prot · H109126 · 2014-06-16 00:00:00 — Det får konsekvenser på sysselsättning och arbetslöshet. Och sysselsättning och arbetslöshet är, vad jag har förstått, den viktigaste ekonomiska frågan för så gott som samtliga partier i . Ändå har man inte, menar jag, velat ta den här debatten på fullt allvar: Vad har det fått för konsekvenser att har gjort så? har själv inte kunnat påvisa vilka effekter det här har fått förrän alldeles . Då kan vi se att effekterna av den förda penningpolitiken inte direkt talar i riktning, utan snarare tvärtom. 7 (FP) replik: Jag tycker att är för regelstyrd här, eller hon vill ha en alltför regelstyrd riksbank. Vi har en riksbank som i texterna har ett tydligt överordnat inflationsmål. Sedan har man ett underordnat mål, som egentligen handlar rätt mycket om kontanthantering, att den ska fungera och så. Men det tolkas nu som finansiell stabilitet. har det utvecklats en praxis där i dessa krissituationer har varit aktiv, tillsammans med regeringen och , i att hantera de finansiella krislägena 2008, 2009 och kanske också senare i viss utsträckning. Jag tycker att det har varit bra. Jag tycker att det har varit riktigt. Det tycker också , för har i efterhand accepterat att har agerat på detta sätt. Vid de akuta tillfällena har man också förankrat den här politiken och de här åtgärderna i riksbanksfullmäktige, som ju är förlängda arm in i . Detta rop på nya texter och parlamentariska utredningar köper jag inte rakt av. Det kan möjligen vara ganska lagom att fundera på en ny utredning och en eventuell revidering av riksbankslagen när man har sett hur det finansiella stabilitetsrådet har fungerat , men också när vi får den fleråriga utvärdering som ska göras och gå i mål . Om man vill ändra lagstiftningen gör man det under nästa mandatperiod, och man kan till och med hinna med att ändra grundlagen. Det är den situation vi sitter i, och jag tycker att vi ska utnyttja de valmöjligheter och de möjligheter som finns . 8 (V) replik: Jag får också tacka för repliken. Jag skulle vilja säga att jag inte är regelstyrd. Jag är demokratistyrd. har som sin uppgift att utkräva ansvar av . styrs av ett mål om prisstabilitet. har själv beslutat att det nu är ett annat mål som ska styra penningpolitiken. Jag tycker att det är ett problem. Jag tycker verkligen det, särskilt när det får så stora effekter och konsekvenser på arbetslöshet och sysselsättning, som ju är de folkvalda partiernas fokusfråga eller viktigaste ekonomiska fråga, som man brukar säga. Dessutom ser vi att den väg som har valt inte leder till det som åsyftar, det vill säga till att dämpa hushållens skuldsättning. Det är väl känt, inom både empiri och teori, att räntevapnet är ett väldigt trubbigt verktyg. I egna utvärderingar kan vi också se att priset för sysselsättningen är högt. Därför tycker jag att måste fundera över och se om man verkligen har gjort rätt. Mitt svar är nej, och det har jag sagt förr i den här kammaren och jag har också sagt det i finansutskottet. Däremot tycker jag att regeringen borde ha tagit större ansvar för hushållens skuldsättning. Det hade varit rimligt. Då hade kanske inte behövt hamna i den här situationen. Jag tycker inte heller att det är rimligt att använder egna utvärderingar för att utvärdera . Från ett demokratiperspektiv tycker jag att det är undermåligt. Det är därför jag efterfrågar en annan ordning. Jag tycker inte heller att det är som ska göra detta av samma anledning som framhöll. Men vi har hamnat i en situation som jag tycker borde leda till att fler agerade. Jag är glad över att för de resonemangen och att vi har kommit lite närmare varandra. Däremot tycker jag att det är beklagligt att inte fler partier anser att de har ett ansvar för den situation som vi har hamnat i. Hushållens skuldsättning är inte överordnad inflationsmålet. Sysselsättningen ska vara ett mål i penningpolitiken, tycker jag. Jag hoppas att vi ska komma dit så att riksbankslagen ändras. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 6 § Cirkulär migration och utveckling betänkande 2013/14:SfU13 Cirkulär migration och utveckling (prop. 2013/14:213) föredrogs. 9 (S): Vi socialdemokrater välkomnar att regeringen äntligen har återkommit med ett lagförslag som bygger på kommittébetänkandet Cirkulär migration . Vi ställer oss bakom den stora merparten av dessa förslag som syftar till att underlätta personers ökade rörlighet till och från och som främjar rörlighetens positiva inverkan på utveckling i migranternas ursprungsländer respektive de positiva effekterna här hemma i . Vi gör det nu enklare att kvalificera sig för permanent uppehållstillstånd för bland annat personer med utbildning på forskarnivå, och vi gör det lättare att återvinna ett svenskt medborgarskap. Och kanske det absolut viktigaste: Vi gör det möjligt för internationella studenter som slutfört en högskoleutbildning att stanna i för att söka arbete . Detta kommer att öka attraktionskraften för som studienation. Det är viktigt att ge möjlighet för människor att komma hit och skaffa sig en utbildning så att de kan bidra till att göra mer internationellt och globalt, som han eller hon kan ta plats på den svenska arbetsmarknaden. Däremot är vi alltjämt avvisande till förslaget som rör förenklade regler för att byta spår från tidigare asylsökande till arbetskraftsinvandrare. Det nuvarande kravet på sex månaders anställning för att få uppehållstillstånd för en utlänning som fått avslag på en asylansökan ska nu ändras till fyra månaders anställning. Vi vill också se en utvärdering av det nuvarande regelverket om spårbyte från asylsökande till arbetskraftsinvandrare. Denna fråga bör ges en mer grundläggande analys av effekterna av den lagstiftning som vi redan har innan ytterligare förändringar genomförs. Analysen behövs utifrån såväl asylrättsliga principer som arbetsrättsliga regler för att skapa en tydlighet och stabilitet i de olika processerna. Vi anser därför att det nuvarande regelverket för att byta spår från tidigare asylsökande till arbetskraftsinvandrare ska utvärderas innan någon ytterligare förändring genomförs. Utifrån den utveckling som framträder på den svenska arbetsmarknaden är det viktigt att de förslag till förändrade regler som fattar beslut om blir en del av åtgärderna mot utnyttjande av migrerad arbetskraft. Ett grundproblem med dagens regelverk när det gäller arbetskraftsinvandring är att människor utnyttjas på svensk arbetsmarknad. Vi har inte ordning och reda på det som borde vara en självklarhet. Människor kommer hit och jobbar mot låg betalning och till usla villkor. Detta bör belysas, utvärderas och följas upp innan man genomför ytterligare förändringar. Därför har vi lagt en reservation, nr 2, som jag yrkar bifall till. 10 (SD): Vi debatterar nu socialförsäkringsutskottets betänkande 13, där vi behandlar regeringens proposition om cirkulär migration och utveckling. Enligt regeringen syftar propositionen till att öka rörligheten till och från . Jag yrkar bifall till reservation 1, och att propositionen därmed avslås. I många ärenden som vi har behandlat här i kammaren har jag påpekat att regeringens politik öppnar gränsdörren på vid gavel. Det mesta som man föreslår i fråga om migrationspolitik är till för att utöka migrationspolitiken ytterligare och göra den ännu mer omfattande. I vissa propositioner är man tydlig med detta, i andra mindre tydlig. Den här propositionen hör till de mer tydliga. Vi hade för sedan en debatt om medborgarskapets betydelse där jag ifrågasatte hur en regering kan säga sig värna medborgarskapets betydelse, som man så nitiskt arbetar för att urholka dess innebörd. Nästan samma fråga kan jag ställa nu: Hur kan en regering som säger sig värna integrationen av nya invånare och satsar mångmiljardbelopp för att få det att fungera arbeta så febrilt för att försvåra för dem? Bland annat anges i 7 kap. 7 § UtL att en utlänning kan få behålla sitt permanenta uppehållstillstånd trots att denne är bosatt i . Och kan man