prot · H109129 · 2014-06-23 00:00:00 — I väntan på att det införs skarpa krav på nationell nivå välkomnar vi alltså det arbete med energisnålt byggande som utförs i många av landets kommuner. Därför föreslår vi avslag på förslaget att kommuner inte får ställa egna krav, och jag yrkar bifall till reservation 3. Om jag skulle sammanfatta detta betänkande kan jag säga att förslaget har fått massor av kritik för att det är klåfingrigt och väldigt svårt att tolka. Om en lag ändras men inte ens de människor som jobbar med detta förstår det, hur ska de då kunna jobba med det, både ur en demokratiaspekt och ur ett professionellt perspektiv? Jag hoppas att det nu blir en debatt med ministern här. 36 (M) replik: Jag kunde helt enkelt inte låta bli att begära replik. När man lyssnar på Amineh Kakabaveh kan man säga mycket, men man kan inte anklaga henne för att vara otydlig. Det är tydliga besked om vad som gäller. Det har varit så i denna debatt och i princip i varenda debatt som vi har haft. Det går alltid ut på att allt regeringen lägger fram förslag som är fel. Varenda sak som föreslås ska avslås, för det är fel beslut. Det gällde när vi diskuterade studentpropositionen . Nej, säger : Den ska avslås – det är fel beslut, och det kommer att leda till alla möjliga problem. Vi fattade beslut om Attefallshusen och bygglovsbefriade åtgärder . Det finns inte ett förslag däri som vill se – de ska avslås allihop. Vi diskuterade privatuthyrningen, som vi har sett leder till ett ökat utbud. sade nej från början och sade nej till de tillägg som vi beslutade om här . Vi diskuterar planprocessen och mängder av förslag som seriösa utredningar har tagit fram. Nej till alltihop, säger – det ska avslås. kommer det att låta precis likadant när vi diskuterar samordnade bullerregler: Alltihop är fel. När man lyssnar till Amineh Kakabaveh låter det ändå som att vi behöver öka byggtakten och göra saker för att vända trenden. När man läser era motioner förstår man att det är fråga om enorma summor i stora statliga subventioner. Ingen av byggarna efterfrågar det, och de flesta som tittar på det säger att det inte är speciellt effektivt. Och det ligger långt över vad övriga oppositionspartier föreslår. Jag skulle vilja fråga Amineh Kakabaveh: Finns det ett enda förslag i termer av regelförenkling eller hur man kan göra förändringar av bostadsmarknaden som inte är de stora subventionerna? Finns det något regelförenklingsförslag som är för? 37 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Tack, , för din fråga! Självklart har vi i oppositionen lagt fram ett förslag, och det är ett tillkännagivande om att regelförändringarna ska ske och att en parlamentarisk kommitté ska se långsiktigt på denna förändring och göra förändringar. Men det ska inte göras väldigt snabbt, som ni i regeringen har gjort. Man har ändrat och modifierat på grund av att man har fått så mycket kritik för att det inte är genomtänkt. De över hundra utredningarna har tyvärr inte lett till det byggande av bostäder som de 300 000 ungdomarna behöver. Problemet är att ni har suttit vid makten och inte förändrat någonting i den riktning som behövs med den skriande bostadsbristen. Därför kritiserar vi er. Vi i säger: Visst finns det pengar, och visst finns det subventioner till privatpersoner, till dem som redan har. Varför skulle vi politiker inte se till att det byggs fler lägenheter, fler hyresrätter? Vi ska inte omvandla eller sälja. De förslag ni har haft har inte löst problemen. Problemen har inte lösts med andrahandsuthyrning utan besittningsskydd eller med skyhöga andrahandshyror. Det går inte – det kommer inte att lösa problemen långsiktigt, utan det är bara för morgondagen. Vi vill ha lösningar för framtiden. 