prot · H109115 · 2014-05-27 00:00:00 — Det kan handla om till i värsta fall , vilket är ett skräckexempel. Det är givetvis inte acceptabelt och är, som tur är, undantagsfall. menar av apotekspersonalen att förutsättningarna för att uppfylla 24-timmarsregeln är dåliga. Det finns stora oklarheter beträffande vad som gäller för 24-timmarsregeln, och därför vill regeringen att den ska förtydligas. Man föreslår även att i ett antal situationer ska få göra undantag från 24-timmarsregeln. Det kan vara om har stängt , om läkemedlet är restnoterat hos leverantören, om patienten beställt läkemedlet efter leverantörens stopptid eller om transportsträckan mellan och partihandlaren är för lång. Självfallet är det inte rimligt med alla dessa situationer då 24-timmarsregeln kan sättas ur spel även om orsaken anges vara liten lagerhållning eller sena leveranser. Det är inget som man från ett kundperspektiv, patientperspektiv, ska behöva acceptera. Behöver man sin medicin ska man ha den. Vi anser att 24-timmarsregeln behöver skärpas ytterligare så att kunderna får sina läkemedel när de har behov av dem. Allt annat är orimligt i detta fall. I den nationella läkemedelsstrategin står det att miljöhänsyn ska prioriteras. Miljömålsberedningen har utrett problemet och konstaterar att man kan se en stor ökning av läkemedelsrester i avlopp. ska man komma ihåg att det mesta som hamnar i våra avlopp kommer med vår egen urin, men fortfarande spolas gammal medicin ned i avloppen. Jag tror att det finns en viss okunskap om hur man ska göra med gamla mediciner. Därför anser vi att det på läkemedelsförpackningen tydligt bör framgå att man inte får spola ned medicin i avloppet och att man ska lämna överblivna eller gamla läkemedel till . Avslutningsvis står jag bakom samtliga våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 7. 37 (V): Jag står självfallet bakom alla reservationer, men för att vinna tid väljer jag att yrka bifall till reservation 4 om tillstånd för att sälja receptfria läkemedel. Den här debatten handlar egentligen om ett regeringsförslag om ökad tillgänglighet och mer ändamålsenlig prissättning av läkemedel. Det finns inga motioner från något parti beträffande regeringsförslagen, och jag väljer därför att ägna mig åt de motioner om läkemedel och apotek som vi väckt under den allmänna motionstiden. Läkemedel är en viktig del av hälso- och sjukvården, vilket vi hört tidigare. Vi har också hört att en stor del av hälso- och sjukvårdens kostnader avser läkemedel. Rätt använda lindrar och botar läkemedlen. De bromsar sjukdomar, minskar lidandet och förkortar vårdtiderna. Det viktigaste är dock att människor trots sjukdomar och skador kan leva ett bra liv tack vare läkemedel. Fel använda kan de däremot orsaka död, lidande och omfattande vårdskador. Som vi hörde tidigare handlar det om kostnader på mellan 10 och 20 miljarder . Det innebär att det måste finnas en noggrann kontroll av läkemedel och att det måste följas upp så att människor inte drabbas av vårdskador. Vår utgångspunkt är att alla människor som vistas i ska ha rätt till den medicin de behöver men också till bra och kompetent information så att medicinen används rätt. Tillgänglighet handlar om mer än antalet apotek; jag kommer tillbaka till det . Det handlar om att medicinen finns på när man kommer dit. Det handlar om personalens kompetens och om ekonomi. Det finns människor som lever i en sådan ekonomiskt utsatt situation att de avstår från att hämta ut medicin. Många landsting har sagt att läkarbesök inom sjukhusvården ska vara gratis för barn. Man vill garantera att alla barn, även de som lever i ekonomiskt utsatta familjer, ska ha rätt till sjukvård. Från sida tycker vi att det är dags att på nationell nivå göra samma sak när det gäller läkemedel för barn. Vi har i vår budget föreslagit att läkemedel till barn ska vara gratis. Det gör vi eftersom vi vet att det händer att man inte har råd att hämta ut läkemedlen eller skjuter lite på att hämta ut dem också när det