prot · H109121 · 2014-06-09 00:00:00 — Biståndsministern pekar på att det är strategierna som styr. Dem har vi haft tidigare också; de är inget nytt. Biståndsministern pekar också på att plattformen ligger som en kappa. Tyvärr är denna kappa väldigt tunn, och den duger inte när det blåser. 31 Statsrådet (M) replik: Jag tackar för frågorna. Jag tycker att det blev ett bra resultat . Regeringen lämnade sin budgetproposition på utgiftsområde 7. Ni i utskottet beredde den på ett föredömligt sätt och ändrade några ord i målformuleringen. Det är väl så det ska fungera i en bra dialog, det vill säga att även utskottet kommer med kloka synpunkter och förbättrar en målformulering. Det har jag inget som helst problem med. Jag tror att det skulle vara farligt om man var så prestigebunden att inte ett kommatecken eller ett ord fick ändras. För mig är det viktiga att fokusera på resultat när vi ska styra biståndet. Vi beslutar nu vid nästan vartenda regeringssammanträde om en ny strategi. Det är där det viktiga styrningsarbetet sker. Vi fattar ett regeringsbeslut om att Sida ska komma med olika ingångsvärden som handlar om geografiska länder eller tematiska områden. Det kan till exempel vara socialt hållbar eller klimat- och miljömässigt hållbar utveckling. Sedan kommer Sida tillbaka till regeringen, och vi tittar på deras ingångsvärden. Därefter tar vi hjälp av våra duktiga tjänstemän och formulerar en strategi som regeringen fattar beslut om. Det är detta som är konkret styrande, till exempel om vi tittar på Östra partnerskapet och . Då måste vi utgå ifrån hur situationen ser ut där. Det kan också vara något annat land – eller vilket land som är aktuellt. Där måste vi använda de öron och ögon vi har ute i verksamheten, ute på fält. Vi ska göra det tillsammans – tjänstemän, experter och vi politiker. Det är alltså inte plattformen som styr i varje enskild del. Den ligger där som en övergripande policy. Vem som helst kan fråga: Vad handlar biståndsarbetet om? Om man då läser detta får man en bra bild av hur vi prioriterar bland de sex delmålen. Sedan finns det mål ute i varje enskilt område. Det kanske är komplicerat, men jag tror att det är ett bra sätt att styra. 32 (S) replik: När det gäller beskrivningen av hur biståndsmålet växte fram i sin nuvarande form – att det var små justeringar som gjordes av – delar jag inte alls den uppfattningen. Det var ganska stora och omfattande justeringar som vi blev tvungna att göra i utrikesutskottet. Det förslag som kom från regeringen var precis det som vi tidigare hörde säga att svenskt bistånd inte ska vara, nämligen ett bistånd där fattiga görs till objekt i stället för att vara subjekt – alltså att vara aktiva själva i sitt förändringsarbete. Det var en mycket olycklig formulering som kom från regeringen i budgetpropositionen. Om den hade gått igenom här i hade den fört tillbaka till ett gammaldags välgörenhetstänkande i biståndet. Jag tycker att det är så pass viktigt hur vi formulerar mål för biståndspolitiken att det inte bara är någonting som ska göras genom ett kort förslag från regeringen i en budgetproposition och några snabba och summariska, måste jag tyvärr ändå säga, reaktioner från utskott och riksdag. Det krävs betydligt mer gedigna processer, och det är det som saknas i arbetet. Går detta att styra? beskriver ganska öppenhjärtigt hur det kommer att gå till med strategidokumenten. Jag tror att det kommer att vara ganska omständliga processer eftersom plattformen är så pass tunn som den är. Det hade gått att göra arbetet på ett effektivare sätt. Avslutningsvis har jag fortfarande frågan till : När du som nytillträdd biståndsminister fick ansvar för detta – varför valde du då att fullfölja denna eländiga process som hade kantats av så många problem? Du hade ju chansen att säga: Nej, vi stoppar upp. Vi gör om. Vi gör rätt. 33 Statsrådet (M) replik: Jag är jätteglad för den sista frågan. Det handlar nämligen om att regeringen har lagt fram en budgetproposition som kammaren har beslutat om. I