38 (M) replik: Amineh Kakabaveh sade: Ni har tillsatt en massa utredningar som inte har löst problemen. I flera fall har vi hört att det är kritik för att det har varit så många utredningar – om det är 68 eller 95 eller hur många det är. Men det fascinerande, och nästan imponerande, är att det har gjorts 95 utredningar – vi hörde och andra nämna 112 konkreta förslag – och att inte tycker att det i en enda av alla de propositioner som har lagts fram finns några bra idéer som bör genomföras. När man då ställer frågan vad det i stället ska handla om är svaret: Det vill vi tillsätta en utredning om. Det är fascinerande, och det är lätt att raljera över detta. Men om svaret är tillsätt en utredning när vi precis har gått igenom hur många som helst, lagt förslag efter förslag på bordet och säger nej till alla skulle man kunna tycka: Det är ett märkligt parti som säger nej till allting. Det som jag är oroad för, herr talman, är att Amineh Kakabaveh inte företräder ett litet parti som bara säger nej till allting och som har galna uppfattningar. Hon företräder ju ett parti som Socialdemokraterna och tänker basera hela sin regeringspolitik på ifall de kommer till makten. Här och visas exakt det som är reformstoppet om det blir regeringsskifte. Varenda utredning och alla förslag är fel, och det enda som löser problemen är gigantiska statliga subventioner som man inte har finansierat, som man inte är överens om på den andra sidan och som de flesta som tittar på det säger inte ens leder till fler bostäder. Men det var tydliga besked, och jag välkomnar dem och tackar för dem. 39 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Jag har sagt tydligt och klart att utredningar självfallet inte löser problemen. Men vi har föreslagit detta för en enklare och mer begriplig planprocess, fast utifrån ett bredare perspektiv. En parlamentarisk kommitté är helt annorlunda än det ni har gjort , . uppfattning är att marknaden inte ska lösa ett förödande samhällsproblem. Det är faktiskt vi politiker som ska göra det – det är därför vi representerar folket. Därför går det med subventioner – visst går det. När ni kom till makten upphörde subventionerna, och det var en del av det hela. Vi säger inte att hela bostadsbyggandet beror på det. Jag har sagt att det handlar om byggproduktionen, konkurrens och massor med andra regelverk. Det handlar faktiskt också om att de ute i kommunerna säger att befolkning har växt men att det inte finns så många utbildade som kan regelverket som jobbar i kommunerna, i eller på andra ställen. Det finns jättemånga olika saker som man ska göra. Det är inte bara utredningarna i sig som skulle leda till nybyggnationer. Vi säger att det går med statliga subventioner, hyrestak och byggande av miljövänliga hyresrätter för de människor som behöver bostad. Man kan inte anklaga oss för att vi har sagt nej till många av era utredningar, för det beror på att förslagen förvärrar situationen och ger mer makt till marknaden, inte till människorna. Människorna behöver mer inflytande, och det är inte marknaden som ska styra. Det är det ni har gjort, och därför har vi sagt nej till de förslag som regeringen har lagt fram. 40 (KD): Jag börjar med att yrka bifall till reservation 4. Jag börjar redan sakna , som slutar i . Han tog chansen att ta replik på . Du får gärna ta replik på mig, , så hänger du kvar till i debatterande. Betänkandet bygger på regeringens förslag om ändringar i . Förslagen innebär bland annat att detaljplanekravet begränsas, att fler planer ska kunna antas av kommunstyrelsen eller i kommunen – i stället för att de som måste gå genom kommunfullmäktige – och att planbestämmelser om utformning av byggnadsverk och tomter upphör att gälla efter genomförandetidens slut. är det ju så att oppositionen – det har framgått tydligt i debatten här – med socialdemokrater, vänsterpartister, miljöpartister och sverigedemokrater har enats om att gå emot regeringens förslag på de områden som jag nämnde. Det handlar om en punkt i betänkandet där de här tre områdena ingår. Det väcker naturligtvis en del frågor. Det är ju fullt förståeligt att oppositionen vill göra livet lite surt för regeringen och regeringspartierna. Men frågan är väl om det inte är politikerna av skiftande färger ute i kommunerna som har mest anledning