prot · H10969 · 2014-02-18 00:00:00 — Vilka samtal har landsbygdsministern och till exempel folkhälsoministern med sådana här aktörer, eller vill eller önskar regeringen överlåta dessa samtal och ett långsiktigt arbete, kanske byråkratiska utredningar och annat, till och ? 31 Landsbygdsminister (C): Tack för även den här interpellationen! Det är en angelägen fråga för oss alla att diskutera. Det gäller både vår egen och andras hälsa och välbefinnande. Jag tycker att det är viktigt när det gäller bra matvanor att vi satsar på barn och ungdomar. För många barn och ungdomar är tyvärr skollunchen kanske den enda lagade måltid de får . Skolan spelar därför enligt min uppfattning en central roll när det gäller de här frågorna. Det är viktigt att man i skolan lär sig inte bara att äta mat med glädje utan också att äta hälsosamt. Regeringen gav därför i uppdrag att inrätta ett i samverkan med . Varför gjorde vi detta? Jo, det var för att stödja arbetet med näringsriktighet när det gäller skolmaten och skolmåltidens utformning. Regeringen har också gett i uppdrag att konkret och praktiskt stödja personalen inom hälso- och sjukvården i arbetet med råd om bra matvanor. ska genomföra det uppdraget i samverkan med och . De här arbetena kommer att bli klara under slutet av det här året. Det är viktigt, fru talman, att konstatera att livsmedelsbranschen i allmänhet tar sitt ansvar. Jag nämnde i mitt svar att har ett pågående arbete med näringslivet vad gäller just salt. Därtill ska konstateras att verket även samarbetar med branschen i andra kostfrågor genom till exempel nyckelhålet, där saltet ingår som en del. För egen del har jag aktivt deltagit i det här arbetet. Jag gjorde så redan under förra mandatperioden apropå att vi med lätthet kan konstatera att konsumtionen av så kallad färdigmat ökar i vårt land. Den statistik som var tillgänglig visade att saltinnehållet var större i den typen av mat än i den mat som vi lagar själva. Därför tyckte jag att det var angeläget att samla branschen och delta i de samtal som skedde för . Jag vill påstå att de samtalen har givit resultat. Jag har personligen träffat ett antal företrädare för livsmedelsbranschen, och de har talat om för mig att de har bättrat sig på det här området. De vill också bidra till att vi alla ska få ett gott liv under hela livet. 32 (S): Jag tackar landsbygdsministern för resonemanget. Jag kanske kan tolka det som att det finns möjligheter att sätta upp liknande mål i som man har gjort i och även i . Jag tror att mål är viktiga att följa upp. Det är inte bara att föra samtal, utan man ska också utvärdera mål och kunna få de effekter som jag nämnde i mitt förra inlägg. Låt oss prata om socker i stället, fru talman. Socker är i likhet med salt en smakbärare. Svensken får i sig i genomsnitt socker och person. klassar sockerintaget som ett folkhälsoproblem. är ett av tre länder i som saknar en nationell handlingsplan för sockerkonsumtion. Kostnaderna för hälso- och sjukvård relaterad till övervikt och fetma beräknas till 3–. Jag är den förste att säga att jag gillar söta produkter. Jag vet inte om landsbygdsministern gör det, men jag gör det i alla fall. Det är gott, godis är gott – det måste jag tillstå. Men inser jag fullt ut hur mycket som står på spel när sockerkonsumtionen i kombination med en ökad saltkonsumtion och en allmänt sittande livsstil kan skapa sämre livskvalitet för dem som drabbas. Vi behöver inga pekpinnar. Det som krävs är bra och relevant upplysning och information i alla led, från regering och myndigheter till konsumenter. Riskerna är betydande och många. En studie utförd på 10 000 personer i visar att sju av tio amerikaner får i sig av all energi via tillsatt socker. Det är en nivå då sockerkonsumtionen börjar ge en märkbar risk. Också i föreligger liknande risker, även om det inte är lika påtagligt som i . De som dricker en burkläsk ökar sin risk för hjärtdödlighet med en tredjedel, oavsett kaloriintag. Jag är säker på att landsbygdsministern också ser