prot · H109113 · 2014-05-19 00:00:00 — De här människorna behöver stöd. De kan inte försörja sina barn. Det här är en situation som också påverkar resten av världen. Människovärdet i sig är egentligen det viktigaste, men det hänger även ihop med vattenförsörjning, infrastruktur, medicin, mat och allt annat. Det finns mycket att säga om konflikten i , och man vet inte vilka delar man ska hinna med på de här minuterna i interpellationsdebatten. Men jag tror att det är totalt omöjligt att nå fred om man inte har med sig kvinnorna, kurderna och assyrierna/syrianerna. Jag vill nämna att advokaten gripits i . Han är brorsa till den tidigare gripne , som jag ställt en skriftlig fråga om till utrikesministern. Jag hoppas att utrikesministern tar upp den här frågan. Det är helt oacceptabelt att de här människorna grips på grund av sin etniska bakgrund och sin aktivism. Det finns jättemycket problematik i de olika delarna. Men för att kunna åstadkomma något när det gäller flyktingarnas situation, kvinnornas situation och kurdernas situation handlar det som jag sade tidigare helt enkelt om att prata med andra länder, diskutera och få ihop människor, länder och utrikesministrar som tänker som och i den här frågan. Man kan inte ha belägring där också bara för att är där. Det kan vara bra eller dåligt, men det är egentligen bättre att de är självständiga nu än att de ska behöva lämna sitt område för och andra organisationer. 9 (MP): Nej, självfallet ska man inte romantisera utvecklingen i Rojava, vilket jag också betonade i mitt inlägg. Jag är enig med utrikesministern om detta. Men när jag har lyssnat på journalister som rest i området, statsvetare som specialiserat sig på den här delen av världen och för den delen nyckelpersoner som , som var i , har jag ändå slagits av att det finns ett dialogiskt förhållningssätt. Jag har inte mött något dogmatiskt förhållningssätt till de här frågorna. Det är det definitiva intrycket, i alla fall för mig. Sedan är det klart att det ingås oheliga allianser i alla konflikter. Jag känner också till att det finns spekulationer om att ledningen för Rojava har något slags deal med Asadregimen. Men det är inget nytt under solen. Själve sade under att han kunde försvara samarbetet med – åtminstone i underhuset, lade han till. Jag fick inget riktigt konkret svar, tycker jag. Det innebär ändå en liten strimma av ljus att vi har en del av , detta helvete på jorden, där det är relativt fredligt, där det uppenbarligen går att göra någonting och där man vädjar om omvärldens stöd och utökade relationer. Det skulle vara intressant om utrikesministern kunde konkretisera lite mer vad vi skulle kunna göra för att efterkomma denna vädjan. 10 (MP): Självklart vill inte heller jag romantisera det som pågår i Rojava. Jag vet inte allting om vad man tänker och tycker där. Men jag tycker ändå att man får gripa efter de halmstrån som finns. Finns det någonting litet att bygga på för att få i gång en demokrati och ett fungerande samhälle är det väl värt att försöka. Det gäller till exempel det nämnde. Kan det kanske också finnas möjligheter att uppmuntra samarbete på nivå och så vidare? Människor är sig lika mest överallt. Man vill leva i fred, frihet och säkerhet. Kan någonting sådant vara möjligt? Men jag behöver inte upprepa det har sagt. Jag vill passa på att lyfta fram en annan sak, och det gäller det humanitära. Det är bra att vi tar emot flyktingar, ger humanitärt bistånd och så vidare. Men jag fäster mig vid att utrikesministern säger att det främst är grannländer som har ansvar för hanteringen av de flyktingar som kommer dit. Visst är det så. Vi i och EU har dock ett ansvar att hjälpa dem, för det är en enorm, fullständigt övermänsklig uppgift de får ta på sig. Till exempel har , ett land med liten yta och fyra miljoner invånare, varav en majoritet är fattiga, tagit emot uppemot en och en halv miljon flyktingar, enligt Rädda Barnens chef som besökte för sedan. Det säger sig självt att det är ohållbart och att vi i resten av världen måste öka våra insatser och se till att de blir effektiva. En konkret fråga som lyfts fram bland annat av hjälporganisationerna är hur det humanitära biståndet till flyktingarna i och dess grannländer bäst organiseras, inte minst från . De efterlyser en subregional strategi från svensk sida, det vill säga en strategi för hela området runt . Jag vill ta tillfället i akt att fråga utrikesministern om en sådan kommer att tas fram, även om det naturligtvis främst är biståndsministerns ansvar. 