prot · H10965 · 2014-02-05 00:00:00 — För att säkerställa att relevanta utvärderingar görs fortlöpande menar vi att det bör införas en passus i högskolelagen där det inte bara framgår att lärosätena samarbetar med det omgivande samhället utan att de även har en skyldighet att fortlöpande följa upp hur examinerade studenter har upplevt sin utbildning och dess lämplighet för arbetsmarknaden. Vidare bör det ske en uppföljning av vilken framgång de har rönt på arbetsmarknaden efter avslutad utbildning. Det är oerhört viktigt att utvärdera och fråga oss: Hur ser det ut? Hur har det gått? Har de fått jobb? Hur länge har de gått arbetslösa? Vart har de tagit vägen? Har de tvingats att fortsätta studera för att få jobb? Allt detta bör ske för att säkerställa matchningen mellan utbildningar, arbetsmarknadens krav och efterfrågan. Det är helt enkelt för att få veta om en viss utbildning är optimerad efter dagens arbetsmarknadsbehov. Ett exempel på den missmatchning som finns i vårt utbildningssystem är den expanderade gruvnäringen. Där behövs utbildad arbetskraft, och råder en brist på sådan kompetens. Här bör satsningar göras för att i möjligaste mån tillgodose att företagen får den arbetskraft de är i behov av. Därför behövs relevanta utbildningar som kan tillgodose behoven. Ett annat exempel på missmatchning, till och med en historisk missmatchning, är den underdimensionerade läkarutbildningen. Det har fått till följd att vi tvingats importera läkare och överutnyttja så kallade stafettläkare, vilket fördyrat vården avsevärt. Regeringen har utökat antalet utbildningsplatser för läkare, vilket är bra. budgetförslag innefattar dock en ännu större utökning, men ett steg i rätt riktning är bättre än inget steg alls. För att hänga med i den kapplöpning om kunskap som sker i världen behöver vi både satsa och bli duktiga på den högre utbildningen. budget innehåller stora satsningar på bland annat fler utbildningsplatser för läkare, vuxenutbildningen och fler lärare i högskolorna. Vi har också en stor satsning på forskning inom olika områden i vår budget. Alla problem går dock inte att lösa enbart med pengar. Vi måste även se över regler och strukturer. har en högt utbildad befolkning, men trots det finns en hög arbetslöshet. Det är inte bara människor som saknar högre utbildning som drabbats av arbetslöshet utan även de med högre utbildning. Det här måste vi självklart göra något åt. Och än en gång, fru talman, handlar det om att se till att matcha efterfrågan med rätt utbildningar och att resurser fördelas på ett rättvist och korrekt sätt. En annan högskoleform vi anser är viktig för att minska arbetslösheten och tillgodose företagens behov av arbetskraft är . Vi har satsat extra pengar på denna utbildningsform, och i vår budget skapar vi 5 000 nya utbildningsplatser. Vi tror att denna satsning är viktig för att få de ungdomar som inte är teoretiskt lagda att hitta sina nischer i samhället. Vi vet att ungdomar som har lyckats att fullfölja utbildningar också oftast får ett arbete. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till reservation 3 och sammanfatta mitt anförande och vår inställning i fyra meningar: Vi vill satsa resurser på den högre utbildningen, och vi vill att utbildningssystemet blir så ändamålsenligt som möjligt så att studenterna får ett arbete efter avslutad utbildning. Det är av största vikt att vårt utbildningssystem och vår högskola håller hög klass i den internationella konkurrensen. Det är de som går igenom vårt utbildningssystem och våra högskolor som en gång ska få ett arbete och upprätthålla vårt välfärdssystem. Vi är alla i högsta grad beroende av att vårt utbildningssystem håller måttet, även och även sett ur ett internationellt perspektiv. 