barn – som han nämnde – men främst många ungdomar som gärna dricker en eller kanske två burkar läsk för att få tillfälliga kickar under skoltid och för att orka med undervisningen. Jag tillstår att jag håller med ministern om att skolmåltiden är väldigt viktig. Intaget under skoldagen är väsentligt för ungdomars och barns förmåga att ta till sig kunskap. Något annat som kanske inte drabbar barn och ungdomar på samma sätt är diabetes 2. Det är en utbredd folksjukdom i och globalt. Det är en välfärdssjukdom som i allt väsentligt går att förebygga genom ett måttligt liv där sockerintaget och även tobaks- och alkoholintaget är lagom och motionen en viktig del av vardagen. En ökad sockerkonsumtion ger inte bara risker för övervikt och hjärt- och kärlsjukdomar. Det är skadligt för tänderna också. När man har ett ständigt intag av sockerprodukter kommer också tänderna att påverkas negativt av den syra som finns i munnen . Slutligen, fru talman, vet vi att mat tenderar att bli en klassfråga. Vi lever i ett land där klyftorna ökar. Vi ser att matpriserna inte har ökat så dramatiskt, men i konsumtionsmönstren kan vi ändå tydligt se att de som köper de mer sockerrika och saltrika måltiderna också oftast har lägre disponibel inkomst. Detta är ett tufft läge som måste hanteras brett. Jag kan inte klistra denna frågeställning enbart på Landsbygdsdepartementet, utan det handlar om att ta ett fullständigt regeringsansvar. Det ska inte bara ske via livsmedelsmyndigheter och utan via en längre folkbildning. Många forskare påstår att det handlar dels om utbildning, information och disponibel inkomst, dels om möjligheter att undervisa och utbilda sina egna barn och ungdomar när det gäller rätt måltider. Det är helt uppenbart att ökad salt- och sockerkonsumtion är en klassfråga. 33 Landsbygdsminister (C): Jag kan glädja med att man i handledning för personal inom barnhälsovården tar upp problemet med så kallat dolt socker, det vill säga socker som ibland finns i stora mängder i vissa livsmedel. Man säger att det är viktigt att uppmärksamma föräldrar på de dolda sockerkällorna. Många av de vanliga så kallade mellanmålsalternativen och livsmedlen i vårt land innehåller också mycket socker. Även den problematiken har uppmärksammat i sin handledning för personal inom barnhälsovården. Det är personal som möter alla i vårt land, apropå att vi har en fin och väl utbyggd barn- och mödrahälsovård. Jag måste upprepa att vi har gett i uppdrag att inrätta vårt nationella för måltider inom den offentliga sektorn. Där har vi störst och bäst möjligheter att påverka. Syftet är att stödja och stimulera kommuner och landsting i deras arbete med att ta fram handlingsprogram för de offentliga måltider som serveras inom vård, skola och omsorg. Jag tror att detta är mycket viktigt apropå att vi alla möter dessa miljöer. En del av oss möter dem mer än ofta, och då är det lätt att ta med sig de goda exemplen till hemmiljön. Här finns kunskap att hämta inom allmän nutrition men även inom områden som sensorik och måltidskunskap. Hållbara matvanor, hygien och säkerhet diskuteras också i de här sammanhangen. Centret har dessutom arbetat aktivt med att skapa ett nätverk över hela landet för att få fler lokala och regionala aktörer på detta område. De kan hålla kurser, och då och då har personal från centret ställt upp som föreläsare och föredragshållare. Jag vill säga det igen: Jag tycker att den offentliga sektorn är särskilt viktig när det gäller våra matvanor. Till detta ska läggas att vi tillbaka har nya EU-regler vad beträffar märkning av livsmedel. Där ställs krav på det mesta. Det är allt från stilstorlek på saker som ska vara märkta – stilen ska vara läsbar och på vissa språk – till frågor rörande gener. Vi har också det som interpellanten och jag har debatterat , nämligen ursprungsmärkning av saker som finns i livsmedel. I den nya gemensamma EU-lagstiftningen på märkningsområdet finns bland annat en lista på de livsmedelskategorier som måste märkas med särskild