11 Utrikesminister (M): Subregionala och regionala strategier arbetar vi med inom Europeiska unionen. Vi ska inte glömma att är finansiärer, men väldigt mycket av det operativa arbetet sker inom ramen för EU, FN respektive de internationella humanitära organisationerna. har inom EU-diskussionen betonat vikten av det regionala perspektivet i det vi gör. Det är väldigt viktigt, som påpekas. Det humanitära arbetet är väldigt krävande. som vi ger starkt stöd till de olika humanitära organisationerna mänskligt, politiskt och finansiellt ska vi vara medvetna om de mycket svåra utmaningar de står inför. Dock ska också sägas att hjälpen når fram till miljoner människor inne i . Med all rätt fokuserar vi på dem som inte får hjälpen och de problem som ännu inte är lösta. Men vi ska inte glömma att det trots allt sker ett oerhört hjälparbete som når väldigt många människor inne i landet. Det kan förefalla hopplöst, men det är inte alldeles så. Angående de kurdiska delarna av landet vill jag berätta en liten anekdot som illustrerar problematiken. Jag talade med en ledande företrädare för den syriska oppositionen i samband med Montreuxsamtalen och frågade om det inte vore bra om även kurderna kunde sitta med där. Då svarade vederbörande att det vore väldigt bra och att de var välkomna, men att de skulle sitta på andra sidan bordet, på regimsidan. Detta illustrerar problemet med den syriska oppositionen i dess helhet. Vi ska inte splittra den, vi måste ena den. Den har splittrats för mycket. Det gäller också relationerna mellan kurderna, enkannerligen PYD – kurderna har många olika grupperingar, som påpekats – och de ledande grupperingarna i oppositionen i dess helhet. Vi ska inte segmentera för mycket. Vår ansträngning har varit att försöka ena den syriska oppositionen, inklusive den kurdiska komponenten. Det har varit svårt. Anklagelserna har farit fram och tillbaka genom luften. Jag ska inte gå längre än vad jag redan har gjort med anklagelser och vad som är bakgrunden till detta. Det är inte någonting som vi i detaljer kan ta ställning till, men vi kan notera att det är där som det avgörande problemet ligger. Det är viktigt att det sker en dialog med andra. Jag noterar att PYD-ledningen har varit i minst två gånger för överläggningar trots att kärleken mellan de två enheterna kanske inte har varit det mest påfallande genom historien. Samma gäller KRG i där spänningsförhållandet gentemot PYD är mycket påtagligt av skäl som vi alla är medvetna om. Jag tror att vi ska hysa respekt för att det är de som måste sortera ut detta. Framför allt måste det ske i en större enighet inom den syriska oppositionen för att det ska vara möjligt att få en syrisk politisk överenskommelse. Jag skulle vara skeptisk mot svenska insatser som skulle kunna tolkas som att vi vill splittra ytterligare och att vi vill försvåra arbetet att ena den syriska oppositionen. När detta är sagt är det självfallet så att hjälparbete ska nå alla delar av och att hjälp når även dessa delar av . Men det ska inte ske enligt politiska kriterier utan efter humanitära kriterier. Hjälpen ska ges till de nödlidande människorna oavsett vilka de är och oavsett var de är i det krigshärjade . Slutligen ser jag inte några möjligheter att utvidga vår diplomatiska representation inne i . Det är tillräckligt besvärligt som det redan är. Vi har inte stängt ambassaden i , men den är heller inte så hemskt öppen om jag ska vara alldeles ärlig. Några ytterligare steg i den delen tror jag inte att det finns förutsättningar att ta just . 