prot · H20911 · 2014-10-21 00:00:00 — Återigen: Ja, att följa utredningen är väldigt bra. Men jag vill veta vad den nya regeringen vill få ut av en sådan här utredning. Anledningen till att jag pratade om normaliseringsprocessen i mitt förra inlägg är också en personlig upplevelse. var jag med på en antirasistisk manifestation i . En militant nazistisk rörelse attackerade oss, och jag blev misshandlad. I går satt en av representanterna för samma nazistiska organisation på sitt första fullmäktigesammanträde i kommun. Om utredningen skulle säga att partier som är valda till politiska organ får komma in i skolorna skulle det innebära att den här personen, som tillhör en nazistisk organisation, kanske skulle få tillträde till skolorna. Vi hade turen att det andra , Svenskarnas parti, inte fick mandat i någon av kommunerna som parti. Däremot har man lyckats genom andra partiers listor att ta sig in. Vi vet att det finns ett problem med att enbart säga att rektorerna ska bestämma. Det är: Vad händer när rektorn inte har rätt värderingar? Vi vet att det tyvärr finns rektorer, som övriga i samhället, som har värderingar som tydligt strider mot det vi har kommit överens om vad gäller skolan och vad gäller det övriga samhället. Jag menar att regeringen måste göra mer än bara vänta på utredningen. Regeringen måste tydligt visa vad man vill med utredningen. Vi vet att beroende på vilka som styr ett land kan utfallet bli olika vad gäller dessa frågor. Tack så mycket för svaret! Jag håller med om mycket av det du säger, , men jag kräver ändå lite mer tydlighet mot bakgrund av vad jag har berättat. 119 Utbildningsminister (MP): Tack, , för vittnesmålet om vad det innebär när rasismen normaliseras i ett samhälle och när rasistiska organisationer vinner mark. Det innebär ett konkret hot mot många människor. Det innebär att människor känner en rädsla för att engagera sig politiskt, rädsla för att stå upp för sin åsikt eller rädsla för att bara vara den människa man faktiskt är. Det är ett hot mot demokratin som vi känner den. På den punkten är framväxten av rasistiska organisationer och deras verksamhet ett allvarligt hot mot demokratin. Det är grunden för att vi ser till att stärka rättsväsendet genom att prioritera upp hatbrott i den nya polisorganisationen. Det har diskuterats bland dem som studerat svensk polis och mellan svenska poliser vad konsekvensen var av att hatbrott inte längre räknades som en prioriterad brottskategori. Vi kan väl i vart fall konstatera att när de inte räknades som en prioriterad brottskategori blev det inte mer arbete nedlagt på att bekämpa hatbrott. Vi har sett regioner som har haft ett medvetet arbete och ett medvetet utvecklingsarbete inom polisen för hur man bekämpar hatbrott. De regionernas arbete ska nu spridas när polisen omorganiseras och hatbrott åter ska bli en prioriterad brottskategori. Det andra är ett verkningsfullt arbete för att motverka det som gör att rasistiska organisationer och värderingar kan vinna mark. Där går det inte att överskatta skolans roll. Skolan är så oerhört viktig för att ge människor verktyg att delta i demokratin och fungera som en bärare av demokratins värderingar. Där blir det arbete som vi gör med att sprida verkningsfulla metoder och modeller för hur man bekämpar rasism och att ge människor möjligheter att inte fastna i rasismens enkla argumentation och retorik ett viktigt arbete. Där är såklart också det här arbetet en del. Alla de politiska partierna har välkomnat att utredningen tillsattes. Det skedde efter ett möte mellan de olika partierna – jag tror att det var partisekreterarna som var inbjudna. Anledningen till att utredningen tillsattes var att man vill stå upp för att svensk skola ska vara en från rasism, homofobi och andra kränkningar. Det är grunden för att varje elev ska vara trygg och att ingen ska behöva vara rädd för att gå till skolan. För den grundens skull krävs det att reglerna blir tydligare. Jag kan inte som statsråd stå och göra en egen rättstolkning. Jag kan inte säga att det är så här