fråga sig varför. En grundförutsättning, inte minst i termer av assimilering och integration, är ju att den som ska bli en del av det svenska samhället också bor här. Annars finns det inget skäl till att behålla sitt permanenta uppehållstillstånd. Vidare sänks kraven ytterligare för att kunna erhålla ett permanent uppehållstillstånd. Regeringen skriver att de som kommer hit för att arbeta nu endast behöver bo i fyra av för att få tillståndet. Förvisso skriver regeringen att kvalificeringsperioden ska höjas från dagens fem till , men regeringen menar att man bara måste ha bott här i fyra av – det är alltså . Hur ska dessa människor då kunna bli en del av det svenska samhället? Snarare verkar det som att man försöker bygga ett helt nytt samhälle där man strävar efter att öka folks rotlöshet. De kommer naturligtvis inte att vare sig lära sig det svenska språket eller hur samhället fungerar. Och som om detta inte vore nog ska regeringen nu också införa att det räcker med att ha arbetat i i i stället för att få uppehållstillstånd. Detta gäller även om man initialt har fått avslag på sin asylansökan. I praktiken innebär detta att om en utlänning kommer hit och hävdar flyktingskäl och får avslag på sin ansökan, men lyckas hitta en anställning , så kan han eller hon ändå få uppehållstillstånd. Sannolikheten är ju inte särskilt stor att den anställning som utlänningen i fråga har är vare sig särskilt högkvalificerad eller en anställning som någon av de 430 000 som redan är arbetslösa skulle kunna tänka sig att ta. Vad behöver, herr talman, är en ansvarsfull invandringspolitik som på allvar tar tag i de problem som regeringens förda politik har lett till, med segregation och utanförskap. Vi behöver begränsa asylinvandringen genom att bara bevilja asyl till dem som uppfyller kriterierna i och ett mindre antal kvotflyktingar. Vi behöver även ändra anhöriginvandringen genom att våga ställa mer krav på den mottagande parten. Det är inte orimligt eller ens svårmotiverat att kräva ett absolut försörjningsansvar av denna. Vi måste satsa mer på hjälp i människors närområden. För mindre pengar än vad regeringen prioriterar bort från infödda svenskar till förmån för invandrare kan vi hjälpa betydligt fler och ha pengar över att satsa på de svagare grupperna inom . Vi måste reformera arbetskraftsinvandringen, göra den behovsprövad och högkvalificerad till skillnad från dagens fria och enligt propositionen nu ännu friare arbetskraftsinvandring. har alltid förespråkat en ansvarsfull invandringspolitik. Som jag inledde med att säga syftar propositionen till att underlätta personers ökade rörlighet till och från och främja rörlighetens positiva inverkan på utvecklingen. Rörlighet kan ha en positiv inverkan på utvecklingen; det kan jag tillstå. Men mot bakgrund av den situation som vi nu befinner oss i är det en ganska naiv och högst förenklad bild av verkligheten som regeringen visar. Så länge man fritt fyller på utanförskapet med nya utlänningar, som vi redan har individer som har bott här och fortfarande inte kommit in i samhället, splittras alltmer, och problemen blir allt fler. Jag yrkar med anledning av det avslag på propositionen och bifall till reservation 1. 11 (V): I socialförsäkringsutskottets betänkande 13 talar vi om cirkulär migration. Det är lite av ett modebegrepp och kan inrymma både det ena och det andra, men den inriktning som här diskuteras är att underlätta människors rörlighet över gränser, en ambition som verkligen delar. Det ska vara enkelt för människor att i värsta fall fly undan förföljelse, krig, hat och hot och i bästa fall komma hit för att leva tillsammans med sin kära, studera och arbeta. Det är viktiga och bra förslag i betänkandet. Men det finns ett maktperspektiv som vi inte kan bortse ifrån när det gäller punkten om spårbyte. För att vi ska ha ett samhälle där människor lever på lika villkor krävs att man har en asylpolitik som garanterar skydd åt dem som behöver det och att man har en lagstiftning