att bli sura, inte bara för att oppositionen i motsätter sig en förenklad process i kommunen utan också för den attityd som åtminstone ett av oppositionspartierna, nämligen det största av dem, visar upp när de i en motion skriver: Möjligheten för kommunerna att avstå från detaljplanläggning kan också leda till olika tillämpning i kommunerna samt risk för godtycklighet, utpressningssituationer och i värsta fall korruption. , och har varit inne på det här, men jag vill också nämna det. I den ena vågskålen ligger alltså en förenklad hantering av detaljplaner, och i den andra vågskålen ligger en fara för godtycklighet, utpressning och korruption. Med den synen skulle jag också välja bort en förenklad detaljplaneläggning i kommunerna. Med sådana kommunpolitiker, så lättkorrumperade, är det nog bäst att vi i stället stramar åt planprocessen och ökar hindren så att inte godtyckligheten, utpressningen och korruptionen sprider sig bland kommunpolitikerna runt om i vårt avlånga land. Vad är det då konkret som man motsätter sig? För det första är det att detaljplanekravet begränsas. Regeringen föreslår att det inte ska vara obligatoriskt med detaljplan i lika många situationer som det är . Detaljplanekravet begränsas till att gälla sådana åtgärder som kräver bygglov och kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. I övrigt överlåts det på den enskilda kommunen att avgöra när detaljplan behövs. Oppositionens kritik, åtminstone i en av motionerna, utgår alltså från en misstro mot kommunerna när det gäller hur de kommer att utnyttja en ökad möjlighet att avgöra när en detaljplan behövs. Vi inom Alliansen delar inte den synen på det kommunala beslutsfattandet i planerings- och byggärenden. Liksom regeringen anser vi att utgångspunkten måste vara att det i första hand är ett kommunalt intresse att reglera användningen av mark och vatten genom en detaljplan. Det innebär att det i första hand också bör vara kommunen som bedömer om det finns skäl att pröva en viss bebyggelse genom en detaljplan. På så sätt kan antalet planer som upprättas enbart av formella skäl begränsas. Den andra frågan där oppositionen samlats är av samma karaktär. Regeringens förslag är att kommunstyrelsen eller ska kunna anta fler detaljplaner än enligt nu gällande bestämmelser. Det ger alltså kommunfullmäktige möjlighet att uppdra åt kommunstyrelsen eller att anta en plan som inte är av principiell betydelse eller annars av större vikt. Oppositionen vänder sig mot det här, bland annat ur ett demokratiperspektiv. Men regeringens förslag innebär att detaljplaner av större vikt fortfarande kommer att antas av kommunfullmäktige och att dessa beslut därigenom blir föremål för insyn och möjlighet till offentlig debatt. I andra fall, när det är fråga om detaljplaner av mindre vikt, kommer möjligheterna till en snabbare beslutsprocess att öka. Den föreslagna lagändringen är således en del i regeringens strävan efter en snabbare och effektivare planprocess. Detta har också delar av oppositionen ofta framhållit som en viktig del i att få fart på bostadsbyggandet. Därför känns det märkligt att man går emot regeringens förslag. Den tredje frågan handlar om inaktuella detaljplaner som lever kvar och hindrar önskvärda förändringar i ett område. Regeringen vill att bestämmelserna i en detaljplan som avser utformning av byggnadsverk och tomter ska upphöra att gälla när detaljplanens genomförandetid löper ut, förutsatt att bestämmelserna reglerar ett annat område än ett sådant bebyggelseområde som är särskilt värdefullt från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. Det sista är oerhört viktigt. Syftet med förslaget är bland annat att öka möjligheterna för att tillgodose de boendes önskemål. Oppositionen riktar in sig på att regeringens förslag kan leda till att kommunerna känner sig tvungna att förlänga genomförandetiderna eller upprätta nya detaljplaner för att skydda värdefull arkitektonisk miljö. Då är det viktigt att framhålla att regeringens lagförslag om att