132 (V): Utbildningen ska vara avgiftsfri. Att studenter måste köpa sin egen kurslitteratur kan ses som ett avsteg från den principen. Det kan också vara svårt att få tag på vissa böcker när de är slut i bokhandeln. Dessutom används inte alltid allt på litteraturlistan i kursen. Biblioteken köper förstås inte heller in så många exemplar av varje bok så att det räcker till alla. När nu alltmer digitaliseras anser vi att man bör utreda om det kan ställas krav på att all kurslitteratur ska göras tillgänglig digitalt via högskole- och universitetsbiblioteken. Det skulle öka tillgängligheten och minska studenternas ekonomiska utgifter väsentligt. Studenternas ekonomi halkar fortfarande efter. Det visar SFS senaste studentbudget. Regeringens lösning är att lägga ansvaret på studenterna och låta dem jobba sig till en bättre ekonomi vid sidan om studierna. En rad rektorer på våra lärosäten menar att detta har en negativ inverkan på kvaliteten på utbildningen eftersom studenterna ägnar mindre tid åt studierna. En höjning av fribeloppsgränsen har av regeringen motiverats med att studenterna då får arbetslivserfarenhet. Problemet är att den arbetslivserfarenheten inte alltid är relevant för det man studerar. Vi vill se en bättre arbetslivsanknytning i utbildningen som ger studenterna kunskap om vad de utbildar sig till. Arbetslivsanknytning ger både förståelse för sammanhang och studiemotivation. Arbetslivsanknytning utjämnar också skillnaderna i kontakter på arbetsmarknaden, som är så viktiga för att få det jobb studenten strävar efter. Högskolor och universitet bör få ett tydligt uppdrag att förbereda studenterna inför arbetslivet. Särskilt viktigt är detta för studenter som saknar kontakter och nätverk. var alla riksdagspartier eniga om att utreda hur kårobligatoriet kunde avskaffas på ett sätt som bevarade och stärkte studentinflytandet. Det avskaffades utan garantier eller förslag som kunde säkra detta. har det gått avskaffandet, och en rapport från SUHF och SFS visar att det finns skäl att känna oro för både studentinflytandet och studentkårernas oberoende. Många kårer har minskande medlemstal och är ekonomiskt pressade. Därmed riskerar granskningen och utvecklingen av högskolornas kvalitet att försämras. Regeringen har dessutom lagt över ett antal nya kostsamma uppgifter för den studiesociala verksamheten på högskolorna utan att skjuta till en enda krona för det. Resurser kommer därför att tas från grundutbildningsanslaget och urholka utbildningskvaliteten ytterligare. Sammantaget är detta djupt ansvarslöst mot alla som verkar i den högre utbildningen . Det är dags att se över konsekvenserna av avvecklingen av kårobligatoriet och formerna för hur studentinflytandet kan säkras långsiktigt och utan stark beroendeställning till vare sig staten eller lärosätena. Som på alla andra områden verkar regeringen tro att jämställdhet i högskolan är något som kommer av sig självt. Så är det inte, för som på alla andra områden finns där ojämställdhet. Utvecklingen mot en jämställd akademi går alldeles för långsamt. Det behövs större ansträngningar och en mer strategisk politik för att nå målet om en jämställd akademi. Vi vill därför kraftigt förstärka arbetet för en mer jämställd akademi där såväl kvinnors som mäns kompetens tas till vara. Kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i akademin. Bara då kan allas kompetens tas till vara fullt ut. Så ser det inte ut . Kvinnor och män har olika villkor för att göra akademisk karriär och meritera sig till de högsta tjänsterna. Det är ett brott mot de värden forskningssamhället bygger på och en misshushållning med resurser. Om ska vara en framstående forskningsnation krävs en mer jämställd akademi där såväl mäns som kvinnors kompetens tas till vara. I talar man ofta om the leaky pipeline, en metafor som används för att illustrera att kvinnor som resurs försvinner ur det akademiska systemet under hela vägen upp genom forskningshierarkin, från grundutbildning upp till professor. Trots att kvinnor har varit i majoritet bland studenterna är av professorerna i kvinnor. Det ger en ökning –2011. Det är en ökning med . I den takten kommer det att ta nästan tre decennier innan vi når en numerärt jämställd akademi. Inom