den budgetpropositionen, som är riksdagsbunden, framkommer det att vi ska göra en biståndspolitisk plattform. Eftersom jag tycker att det är viktigt att följa de beslut som fattas i den här kammaren tänker jag inte ompröva beslut om den förda politiken på utgiftsområde 7. tycker jag att det är positivt om den enda kritiken från Socialdemokraterna är några ord i ett mål som det fattades beslut om . Då har vi ändå kommit till en ganska bra samsyn om målen på biståndspolitiken, det vill säga de sex delmålen. Det är jag glad för. Det första målet handlar om stärkt demokrati och jämställdhet, ökad respekt för mänskliga rättigheter och frihet från förtryck. Det andra målet handlar om förbättrade möjligheter för fattiga människor att bidra till och dra nytta av ekonomisk tillväxt och erhålla god utbildning. Det tredje målet handlar om förbättrad miljö, begränsad klimatpåverkan och stärkt motståndskraft mot miljöpåverkan. Det fjärde målet handlar om förbättrad grundläggande hälsa. Där finns bland de största satsningarna någonsin på sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Det femte målet handlar om värnad mänsklig säkerhet och frihet, och det sjätte målet handlar om räddande av liv, lindrande av nöd och upprätthållande av mänsklig värdighet. Om vi inte har större motsättningar har vi ändå kommit en bra bit på väg, för jag vet att det också finns en stor samsyn om ett generöst bistånd till världens fattiga och förtryckta. 34 (MP) replik: Jag vill börja med att säga att de processer jag kritiserade så mycket i mitt anförande har förändrats sedan tillträdde som biståndsminister. Den dialog som har förts med civilsamhällets organisationer, till exempel, har förbättrats. Jag vet också att hade en stor del i att frågan kom hit till i slutändan. Det var inte helt självklart att vi skulle få ta del av den. Jag vill ställa en fråga utifrån det som sade här tidigare om att denna biståndspolitiska plattform i princip bara är en form av ersättning för de policyer som vi hade tidigare och att man inte ska se den som något annat än det. Jag undrar hur man då ska se på de policyer som har funnits och som har upphört att gälla. Vad blir konsekvenserna av att de upphör att gälla för myndighetens eller aktörernas möjlighet att tolka vad regeringen faktiskt vill? Om policyerna upphör att gälla måste nya resultatstrategier etcetera tillkomma. Men borde de inte ha tillkommit parallellt? har vi situationen att Röda Korset, till exempel, menar att det behövs en ny policy i stället för en av de policyer som har avvecklats – den om humanitära bistånd som gäller ända till 2016. Jag skulle vilja veta vad den biståndspolitiska plattformen egentligen har för status. Är den bara en ny policy, men mer kortfattad, eller är den någonting annat? Som förklarade det lät det som att det bara var en ny policy. Under processens gång har vi dessutom uppfattat att plattformen har varit oförankrad hos Sida och även hos tjänstemännen på UD, . Processen har blivit bättre, men det har varit en dålig process hela vägen fram. 35 Statsrådet (M) replik: Jag vet inte exakt vad som har skett innan jag kom in på denna post. Men jag håller inte med om att det har varit en dålig process. Sedan kan man alltid säga att man kunde ha haft mer tid. Vi har varit bundna vid att kunna lämna skrivelser till . Det finns ett visst slutdatum, och det ska vara en viss remisstid som blev något förkortad. Jag tror att den blev tre i stället . Vi ville ha ett remissmöte, och vi ville ha ett omfattande arbete. När jag kom in på min post var min högsta prioritet en att-göra-lista. Jag tror att våra tjänstemän sällan har jobbat så hårt, så snabbt och så bra med en produkt. Vi skulle kanske ha kunnat jobba ytterligare , kanske två, och fått en ännu bättre och ännu tjockare produkt. Men, som var inne på, kan man alltid lägga till någonting som man har missat på något sätt. Man kan förbättra en produkt. Det här är inte hugget i sten. Jag ser detta som ett levande dokument och som en tydlig konkretisering av regeringens politik. Men inget är så bra att det inte kan bli bättre. Jag har inte hört att Röda Korset är oroliga för hur de ska hantera sin verksamhet. Vi jobbar vidare med de strategier som är på plats, och det ska komma fler. Om Röda Korset skulle vara oroliga för någonting, något ställningsstagande, får de ta en dialog med oss på och . Men jag har inte fått någon enda signal om att de är oroliga eller känner sig lite luftlandsatta. Tvärtom tycks det som att de jobbar på i väldigt god anda och med väldigt höga krav på resultat. 