gäller barn. Det tycker vi inte är rimligt. Tillgänglighet handlar alltså även om ekonomisk tillgänglighet. När det gäller avregleringen och utförsäljningen av kan vi se att det fått konsekvenser. Det var egentligen en rent ideologisk förändring, och det argument jag hört från regeringen är att vi därmed får fler apotek och längre öppettider, något som också talade om . är det faktiskt så enkelt att när man äger ett statligt bolag som kan man ge ägardirektiv, det vill säga tala om från regeringen att man tycker att ska starta fler apotek och förlänga öppettiderna. Om det var meningen skulle man alltså inte alls ha behövt sälja ut och avreglera . Det handlar om en ideologisk utförsäljning, att på så sätt släppa in privata, vinstdrivande företag inom apoteksbranschen. ser vi av utvecklingen att mindre apotek har det tufft. En del har lagts ned, och vi är på väg mot en utveckling liknande den i i form av en oligopolsituation där några få stora apotekskedjor dominerar marknaden. I finns tre stora kedjor. Ett problem som ökat en del är att medicinen inte finns när man väl kommer till , och det är ju inte så konstigt. Det är inte så att fler människor blir sjuka och behöver receptbelagda läkemedel därför att det är fler apotek, utan det är samma antal läkemedelskonsumenter man ska dela på, och då blir lagren ofta mindre av rent ekonomiska skäl. Vi tycker att man ska lagstifta om att 24-timmarsregeln ska hållas, naturligtvis med hänsyn till att det kan finnas tillfällen som inte kan påverkas då det absolut inte går. När det inte gör det tycker vi att man ska kunna få läkemedlen levererade express hem. Att man inte hittar rätt läkemedel drabbar främst människor som på olika sätt har svårt när de ska ta sig till . Många är äldre människor. Det kan också vara människor med funktionsnedsättningar som har svårt att ta sig runt. Det är ett framsteg att man nu ska lyfta arbetet med att leta rätt på medicinerna från konsumenten. Som regeringen föreslagit ska nu apoteken ta ansvar för att hänvisa en dit där läkemedlen finns. Men vi tycker även att borde ha tydliga samhälleliga uppdrag när det gäller farmaceutisk kompetens i vårdkedjan samt opartisk läkemedelsrådgivning och upplysning. Det sades förut av att apotekspersonalen har märkt av ganska rejäla försämringar av sin arbetsmiljö. Tre fjärdedelar av dem säger att det är mycket tuffare nu än , då arbetsmiljöbarometer gjordes. En tredjedel skulle inte rekommendera andra att ta arbete i branschen eller hos den egna arbetsgivaren. Det finns också en oro för att bli av med jobbet, för att inte orka med den ökade pressen och för att bli uppsagd på grund av bristande lönsamhet. har mer än hälften av de anställda varit med om nedskärningar av personalstyrkan på sin arbetsplats, så oron är befogad. Allvarligt är också att det råder brist på tid att ge råd i lugn och ro. Det kan vara en äldre människa med många mediciner som vill veta om de verkligen passar ihop. Det kan vara föräldrar som behöver råd om hur de ska göra med sitt barns mediciner. Det måste finnas tid att ge dem råd. När man upplever alltmer stress kring detta är det något som är fel. Apotekspersonalen säger också att man har mindre tid för att ta till sig kunskap om nya läkemedel och hålla uppe den kunskap man har. Det är allvarligt; man ska kunna ge rätt rådgivning och ha en patientsäker läkemedelsdistribution på apoteken. Vi tycker att man ska ha en kompetensplattform som man ska besluta om, så att man dokumenterar hos apoteken vilken kompetensutveckling personalen har och följer upp det. Riktiga avarter har också funnits där man försökt sätta gränser för hur en receptkund får ta eller försökt sälja egenvårdsprodukter . Det blir helt fel. Det finns också en oro för hur det ska gå med apoteken på landsbygden. hade ett rikstäckande ansvar. Man har det när det gäller apoteksombuden. Vi tycker att det är dags att man permanentar ett ansvar, så att man kan känna sig trygg med att apoteksombuden finns kvar. Man har också 20 