teknik och naturvetenskap pekar prognoser rentav på att andelen professorer som är kvinnor riskerar att minska. Utvecklingen går uppenbarligen för långsamt eller till och med inom vissa områden åt fel håll. Vi vill därför förbättra uppföljningen av rekryteringsmålen avseende professorer. För att öka ansträngningarna att nå resultat i jämställdhetsarbetet vill vi införa en jämställdhetsbonus som ska utgå till lärosäten där jämställdheten, både kvantitativt och kvalitativt sett, efter systematisk utvärdering bedöms vara påtagligt god eller förbättrats påtagligt. Jag minns när jag jobbade i skolan. Det hände att lärare blev sjuka, men det var inte alltid man tog in vikarier. Det gjordes alltid en bedömning av hur viktigt det var att ta in vikarier. När bild- eller musikläraren var sjuk blev det aldrig vikarie, om det inte var en sjukskrivning som skulle vara . De estetiska ämnena har inte haft så hög status, trots att vi vet att de är viktiga för att utveckla det kreativa tänkandet som i sin tur är viktigt för exempelvis problemlösning och motivation. Sedan regeringen tog bort estetisk verksamhet som gymnasiegemensamt ämne eller kärnämne i gymnasiet har signalen inte varit att ämnenas värde ökat, tvärtom. Detta har också märkts på intresset för att bli lärare i de estetiska ämnena på högstadiet. Musikämnet verkar stå för den mest extrema minskningen jämfört med tidigare. väljer att inte erbjuda 7–9-utbildning /14 med hänvisning till det dåliga söktrycket. Konsekvenserna av detta kan innebära att den kvalitet som svensk musikundervisning har hållit försvagas och att även rekryteringen till estetiska program och återväxten i svenskt musikliv försvagas. Men framför allt och mer direkt kommer det att påverka elevernas resultat i övriga ämnen negativt. Däri finns ett vetenskapligt samband. I alla andra sammanhang framhålls betydelsen av välutbildade och kunniga lärare men inte när det gäller fritidshemmen. I fritidshemmen riskerar kvaliteten att försämras ytterligare med den nya lärarutbildningen. Blivande lärare med inriktning mot fritidspedagogik har fått sin utbildning kortad till . Dessutom är det inom denna inriktning endast möjligt att fördjupa sig i praktiska och estetiska ämnen. Ett syfte med fritidshemmen är att de ska ingå som en integrerad del i den samlade skoldagen. De har en pedagogisk uppgift och betydelse i och med att läroplanen även gäller för fritidshemmen. Det är därför nödvändigt att grundlärare med inriktning mot fritidshem har djupa kunskaper inom exempelvis läs-, skriv- och matematiklärande för att kunna möta barnen i deras ständigt pågående lärande. Lärare inom den obligatoriska skolan och lärare med inriktning mot fritidspedagogik samverkar i arbetslag och bidrar med sina skilda och speciella kompetenser till att eleverna når målen i skolan. Båda dessa grupper bör dessutom ha en bred och djup forskningsförankring i sin utbildning. För att lärare med inriktning mot fritidshem ska få tillräcklig kompetens i fritidspedagogik och sidoämnen, inklusive de teoretiska ämnena, för att undervisa 6–12-åringar är det därför nödvändigt att utbildningen förlängs. Med det vill jag yrka bifall till reservationerna 7 och 12. 133 (M): presenterades en intressant rapport som dessvärre hamnade i skuggan av . Rapporten presenterades av ett nätverk med 27 toppuniversitet som rankade de bästa högskolesystemen. Nätverket kallar sig 21. Enligt rankningen, som väger in allt från resurser, högskolemiljö och resultat – det vill säga output – till samverkan placerades det svenska högskolesystemet som näst bäst av 50 länder. Det är glädjande för universitet och högskolor men också för landet, för det är ju ändå så att de kunskaper som utbildning och forskning genererar är oerhört viktiga för möjlighet att konkurrera internationellt. Om vi ska klara den globala konkurrensen måste vi dock framför allt se till att fortsatt upprätthålla en hög kvalitet i allt som görs. Därför har och Alliansen tillfört stora ekonomiska