information och där konsumenten enligt lagstiftningen måste upplysas om hur saker och ting är. 34 (S): Den offentliga upphandlingen är givetvis viktig i sammanhanget, för den står för en stor del av matinköpen totalt i och inom EU. Självklart är det så – där är vi helt överens. Att jag säger klassfråga handlar inte bara om att det finns tydlig märkning på förpackningar. Landsbygdsministern är väl medveten om att vi socialdemokrater står bakom en tydlig ursprungsmärkning. Det räcker inte heller bara med att vi har en bra och tydlig nyckelhålsmärkning, utan det handlar om vilka varor man väljer. Den som har det tuffast med pengar väljer oftast det som är billigast att handla. ska jag inte säga att det är sämre produkter, men sannolikheten är större att det finns mer socker och salt i de billiga produkterna. Så har jag fått lära mig, men jag kanske har fel. Livsmedelshandlarna står inte direkt och säljer trepack med ekologiskt närodlade tomater, utan det är klart att de tar ett bättre pris för dem. I stället säljer de kanske tre pizzor för ett lägre pris. Att jag gör denna liknelse har att göra med att även livsmedelshandlarna har ett stort ansvar för att leverera och marknadsföra produkter som är näringsriktiga, innehåller mindre salt och socker och så vidare. Med detta sagt är det bra om vi skulle kunna hitta mål för saltintaget. Det är bra om vi skulle kunna hitta mål för sockerkonsumtionen. Det är också bra att vi kan ha ännu tydligare samtal med branschaktörerna i detta sammanhang. Det kommer nämligen inte att funka med regler om inte branschaktörerna är med. Och det kommer inte att funka med inriktningar om konsumenterna inte förstår vad som är nödvändigt eller inte. Därför behöver vi en tydlig och klar strategi från regeringen ut till konsumenterna. 35 Landsbygdsminister (C): Jag tackar än en gång för den viktiga interpellationen. Det är viktigt att vi ser till att sköta oss själva. Men det är också viktigt att vi från Myndighetssverige hjälper till så gott vi kan med att utge de råd som kan utgöra en grund för oss som individer men också för de aktörer som finns till exempel inom den offentliga sektorn att ge oss den livsnödvändiga maten på ett bra och hälsosamt sätt under de tider som vi är i verksamhet men också därefter. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2013/14:261 om SVT:s regionala nyhetsbevakning 36 Kultur- och idrottsminister (M): har frågat mig vad jag avser att göra för att säkerställa att hela landet ska ha tillgång till en public service som håller hög kvalitet. beslutade regeringen om sändningstillstånd och anslagsvillkor för , mot bakgrund av beslut om propositionen Bildning och tillgänglighet – radio och tv i allmänhetens tjänst 2014–2019. Enligt sändningstillståndet ska SVT utforma sina program så att de genom tillgänglighet och mångsidighet tillgodoser skiftande förutsättningar och intressen hos befolkningen i hela landet. Programutbudet ska spegla förhållanden i hela landet och den variation som finns i befolkningen. och samhällsbevakning ska ha olika perspektiv, så att händelser speglas utifrån olika geografiska, sociala och andra utgångspunkter. Företaget ska även sända regionala nyhetsprogram. Enligt anslagsvillkoren ska SVT ha en decentraliserad organisation som skapar goda förutsättningar för självständigt beslutsfattande på regional och lokal nivå. Den lokala och regionala organisationen ska ha tillräckliga resurser för att effektivt kunna spegla respektive områdes särprägel och egenart. Organisationen ska utformas med syfte att möjliggöra hög närvaro av personer ute i landet med kunskap om och förankring i de olika regionerna. Den andel av allmänproduktionen i SVT:s rikssändningar som produceras utanför ska uppgå till . Anslagsvillkoren innehåller skrivningar om att SVT inom tillgängliga ekonomiska ramar ska göra de prioriteringar som krävs för att uppfylla uppdraget. Verksamheten ska inom ramen för uppdraget bedrivas rationellt, och SVT ska kontinuerligt öka effektiviteten och produktiviteten. Inom ramen för dessa styrdokument sköter SVT sin verksamhet självständigt. Företaget redovisar i en public service-redovisning hur uppdraget från riksdag och regering har uppfyllts. och tv granskar sedan denna redovisning och bedömer om företaget har uppfyllt uppdraget. bedömningar redovisas till regeringen. 