som ger alla lika villkor på arbetsmarknaden. I en situation där människor har fått avslag på sin asylansökan och man har en arbetskraftslagstiftning – det kommer vi att diskutera senare – som gör att människor inte har lika rättigheter och lika möjligheter på arbetsmarknaden blir det en väldigt ojämlik situation. Det blir ett ojämlikt maktförhållande där den enskilde är fullständigt beroende av arbetsgivaren. Vi kommer som sagt att diskutera detta mer i nästa ärende. Det är i allt väsentligt den viktigaste anledningen till att utan vidare inte kan godkänna ett spårbyte. Maktrelationen är så svår att det blir väldigt vanskligt för en arbetstagare att ingå i en sådan relation. Det blir svårt att lämna arbetsgivaren om man utnyttjas och utsätts för orättvisa förhållanden, vilket absolut inte är ovanligt. Frågan är: Vill vi ha ett regelsystem som underlättar för utnyttjande av människor, eller ska vi ha ett regelsystem som ger människor trygga liv och trygga villkor? Vi menar att vi absolut måste ha det . Vi måste ha en asylpolitik som garanterar människor skydd undan förföljelse och krig och ha en arbetskraftslagstiftning som gör att människor har lika lön och lika villkor. De här två sakerna är beroende av varandra. Därför ansluter vi oss till reservationen från Socialdemokraterna om spårbyte, reservation 2. 12 (M): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. har människor rört sig. Utvecklingen har gjort att det nu går att röra sig fortare och längre. var det bästa sättet i att ta båten och segla längs . När sedan vägarna blev lite mer än stigar spände man vagnar bakom hästarna. byggdes, och dåtidens människor susade framåt i hastigheter som vissa började tvivla på om den mänskliga kroppen kunde uthärda. Bilen revolutionerade den enskildes möjlighet att när det passade resa i väg, och flyget krympte avstånden. Längden och frekvensen av resandet har förändrats, men drivkraften är densamma: nyfikenhet, viljan att få det bättre eller till och med att överleva. Detta har naturligtvis inte varit friktionsfritt, men det har skapat utveckling. Idéer har brutits, erfarenheter har vunnits, kärleksband har knutits och handeln har utvecklats. Där människor kan röra på sig har kulturell och ekonomisk tillväxt skapats. Vi vet att samhällen som präglas av öppenhet och tolerans är mer innovativa, och i dagens värld av global konkurrens är innovationskraft en viktig faktor för framgång. I början kändes för oss nordbohuslänningar göteborgarna lite konstiga, till och med farliga. När vi vant oss vid dem dök de märkliga skåningarna upp, och fick vi vänja oss vid danskar, tyskar, italienare, amerikaner, iranier, japaner. Ja, listan kan göras lång. Det okända känns farligt, men när man har bekantat sig försvinner rädslan. Jag fick förmånen att vara med i den statliga utredningen om cirkulär migration, där uppgiften var att se vad konsekvenserna är av att människor rör och flyttar på sig. Tillför det något, eller är det bara en kostnad som uppstår? Utredningen kunde konstatera att rörlighet skapar tillväxt rent ekonomiskt. Undersökningar visar att när människor flyttar från ett land till ett annat ökar handeln mellan dessa länder. Det är egentligen ganska självklart eftersom de behärskar språket, har god kunskap om hur man gör affärer i sitt hemland och har kontakter där. Men rörlighet ger även idéer och kulturell utveckling. Exempel på det sistnämnda är pizza, pasta, kebab och blues, för att nämna några. Den som sedan återvänder till sitt hemland bevarar och vidareutvecklar kontakterna och utbytet mellan länderna, vilket bland annat gynnar handel och export. Utredningen utmynnade i en rad förslag, och det är några av dessa vi nu debatterar. Det kan vara på sin plats att nämna att utredningen definierar cirkulär migrant som en person som korsat gränsen minst två gånger. Om någon kommer till och sedan lämnar landet har han eller hon per definition blivit en cirkulär migrant. Remitteringar är det när människor skickar