resurser till universitet och högskolor, men vi har också genomfört stora systemförändringar inom högre utbildning och forskning. Lärosätena har fått ett särskilt uppdrag för att mer forskning ska komma till nytta. Det är viktigt eftersom det ger förutsättningar för att mer forskning och evidensbaserade kunskaper ska nå in i klassrum och på vårdcentraler men också för att företag ska utvecklas och nya idéer växa fram. Förutom bildning och forskning har våra lärosäten en tredje uppgift som handlar om samverkan, oftast med världen utanför akademin. Detta är en fråga som har uppmärksammats alltmer , inte minst sedan Alliansen i sin forskningspolitik införde att man kommer att premiera lärosäten som samverkar aktivt och är duktiga på området. Samverkan mellan akademi och arbetsliv handlar dock inte bara om forskning. Det som händer inom grundutbildningen är också viktigt. För studenterna är det självklart intressantare att arbeta med verkliga utmaningar och exempel som företag och offentlig sektor står inför än med påhittade modeller från kurslitteratur. Framför allt blir de bättre rustade att ta klivet ut i arbetslivet. Då jag tittar på de förslag som oppositionspartierna presenterar på högskoleområdet känner jag ofta att de slår in öppna dörrar. Ett klart exempel är samverkan. Vi har hört flera talare stå här uppe och berätta hur viktigt det är att vi blir duktigare på samverkan inom högskolan. Jag tror att nästan alla partier skriver att universitet och högskolor bör få ett tydligt uppdrag att förbereda studenterna inför arbetslivet. Vän av ordning undrar då: Vet de egentligen hur det ser ut ute på våra lärosäten? har jag nämligen gjort flera besök vid universitet och högskolor för att diskutera just samverkan. Jag har då fått ta del av otroligt positiva erfarenheter från högskolan i , som erbjuder alla studenter på program minst fem veckors verksamhetsförlagd utbildning. Jag har sett hur Textilhögskolan i jobbar innovativt och nära såväl med den för regionen viktiga konfektionsindustrin som med ren medicinsk ingenjörskonst. Intressanta exempel som illustrerar detta är världsartisten som blev klädd av en student på högskolan i . Det finns också stickade blodkärl – ygraft – som är till för att utvidga blodkärlen efter bypassoperationer. Det är spännande, eller hur? Vi har även som jobbar och utbildar enligt ett annat koncept: arbetsintegrerat lärande där studenter erbjuds att få arbeta i relevanta verksamheter – läs företag eller offentlig verksamhet – med full lön under delar av sin utbildning som då förstås blir något längre. Ytterligare ett exempel jag måste nämna är Demola East vid . Där tar företag hjälp av studenter för att utveckla idéer. Jag var där på en redovisning, och det var inte vilka idéer som helst utan mycket avancerade sådana. handlade det till exempel om att få piloter att reagera snabbare genom användning av interaktiv teknik eller om att utveckla metoder för att avliva skadedjur snabbt och giftfritt. Några tjejer hade utvecklat ett nytt koncept för e-handel. Studenterna hade jobbat med projekten på , och resultatet – ja, vänta ni! Av de tretton projekt som startade kommer sju att köpas tillbaka av de företag som en gång presenterade idéerna. Två av projekten kommer att resultera i helt nya företag. Det är samverkan som heter duga! Den turné jag var ute på visade också att samverkan sker mellan lärosäten. Nya konstellationer, såsom Lärosäten Syd – där har vi allt från till – och Fyrklövern med de nya universiteten, arbetar gemensamt för ökad kvalitet och minskad administration. Många lärosäten vi möter prisar de innovationskontor som Alliansen inrättade 2009 och menar att dessa har haft stor betydelse för att stötta idéer och innovationer. Trots allt detta positiva tycker bland annat Socialdemokraterna att vi bör inrätta kompetensförmedlare som ska hjälpa till att öka kontakterna med arbetslivet. Jag frågade några av de lärosäten jag besökte om detta, men det är inte riktigt vad de behöver. De