12 (MP): Utrikesministern använde sängmetaforen. Är det någon som har legat i säng med al-Asad-regimen är det många av västregeringarna inklusive . Jag tänkte bara påpeka det här. Jag menar att det är bättre att utveckla området och regionen genom en vapenvila än att få sitt land och sin region ödelagda som i . Det tror jag att även utrikesministern håller med om. Man vill inte ha krig utan någon form av överenskommelse så att man kan utveckla det som vi alla hoppas på. Det är en utveckling mot ett fredligare och ett mer demokratiskt i dess alla delar. Jag kan inte undgå att fråga utrikesministern: på hjärtat, är det inte bättre att stödja ett område där det är mer eller mindre fred i stället för att säga att det är en romantisering att tala om det? Är det inte bättre att stödja ett område i stället för ett annat där kvinnorna är totalt frånvarande förutom i en region? Är det inte värt någonting? I ett område talar man aldrig om den framtida miljön och klimatet medan man i ett annat område säger att det är något viktigt som vi måste prioritera. Även om inte allting är perfekt och enligt den världsbild som utrikesministern vill ha borde det finnas någon skillnad. Utrikesministern borde se någon skillnad i att stödja ett område som i varje fall är på rätt väg till skillnad från alla andra områden i . 13 AMINEH KAKABAVEH (V): Tack, utrikesminister ! Jag tänker säga något om de kurdiska delarna. Det är inte oproblematiskt med en regim som har tagit ifrån det kurdiska folket sin identitet. Där har man området för sig själv och har helt enkelt skapat den fred som är möjlig. Det är inte bara kurderna som sitter med regimen i överläggningar. har hela världen suttit med al-Asad, och också FN vill ha al-Asad på sin sida. Låt oss vara diplomater och göra det till en fråga för hela befolkningen. Jag kan inte acceptera att bara för att de är där är de på al-Asads sida. Det finns ingen annan som knackar på dörren. Vad ska det kurdiska, assyriska och syrianska folket göra när de reser och behöver pass? Det finns en viktig aspekt i att de försöker. , och är diktaturer och mördar sina kvinnor, människor som är oliktänkande och arbetare. I stället för att ena sig med dem enar de sig med en regim i ett land där de i varje fall har medborgarskap. Det var en fråga. Den andra frågan handlar om flyktingarna. Jag hoppas verkligen att fortsätter att trycka på. Det handlar inte bara om och , som har tagit emot miljoner. Det handlar om , och europeiska länder som behandlar flyktingarna illa. Jag hoppas att de ska pushas så att de tar emot lika många flyktingar som . Det är vad de behöver. 14 Utrikesminister (M): Diskussionen illustrerar komplexiteten i den situation i som vi står inför. säger: Är det inte bättre med vapenvila? Måhända, men det är en linje som hitintills avvisats av den syriska oppositionen. Då är vi tillbaka i den grundläggande frågeställningen: man åstadkomma fred med eller mot al-Asad? Utan att ta ställning till det kan jag säga att har det internationella samfundets linje varit att al-Asad ska ställas åt sidan. Det finns inget utrymme för honom. Ett alternativ är att sluta vapenvila med honom på ett eller annat sätt. Det är en alternativ väg. Det är den väg som PYD mer har valt att gå. Låt oss inte glömma att i den delen av är det egentligen inte strider mellan PYD-styrkor och al-Asad-styrkor. Men vi har strider mellan PYD-styrkor och de syriska oppositionsstyrkorna som företräds av det syriska nationella oppositionsrådet. Det visar komplexiteten i det hela. Den inställning som måste vara vår grundläggande är enighet för alla dem som bor där. De kan vara kurder, alaviter, kristna – maroniter eller olika typer av kristna – sunni eller shia eller vad det än är. Enigheten för är avgörande för en långsiktig fred. Den enigheten måste grundläggas också . Därför tror jag att vi ska vara försiktiga med att ta steg som kan uppfattas som splittrande av . Vi ska verka för en enighet inom den syriska oppositionen. Det är lite det prismat man måste ha också i denna diskussion. Den humanitära hjälpen är självklar. Den ska ges efter humanitära grunder alldeles oavsett politiska hänsynstaganden. Det är bara så den har några förutsättningar att över huvud taget nå fram. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2013/14:408 om lagförslag som legitimerar pedofili och våldtäkt mot barn i 15 Utrikesminister (M): Amineh Kakabaveh har frågat mig om regeringens avsikter för att förmå att avstå från att lagstifta om att tvinga minderåriga till giftermål. Amineh Kakabaveh har också frågat huruvida regeringen avser att ta upp frågan i internationella organisationer för att kraftsamla mot barnäktenskap i och på andra håll i världen. Jag delar helt och fullt Amineh Kakabavehs oro för det lagförslag (den så kallade Jaafarilagen) som diskuteras i och som med nuvarande skrivningar riskerar att kraftigt begränsa flickors och kvinnors rättigheter. Förslaget skulle sänka åldern för giftermål för flickor från 18 till och kräva mannens tillstånd för att hustrun ska kunna lämna hemmet. Lagförslaget strider mot internationella konventioner om mänskliga rättigheter, bland annat och FN:s konvention mot diskriminering av kvinnor som har tillträtt. Om lagförslaget träder i kraft i sin nuvarande form skulle det utgöra en allvarlig kränkning av de mänskliga rättigheterna. Kontaktytorna mellan och är många och ger goda möjligheter till politisk dialog om utveckling och respekten för mänskliga rättigheter. Regeringen följer frågan om denna lag noga och har tagit upp den i bilaterala möten med irakiska företrädare såväl i som lokalt genom vår ambassad i . Därtill ger stöd till irakiska MR-organisationer, bland annat organisationer som arbetar med kvinnors åtnjutande av mänskliga rättigheter och som genom upplysningsarbete strävar efter att väcka insikt och opinion mot lagförslaget. Lagförslaget diskuteras i EU-kretsen och i kontakter med FN-organisationer på plats. Vi kommer även fortsättningsvis att samråda i frågan för att med gemensamma krafter arbeta mot lagförslaget. Vi tillhör de länder som i och i för de mänskliga rättigheterna driver förslag om internationella åtaganden i syfte att motarbeta barn- och tvångsäktenskap. Vi har även delat med oss av de steg och åtgärder som vi från svenskt håll har vidtagit för att förebygga denna form av äktenskap. 16 AMINEH KAKABAVEH (V): Jag tackar för svaret. Det är glädjande, och jag förstår – det är självklart – att har en röst och att har spelat en betydande roll. Till exempel när den ugandiska regeringen beslutade om anti-hbt-lagen agerade . Finansminister är inte i kammaren just , men han har varit där och gjort ett gigantiskt arbete. Jag hoppas verkligen att på många olika sätt, precis som redogör för, har goda kontakter, möten, relationer och bistånd till ett land som . Vad skulle vårt bistånd göra om det inte skulle vara behjälpligt för de barn och kvinnor som till exempel inte får gå i skolan och som måste ha heltäckande hijab? Det finns inte något civiliserat samhälle som gifter bort nioåringar. Det finns ingen civiliserad människa som kan tycka att det är bra. Dess värre är det välutbildade människor som ligger bakom dessa förslag. De har massorna med sig. Jag vill att utrikesministern ser detta i ett större sammanhang och i ett större perspektiv. Detta är en våg – en våg av kvinnofientliga krafter. I har man till exempel också sänkt giftermålsåldern till att gälla nioåringar, fast för adoptivbarn. Den lagen har redan gått igenom. I gick för inte så länge sedan – bara – ett lagförslag om polygami igenom, även i det kurdiska parlamentet, med motiveringen att det finns många kvinnor vars män har dött i krigen eller att något annat har hänt familjerna. I den kurdiska hade man denna motivering. Det finns alltså utbildade män, religiösa ledare och politiska ledare – de religiösa ledarna är politiska ledare – som driver detta. Därför är faran stor för att om detta går