lagen som den är skriven ska tolkas. En sådan rättstolkning skulle inte spela någon roll, för det är inte min uppgift och ligger inte i mitt uppdrag att tolka lagen. Men det jag kan och ska göra är att se till att vi får en lagstiftning som fungerar för att säkerställa att elever kan vara trygga i skolan också i detta hänseende. Det var anledningen till att min företrädare efter brett samråd med partier tillsatte den här utredningen. Det är grunden för utredningen, som ska redovisa sina slutsatser . Låt mig också svara på den konkreta frågan ställer genom att konstatera att det som tas upp som exempel på sådana objektiva grunder som en rektor kan använda för att bestämma begränsningen av antalet politiska partier som skolan tar emot är vilka partier som vid tillfället är representerade i . Det är det exempel som lyfts fram i sammanfattningen av utvärderingen. 120 (V): Jag tackar åter för svaret. Jag känner till att representation i tas upp som ett exempel i utredningen, men jag skulle vilja säga att det finns ett problem även där. Självklart hoppas vi att vi inte får in några nazistiska partier i vår riksdag. Men vi har tyvärr sett att icke-demokratiska inslag har varit ett faktum i de olika parlamenten i hela . Vi behöver inte gå in på orsakerna till det. har inte heller varit oberört av detta. Jag skulle vilja lyfta fram detta som ett problem. Tänk er ett land som , där det sitter ett nazistiskt parti i parlamentet. Det exempel utbildningsministern tog upp innebär att det är ett partis eventuella representation i parlamentet som ska vara avgörande för skolorna. Jag menar inte att det kommer att bli så i , men jag menar ändå att vi måste ha ett långsiktigt tänk. Därför är den synen problematisk. Jag vill återigen tacka för svaret. Jag är ändå nöjd. Vi håller med varandra i frågan om nazistiska och rasistiska organisationer och partier i skolan. Jag ser fram emot att vi när den här utredningen är klar kan komma ifrån det oklara läge som råder och att vi kan sätta stopp för att nazistiska och rasistiska organisationer och partier får sätta sin fot på våra skolor. 121 Utbildningsminister (MP): Jag vill ge ett stort tack till för interpellationen och möjligheten till detta meningsutbyte i . Jag tror att vi alla kan konstatera att om vi skulle få ett nazistiskt parti i denna kammare, eller i den mån vi har partier med en sådan bakgrund och historia, är det ett större problem och ett större misslyckande för samhället och skolan än det som gäller frågan om hur rektorer ska agera när man förbereder elever för möjligheter till deltagande i demokratin. Visst har vi större problem, men grunden och anledningen till att vi tillsatte utredningen är att detta är en liten del i det arbete vi måste göra för att varje elev ska känna sig trygg i skolan och för att svensk skola ska vara en från rasism i alla dess former och från homofobi. Därför är utredningen viktig, och därför inväntar vi den. Jag kan redan nu klargöra att utredningen kommer att beredas i samspel, samarbete och samtal med de partier som varit med i initierandet av utredningen. För mig är det en självklarhet. I den mån utredningen lägger fram nya lagförslag kan vi då bereda dem i breda samtal. Än en gång, fru talman, ett stort tack för samtalet! Låt mig åter påpeka att det här bara är en del. Det finns mer som behöver göras för att vi ska bekämpa normaliseringen av rasismen som beskrivit den. Därför har jag försökt använda en del av min talartid till att tala om hur vi prioriterar upp hatbrott som en brottskategori för polisen, vilket ingick i statsministerns regeringsförklaring, och hur vi ämnar sprida verkningsfulla modeller i skolan för hur man kan bekämpa rasism. Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2014/15:5 om obligatoriskt gymnasium 122 Statsrådet (S): Jag vill börja med att tacka för interpellationen. har frågat mig varför jag avser att genomföra en reform som för framstår som verkningslös för att komma till rätta med de utmaningar som gymnasieskolan står inför. har också frågat vad det kostar att göra gymnasiet obligatoriskt för alla elever och hur reformen ska finansieras samt hur jag och regeringen ska samla ett parlamentariskt stöd för vårt förslag att göra gymnasiet obligatoriskt. Utbildning är den enskilt viktigaste faktorn för att unga ska komma i arbete. Arbetslösheten bland unga som inte avslutat en gymnasieutbildning är ungefär dubbelt så hög som bland dem som har en gymnasieutbildning. Avsaknaden av en gymnasieutbildning riskerar att leda till att människor hamnar utanför arbetsmarknaden även på lång sikt. Enligt betänkandet Ungdomar utanför gymnasieskolan – ett förtydligat ansvar för stat och kommun (SOU 2013:13) lämnar fler än 30 000 ungdomar gymnasieskolan . En gymnasieutbildning har nära nog blivit en förutsättning för att få ett arbete och för att klara sig i ett alltmer kunskapsintensivt samhälle. Vi bör inte lura våra unga att tro att de klarar sig utan gymnasieutbildning. En gymnasieutbildning är ett kvitto på att man har utvecklat kunskaper och förmågor som är viktiga både i arbetslivet och för vidare studier. En politik för lägre arbetslöshet och fler i arbete förutsätter kraftfulla åtgärder för att unga ska genomgå gymnasieutbildning. Samhället behöver ta ett större ansvar för att alla unga människor ska få en sådan utbildning. Regeringen avser nu att analysera möjliga åtgärder för att i princip alla ungdomar som inte fyllt ska gå en gymnasieutbildning. Jag ser framför mig att det behövs olika åtgärder, inklusive sådana som leder till att gymnasieskolan kan stödja och motivera våra ungdomar att slutföra sin gymnasieutbildning. Jag delar inte syn att detta är en verkningslös reform. Jag tror att åtgärder som gör att alla ungdomar går en gymnasieutbildning har ett viktigt signalvärde som också kommer att påverka avbrotten efter att eleverna fyllt . Regeringen tror också mycket på möjligheten att identifiera olika framgångsrika metoder, i och i andra länder, för att fler ska fullfölja en gymnasieutbildning. har också frågat mig om kostnaderna för att alla ungdomar ska gå en gymnasieutbildning. Frågan om kostnaderna är viktig, och kostnaderna för olika åtgärder bör noga analyseras. måste samhällsekonomiskt effektiva åtgärder som leder till att alla ungdomar kan fullfölja sin gymnasieutbildning kunna övervägas. Att investera i utbildning för unga är en klok och bra investering för samhället. Fler unga ges möjlighet att komma in på arbetsmarknaden, och färre hamnar i arbetslöshet. har slutligen frågat mig om hur regeringen ska samla ett parlamentariskt stöd för att alla ungdomar ska gå en gymnasieutbildning. Vi bör komma ihåg att när den allmänna grundskolereformen genomfördes var det många som hade invändningar mot detta. ses den reformen som en självklarhet. Socialdemokraterna och har bildat en samarbetsregering med en hand utsträckt till de andra partierna. Jag är övertygad om att flera partier i kammaren är beredda att verka för att alla unga ska kunna fullfölja en gymnasieutbildning. En gymnasieutbildning är en nödvändig förutsättning för ett deltagande i arbetslivet. 123 (M): Låt mig gratulera vår nya gymnasie- och kunskapslyftsminister till sitt viktiga uppdrag. Jag vill också hälsa henne varmt välkommen till kammaren. Jag vill vara väldigt tydlig med att Nya och Alliansen tycker att det är helt centralt att många ungdomar får en fullgod gymnasieutbildning. Det är ofta helt centralt för möjligheten att komma ut på arbetsmarknaden. Det är av den anledningen som Alliansen har genomfört stora förändringar av svensk skola. Mycket har handlat om att vi ska bryta den vänta-och-se-mentalitet som vi har sett i den svenska skolan och få in mer av tidigt stöd och lärarledd undervisningstid. Det är också därför som vi försökt skapa mer övergångar till arbetsmarknaden med lärlingsutbildningar men också genom att sänka kostnader för att anställa ungdomar. Den nya vänsterregeringen har tyvärr börjat med att försvåra ungdomars möjligheter att kunna få ett första jobb. Det har skett genom att man ökat kostnaderna för att anställa och också