vissa planbestämmelser ska upphöra att gälla efter det att genomförandetiden löpt ut, ja, det gäller som jag nämnde bara om bestämmelserna reglerar ett område som inte är särskilt värdefullt från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. I en interpellationsdebatt då från Socialdemokraterna ställde frågor till civil- och bostadsminister , tillika kristdemokrat, sade följande: Vi vill hjälpa regeringen att ta ansvar för bostadspolitiken. Då blir jag jätteintresserad och förväntar mig ett antal förslag som kan hjälpa regeringen att ta ansvar för politiken – konkreta förslag. Men jag finner inte några konkreta förslag i den interpellationsdebatten. Flera här har efterlyst mer av konkreta förslag: Vad är det som oppositionen vill, och vad är det man föreslår? Det här är alltså trots att Socialdemokraterna har uttalat i budgetmotionen att man vill modernisera, förenkla och förtydliga plan- och byggprocessen för att på det sättet effektivisera och göra att byråkratin minskar. Man säger att det tar från idé till färdig bostad. I Socialdemokraternas bostadspolitiska rapport uttrycker man också att något måste göras på de här områdena. Här fanns det och finns det fortfarande en möjlighet att hjälpa regeringen. Men oppositionen väljer i stället att hindra regeringen och därmed de förtroendevalda kommunpolitikerna runt om i landet. Man kan bara hoppas att det finns de inom oppositionspartierna som vid voteringen senare – det blir väl – tar sitt ansvar och röstar för en enklare planprocess. 41 Statsrådet (KD): Det är härligt med bostadspolitisk debatt så här en av är samlad . Det är också intressant att följa diskussionen. Det var en spännande diskussion som och hade om regelförenklingens betydelse. Jag kan nämna att jag just kommer från första spadtaget för 344 nya studentbostäder i . Det är ett projekt som kommer att omfatta just 344 nya lägenheter på grund av de nya reglerna för ungdoms- och studentbostäder. Annars, med de gamla reglerna, skulle man ha fått in 309, och då har man ändå inte utnyttjat alla möjligheter som beslutat om och som nu genomför från . Detta är ett konkret exempel. Man klarar av att få in fler lägenheter i ett projekt därför att man exempelvis slipper gemensamhetsutrymmen som ingen använder. Därmed kan man öka antalet lägenheter. Det är så det blir när man förenklar regelverk: Man skapar mer möjligheter och får fram fler bostäder, och det är kanske en läxa som inte minst , och behöver lära sig. Vi har levererat 112 skarpa lagförslag. Vi har den näst sista debatten ; det kommer en också, om bullerfrågor. Det är många lagförslag, och jag vill påstå att det är den mest omfattande reformagenda som vi haft på bostadspolitikens område . Vi är mitt uppe i ett mycket spännande reformarbete för att underlätta byggandet. Jag har sedan jag tillträdde som bostadsminister rest runt och talat med kommuner, hyresgäster, organisationer, fastighetsägare, byggherrar och byggföretag, och ställt just frågan: Varför bygger vi i per capita ungefär hälften av vad norrmän, och danskar bygger och jämfört med OECD-genomsnittet? Vad är det som är fel? Svaren har varit många och skiftande men haft en röd tråd: Det finns för lite byggklar mark, och det tar att gå från idé till byggstart. Detta försenar projekten, fördyrar bostäderna och försämrar konkurrensen inom byggandet. Det försenar i och med att det tar att möta behovet av bostäder – fem till är vanligt i våra större städer, men det kan ta uppemot , som en del skräckexempel visar. Det fördyrar i och med att den som ska investera i ett nytt byggprojekt får ligga ute med stora pengar i form av projekteringskostnader och ibland också kostnader för inköpta markområden innan intäkterna börjar trilla in. Den kostnaden måste man ta höjd för i kalkyler, och det innebär att projekten blir dyrare. Det försämrar också konkurrensen i och med att mindre byggföretag inte har kapacitet att ta på sig sådana projekt, utan det blir i regel de stora drakarna som får och vågar ta jobben. När jag