37 (S): Jag börjar med att tacka ministern för svaret. Men jag beklagar att ministern tyvärr inte delar min oro och även andras för den riktning som är på väg att ta när man nu ska organisera om nyhetsförmedlingen ute i landet och vad det kommer att innebära. Ministern säger i sitt svar att ska ha en decentraliserad organisation som skapar förutsättningar för självständigt beslutfattande på lokal och regional nivå och att den ska ges tillräckliga resurser för att effektivt kunna spegla respektive områdes särprägel och egenart. Det är viktiga riktlinjer. Det låter mycket bra, och vi är alla överens om att detta ska följas. Vi vill nog alla tro att SVT väljer att organisera verksamheten så att detta kan uppnås och att de styrdokument som ministern hänvisar till med dessa direktiv skulle vara tillräckliga. Men tyvärr är det uppenbart att så inte är fallet när SVT nu avser att genomföra en förändring som innebär att satsningen på de regionala nyheterna i storstädernas förorter kommer att ske på bekostnad av de regionala nyhetssändningarna ute i landet, då pengar och personal flyttas från landsbygd till stad. Detta kommer självklart att få negativa konsekvenser. Med färre och mer centraliserade resurser till de norra delarna av landet kommer nyhetsbevakningen att försämras. Trots att antalet tittare när det gäller regionala nyheter är oförändrat och har fler tittare än till exempel Aktuellt prioriteras inte dessa. Jag kan tyvärr inte tolka SVT:s prioriteringar på något annat sätt än att tittarna på landsbygden inte värderas lika högt av SVT som tittarna i storstäderna. Det känns sorgligt att säga det. När SVT avser att avveckla regionala programledare, avveckla studiomöjligheterna och göra sig av med all regional teknisk personal är det tittarna som får en sämre produkt. Som tittare i kan vi glömma djupare belysning av aktuella frågor i längre reportage. Vi får i stället nöja oss med kortare nyhetssändningar och med mer löpandebandrapportering av nyheterna. Det skulle finnas mer att söka på webben. Det är många som känner en frustration över detta med att söka på webben, vilket jag kommer att återkomma till. Jag tycker att det finns anledning att ställa en fråga till ministern. Anser ministern att det är rätt att landsbygdsbor ska få mycket mindre för sina tv-licenspengar? I nyhetsutredningen står det klart att regionala reportrar ska producera korta nyheter med fokus på att lägga dem online. Vad som är intressant och värt att rapportera om ska avgöras på huvudkontoret i . Det är också någonting som oroar. Jag tycker att det är någonting som borde få ministern att reagera med tanke på vad ministern säger i sitt svar om den lokala och regionala självständigheten. Jag har respekt för att SVT ska besitta en viss självständighet och att ministern inte kan, ska eller får gå in och styra verksamheten i detalj. Men jag tycker ändå att det borde finnas all anledning för ministern att reagera och agera med anledning av detta. Eller är det så att ministern anser att den nya organisationen är en önskvärd utveckling? Min fråga kvarstår alltså: Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att säkerställa att hela landet ska ha tillgång till public service och en väsentlig, fungerande och bra nyhetsbevakning? 