36 (MP) replik: känner jag att jag inte fick något svar på om det är en ny, bara generell, policy eller om det har en annan status. När det gäller till exempel remisstiden vet jag att anställda på Sida – naturligtvis har vi också andra experter hos civilsamhällets organisationer – upplevde som väldigt för att få tycka till om dokumentet. Ministern säger nu att det är ett levande dokument. Det låter bra. Det innebär att det kan förändras etcetera. Eftersom vi har en diskussion om finansieringen av klimatåtgärder har jag också en annan fråga också om själva texten, Biståndspolitisk plattform. Man kan tyda det här dokumentet som att alla klimatåtgärder ska gå via biståndet. Vi har talat om additionella medel. Vi har lovat den fattigare delen av världen att det ska tillkomma nya medel, men har regeringen tagit pengarna via biståndet. Här står det att när det gäller reduceringar av utsläpp kan biståndet spela stor roll, men sedan talas det också om anpassningsåtgärderna. Då skulle jag vilja veta: Hur ska vi finansiera det här? Kommer den enda klimatfinansieringsåtgärden vara via biståndet, eller kommer vi att ha nya och additionella medel? En annan fråga när det gäller det humanitära stödet är att det också står att livsmedelsbiståndet ska vara kortsiktigt för att inte slå ut egenproduktion. Men då tänker jag till exempel på situationen för de västsahariska flyktingarna i Tindouflägren där det inte finns någon egenproduktion att slå ut. Där har människor levt med humanitärt livsmedelsbistånd . Det innebär att det inte är tillräckligt näringsrikt etcetera. Vi måste alltså tänka lite grann på vilken situation man befinner sig i när vi talar om kortsiktigt livsmedelsbistånd. 37 Statsrådet (M) replik: När det gäller livsmedel och mat över huvud taget för att kunna överleva är det klart att det måste finnas en ansats där man också får anpassa sig. I den gamla formen av bistånd har det ibland förekommit att länder har gjort sig av med sin överproduktion av det livsmedel som gavs. I stället visade det sig att väldigt hungrande människor i princip kan dö av det andra livsmedlet. De behöver helt andra saker. De behöver till exempel jordnötssmörlösningar och sådana saker som är bättre anpassade. Jag tror inte att jag som biståndsminister och inte heller är eller ska vara experter på just hur det ska ske. Det viktiga för mig är att människor får mat, vatten och tillgång till sanitet och läkemedel så att de kan överleva sin vardag. Exakt hur det ska ske överlåter jag med varm hand åt dem som kan de frågorna betydligt bättre. Klimat och miljö är en prioriterad fråga för regeringen. Därför har vi det som ett tydligt delmål här, knutet till att vi har en speciell tematisk strategi som är kopplad till miljö- och klimatåtgärder. Det är alltså ett av de mest prioriterade områdena. Förutom att det är ett delmål ska det också vara en röd tråd i det vi gör. Det är en fråga som vi sätter högt på dagordningen och där vi , och även , också kommer att bidra med pengar till Gröna klimatfonden och även den andra klimatfonden som finns. Finansiering kring det behöver vi alltså inte gå in på i just den här debatten. Plattformen handlar inte om det, mer än att det är en prioriterad fråga för regeringen. 