igenom går landet , och det har det också redan gjort. läste jag i en artikel i en beskrivning i samband med förslaget Jaafarilagen, som kom helt överraskande för alla kvinnor i , . Många befarar att om detta går igenom går man tillbaka till profetens tid, ca 1 . I artikeln refererar man till – vilket tyvärr också stämmer – att under diktator förvärvsarbetade av de irakiska kvinnorna och att det är . Tolvåringar kunde då gå vidare i skolan. slutar tyvärr tolvåringar skolan. får de gå i skolan. Sedan måste de bära burka. Det finns ingen trygghet, och de kan bli kidnappade. Familjerna tillåter kanske inte heller att de går i skolan. Detta gäller också de kurdiska delarna. Jag har bott i , och jag har varit där. Jag har aldrig sett så mycket förtryck mot kvinnor. Jag ser det som händer på gatan och i hemmet med hedersrelaterat våld, syra som kastas mot kvinnor, självmord och allt detta. Det sker på grund av det förtryck och den repression som finns från alla möjliga håll. Jag hoppas verkligen att vi sätter det här i ett större perspektiv. 17 (MP): Först vill jag tacka Amineh Kakabaveh för att hon står upp för hotade och utsatta barn och kvinnor genom att ställa dessa viktiga frågor till utrikesministern. Jag vill naturligtvis också tacka utrikesministern för att han har kommit hit för att diskutera dem . Jag trodde först inte att det var sant när jag fick höra talas om det lagförslag i som vi talar om – den så kallade Jaafarilagen. Det är något som hör hemma mer i en mardröm än i verkligheten. Men på fullt allvar föreslås nu att en lag ska införas i som i ett slag skulle beröva barn och kvinnor deras mänskliga rättigheter. Det är en lag som bland annat skulle göra övergrepp mot barn lagligt genom att tillåta att flickor så unga som får giftas bort. Den skulle tillåta våldtäkt inom äktenskapet, tillåta män att begränsa sina fruars rörelsefrihet och så vidare. Lagen är tänkt att gälla för den shiitiska majoriteten av befolkning. Den skulle bryta mot ett antal som har ratificerat, för att nämna några. Det handlar bland annat om . Den strider även mot en artikel i landets egen konstitution som förbjuder diskriminering och olika behandling av landets medborgare grundad på exempelvis religion och kön. öppnar konstitutionen, som antogs 2005, för att relationsfrågor kan få avgöras på religiösa grunder. Därav har detta varit möjligt. Enligt landets nu gällande familjelagstiftning är det rättssamhället som är ansvarigt för relationsfrågor och familjelagstiftning – inte religiösa ledare. Det är en relativt progressiv lag. Till exempel är äktenskap tillåtet , och undantag kan bara göras i speciella fall – då för flickor och pojkar och efter domstolsbeslut. Detta ledde till att barnäktenskap minskade . Men tyvärr har trenden vänt, och en dramatisk ökning av unga flickor som gifts bort har skett i . Det vore givetvis katastrofalt att legalisera detta. Lagförslaget har också väckt berättigat motstånd från många håll. Såväl irakiska som internationella kvinnorättsorganisationer och människorättsorganisationer, domare och inte minst religiösa ledare från både sunni och shia har protesterat. Framför allt är det många irakiska kvinnor som kämpar på ett modigt och beundransvärt sätt för sina barns och sina egna rättigheter. De behöver verkligen vår solidaritet och vårt stöd. gäller det att reagera och agera kraftfullt och att tala med hög och tydlig röst för dem som inte alltid kan göra sig hörda. har en tradition av att stå upp för mänskliga rättigheter i världen – en tradition som vi ska vara stolta över och leva upp till. Det är bra att utbildningsministern tar upp frågan om Jaafarilagen i bilaterala möten med irakiska företrädare. Det är bra att ger stöd till irakiska MR-organisationer. Men räcker det? Vad har det lett till ? Finns det mer att göra? Är det kanske dags att utrikesministern höjer tonen? Här duger ingenting annat än klarspråk – riktigt tydligt klarspråk. Det är, som Amineh Kakabaveh uttrycker det i interpellationen, barbari