besökte min tyske bostadsministerkollega och berättade att vi var där för att studera de korta planprocesserna i tittade han förvånat på mig och sedan på sina kollegor och undrade vad vi pratade om: Vi håller ju på två här i innan vi kan komma i gång med byggen, och det är alldeles för länge, sade han. Lugn, sade jag, i och inte minst i kan vi hålla på i tio . Då utbrast han: Was ist los in ? Frågan är alltså: Vad är det för fel på ? Jo, det är en alldeles för lång och krokig väg från idé till byggstart. Den proposition vi nu debatterar är kanske den viktigaste bostadspolitiska propositionen i och med att den ger kommunerna en helt ny verktygslåda att använda för att komma fram fortare i planprocessen. Kommunerna kan korta ledtiderna på flera sätt och lösa många småprojekt på ett smidigt sätt och därmed skapa utrymme för att lägga energin på de viktiga och stora projekten. Dessutom gör nu regeringen en bedömning om behovet av bostadsbyggandet framöver som kan tjäna som riktmärke för den förda politiken på både nationell och nivå. Regeringen säger att en rimlig bedömning är att den samlade bostadsproduktionen behöver ligga på ca 45 000–50 000 bostäder på grund av befolkningsförändringar och den bostadsbrist som råder. Långsiktigt torde dock ca 40 000 bostäder vara mer rimligt. För en kommun som innebär det nästan en fördubbling av byggandet jämfört med vad som åstadkommits under de gångna tio åren. För och innebär det mer än en fördubbling, och för innebär det en tredubbling av bostadsbyggandet, för att ge några exempel på vilka utmaningar vi har framför oss. Det är därför glädjande att se hur bostadsbyggandet nu snabbt utvecklas åt rätt håll. påbörjades drygt 34 000 lägenheter, en ökning med jämfört med året innan. fortsatte ökningen med plus jämfört med året innan, och prognosen från är 38 000 nya bostäder . gäller det att fortsätta den här utvecklingen och placera på en normaleuropeisk nivå. Om detta ska lyckas måste tillgången till byggklar mark lösas, och här har kommunerna det yttersta ansvaret, men staten måste se till att regelverken är så smidiga att deras arbete underlättas. Dagens proposition är ett viktigt steg på den vägen. De åtta viktigaste förslagen i propositionen om en enklare planprocess är: 1.Det enkla planförfarandet blir standard i stället för att vara undantag. Den andel där enkelt planförfarande, som i fortsättningen blir standardförfarande, kan tillämpas ökar från till någonstans kring tre fjärdedelar. 2.Möjligheten ökar att från kommunfullmäktige delegera fler detaljplaner så att de kan antas av kommunstyrelsen eller . Bara genom den ändringen kan kommunen korta ner processen med . 3.Möjligheten ökar att i fler fall hoppa över detaljplanekravet och gå direkt på bygglov, om inte byggnationen innebär betydande miljöpåverkan. Kommunen kan exempelvis hoppa över detaljplan vid byggande av mindre grupper av fritidshus eller villor på landsbygden. Man kan tänka sig att man i stället för att göra en ny detaljplan för till exempel en skola i stället väljer att upphäva den gällande detaljplanen och hanterar utbyggnaden helt och hållet med bygglov. 4.Planbestämmelser om utformning av byggnadsverk och tomter upphör i huvudsak att gälla efter genomförandetidens slut. Detta ökar flexibiliteten. Det kan vara att man i en detaljplan har skrivit in att det ska vara faluröda väggar eller svart plåttak, och det kanske är aktuellt, såvida det inte är skyddat som ur kulturmiljösynpunkt värdefulla områden. 5.Möjligheten att ge bygglov för åtgärder som innebär avvikelser från detaljplan eller områdesbestämmelser utökas. 6.En ny lag om kommunala markanvisningar innebär att en kommun ska anta riktlinjer för så kallade markanvisningar. Därigenom vet aktörerna lättare vad som gäller i respektive kommun. Det blir ökad transparens. 7.Bestämmelser om vad som får regleras i ett så kallat exploateringsavtal införs, i syfte att öka transparensen kring genomförandet av detaljplanen och också få bort en del märkliga beteenden som vi har sett på en del ställen runt om i landet. 