38 (SD) replik: Jag vill fråga lite mer om inriktningen på biståndspolitiken och plattformen. Målet är nu att skapa förutsättningar för människor som lever i fattigdom och förtryck att förbättra sina levnadsvillkor. Då undrar jag varför man i de ekonomiska prioriteringarna har stort fokus på stöd via myndigheter och institutioner med det som kallas demokratistöd och som har tagit en stor del av biståndet. Självklart är demokrati viktigt, men vi menar att det hellre ska komma underifrån än ovanifrån. Om man nu vill nå ut till de fattigaste människorna, varför tar man så stora risker? I betalar man till exempel ut den absolut största delen via myndigheter och mycket mindre via organisationer i det civila samhället. Varför gör man det när det är höga risker med korruption? I Biståndspolitiska plattformen tas det upp att det är viktigt med tillgång till livsmedel och jordbruk. Varför satsar man då – med tanke på hur stor biståndsramen ändå är – bara 850 miljoner på jordbruk, enligt Sidas årsredovisning? Ungefär 600–800 miljoner går till vatten och sanitet. Det kanske låter mycket, men med tanke på hur viktigt det är och eftersom man gör avräkningar på 5 miljarder för asylmottagning i tycker jag inte att det är tillräckligt. Jag undrar: Kommer det att ge något avtryck i prioriteringarna av biståndet om ni tar upp de här sakerna? Eller är det som andra har sagt: Det har absolut inte någon betydelse; det är bara ett dokument där man skriver saker, men någon förändrande inriktning i politiken kommer inte att genomföras? 39 Statsrådet (M) replik: Det finns en risk för att jag inte riktigt begriper frågan. När det gäller håller vi på och jobbar fram en ny strategi. Det kommer att bli ett av de största biståndsländerna, men vi ger inget stöd till myndigheterna eller till regeringen där. är för instabilt. Vi jobbar genom multilaterala organisationer, vi jobbar genom världsbanksprojekt och vi jobbar genom civilsamhällesorganisationer, till exempel som är en seriös och viktig aktör. I fråga om livsmedel, jordbruk och vatten och sanitet som är prioriterade vet jag inte om har läst Sidas årsredovisning eller om hon tittar på totalen i budgetpropositionen när det gäller vad vi ger till de multilaterala organisationerna som till exempel UNDP. Hon får nästan upprepa frågan så kanske jag kan svara bättre på den. 40 (SD) replik: Min fråga är: Varför prioriterar regeringen i sin biståndspolitik generellt bistånd som ska gå via institutioner och myndigheter? är ett exempel. I till exempel Afghanistanpropositionen står det att en målsättning är att av biståndet till ska kanaliseras via den afghanska regeringens olika myndigheter. Sedan kan det absolut ske genom olika multilaterala kanaler, men den typen av bistånd går inte till exempelvis . Det är en annan del som prioriteras mycket lägre. Jag ifrågasätter att man talar om att man vill nå ut till de mest fattiga och förbättra de fattigas levnadsvillkor; jag ser inte att prioriteten i biståndet ligger där. Jag ser att det har skett en förändring , och i stället för bistånd som ska nå ut till de fattiga genom civilsamhällets aktörer går mer bistånd via politiska myndigheter. Jag stöder inte den typen av utveckling. Utveckling ska komma nedifrån och upp. Det slår inte högt i mina öron när regeringen talar om vikten av jordbruksutveckling och vatten och sanitet. När jag tittar på vad man lägger pengarna på ser jag nämligen att man inte lägger särskilt mycket pengar på det här. Det är ett förtydligande. Jag har också en annan fråga. Man talar även om att man vill ha en effektiv politik för att skydda flyktingar. Jag tog upp det förut, och tar jag upp det igen: Hur kan man tycka att det är ett effektivt sätt att hjälpa flyktingar om man satsar 5 miljarder i avräkningar på asylmottagning i och ger ett bidrag till UNHCR på endast 600–800 miljoner ungefär? Sedan kanske man tillskjuter några extra resurser. I förhållande till varandra är detta en snedprioritering om man vill ha effektiv hjälp och hjälpa så många som möjligt. 