och legaliserad pedofili det handlar om. Vad händer egentligen på EU-nivå? Hur går det där? Räcker det att ta upp frågan på möten? Räcker det med verbala fördömanden eller uttalanden? Eller behövs det rent av något hot om något slags sanktioner när det handlar om så grova brott mot mänskliga rättigheter? Sammanfattningsvis skulle jag vilja be utrikesministern konkretisera vad han har sagt och gjort och vad han avser göra härnäst. Vad anser han behövs för att stoppa detta? Den irakiska regeringen har lämnat en proposition på lagen, men den har ännu inte beslutats om av parlamentet i . Rimligen bör det gå att påverka den om trycket blir tillräckligt starkt. 18 (MP): Den irakiska regeringen har antagit en proposition och skickat den till parlamentet. En regering som vi har kontakter med har alltså antagit ett lagförslag och skickat det till parlamentet – ett förslag som gör äktenskap med nioåringar legalt, och dessutom med flera. Det är alltså äktenskap med flera barn. Denna regering har vi kontakt med. Tack och lov har parlamentet, på grund av att det har varit val, inte hunnit ta ställning till detta förfärliga, omänskliga lagförslag. Jag tycker att det är mycket bra att utrikesminister klart deklarerar att vi protesterar mot detta och att det strider mot internationella avtal, överenskommelser och deklarationer. Men jag tycker att det behövs mer än att bara protestera här. Det här är så unikt och förfärligt att man måste göra någonting annat än att bara protestera i några meningar i riksdag. Man skulle till exempel kunna kalla den irakiska ambassadören till UD och lämna en protestnot. Man skulle kunna ta hem den svenska ambassadören från ifall detta träder i kraft. Man måste kunna göra någonting mer än att protestera, både i och i EU men även på det internationella planet. Det här är helt upp och ned och så förfärligt att det inte kan accepteras. Det räcker inte att bara protestera i riksdag. Jag tycker att bör göra mer. Min fråga till utrikesministern är: Skulle utrikesministern kunna konkretisera vad han tänker göra för att protestera mot detta? Det kan inte vara rimligt att man gifter sig med nioåringar. 19 Utrikesminister (M): Jag tror att den beskrivning som Amineh Kakabaveh ger av den allmänna utvecklingstendensen inte bara i utan i regionen i nästan dess helhet i grova drag dess värre är riktig. Det är en mycket bekymmersam utveckling. Vi ser att de sekulära samhällena och de sekulära delarna av samhällena i regionen hamnar under ökat tryck. Det är någonting som självfallet bör bekymra oss och som bekymrar oss och bekymrar framför allt kvinnor i regionen i dess helhet. Vi måste försöka agera på olika sätt. Detta är en del av problematiken. För att vara korrekt är det inte beslutat och förslaget inte sänt av regeringen till parlamentet . Det är ett lagförslag som har tagits fram av ett parti med en mycket tydlig inriktning, förmodligen som en del i spelet inför det parlamentsval som hölls . pågår regeringsbildning i . Det är viktigt att se till att det här lagförslaget aldrig kommer vare sig från regeringens bord eller på parlamentets bord eller framför allt inte ut ur parlamentsbyggnaden – om man nu ska uttrycka sig på det sättet. Såvitt jag förstår saknar det förankring i det shiitiska ledarskapet i an-Najaf, vilket kan vara viktigt i sammanhanget. Det här går helt enkelt för långt. Därmed är det viktigt att utnyttja de möjligheter till dialog och påverkan som finns. Jag vet att frågan står mycket högt på dagordningen för FN:s särskilda representant i – som jag råkar känna och som jag dessutom har haft kontakt med också i denna fråga – och självfallet inom den europeiska unionen. Det pågår som sagt en regeringsbildning i . Vad den kommer att sluta i vet åtminstone inte jag. Det är möjligt att någon annan vet, men jag vet inte det för ögonblicket. Det här är möjligtvis en av de spelbrickor som finns i sammanhanget. Jag kan försäkra att vi kommer att utnyttja de möjligheter som vi kan ha. Det kan ske bilateralt.