8.Nationella tekniska egenskapskrav ska gälla – inga kommunala särkrav. Det handlar om sådana krav som bärförmåga, brandsäkerhet, energihushållning och tillgänglighet. Ska vi göra det möjligt att bygga billigare måste vi ha enhetliga tekniska regler över landet. Förslagen som behandlar innebär mer tydlighet för dem som ska bygga, det blir lättare för kommunerna att välja ett enklare och snabbare förfarande, och vi får enhetliga nationella tekniska regler. Det är principer som jag tycker att alla i den här kammaren borde kunna ställa upp på. Hur reagerar då oppositionen på denna bombmatta av förslag, för att citera en ledare i en av huvudstadens tidningar? Jo, Socialdemokraterna har likt en papegoja under hela mandatperioden upprepat samma budskap: Attefall, han bara utreder. Det behövs en aktiv bostadspolitik, har det låtit från vänsterbänken. Men när vi nu har levererat dessa 112 skarpa lagförslag sätter man sig på tvären i de flesta fall, och man har inget eget alternativ, förutom en ny PBL-utredning. Med tanke på den högljudda retoriken från vänster påminns man om talesättet tomma tunnor bullrar mest. Låt oss titta i detalj på några av de invändningar som vänsteroppositionen i skön förening med gör: Man vågar inte låta kommunerna få ökad frihet att i vissa fall slippa ta fram en detaljplan och i stället gå direkt på bygglov. Förslaget liknar den så kallade artikel 34 som har använts i med framgång och som gör att tiden från idé till byggstart i ofta är ljusår snabbare än i . Vår devis är att inte göra saker krångligare än de behöver vara. Om situationen inte kräver detaljplan ska inte lagstiftaren kräva det. Det andra förslag som Socialdemokraterna, inte förmår svälja är att ge kommunerna möjlighet att låta byggnadsnämnd eller kommunstyrelse anta fler detaljplaner. Det skulle som sagt kunna korta planprocessen med tre . Men det säger man nej till och hänvisar till demokratiska aspekter. För det första har byggnadsnämnderna och kommunstyrelserna en relativt omfattande möjlighet att anta detaljplaner. Ska man upphäva den möjligheten, om man nu ska vara demokratisk? Det är frågan oppositionen måste svara på. För det andra bör nog Socialdemokraterna och ni andra fundera över hur man kan tillåta att kommunstyrelse och nämnder, som det är , får ingå ganska omfattande avtal, lägga ned skolor för människor eller göra stora förändringar i den kommunala verksamheten utan att fullmäktige behöver fatta beslut om detta. Hur kan ni tillåta sådant om det är odemokratiskt att fatta beslut i kommunala nämnder? Om någon tycker att de beslut som fattas i kommunala nämnder sker i slutna rum kan jag säga att jag tror att lokalpressen brukar vara ganska bra på att uppmärksamma vad som sker i kommunala nämnder, exempelvis i samband med nedläggning av skolor och annat. Jag gläds i alla fall över att Socialdemokraterna, inte får stöd i för att stoppa regeringens förslag om enhetliga tekniska krav. Det är viktigt för alla som vill främja ett byggande till lägre kostnader. Vi vet av att olika tekniska krav innebär 10–högre byggkostnader. Då säger någon: De beräkningarna är inte tillräckligt bra. Men det finns ingen som har bättre beräkningar, och har tagit fram de här beräkningarna på lite olika sätt, via enkäter och via en del expertutlåtanden. Då säger någon: Ja, men det blir lägre driftskostnader om man exempelvis har högre energikrav. Ja, men om det innebär att man kan finansiera den ökade investeringen med lägre driftskostnader bygger man ju så ändå. Det som kanske är det viktigaste av allt är att enhetliga krav underlättar industrialisering, och det ger en högre produktivitet. Det innebär att man kan bygga effektivare. Vi kan ta som exempel de kommunala bostadsföretagens gemensamt upphandlade hus, de så kallade kombohusen. De är ganska standardiserade. Det är bra bostäder som tyvärr inte får byggas i alla kommuner i eftersom man har olika typer av tekniska krav. Det kan handla om tillgänglighet på vissa ställen.