miljoner i branschstöd, nu när tiden har gått ut för att de apotek som köptes upp på landsbygden inte skulle få säljas. Vi tror inte att det här räcker . Vi tror att man måste hitta andra mer långsiktiga lösningar. Vi i har tittat lite på . Där tar man ut en mindre avgift som man sedan för över till de apotek på landsbygden som har lönsamhetsproblem. Att receptfria läkemedel får säljas på väldigt många håll – bensinstationer, detaljhandel, olika affärer och så – upplevs av många som positivt, för då är de lättillgängliga. Men tillgängligheten har också sina problem. En del av läkemedlen kan faktiskt missbrukas. De är inte ofarliga om man använder dem på fel sätt. Personalen får inte ge råd, för den har ingen utbildning för det. Apotekspersonalens möjligheter att ge råd funkar inte när det gäller detta. Vi tror att det är dags att se över om man ska fortsätta att sälja precis alla de läkemedel som finns där nu på detta sätt eller om en del ska återgå till apoteken, inte minst om man märker att de felanvänds. Vi tycker också att man skulle ha större krav på att det ska finnas läkemedel för både barn och vuxna. har man inga sådana krav. Det kan bli lite krångligt att dela en tablett i bitar som passar för ett barn när läkemedlet är doserat för en vuxen. var förut inne på att det behövs tillståndsprövning. Det tycker vi också. Läkemedel är inte vilken vara som helst, inte när de är receptfria heller. Därför föreslår vi att det ska till en tillståndsprövning. Vi har motionerat om det . Det ger möjlighet att titta om det verkar rimligt att sälja läkemedel där. Om man inte sköter det ordentligt kan tillståndet dras tillbaka. Det är också viktigt att vi får ordning på läkemedelsförsäkringen, som togs upp här tidigare. Det är en orimlig situation när man är patient och behöver ett läkemedel man har fått sig föreskrivet men inte vet om att läkemedlet kan orsaka skador som man inte kan få ersättning för. Där måste något absolut göras. 38 (C): har gått igenom en väldigt stor förändring. Apoteksmonopolet har avskaffats, och det har blivit möjligt för andra aktörer att öppna apotek. Reformen har varit en stor framgång. Vi har fått närmare 400 nya apotek. Det betyder att antalet apotek har ökat . Från att ha haft ett apotek per 10 000 innevånare, och därmed varit ett av apoteksglesaste länder, har vi nu fått den apotekstäthet som de flesta andra länder har. Den procentuella ökningen av antalet apotek har varit jämnt fördelad över hela landet. En stor andel av befolkningen har fått fler apotek i sin närhet att välja mellan, och fler apotek har också lokaliserats till platser som många besöker i andra ärenden, exempelvis köpcentrum. Även i glesbygd har tillgången till apotek förbättrats. Ett enda apotek i glesbygd har lagts ned. När det socialdemokratiskt styrda i beslöt att lägga ned hälsocentralen i byn blev det av förståeliga skäl helt omöjligt att bedriva vidare i den lilla byn. Men det är inte bara antalet apotek som har ökat. Öppettiderna har också ökat kraftigt. Den allra mest glädjande förändring som vi nu ser är dock det nytänkande som spirar i de små apoteken och i hela apoteksbranschen. Jag besökte Apoteksamariten i . Det är ett litet fristående apotek som drivs av två riktiga eldsjälar. Genom ett nära samarbete med olika sjukvårdsproducenter i närheten har man utökat sortimentet med bland annat linser, möjlighet att träffa sjuksköterska för rådgivning, vaccination, fotvårdsprodukter etcetera. I anslutning till hyr man dessutom ut lokaler till naprapat, Hörsam, massage och andra friskvårdsföretag. Det är exakt den här utvecklingen vi ville se när vi avskaffade monopolet. Men apoteksomregleringen har liksom alla stora reformer självklart sina brister. Den proposition som vi debatterar handlar till stor del om att några av dessa brister ska kunna åtgärdas. I propositionen föreslås en tydligare reglering av skyldigheten att tillhandahålla läkemedel . Här regleras också ytterligare hur utbyte av läkemedel ska ske och i vilka