prot · H109105 · 2014-04-29 00:00:00 — Jag tycker att lagförslaget är bra, och jag är glad att vi följer upp och ger myndigheterna i uppdrag att se till att det fungerar. Det är så det ska fungera. 41 (S) replik: Jag kan förstå att det inte är helt enkelt att försvara sig mot någonting som vi i grunden är överens om. Vad jag hävdar är att vi borde lyssna på dem som faktiskt förstår vad det handlar om. Men säger: Nej, det tycker jag inte att det finns någon anledning till, för vi har gjort precis allting som behövs för att det ska bli bra. Vi brukar säga att det inte är vi som är fienden, och det är vi inte nu heller, utan det är verkligheten som är fienden för . Precis så är det också här. 42 (M) replik: Då måste jag säga att jag inte förstår varför man reserverar sig mot någonting som man är överens om. Det är vad det handlar om, om jag ska tro det säger. Det är inga betänkligheter; det är bra. Vi lyssnar inte, säger ni. Men det var en försöksperiod. Man lyssnade på remissvaren, och sedan har man vidtagit åtgärder. Det innebär inte att man ska göra halt och inte fortsätta. Vi ska följa upp och ta ansvar. Jag är stolt över propositionen, och jag är glad för det vi nu gör. Jag hoppas att detta kommer många till godo. 43 (FP): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. Regeringen vill med detta betänkande stärka den enskildes självbestämmande inom hjälpmedelsområdet. Den enskilde med en funktionsnedsättning vet bäst vad man behöver för stöd och ska vara delaktig och ha inflytande i val av hjälpmedel. Alltså ska hjälpmedelsanvändarna stå i centrum för hjälpmedelsprocessen. Det finns 800 000–850 000 personer som har någon form av hjälpmedel. De största grupperna är personer med rörelsefunktionsnedsättningar och personer med hörselnedsättning. I detta betänkande föreslås att hälso- och sjukvårdslagen och patientsäkerhetslagen ändras så att det tydligare framgår att sjukvårdshuvudmannen ska erbjuda den enskilde att få välja hjälpmedel när det finns olika hjälpmedel tillgängliga inom och kommunen. Det ska också framgå i lagstiftningen att vårdgivaren ska se till att patienten får individuellt anpassad information om de hjälpmedel som finns. Informationsplikten ska alltid tas på största allvar inom hälso- och sjukvården. Med den lagändring som föreslås ges information om hjälpmedel samma status i lagstiftningen som information om undersökning, vård och behandling. Med detta förslag får landsting och kommuner möjlighet att välja att erbjuda förskrivning genom fritt val av hjälpmedel, med eget ägande. Då får jag som patient välja utanför sortimentet. Det är dock viktigt att understryka att man med denna lagstiftning vill stärka patientens rätt till delaktighet och val, och när det gäller fritt val ska det beaktas om det är lämpligt för den enskilde och om nyttan av hjälpmedel står i rimlig proportion till kostnaderna. I hälso- och sjukvårdslagen anges tydligt att landsting och kommuner ska fortsätta att erbjuda både habilitering och rehabilitering. fick i uppdrag att samordna en försöksverksamhet för fritt val av hjälpmedel. Försökskommunerna och -landstingen skulle pröva om ett fritt valsystem kunde införas och på vilket sätt man skulle kunna göra det samt sedan redovisa sina erfarenheter. Detta pågick 2007–2009. Den bedömning som gjort är att fritt val av hjälpmedel är ett bra komplement för den som vill och kan påverka valet av produkt. Men det är viktigt att möjligheten att få hjälpmedel förskrivna inom det ordinarie systemet, alltså inom landstingen, ska finnas kvar och att det ska säkerställas att det finns en god tillgänglighet när det gäller hjälpmedel för dem som inte vill eller kan utnyttja fritt val av hjälpmedel. I samarbete med Kommuner och Landsting har regeringen beviljat medel för att öka informationsinsatserna. Man avsatte 2012–2014. Den här insatsen, som en del har tagit upp, kallas Hitta och jämför hjälpmedel, och det kommer att bli en gemensam informationsportal på webben under . har