pengar från det land de befinner sig i till sina hemländer. Dessa remitteringar, som går via banksystemen, är större än det internationella biståndet och betydligt träffsäkrare eftersom de utan mellanhänder går direkt till mottagaren. Den som migrerat och på så sätt fått det ekonomiskt bättre delar också med sig till de sina. Det är alltså en stor ekonomisk överföring från rika till fattiga länder. Vi kan dock konstatera att det ibland kan kosta mycket att skicka pengar via banksystemen. Här har redan uppdrag gått till för att se vad olika banker och institut tar för tjänsten. Permanent uppehållstillstånd får beviljas en person som har haft uppehållstillstånd för arbete i sammanlagt . Utredningen kunde konstatera att alla migranter inte var redo för det , antingen därför att de inte kunde bestämma sig eller helt enkelt därför att de inte ville vara kvar i landet. Därför tycker jag att det är bra att man utökar kvalificeringsåren från fem till . Man öppnar också upp för möjligheten att ge ett arbetstillstånd om det finns särskilda skäl för det, dock längst . När en person med permanent uppehållstillstånd upphör att bo i återkallas tillståndet . Den tiden förlängs nu till . Det underlättar naturligtvis ett återvändande till . Om den möjligheten finns borde sannolikheten att några fler återvänder öka. I betänkandet föreslås också förenklade regler när det gäller att byta spår från tidigare asylsökande till arbetskraftsinvandrare. Förslaget innebär att kravet på att man ska ha arbetat ändras . Det tycker jag stärker arbetslinjen i asylpolitiken. Eftersom handläggningstiderna hos är uppåt nio , vilket de var 2006, utan snarare fem, måste lagstiftningen följa med för att ett spårbyte rent tidsmässigt ska kunna vara möjligt. En stor del av de människor som rör sig mellan våra länder är forskare och internationella studenter. Det föreslås nu att doktorander ska likställas med arbetskraftsinvandrare vad avser kvalificeringstiden för permanent uppehållstillstånd. Det är mer än en rimlig förändring eftersom de i realiteten har utfört ett mycket kvalificerat arbete. Betänkandet ger även ett bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter som möjliggör för internationella studenter att efter avslutade studier vara kvar i landet för att söka arbete. Det skulle vara i det närmaste dumt och ett slöseri med resurser att de som har genomgått en kvalificerad utbildning inte blir kvar. Jag ser fram emot de här förändringarna med stor tillförsikt, herr talman. 13 (MP): I vår globaliserade värld blir det allt vanligare att människor migrerar. Vissa tvingas på flykt på grund av krig eller förföljelser. Andra möter kärleken från ett annat land eller vill jobba eller studera någon annanstans. Idén om att en migrant flyttar från en plats till en annan för att stanna där för alltid blir mer och mer omodern. Migration är inte en enkelspårig resa för individen utan i allt större utsträckning ett dynamiskt mönster av rörelser och utbyte mellan olika nationer och kulturer. De kunskaper och erfarenheter som sprids på detta vis bidrar till ovärderlig utveckling i såväl ursprungsländer som destinationsländer. Grupper som permanent har bosatt sig i ett annat land bidrar i många fall även de till utvecklingen i ursprungslandet genom nätverk, kunskapsutbyten och investeringar. Ett land som kan här spela en viktig roll genom att till exempel erbjuda flyktingar en och sedan underlätta för dem att återvända till sina ursprungsländer utan att riskera att förlora kopplingen till . Då kan diasporagrupper mer aktivt bidra till utvecklingen där och uppbyggandet av demokratiska och hållbara samhällen. Migration kan alltså spela en viktig roll för utvecklingen i ursprungslandet och i destinationslandet samt för migranterna och deras familjer. kommer alltid att verka för ökad öppenhet och rörlighet över gränser, oavsett om det handlar om asylsökande, studerande eller arbetstagare. För den enskilde kan möjligheten att arbeta, studera eller forska