lägen en farmaceut kan blockera utbyte till generika. Det är glädjande att det inte finns några följdmotioner från oppositionen alls på propositionen. De förändringar som regeringen föreslagit har stöd hos samtliga partier. Däremot finns det ett antal motioner från den allmänna motionstiden som behandlar närliggande frågor. De har föranlett ett antal reservationer, och jag ska kommentera några av dem. tycker att avskaffandet av apoteksmonopolet bör utredas. Få reformer, herr talman, har varit föremål för en så omfattande utvärdering som just denna. Senast i raden var det Myndigheten för vårdanalys som för publicerade sin utvärdering, och ytterligare utvärderingar är att vänta. Det är resultatet av det stora antalet utvärderingar som gör att vi korrigerar reformen på ett antal viktiga punkter. Oppositionen tycker vidare att apotekspersonalen saknar kompetens och att staten därför ska reglera vidareutbildning av apotekspersonal. Det är ett intressant förslag. Legitimerad personal har ett eget ansvar att ständigt vara uppdaterad vad gäller kunskap. Det gäller läkare, sjuksköterskor, apotekare och receptarier. Dessutom har arbetsgivaren, oavsett om det är , privat vårdföretag eller ett apotek, ett ansvar att se till att personalen är vidareutbildad och har hög kompetens. Jag tror inte att det finns ett apoteksföretag i , inte ens , som skulle strunta i det och säga att de inte bryr sig om att se till att personalen har erforderlig kompetens. Jag tycker ändå att det är ett rätt intressant förslag att vi i skulle börja reglera vidareutbildning. Den är inte reglerad för något av de legitimerade yrkena, inte för läkare, specialistläkare, barnmorskor eller sjuksköterskor. Ingenstans har vi reglerat hur vidareutbildningen ska se ut och vilka kompetenskrav man ska uppfylla för att behålla sin legitimation. Det är någonting som finns i de flesta andra länder. Om man ska införa den typen av system ifrågasätter jag om det just är legitimerade apotekare och receptarier som är den grupp som ska utpekas som den där vi har stora problem med kompetensförsörjningen. Skulle jag få önska skulle jag snarare se att vi började med exempelvis barnmorskor, allmänläkare eller någon annan grupp. Jag yrkar därmed avslag på samtliga reservationer och bifall till utskottets förslag i betänkandet. 39 (V) replik: Jag är lite intresserad av det här med kompetensen. Det var ett intressant sätt att uttrycka sig. Inte ens , sade du, . Menar du att de har sämre möjligheter än andra apotek och satsar mindre på kompetensen hos sin personal? Jag ställer den frågan, för du uttryckte dig så. Vidare sade du att vi i oppositionen ansåg att personalen saknade kompetens. Har vi sagt det? Nej, , det har vi inte sagt. Vi har sagt att personalen i arbetsmiljöenkäten har svarat att de har mindre möjligheter än tidigare att läsa in på arbetstid. Det blir mer upp till en själv att följa med. De säger att de har mindre tid att använda sin kompetens i förhållande till de konsumenter som kommer in och ska prata med dem. De har större krav på sig att sälja även andra produkter , och de har blivit färre därför att man har dragit ned på personalstyrkan. Jag tycker att det vore intressant att veta om du tycker att det är ett problem. Tror du inte att det speglar någonting när tre fjärdedelar säger att de har fått en tuffare arbetsmiljö och när en väldigt stor andel säger att de har mindre möjligheter att hänga med i utvecklingen? Arbetsgivaren ger dem inte den möjligheten. Sedan kan man på egen maskin kanske fixa det. Men både du och jag vet att det blir mycket bättre om arbetsgivaren erbjuder en strukturerad kompetensutveckling än att man säger till varje individ: Det är ditt ansvar. 