41 Statsrådet (M) replik: är en av världens största humanitära givare. Det ska jag och vi allihop vara väldigt stolta över. Vi har satt det som en moralisk plikt eller önskan att kunna hjälpa människor som lever i en väldigt svår situation, såväl i länder där det är konflikt som i grannländer men också flyktingar som har kommit till . Där skiljer vi oss mycket åt, . Jag tycker att det är viktigt att hjälpa de syriska flyktingar som har kommit till . Jag önskar att fler länder i gjorde samma sak som gör, det vill säga tar emot flyktingar och ger dem permanent uppehållstillstånd. Vi följer OECD-Dacs riktlinjer och regler när det gäller att kunna göra avräkningar för flyktingens första år i . Jag tycker i grunden att det är bra. Jag välkomnar att människor kommer hit från . Sedan måste vi även hjälpa flyktingar på plats i deras hemländer och också i angränsande länder, och det gör vi också. Vi ska hjälpa människor både här och där. Det är samma politik, och den grunden tycker jag är väldigt positiv. Den värnar jag om och vill fortsätta med. 42 HANS (V) replik: Jag har en kommentar och en fråga till biståndsministern. Först gäller det processen vid framtagandet av den biståndspolitiska plattformen. Jag måste säga att få svenska frivilligorganisationer och få remissinstanser instämmer i den bild som biståndsministern gav om hur dokumentet har kommit till. Biståndsministern sade att man hade lyssnat in remissinstansernas synpunkter och att det bara rörde sig om detaljer. Olika organisationer slogs för sina egna hjärtefrågor, och det valde man att inte ta med. Jag har läst remissyttrandena. Statskontoret ifrågasätter det svaga fokuset på ägandeskap och på Parisagendan. Linnéuniversitet är kritiskt på många punkter, bland annat den ensidiga fokuseringen på låginkomstländer. Sida tycker att målkonflikterna och målhierarkierna behöver förtydligas. Afrikagrupperna säger att kopplingen till politiken för global utveckling och millenniemålen är svag. Det är samma saker som vi från oppositionen har lyft på olika sätt som också remissinstanserna har kritiserat plattformen för. har jag följt den borgerliga biståndspolitiken . En sak som är tydlig är att för varje utspel som görs kommer frågan om de fattigaste och fattigdomsbekämpning längre och längre ned på prioriteringslistan. Vi har sett det i regleringsbrev från Sida där regeringen ska styra verksamheten. Där saknas ett tydligt fokus på de fattiga, och vi ser nu en biståndspolitisk plattform där man återigen väljer att fokusera på helt andra områden än de absolut fattigaste. Ett av de tydliga tecknen på detta är att man nu väljer att skapa två tydliga målgrupper för det svenska biståndet som allt bistånd ska fokuseras på. Ingen av dessa målgrupper är fattiga människor eller människor som lever i fattigdom. Jag skulle gärna vilja ha svar från biståndsministern på frågan varför man har valt att formulera målgrupperna på det här sättet. Varför är inte de fattigaste människorna målgrupp för svenskt bistånd? 43 Statsrådet (M) replik: De fattigaste människorna är målgrupp för det svenska biståndet, det råder det ingen tvekan om. 44 HANS (V) replik: Ja, då blir jag lite frågande inför varför man inte har skrivit det i den biståndspolitiska plattformen och varför man i stället har formulerat två helt andra målgrupper för det svenska biståndet. Det står ju uttryckligen i plattformen som biståndsministern har lämnat över till i form av en skrivelse att man har skapat två andra målgrupper. Då skulle jag vilja ha en förklaring till varför man inte har valt att tydliggöra att målgruppen för svenskt bistånd är fattiga människor, fattiga kvinnor eller fattiga människor som lever under förtryck. Man har ju valt att inte formulera sig på det sättet. Om vi som behandlar skrivelsen i missuppfattar den och inte ser den tydliga målgruppen, finns det ju risk för att man gör detsamma på Sida eller inom de organisationer som ska omsätta plattformen i praktiken. Min andra fråga rör att regeringen nu tydligt och klart väljer att säga att vi ska fokusera på de fattigaste länderna och att vi ska lämna över arbetet till medelinkomstländer och till andra organisationer. Det kan multilaterala organisationer och EU göra