i ett annat land innebära möjlighet till nya personliga utvecklingsmöjligheter och karriärutveckling. Dessutom kan migration vara en möjlighet för individer och familjer att öka sina ekonomiska resurser och förbättra sina levnadsvillkor. För att migration ska kunna bidra till utveckling är det dock viktigt att migrantens kompetens tas till vara både i ursprungslandet och i destinationslandet. Migranter har större möjligheter än att bidra till utveckling, som migrationens utvecklingspotential är långt ifrån fullt utnyttjad. Genom att röra sig mellan länder kan migranter lämna viktiga bidrag till utvecklingen i både ursprungslandet och destinationslandet. Mycket tyder på att en trygg tillvaro i och möjligheten att återkomma hit om man så skulle vilja gör det lättare att engagera sig i utvecklingen i ursprungslandet. Det är därför angeläget att genom regeländringar underlätta för personer som önskar flytta mellan och andra länder. Vi har i varit delaktiga i arbetet med att ta fram förslag för att underlätta cirkulär migration för att se till att både och omvärlden drar större nytta av de möjligheter som migrationen medför, inte minst genom att har lett utredningen om cirkulär migration och även nu när vi går vidare med förslag från den utredningen. De förändringar som vi debatterar innebär att migranters möjlighet till ökad rörlighet och migrationens potential i större utsträckning tas om hand. Vi ändrar huvudregeln att ett permanent uppehållstillstånd ska återkallas när bosättningen i har upphört till att det ska kunna återkallas tidigast . Detta ska gälla alla, oavsett på vilken grund uppehållstillståndet beviljats. Den nuvarande särskilda regleringen för flyktingar och andra skyddsbehövande kan således tas bort. Nuvarande lagstiftning riskerar att låsa fast en del utlänningar i , personer som exempelvis inte kan eller vill bli svenska medborgare, vilket annars skulle möjliggöra en ökad rörlighet för dem. Det är viktigt att undanröja onödiga hinder för ökad rörlighet och att öppna för ett mer flexibelt och modernt regelverk. Det blir allt vanligare att människor knyter an till och vill röra sig mellan flera olika länder. Vi måste möjliggöra ökad rörlighet även för personer utan svenskt medborgarskap men med permanent uppehållstillstånd. Det är viktigt att vi tar vara på de kontakter som finns mellan och andra länder genom personer med förankringar på båda platser. Denna typ av migration kan främja handel och investeringar mellan och andra länder, vilket skapar arbetstillfällen och skatteintäkter på båda håll. Vi förlänger kvalificeringsperioden för permanent uppehållstillstånd från till sju. Den sammanlagda tillståndstiden för arbetstillstånd ska dessutom kunna vara längre än om det finns särskilda skäl. Genom att förlänga tiden under vilken en person kan kvalificera sig för permanent uppehållstillstånd utan att öka kravet som man måste ha haft uppehållstillstånd för arbete skapas ökade möjligheter att röra sig mellan och ett eller flera andra länder. Vi gör det även enklare att göra ett så kallat spårbyte. Det handlar alltså om att personer som har fått avslag på sin asylansökan i stället ska kunna stanna i som arbetskraftsinvandrare, om de bor och har ett arbete i . krävs det att personer har haft en anställning för att de ska kunna byta spår till arbetskraftsinvandrare. Jag tycker att det är särskilt anmärkningsvärt att flera partier är negativa till den förändringen och inte vill göra det lättare för personer att byta spår från asylsökande till arbetskraftsinvandrare. Man kan vara orolig för att människor ska utnyttjas. Men det är ingenting som förbättras av att de här personerna i större utsträckning kommer att avvisas från helt och hållet. Det är viktigt att fokusera på åtgärder som förhindrar att människor utnyttjas och som stärker människors rättigheter. Men man ska inte försvåra för människor att komma till eller göra det enklare att avvisa människor från trots att de bor här och har ett arbete här.