40 (C) replik: Vad gäller samtliga legitimationsyrken i har vi ett system där ställer krav som måste uppfyllas kompetensmässigt för att man ska kunna få sin legitimation. Därefter har vi i inget statligt sätt att ställa krav på vidareutbildning, recertifiering eller relegitimation. Det finns i stort sett i alla andra länder. Det här baseras på att vi i i stället har ett system där den enskilde har ett ansvar. Är man legitimerad, oavsett om det är som receptarie eller barnmorska, har man ett eget ansvar att se till att man upprätthåller kompetensen. Dessutom är det ett ansvar för arbetsgivaren att se till att personalen har hög kompetens. Jag tycker att den diskussion är intressant som förs i om att vi kanske borde göra som de flesta andra länder, nämligen att ställa krav på recertifiering av samtliga legitimationsyrken. Jag tycker att det är ganska orimligt att man, bara för att man en gång i livet har skaffat sig en läkarutbildning, är fri att utöva det yrket tills man är gammal och dör. Jag tycker att det vore mycket bättre om samhället tog ett ansvar där. Det jag reagerar på är när ni i oppositionen av alla legitimationsyrken pekar ut just legitimerade apotekare och receptarier och menar att det är där vi har problem med kompetensen, en kompetensbrist. Det är det ni säger. Därför är det där som staten måste gå in och reglera och säga: Här, och på inget annat område, ska vi ha någon form av recertifiering och ställa statliga krav på vidareutbildning. Jag tycker att oppositionen försummar den drivkraft som finns hos arbetsgivare. Det finns inte en aktör på apoteksmarknaden som inte vill se till att personalen har hög kompetens. Det vore fullkomligt förödande för Apoteksamariten eller om ett fel skedde beroende på brister i kompetensen hos personalen. Därför yrkar jag avslag på er reservation. 41 (V) replik: Jag kanske inte kan se den direkta kopplingen till att nödvändigtvis pröva legitimationen om man har en kompetensplattform. I stället ska man underlätta efter en väldigt stor förändring och omreglering av apoteken. Det är därför frågan kommer upp . De fackliga organisationerna och personalen slår larm och säger att det har blivit en stor förändring efter utförsäljningen och omregleringen av apoteken. Det är kanske inte så konstigt när vi har fått många fler apotek, som du säger, . Det är färre personal. En del apotek har fått lönsamhetsproblem, och hälften har varit med om neddragningar. Då är det inte så konstigt att en kontinuerlig kompetensutveckling som man behöver avsätta tid för kan komma i kläm. Det innebär inte att vi säger att personalen inte är kompetent. Vi säger att de har för dåliga möjligheter att upprätthålla sin kompetens . Om jag inte kommer ihåg fel – du kanske kommer ihåg bättre – sade Statskontoret samma sak i sin utvärdering, att här finns ett problem som man behöver göra någonting åt. Jag tycker att det vore intressant om du tog det här problemet på allvar och lyssnade på dem som arbetar ute. Du säger att du har varit på ett apotek, säkert på några till, men det är tusentals som har svarat på enkäten och gett uttryck för hur de upplever sin arbetsmiljö. De säger att här är det problem, och det är många som säger det. Det är inte eller , utan det är väldigt många som säger att här fattas det något. Då tycker jag att det vore väldigt bra om man tog tag i frågan. Det handlar faktiskt om det som vi har pratat mycket om – patientsäkerhet, om läkemedel används rätt och tryggheten att känna att personalen har tid med en, har tid att ge råd och ta ett samtal med en. Om ni inte vill göra något annat än att titta på allt, som du säger, skulle inte en kompetensplattform vara en bra början? 42 (C) replik: I grunden handlar det här lite om syn på företagande. tror att man har stora möjligheter att bli en framgångsrik apoteksaktör om man ser till att ha ett så litet lager som möjligt så att så många patienter som möjligt går ut genom dörren utan att ha fått sitt läkemedel och att det skulle vara en framgångsfaktor att dra ned på vidareutbildning och se till att personalen över huvud taget inte trivs. Jag tror precis tvärtom. Vill man bli framgångsrik, som till exempel Apoteksamariten i , ska man se till att de kunder som kommer för att få sina läkemedel får ett så bra bemötande som