vill inte ha kortsiktiga försöksverksamheter. Likaså vill S att vi politiker ska ta ett nationellt grepp på hur lärosätena kan profileras och fås att samverka och även att webbaserat lärande ska ske. Men det är redan så mycket på gång. Därför måste det vara viktigare nu att respektera autonomin, målstyra och fortsätta på den inslagna vägen. Där säger att vi ska följa upp att utbildningen och forskningen håller hög kvalitet i stället för att skapa oro i systemet och tillsätta utredningar för att titta på vilka högskolor som ska tvingas samverka med varandra. Jag förstår inte den idén. Efter min rundresa kan jag konstatera att lärosätena arbetar olika med samverkansperspektivet. Det är detta som är så spännande. Det finns inte en patentlösning för hur samverkan ska ske. För oss moderater och de andra i Alliansen är det viktigare att samverkan sker, inte hur. Då jag läser oppositionens motioner förvånas jag. Ambitionerna och visionerna för högre utbildning är i ärlighetens namn ganska svåra att identifiera. I stället presenteras allmänt skrivna förslag. De har vi sett . Ett förslag är treterminssystemet. Det upprepas år trots att möjligheten att införa treterminssystem har funnits i ett tjugotal år. Det är en möjlighet som lärosätena själva förfogar över. Splittringen mellan partierna i oppositionen är total. Av de 15 reservationer som finns i betänkandet är det faktiskt bara en som har lyckats samla åtminstone de tre rödgröna partierna. Detta visar att det också på utbildningsområdet är en spretig politik från fyra oppositionspartier som ska ställas mot en enig allianspolitik för denna viktiga framgångs- och framtidsfråga: högre utbildning. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 134 (S) replik: På kunde man läsa att ansökan om medlemskap i den europeiska utvärderingsorganisationen skjuts upp. Enqa har tidigare riktat allvarlig kritik mot det kvalitetsutvärderingssystem som mot sektorns vilja infördes , och är inte längre fullvärdig medlem utan medlem under review. Det är naturligtvis inte eller någon annan myndighets fel, utan det är ett resultat av regeringens lomhördhet och riksdagsmajoritetens envishet att rösta igenom något som man redan på förhand visste var bristfälligt. Jag skulle vilja fråga dig hur det känns , , när man inte ens vågar skicka in ansökan, eftersom man vet att systemet inte håller måttet. Jag tycker att det är lite pinsamt för . Vad tycker du? 135 (M) replik: Det stämmer att universitetskanslern har valt att inte gå in med en reviderad bild och ansöka om medlemskap . Det är sant. Men jag har full respekt för universitetskanslerns uppfattning i frågan. En av kritikpunkterna tidigare var att kvalitetsutvärderingssystemet låg för nära politiken. Jag förutsätter att också oppositionen backar tillbaka och ser vad man kommer att göra från . Kvalitetssäkringssystemet som helhet har pekat på olika utsagor om att en femtedel, alltså , av utbildningarna inte har hållit tillräckligt hög kvalitet. Jag har exempel där flera rektorer har berättat. Till exempel säger , rektor vid : En del förändringar var redan på gång, men på grund av granskning har vi fått indirekt stöd för olika beslut, och på så sätt har kvalitetsgranskningarna varit kvalitetsdrivande. Jag har också tagit fasta på att universitetskanslern själv uttrycker att man ser att detta har en kvalitetsdrivande effekt. Genom sina reflexioner ser han att det går att utveckla det ytterligare. Det är uppdrag. Jag har en fråga till . I en av era motioner skriver ni att ni då det gäller övergång mellan yrkeshögskola och universitet och högskolor vill samordna allt från poängsystem till utbildningarnas struktur och att de olika lärosätena ska ta hänsyn till detta. Vad menar ni med det? 136 (S) replik: Det är inte universitetskanslern som är ansvarig för det här systemet. När vi har ställt den här frågan tidigare till eller andra alliansföreträdare har ni svarat att detta bara är en formalitet, att vi snart är fullvärdig medlem igen