38 (S): Vi har mycket television i . Vi överöses nästan med kanaler av alla de slag. Men vi har alldeles för lite regional tv. Där har ett oerhört viktigt uppdrag. är på något sätt ett kitt som håller ihop ett land och ett kitt som också håller ihop en region. Vi känner oro också längst upp i norr, i – inte bara i – för det som planeras. Det som ligger till grund för utredningen är att man tittar på befolkningstäthet, alltså antal tv-kameror per huvud. Om det skulle vara en reklamfinansierad television kan man kanske förstå en sådan utgångspunkt. Men när public service börjar använda befolkningstäthet för att organisera sig blir man mycket orolig. Det talas om ny teknik och mindre som är direktsänt. Vi ska inte vara emot ny teknik. Men webben kan aldrig motsvara det som direktsänd regional-tv har. SVT i har gjort undersökningar om hur folk tittar, och det visar sig att webb-tv har 10 000–15 000 tittare . Det är alltså uppåt 2 000 per dag. De direktsända tv-nyheterna har dock uppåt 100 000 tittare per dag. Det är en avsevärd skillnad. Ja, får ny teknik en större roll, men uppe i norr har vi väldigt stora problem med bredband. Det går i praktiken inte att titta på webb-tv. Jag var uppe och besökte en kvinnlig företagare utanför , och hon kunde inte ens betala sina räkningar via banken med sitt bredband. Så är situationen där. Våra förutsättningar ser väldigt olika ut i landet, och jag hoppas att ministern tar det till sig när man för vidare diskussionen om hur SVT ska vara organiserat. Det behövs mer resurser för att ge ett utbud som speglar hela landet, och det där kittet som håller ihop landet får vi inte slarva med. Dessutom har SVT i ett annat uppdrag som kanske skiljer sig från uppdraget på många ställen, och det handlar om de minoritetsspråk vi har där uppe. Förutom att sändningar ska vara på svenska finns finska, samiska och meänkieli, alltså tornedalsfinska, där. Det är klart att jag och många där uppe i norr blir jätteoroliga över utredningen när man tittar på befolkningstäthet. 39 Kultur- och idrottsminister (M): Jag känner naturligtvis till att det har varit en debatt i norra med anledning av att ska se över organiseringen av den lokala bevakningen. Det är alltså ingen nyhet. Jag känner också till att många tidningsföretag har problem därför att färre köper eller prenumererar på tidningar, och man har också förlorat annonser. Att hela mediesituationen känns angelägen att diskutera är alltså någonting jag har största förståelse för. Det finns också ett starkt skäl till att vi talar om att public service verkar i allmänhetens tjänst: Den är i allmänhetens tjänst. , och Utbildningsradion har ett väldigt starkt förtroende hos svenska folket. Det finns också stora förväntningar på de tre bolagen att de inte bara ska spegla hela landet utan även göra det med kvalitet och relevans samt göra sådant som andra medieföretag kanske inte gör. En sådan sak nämnde , nämligen att ha sändningar också på våra nationella minoritetsspråk. Med det sagt har vi även en stark önskan – inte minst från politiskt håll, där vi är eniga – om att de publika bolagen ska vara självständiga. Man tycker inte om att politikerna går in och styr hur programmen ska läggas upp eller vilka program det ska vara, eller att politikerna styr över olika kvoter – även om det ibland finns önskemål i den vägen. Vi utformar kraven på de tre bolagen utifrån det sändningstillstånd vi antog för inte så länge sedan och som gäller , och jag skulle säga att vi snarare har skärpt kraven på att hela landet ska speglas. Det gäller inte bara geografiskt utan även den variation som finns hos befolkningen. Det kan gälla språk, etnicitet, sexuell tillhörighet, kön eller flera andra variabler. I den delen vill jag alltså säga att man från regeringens och sida har varit extra tydlig. Vi är eniga om mycket. Det är inte alltid det är så, men i den här frågan är vi det. Alla betalar samma avgift – . Det är en avgift vi inte heller har behövt höja, vilket jag är extra glad för. Alla har naturligtvis rätt till relevant lokal bevakning. Men vad den interna översyn som görs kommer att landa i vet jag inte, och det ska jag egentligen inte heller veta. Vi ska nämligen inte gå in där. I och med diskussionen som har varit, och i och med interpellationen från tjänstemannahåll, har vi dock naturligtvis haft kontakter med SVT:s strategiavdelning. De övertygar oss om att det här inte är ett besparingsprojekt, utan det ska syfta till att serva publiken. Man har inte för avsikt att lägga ned lokala redaktioner, utan man vill snarare bygga upp fler på andra håll – exempelvis i och i delar av där många bor och där man inte har haft en tillräckligt bra lokal bevakning. 