bättre. Biståndsministern själv sade att vi ska vara i de fattigaste och mest utsatta länderna. Jag misstänker att detta är skrivet med syftet att man vill göra och förändra någonting. Då blir frågan: Vilka medelinkomstländer är det som biståndsministern vill att man ska fasa ut arbetet ifrån? Vilka projekt i sådana länder som , , eller där vi bekämpar fattigdom vill biståndsministern fasa ut? 45 Statsrådet (M) replik: I plattformen på flera ställen, bland annat på s. 12 står det: En tydlig slutsats är att svenskt bilateralt bistånd ska rikta sig till människor som lever i fattigdom eller förtryck i fattiga länder. Vi har fått kritik för att ha varit i för många länder. Jag tycker att det är rimligt att man har dragit ned på antalet länder för att bli bättre och skarpare. När man tittar på hur stora kostnaderna är för organisationen – overheadkostnader – blir det väldigt dyrt om man är på många ställen. Därför är det rimligt att man koncentrerar sig på färre länder. De civila organisationerna i finns i ett sextio- länder. EU finns i en mängd olika länder liksom och . Däremot behöver kanske inte vara bilateralt på alla dessa ställen. Till exempel är kostnaderna för att inrätta en ambassad enorma, och dessa pengar går inte till fattiga och förtryckta människor eller till de fattigaste människorna. Sedan finns det också andra människor som även om de inte är fattiga lever under ett fruktansvärt förtryck. Det gäller inte minst människor som förföljs på grund av sin religion eller sin sexuella läggning. Jag träffade en person senast i . Det var inte en särskilt fattig människa, men han vittnade om att han som hbtq-person var livrädd. Jag tycker att det är viktigt att vi kan rikta biståndspengar till civilsamhällets organisationer, till exempel i eller i . Även om människorna där har mat för dagen lever de under ett dödshot. Därför tycker jag att vi ska hjälpa andra än bara de fattigaste människorna. Man kan vara fattig på olika sätt. Att behöva vara rädd och bli berövad sin frihet innebär också en sorts fattigdom. 46 (M): Kvinnor och flickor är överrepresenterade bland de allra fattigaste och lever generellt mer utsatt än män och pojkar. De har sämre inflytande över samhällsutvecklingen och drabbas av sjukdom och död i brist på sexuell och reproduktiv hälsa och rätten att bestämma över sin kropp. De utsätts oftare för framför allt sexuellt våld i samband med konflikter. Jag är stolt över att regeringen koncentrerar sina satsningar på kvinnors roll i utvecklingen på fyra områden: ekonomisk utveckling, sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter inklusive hiv/aids, kvinnors politiska deltagande samt kvinnor och säkerhet. Regeringen vill öka stödet till kvinnors företagande och entreprenörskap samt stärka kvinnors äganderätt, inte minst till fast egendom och den egna bostaden, liksom frågor om rättssäkerhet. Att kvinnor får möjlighet att arbeta för rimlig lön eller med eget företagande på en mer rättvis och jämställd arbetsmarknad är avgörande för såväl kvinnors egen makt som för ekonomisk tillväxt och fattigdomsbekämpning. Regeringen vill öka stödet till sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i form av utbildning, information och rådgivning till ungdomar, tillgång till preventivmedel samt kvinnors reproduktiva hälsovård. Regeringen arbetar även för tillgång till säkra, lagliga aborter. ska också fortsätta att driva arbetet i den internationella kampen mot hiv/aids, där sexuell och reproduktiv hälsa är en central del. har spelat en stor roll i arbetet för att bekämpa hiv/aids. Bristande jämställdhet är en tydlig bidragande orsak till att fler kvinnor och flickor än män och pojkar lever med hiv. Det är också kvinnor och flickor som vanligen vårdar andra sjuka familjemedlemmar. Könsdiskriminering och en överväldigande manlig dominans i det offentliga livet gör att det ofta är svårt och ibland till och med farligt med kvinnors politiska strävanden. Regeringen främjar därför kvinnors ökade delaktighet i det offentliga livet.