och att andra länder kommer att kopiera vårt system. Ni försöker få det att framstå som att det är vi som ligger i framkant. vågar man inte ens skicka in en ny ansökan. Ett nekande svar och ytterligare kritik från Enqa ger nämligen inte så värst fina rubriker, och det vill man nog undvika, särskilt under ett valår. Nej, jag hoppas att kan förklara för sina allianskamrater att behöver ett kvalitetssystem som har legitimitet och håller internationell standard. Ni behöver inte börja om från noll. Det finns delar i systemet som är bra. Det är bara att se över och justera det nuvarande systemet i dialog med lärosätena, universitetslärarna och studentföreträdarna. Men det är synd att hålla fast vid något som skämmer ut . 137 (M) replik: Jag noterar att väljer att inte svara på frågan hur man ska göra övergången från , som är en typ av lärosäte där man inte bygger på den vetenskapliga grunden utan har en hel del praktik i utbildningen i stället, jämfört med vad vi ger på universitet och högskolor. Det tycker jag är olyckligt, för det hade varit intressant att få förtydligat vad hon menar. Sanningen beträffande övergången från yrkeshögskoleutbildning in i universitet och högskolor är att den möjligheten redan finns, för universitet och högskolor kan bedöma reell kompetens och kan på så sätt validera kunskapen. Därför undrar jag: Vad är det egentligen som Socialdemokraterna avser när man säger detta? När det gäller kvalitetsutvärderingssystem vill jag återigen säga att det är ett system som sorterar under . Jag har noterat att universitetskanslern i sina reflexioner – jag är säker på att också har tagit del av dem – säger att systemet håller, enligt den bedömning som finns, men att det finns utvecklingsmöjligheter. Jag har också noterat att man kommer att ha en dialog med sektorn. Men är ett självständigt organ. Det ska inte sortera under regering och inte vara nära . Det var bland annat det som en del av kritiken gällde, att dåvarande UHÄ låg nära. Jag ser att nickar instämmande till det. Det är stora satsningar som har gjorts på kvaliteten. Vi har ökat anslagen till humsamsektorn, med humaniora. På det viset har vi nu fler disputerade lärare som är med och undervisar på universitet och högskolor. Det kommer att ge effekt, och det ser vi också på resultaten från högskolorna. 138 (FP): Målet för den svenska högre utbildningen är att ska vara en framstående kunskaps- och forskningsnation som präglas av hög kvalitet. Därför har alliansregeringen och konsekvent vidtagit åtgärder just för att höja kvaliteten i utbildningen generellt och i forskningen speciellt. Lite fakta kan vara på sin plats . Antalet studenter på högskolan har ökats . Andelen antagna utan tidigare högskolestudier har ökat i de flesta ålderskategorier. Det har skett en betydande ökning av antalet platser på de utbildningar där det finns stor efterfrågan. Till exempel har platserna på läkarutbildningen ökat och på tandläkarutbildningen jämfört med . Även satsningarna på högre kvalitet i utbildningen har ökat. Resurserna per helårsstudent inom humaniora och de samhällsvetenskapliga områdena har ökat eller . De statliga forskningsanslagen ökar med sammanlagt , och de direkta anslagen till universitet och högskolor för forskning och forskarutbildning beräknas öka med . Det kan vara värt att påminna om detta ibland, för det låter inte riktigt så, fast vi har samma faktaunderlag. är alltså ett av de länder som enligt satsar mest resurser per student inom den högre utbildningen, och vi ligger högt i internationella jämförelser av befolkningens utbildningsnivå. Enligt SCB beräknas utbildningsnivån stiga . Låt mig också än en gång få påpeka att kvaliteten i den högre utbildningen i mycket hänger på vilka kunskaper eleverna har med sig in i den högre utbildningen. Om på högskola och universitet ska tillbringas med att få eleverna att förstå en sammanhängande text – eller ännu värre kunna skriva en egen text – är mycket av vår högre utbildning bara bortkastad.