40 (S): Som jag sade har jag full respekt för att det inte ska detaljstyras. och ministern ska inte gå in i detalj och försöka kontrollera SVT. Trots att man som ministern säger har skärpt kravet på närvaro i hela landet är det dock en organisation man bygger upp och gör om som faktiskt ger konsekvenser i de delar av landet som ska bekosta de satsningar som görs i storstäderna. Jag menar att den organisationen går emot de riktlinjer man har slagit fast. Det är ju det politiska redskap vi har, de politiska riktlinjerna, och där är det regeringen som har ansvaret att se till att de följs. Den kommunikationen är viktig. Precis som ministern sade i sitt senaste anförande är mediesituationen väldigt oroväckande – TT har minskat antalet kontor i , vi ser hur tidningarna krymper, man har färre och färre lokalreportrar och man har färre möjligheter att rapportera hur situationen ser ut i de mindre kommunerna. Människor får i stället ta del av mer lättillgängliga nyheter från centralorterna. Då är det ju public service som på något sätt ska fylla det tomrum de kommersiella mediebolagen inte klarar av att fylla. Det är nämligen någonting vi gemensamt finansierar, och därför är det så viktigt att se till att SVT finns i hela landet. Jag ser dock att det är på väg att hända någonting helt annat när man säger att man ska satsa och bygga upp nya stationer i tätort. I storstäderna är det dessutom lättare; det är inga avstånd att tala om. De befintliga nyhetsstationerna har inga långa avstånd för att komma och rapportera och se vad som händer i tätorterna, medan jag lever i en verklighet uppe i där det kan vara för att ta sig till en nyhet i när vi bara har reportrar i . Det är den verklighet vi lever i, men vi känner ändå att det man har beskrivit och det vi har tagit del av i utredningen är oroväckande. Jag tycker att det finns anledning att fundera på hur vi ska få SVT att faktiskt förstå riktlinjerna om vi nu skärper dem men de ändå inte följs. Det är nämligen det vi ser är på väg att hända, och det drabbar landsbygd och glesbygd som har en ansträngd mediesituation. Då undrar jag: Hur tänker ministern göra? Precis som sade fungerar inte webben, som man nu lutar sig emot och säger ska fylla tomrummet, överallt. Vi lever fortfarande i ett land där alla inte har tillgång till den även om det ska vara så. Det är också så att webben bara kan vara ett fungerande redskap för att sprida nyheter om vi har en fungerande nyhetsbevakning som har tid, resurser och möjlighet att göra mer än bara skrapa på ytan. Webben är ingenting annat än en ny teknik som ska fyllas med ett innehåll, och det är just innehållet vi är rädda för ska krympa och bli det jag tror att vi alla är överens om att vi inte vill ha. Vi vill att licenspengarna ska användas i hela landet, och vi vill att alla licensbetalare – alla medborgare – ska känna igen sig och känna att det finns en rapportering från deras del av landet. Vi som bor i glesbygd vet att vi aldrig kommer att få samma rapportering som de stora städerna får, men vi vill ändå känna att vi värderas. Det är det jag vill att regeringen och ministern ska säkerställa i kommunikationen med SVT. 41 (S): Jag håller med statsrådet om att politiken absolut inte ska styra programutbudet. Vi ska inte blanda oss i det. Det är oerhört viktigt att public service är fristående på det sättet från politiken. Sedan hoppas jag att statsrådet tar till sig den här diskussionen. Det är väldigt speciella förhållanden runt om i vårt land. Kittet som håller ihop får vi inte släppa ifrån oss. Det är viktigt att vi har en mer regional television. Många av de kommersiella medierna lämnar vårt län. Det är egentligen märkligt, men det är klart att de räknar antalet huvuden som finns där.