska också komma ihåg att vi har gått längre än vad direktivet sade. Direktivet föreslog en betalningstid , och vi har fattat beslut . Det är också en sak som jag tycker att man ska ha med sig men som kanske faller bort i diskussionen. Debatten har varit bra, och jag tycker att vi ska försöka dra nytta av den. Jag har redan stulit en sak som juridiska fakulteten har sagt, så jag kan lika gärna stjäla en sak som justitieministern sade: Varför kan vi inte se att det här är en komplex fråga och samlas kring att försöka hitta en lösning på problemet? Vi borde låta lagstiftningen verka i åtminstone innan vi börjar med något nytt och dessutom ta in den självreglerande betalningsmoral som det finns förslag på. 9 (C):