även haft ett uppdrag att stärka samverkan kring elektronisk kommunikation genom att ge expertstöd till landstingen, hjälpmedelsproducenter och brukarorganisationer. En del i uppdraget var att fokusera på teknikstöd för personer med tal- eller språkskada. Man har föreslagit att se över förordningen om statsbidrag till elektronisk kommunikation för att nå bredare grupper. De målgrupper man då talar om är dövblinda, gravt hörselnedsatta och de som har tal- eller språkskada. Det är viktigt att bredda målgruppen. Arbetet med att bereda den eventuella förändringen i förordningen pågår i . Vi får inte glömma att hjälpmedelsverksamheten är en del av vårdkedjan. Precis som vård och behandling ska utformas och genomföras i samråd med patienten ska hjälpmedel alltid utformas och verksamhet genomföras i samråd med patienten. Det förstärks tydligt i lagförslaget. Det fria valet ska vi se som ett komplement till den ordinarie hjälpmedelsverksamheten. Regeringen kommer att ge i uppdrag att ta fram en vägledning till huvudmännen om förutsättningarna att vid upphandling och tillämpning av lagstiftning ta hänsyn till den enskildes behov, önskemål och möjlighet att påverka val av hjälpmedel. Så står det i betänkandet. kommer att få ta fram en vägledning till stöd för förskrivare och andra yrkesgrupper. Regeringen har för avsikt att följa upp hur valfriheten av hjälpmedel utvecklas. I utskottet har vi sagt att vi har stor förståelse för bland annat de reflexioner och frågeställningar som förmedlats från HRF, . Vi kommer att följa detta noga. De föreslagna förändringarna har som syfte att bidra till att stärka patientens ställning, den enskildes ställning. Vi får inte se hjälpmedel som en isolerad teknisk företeelse, utan rätten till hjälpmedel är en förutsättning för personer med funktionsnedsättning att kunna leva sitt liv på lika villkor med andra. 44 (V) replik: Jag kan hålla med om att hjälpmedel inte är någon teknisk sak. De ingår i en helhet och är en förutsättning för att personer med funktionsnedsättning ska kunna leva som andra. De ingår i en helhet där man prövar olika hjälpmedel, ser hur de har fungerat, kanske får komma tillbaka och får ersätta dem med något annat eller ändra något. Det ingår en massa andra insatser. Jag tror att människor som lyssnar blir ganska förvirrade, utom möjligtvis de i funktionsnedsättningsrörelsen som har lusläst förslaget. Det som föreslås, förändrad lagstiftning, står alla partier bakom. Jag från och mina rödgröna kamrater tycker att det är jättebra att man förstärker inflytandet genom lagstiftningen. Vad vi diskuterar är så kallat fritt val, eget ägande, hjälpmedelscheckar och vad det kan leda till. I den delen finns inget lagförslag. Ni har backat; ni har inte lagt fram något lagförslag. Jag tycker att det är viktigt att klargöra detta. Om jag bara hade lyssnat här hade jag blivit totalförvirrad och trott att ni inte visste att vi är överens med er om det andra, men det vet ni. Däremot skulle jag gärna vilja ha en kommentar till att ni av någon anledning måste ha backat från det ni ansåg tidigare, att det skulle till en lagstiftning om att tvinga på så kallade hjälpmedelscheckar och eget ägande av hjälpmedel. Det andra jag vill fråga om är: Ser inte någon risk för att det här leder dels till att checkarna kanske hamnar på lite för låg nivå och att man får betala mycket själv, dels till att det läggs ett stort ansvar på den enskilde, även om de som absolut inte kan välja undantas? Det är en väldigt stark marknadsföring i för att gå till de privata med sin check. 