genom att börja i fel ände när det gäller skolan. Jag är helt övertygad om att talet om en obligatorisk gymnasieskola är väldigt vackra ord. Men det bygger i grunden inte på en seriös analys av gymnasiets utmaningar. Tittar vi på vad noterar ser vi att den stora utmaningen snarare är avhoppen och i synnerhet avhoppen i årskurs 3. Mönstret går igen även om man tittar på de ungdomar som har utmaningen att läsa på gymnasiet i kanske fyra . Ett förslag om att göra gymnasiet obligatoriskt till löser på inget sätt den utmaning vi ser med att väldigt många hoppar av efter i gymnasiet. Det är helt andra frågor som blir relevanta. Det är klart att det är intressant att vi nu i kammaren egentligen diskuterar ett tvåårsgymnasium. Vi har tidigare haft långa diskussioner om ett ettårsgymnasium, som de vet som hängt med i skolpolitiken ett tag. Jag vill ställa en fråga till statsrådet, eller rättare sagt tre, om jag ska vara tydlig. Vad är det som har gjort att regeringen, som kallar sig för en samarbetsregering, väljer att som det första skolpolitiska beskedet lägga fram ett förslag som den vet att stora delar av kammaren motsätter sig och som vi haft en valrörelse om? Vad är det för signal från en samarbetsregering att det är det första beskedet? Den andra frågan är följande. Vi har haft med väldigt många skolreformer. Vi behöver inte bara ha lugn och ro i de svenska klassrummen. Vi behöver också ha lugn och ro i vilka skolreformer vi ska prioritera framåt. Jag noterar att vi har ganska stor samsyn mellan Alliansen, Socialdemokraterna och om många av de skolreformer som ligger på plats. Det är väl alldeles utmärkt. Men varför väljer den nya regeringen att prioritera en reform som i sak inte verkar kunna ge sig i kast med de utmaningar vi ser i gymnasiet? Den tredje frågan är: Hur mycket kommer en sådan reform att kosta, och på vilket sätt ska det finansieras? Det är en omfattande förändring av svensk skola jämfört med vad som har gällt tidigare. 124 (KD): Mycket är sagt av min allianskollega i utbildningsutskottet från . Jag från har fortfarande frågor om förslaget om obligatorisk gymnasieskola. Som i ett trollslag har plötsligt den nya regeringen förlängt skolplikten med . Det är obligatorisk förskoleklass och på ett obligatoriskt gymnasium. Alltså har skolplikten förlängts från nio till . Därmed tror regeringen att den har löst problemet med att elever hoppar av sin gymnasieutbildning. Ni vill med tvång lösa problemet med avhopp från gymnasiet. Det visar att man har ganska lite kontroll och lite kontakt med verkligheten och de individer det handlar om. Hur ska ett tvång kunna skapa studiemotivation hos eleverna? Inte sällan är det så att de som hoppar av också har en annan problematik som psykisk ohälsa eller kanske dåliga hemförhållanden. På vilket sätt ska en lag hjälpa de eleverna? Här måste man väl i stället sätta in resurser för att hjälpa eleverna och stötta dem genom att ge dem det stöd de behöver både från lärare, speciallärare och från elevhälsan i stället för att göra dem till brottslingar ifall de stannar hemma från skolan. Det gäller också om de skulle välja en annan väg, ett studieuppehåll eller att läsa in gymnasiet på en folkhögskola senare i livet när de har hittat tillbaka till sin motivation och sig själva. De allra flesta som hoppar av gymnasiet gör det under det tredje året, precis som min kollega sade, och då är de myndiga. Hur kan man tvinga en myndig person att stanna i skolan? Vad ska politiker göra, eller är det kanske poliser som ska rycka ut? Vad ska man göra om eleverna inte infinner sig i skolan? Vi har en nioårig skolplikt, och vi har problem med så kallade hemmasittare som inte går till skolan. Inte heller där ser vi att vi har verktygen att sätta in mot dem som bryter mot lagen. Tänk om eleven hoppar av och förbjude försörjer sig själv ett tag. Ska det bli olagligt, eller ska det bli ett fall för de sociala myndigheterna? Nej, tvång löser inte problemet. Skoltrötthet och bristande motivation kan inte mötas med lagstiftning utan genom stöd