möjligt, är jättenöjda och går ut genom dörren med det läkemedel som har förskrivits. Jag skulle som apoteksaktör se till att ha personal som var så nöjd som möjligt och som trivdes. Ett av problemen när vi har fått 400 nya apotek är att det har blivit en otrolig konkurrens om personal. Jag tror att en framgångsfaktor skulle vara att se till att man har väldigt hög kompetens hos sin personal och att se till att sköta vidareutbildningen. Gör man inte det kommer man för det första att få problem med att rekrytera, beroende på att ryktet sprider sig snabbt att man som apoteksaktör struntar i vidareutbildning. Det andra och det absolut allvarligaste för en apoteksaktör skulle vara om det skedde en felexpediering av ett läkemedel beroende på bristande kompetens hos personalen. Den som gör det tror jag är borta från marknaden. Jag känner inte den stora oro som oppositionen, och framför allt , känner. De vill ha en statlig reglering av vidareutbildning för apotekspersonal. Det jag tycker skulle vara intressant är att ta ett större grepp på all legitimerad personal i : Hur ska vi se till att försäkra oss om att man behåller kompetensen efter det att man har fått en legitimation? 43 (M): Vad är tillgänglighet? Handlar det om öppettider? Handlar det om människor som ska ha närhet till apotek? Ska läkemedel alltid finnas i lager? Handlar tillgängligheten om att slippa köer och få bra service? Den proposition som vi nu debatterar handlar just om tillgänglighet och ändamålsenlig prissättning. Betänkandet är ännu ett steg i rätt riktning för att än mer förbättra tillgängligheten och uppnå målen om en modern hälso- och sjukvård som är tillgänglig för alla på lika villkor. För att säkerställa ännu bättre tillgänglighet föreslår vi att apoteken och de läkemedelsföretag som tillhandahåller läkemedel inom utbytessystemet ska ha en tillhandahållandeskyldighet angående periodens vara. Det innebär att man ska ha varan i lager för de kunder som efterfrågar läkemedlet. Detta kommer att förbättra tillgängligheten och servicen ytterligare. expedierar apoteken av alla recept när kunden kommer till sitt apotek, vilket är likvärdigt med tiden för apoteksmonopolet. Men vi strävar ständigt efter att förbättra detta. 24-timmarsregeln innebär att apoteken bör tillhandahålla ett efterfrågat läkemedel senast efter att det efterfrågats. De apotek som inte direkt kan tillhandahålla ett läkemedel ska informera konsumenten om var denna kan hitta varan. kan även konsumenterna själva söka och hitta vilket apotek som har varan i lager. Lagerstatusfunktionen, som marknaden själv har skött, lanserades genom ett samarbete mellan och . Den är för kunderna ett enkelt sätt att söka reda på var man kan hämta sin medicin på närmaste apotek. Funktionen finns att hitta på och . Regeringen kommer även fortsättningsvis att satsa på apotek i glesbygden genom ett särskilt apoteksstöd. Stödet kommer att möjliggöra fortsatt drift av apotek i glesbygdsområden för att upprätthålla en god läkemedelsförsörjning i hela landet. Dessutom har , , fått i uppdrag att göra en översiktlig kartläggning av alternativa modeller för hur en säker tillgång till läkemedel i glesbygd ytterligare kan förbättras. Vi kommer också att stärka farmaceuters möjlighet till apotekskryss i lag. Farmaceutkryss handlar om att avstå från generiskt utbyte av medicin om den bedöms medföra betydande problem för patienten. Farmaceuter får alltså motsätta sig utbyte av läkemedel enligt dagens regler, och detta tydliggör vi nu i lag. Om farmaceuten har motsatt sig utbyte ska uppgifter om detta få föras in i receptregister. ska lämna ut uppgifterna till TLV, som utövar tillsyn på området. har en högre prisnivå på läkemedel som har funnits på marknaden jämfört med andra jämförbara länder. Därför vill vi införa en takprismodell för äldre läkemedel om det har gått efter det att läkemedlet godkänts för försäljning eller om det finns läkemedel som är utbytbara mot läkemedlet och som marknadsförs till öppenvårdsapotek i .