45 (FP) replik: Det är precis som säger. Vi är överens om lagförslaget och förstärkningar för den enskilde i hälso- och sjukvårdslagen och patientsäkerhetslagen. Sedan återstår en möjlighet att få fritt välja utanför sortimentet. Det görs , som jag har nämnt, i och i . Efter att detta har klubbats förutsätter jag att även landstingen börjar titta över sina avtal och regelverk för hjälpmedel. Till syvende och sist är det landstingen som fortfarande har mandatet att utforma hur hjälpmedelsförordningar och annat ska se ut. Det är bra att det i betänkandet så tydligt står att man från landstingen inte kan avhända sig ansvaret för hjälpmedel. Det ska vara en god tillgänglighet. Det är upp till patienten själv att välja. Jag tog kontakt med politikerkolleger i . föreslår vi inte i betänkandet på något sätt hörselcheckar eller något tvingande fritt-val-system. Men de är väl medvetna om att det finns saker som inte har fungerat. Det man måste göra är att titta på regelverk och följa upp de avtal som har slutits från landstingen med olika aktörer. 46 (V) replik: När man diskuterar hjälpmedel är en viktig del vilka avgifter man tar, vilka kostnader man tar, vilket sortiment man får och vad man lägger som egenansvar som människor ska bekosta själva. Det andra är den samordning jag talade om. Detta är delar som är oerhört mycket viktigare för att alla ska få rätt till de hjälpmedel de behöver än att införa fritt-val-checkar som snarare riskerar att slå sönder vårdkedjor och annat. Jag skulle vilja ta upp frågan om barn och hjälpmedel med . Det ser väldigt olika ut för fritidshjälpmedel, barns speciella behov av hjälpmedel och den specialkompetens som behövs särskilt när det gäller barn med väldigt stora och många olika funktionsnedsättningar. Den kompetensen finns inte överallt. RBU har tagit upp väldigt tydligt att man skulle behöva se till att den kompetensen finns regionalt och nationellt och att man ökar kunskapen så att barn får de hjälpmedel och det stöd för sin utveckling som de ska ha eftersom barn har alldeles speciella behov. Vi har i den här frågan motionerat om att se efter hur läget verkligen ser ut och att man ska utreda behovet att öka och samla kompetensen. Jag vill höra hur ser på de frågorna och vad och regeringen vill göra i de frågorna. 47 (FP) replik: Först och främst vill jag säga att om vore svensk lag skulle vi kunna jobba med de frågorna i landstingen på ett helt annat sätt. Där kan vi börja. Habiliteringen ute i landstingen har ett jätteviktigt uppdrag med multifunktionsnedsättningar hos barn och unga. De har också en väldigt hög kompetens. Vi har lagt uppdrag på den nya Myndigheten för delaktighet att följa upp hur kommuner och landsting jobbar med dessa frågor. Då förväntar jag mig också att barnperspektivet finns med. Jag vill börja med det utifrån de uppdrag som redan finns. 48 (S) replik: har historiskt sett med all rätt ett väldigt högt anseende när det gäller den här typen av frågor. Det gäller inte minst på grund av att var den som var med och införde något som i och för sig Socialdemokraterna hade startat en utredning för genom . Jag förstår att det är lite bekymmersamt för . Man får inte alltid genomslag för sina synpunkter i en fyrpartiallians som måste ge och ta. Jag vet att det har gällt i en del andra frågor på området. Tycker inte att det är bekymmersamt när det kommer fram synpunkter som de från ? De menar på att vi borde titta över hur det har fungerat med de försöksverksamheter som har funnits innan vi ger uppdrag till myndigheter och går vidare. Det innebär förslaget, och det är den skillnaden i synsätt som vi diskuterar här. Det borde inte heller kosta så mycket politiskt. Det borde egentligen vara en vinst att man visar att man lyssnar på dem som berörs. Min fråga är: Hade följt med på vår sida om hon hade haft möjlighet att göra det själv? 49 (FP) replik: Det var en rak fråga. Vi diskuterade ordentligt i Alliansen om den skrivelse som kom från HRF. Därför har vi också gjort en tydlig markering i utskottets betänkande, eller hur? Vi säger att vi ska följa frågan och att vi har tagit del av deras frågeställningar och oro kring hur det har hanterats. Vi har lagt ett uppdrag på Myndigheten för delaktighet och för att följa hur hjälpmedelshanteringen sker hos de olika huvudmännen. känner jag mig ganska tillfreds med det. Vi har ändå hörsammat dem. Jag håller med att det är oerhört viktigt att vara lyhörd för de erfarenheter man har från olika organisationer. Det var just därför som jag tog kontakt med för att höra hur man har hanterat hörselcheckarna och det som ni har beskrivit. Jag förstår nu att man verkligen funderar på att eventuellt lämna detta med hörselcheckar och göra en översyn av regelverk och annat. Jag nöjer mig med det tills vidare. 50 (S) replik: Jag vet att precis som jag har varit politiker . När man skriver någonting som det man gjorde i det här betänkandet om att man ska följa detta noga är det i regel inte till något förpliktigande. Eftersom står bakom detta vore det intressant att veta lite mer. Vad menar med att hon ska följa detta noga? 51 (FP) replik: Det var precis det jag försökte säga, men jag kanske var för otydlig. Det är oerhört viktigt att vi följer upp de myndigheter som har fått uppdrag från regeringen att följa utvecklingen, utvärdera, ge förskrivarna vägledning, och så vidare, och att vi fortsättningsvis också tar del av erfarenheter man har. Det är ett sätt att verkligen kontrollera hur fritt val av hjälpmedel utvecklar sig. 52 (MP) replik: Jag skulle lite grann vilja ta upp frågan om valfrihet. När man vill byta huvudman blir det väldigt ofta så att man utgår från att det som finns inte är någonting att ha. Det är inte bra. Där finns ingen valfrihet. Men det gör det. Det finns väldigt stor valfrihet av olika hörapparater. Det finns även möjlighet att gå utanför sortimentet. Det är ändå viktigt att veta att det ser ut så . Det är ingenting som jag har hittat på, utan jag har tagit det från remissvaren. Jag vill ställa en fråga om valfrihet. Till det hör också pengar. Som flera av oss har sagt och som HRF har skrivit har en del människor fått ta ur egen ficka för att betala. Det står i en del av svaren att människor har fått låna pengar för att kunna betala en dyrare hörapparat än vad checken ger. Är det meningen med valfrihet och delaktighet att det ska bero på vad jag själv kan betala? 53 (FP) replik: Jag tycker att en sådan hantering är helt fel, , att man mer eller mindre kör med falsk marknadsföring. Jag har också fått ta del av de erfarenheterna. Men jag menar att i detta fall måste ta sitt ansvar och följa upp de avtal man har. Som du säger finns valfriheten även inom landstingen, men utbudet på hjälpmedelscentralerna är lite olika. Därför tycker jag att det är oerhört bra att vi i betänkandet säger att det absolut inte får bli så att man minskar sitt eget lager för att offentligt spara pengar, utan man ska se till att man har en god tillgång på hjälpmedel. Kommunerna och landstingen har självstyre, och de måste följa upp detta. Det brister också i information – man får vilseledande information. Här trycker vi på delaktighet och på att informationen är viktig, i patientsäkerhetshänseende och med tanke på hälso- och sjukvårdslagen. Vi gör en tydlig markering i betänkandet, och min förhoppning är då att landstingen är lyhörda för förändringen och ser över sina avtal och regelverk. 54 (MP) replik: Ja, det är riktigt att det ser olika ut i landstingen , att de har gjort olika val och har olika tillgång på hörapparater. Fler och fler audionomer arbetar nu för hörapparatfirmor och inte längre i . Det är här man upphandlar, med det fria valet av hjälpmedel, och då blir sortimentet kanske ännu mer begränsat. Om jag är audionom på firma X kommer jag knappast att förorda att du som patient ska välja hörapparat från firma Y. Jag ser inte på något sätt att det är självklart att valmöjligheterna blir större, utan risken är att de blir mindre. Det jag ser som den stora farhågan är att det kommer att bli en ekonomisk fråga, och jag hör att också är orolig över det. Det tycker jag är bra, för jag tror att man ska vara orolig över det. Då kommer vi fram till det viktiga: när jag sitter där och ska välja hörapparat. Den är, som sagt, en högteknologisk apparat där man utgår från ett audiogram. Tänk då om du som expert tycker att en viss apparat passar min hörsel, att den är utmärkt utifrån mitt audiogram, men att jag säger att jag vill ha en annan. Det där är någonting som man över huvud taget inte har berört, och det kanske inte heller var meningen. Men sådana här situationer uppstår faktiskt. Vem är det som bestämmer? 55 (FP) replik: Valmöjligheter innebär ju vissa risker, oavsett om det handlar om hälso- och sjukvård eller om andra saker. Men hälso- och sjukvården är det som ligger närmast oss människor, och det ska fungera. När det gäller audionomer som har startat eget och så vidare kommer jag från ett län där vi har haft långa köer till hörselundersökningar, och där är vi väldigt glada för att fler tar på sig uppdraget att undersöka patienter som eventuellt behöver hörapparat. Hur som helst handlar det här om hur vi skriver våra avtal och hur vi följer upp dem. Det är oerhört viktigt. Det man kan diskutera, och som diskuterades i propositionen, är om det eventuellt ska göras en journalanteckning om att information och upplysningar har lämnats, att patienten har varit delaktig och så vidare. I det fallet tog inte regeringen ställning, för eftersom landstingen har sin självstyrelse ville man inte belasta dem ytterligare i mötet med patienten. Vi får helt enkelt följa detta, och det är det vi skriver i betänkandet. Men jag måste ändå säga att vi förstärker patientsäkerhetslagen och hälso- och sjukvårdslagen. Hjälpmedel är lika viktiga i hanteringen när man går till sjukhuset eller till en mottagning som övrig vård, undersökning och behandling. Dit har vi kommit lagstiftningsmässigt, och det tycker jag är bra. 56 (C): Herr talman, åhörare och kolleger! Ett grundläggande mål för funktionshinderspolitiken är att samhället utformas så att människor med funktionsnedsättning i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet. Då krävs det också att man har möjlighet att styra över sitt eget liv och få vara delaktig i de beslut som påverkar ens vardag. Valet av hjälpmedel är en typisk sådan fråga. Den som har viljan och kunskapen att besluta om sitt eget hjälpmedel ska givetvis få göra det. Den som inte vill eller inte kan fatta ett sådant beslut ska det offentliga givetvis hjälpa i lika stor utsträckning som . Skillnaden blir alltså att den som vill får chansen att besluta själv i lite högre grad. Vi i tycker att det är fullt rimligt att det införs en möjlighet för landsting och kommuner att ge patienter chansen att välja hjälpmedel när det finns olika hjälpmedel tillgängliga. I grunden är det en frihetsfråga. Du vet själv bäst vad som passar dina behov, speciellt om du dessutom kan få professionell rådgivning och vägledning av hälso- och sjukvårdspersonal. För att ytterligare underlätta informationsspridningen håller en pris- och jämförelseportal på att byggas upp i samarbete med 1177. Den enskildes val ska tillgodoses om det med hänsyn till den enskildes behov och kostnaderna för hjälpmedlet framstår som befogat. Den som har ansvaret för hälso- och sjukvården av en patient ska se till att patienten ges individuellt anpassad information om bland annat de metoder för undersökning, vård och behandling som finns. Att hjälpmedel inte finns med känns orimligt. Hur går det att motivera att en patient får påverka sin egen behandling men att den möjligheten uteblir om behandlingen består i ett tekniskt hjälpmedel? De brukare som använt sig av möjligheten till så kallat eget ägande och som därmed valt ett hjälpmedel utanför eller kommunens ordinarie sortiment har sett många fördelar med det fria valet. Hjälpmedelsanvändarna har bland annat känt sig tryggare i valet av hjälpmedel och varit mer nöjda med bemötandet och den information de fått om hjälpmedlet. Självklart finns det även de som inte är helt nöjda eller som anser att de fått betala för höga priser. Här är det jätteviktigt, precis som påpekade, att det är som har ett ansvar att följa upp sina avtal, göra bra avtalsskrivningar och se till att ha en god kontroll. Det handlar om att göra kompetenta avtalsskrivningar och bra utvärderingar. Men att några missköter sig ska inte påverka dem som faktiskt vill påverka sin egen vård. Att hjälpmedel likställs med andra behandlingar och att hälso- och sjukvården får en utökad informationsskyldighet torde ses som förbättringar för patienten. Det är visserligen på bekostnad av den politiska maktens möjlighet att styra, men vi i tror att människor i grunden vet bäst själva och också ska få möjlighet att ta beslut där de kan göra det. Det kallar vi närodlad politik. Med det vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. 57 (KD): Mer inflytande för den enskilde i valet av hjälpmedel är rubriken på betänkandet och likaså på den proposition som regeringen har överlämnat till . Att den enskilde ska ges valmöjligheter i så många sammanhang som möjligt är en viktig fråga för oss kristdemokrater och för alliansregeringen i dess helhet. Successivt har vi arbetat för att flytta beslut från oss politiker till den enskilde medborgaren. När det gäller vård- och omsorgstjänster ska inte dessa exkluderas från möjlighet att välja mellan olika alternativ. Det faktum att man blir gammal eller drabbas av en funktionsnedsättning ska inte innebära att man fråntas möjligheten att ha inflytande över det som i hög grad berör vardagen. Den enskildes behov och önskemål måste vara vägledande. Lagen om valfrihet, patientsäkerhetslagen och den kommande patientlagen är exempel på åtgärder som regeringen vidtagit för att stärka den enskildes makt. När det gäller hjälpmedel ser vi det som en given utgångspunkt att personer med behov av hjälpmedel utifrån den egna kunskapen om sin funktionsnedsättning och sina önskemål själva ska ha stor möjlighet till delaktighet och inflytande i valet av hjälpmedel. Tillgången till väl fungerande hjälpmedel är för många en förutsättning för att kunna leva ett självständigt liv och vara delaktiga i samhället. Hjälpmedelsverksamheten är en del av vårdkedjan, och därför bör de regler som innebär att vård och behandling ska genomföras i samråd med patienten också omfatta hjälpmedel. Närmare 900 000 personer i använder någon form av hjälpmedel, och behovet kommer sannolikt att öka. Jag tror att morgondagens hjälpmedelsanvändare kommer att förvänta sig en hög grad av självbestämmande även när det gäller hjälpmedel. För att kunna göra ett val är tillgång till information och god rådgivning grundläggande. Det handlar om personlig rådgivning och tillgång till information, till exempel på webbportalen . Regeringen avsätter därför 19 miljoner för att utveckla sidan som heter Hitta och jämför hjälpmedel. Vårdgivaren ska ge den enskilda patienten individuellt anpassad information om de hjälpmedel som finns att tillgå. Ansvaret för att så sker ska framgå av patientsäkerhetslagen. Myndigheten för delaktighet får i uppdrag att stimulera landsting och kommuner att öka den enskildes medbestämmande genom informationsinsatser till hjälpmedelsanvändare och närstående. En väldigt viktig aspekt som har framkommit här tidigare är att det ges tydlig och opartisk information om vilka alternativ som finns. Här är det väsentligt att vara lyhörd för brukarorganisationernas synpunkter. Som vi skriver i betänkandet kommer vi att noga följa upp till exempel det som för fram i sin skrivelse. Det är också viktigt för dem som inte vill eller kan utnyttja fritt val att möjligheten att få hjälpmedel förskrivna inom det ordinarie sortimentet finns kvar. Det får inte utarmas. Det måste betonas att fritt val med eget ägande är ett komplement som inte passar alla. Den ordinarie hjälpmedelsverksamheten är basen i hjälpmedelssystemet. De föreslagna förändringarna i hälso- och sjukvårdslagen och patientsäkerhetslagen har till syfte att stärka individens ställning. För att säkerställa att syftet uppnås ska regeringen ge ett myndighetsuppdrag att följa upp så att ökad delaktighet och valfrihet uppnås. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 8 § Ett stärkt föräldrastöd – för barnets rätt till trygga uppväxtvillkor