och hjälp att klara skolan. Man kan inte lagstifta fram studiemotivation. Jag ser fram emot att gymnasieministern utvecklar resonemanget om dessa frågeställningar ännu mer. 125 (S): Detta är en viktig debatt som förtjänar minst lika mycket uppmärksamhet som den som handlade om flygplatsernas betydelse för tillgänglighet, jobb och tillväxt i . Detta handlar verkligen om tillväxt, jobb och utveckling för . Det gäller att fundera seriöst och konstruktivt om hur vi får dagens unga att fixa gymnasiet. Vi bestämmer inte själva i denna kammare vilka krav arbetsmarknaden ska ställa. Jag tänker inte bli så långrandig. Det är bra att det finns ett stort engagemang. Det är väldigt positivt att vi har en gemensam frustration över situationen som finns . Några av oss som ingår i utbildningsutskottet har fått träffa en OECD-delegation som är här för att titta på den svenska skolsituationen. Den är inte så himla positiv och smickrande, utan vi har rätt mycket att göra. Vi måste ta oss samman, ha konstruktiva idéer och föra ett samtal som leder framåt snarare än att försöka måla upp skillnader som jag har svårt att se. Det handlar om hur vi ska hantera den situation som innebär att unga människor hoppar av gymnasiet. En del börjar inte ens. Det är väldigt allvarligt att så många hoppar av och därmed lämnar den svenska skolan och tonåren utan att egentligen ha några kvalifikationer som arbetslivet kräver. Jag har ändå en stor förhoppning om att vi ska kunna fatta beslut i ganska stor konsensus om vi bestämmer oss för det Jag tänkte komplettera med en fråga till statsrådet. Det finns så mycket mer att göra. Den här interpellationen handlar om obligatorisk gymnasieskola, men det finns så mycket mer. Jag är nyfiken på vilka åtgärder i övrigt regeringen har för avsikt att vidta för att ge unga bättre förutsättningar att lyckas på arbetsmarknaden. Vi måste sätta det i ett mycket större sammanhang för att se helheten. 126 Statsrådet (S): Jag vill tacka för gratulationen. Jag vill likaså tacka och för de frågeställningar som ni har framfört. Det som är viktigt att ta med sig i denna debatt är vår gemensamma ambition framåt, vilken är att så många som möjligt i ska ha ett arbete att gå till. Det har enligt all forskning och all statistik visat sig att en av de viktigaste nycklarna för att få tillträde till arbetsmarknaden är att ha gymnasiekompetens. Vi vet exempelvis att chansen att få ett jobb är dubbelt så stor om man har gymnasiekompetens än om man saknar den sortens utbildning. I vår samarbetsregering, med Socialdemokraterna och , har vi inte på något sätt låst fast oss vid någon modell. Det vore mycket olyckligt om vi i denna kammare fastnade i en formfråga i stället för att diskutera vägen framåt och det som är huvudsyftet, det vill säga att alla elever i ska få den kompetens som den moderna och konkurrenskraftiga svenska modellen faktiskt kräver. Med tanke på det parlamentariska läget i tror jag att vi bör ta ett gemensamt ansvar för att se till att denna sorts reformer kommer fram. Det är ändå därför som det svenska folket har valt oss, alltså för att ta ansvar för riket och att se till att vi prioriterar dessa viktiga frågor, det vill säga jobbfrågan och skolfrågan. För mig och regeringen är det oerhört naturligt att gifta ihop dessa frågor på ett klokt sätt. Jag vill också säga att det naturligtvis inte råder någon motsättning när det gäller frågan om att någon skulle få ett jobb och därmed vara tvungen att avsäga sig den sortens sysselsättning för att fortsätta att utbilda sig. Vi ser på intet sätt att en sådan motsättning kommer att råda, utan vi vill på alla sätt som det går se till att kontaktytorna mellan skolan och utbildningen samt arbetsmarknaden och näringslivet förtätas. Vad gäller kostnaden för utredningen, som talade om, får vi återkomma till den delen. Det viktiga är att vi nu tar tag i frågeställningen och ser till att vi utreder den och hittar en modell framåt. Sedan kan vi börja svara på frågorna hur detta ska ske. Det viktiga är att vi konstaterar vad som ska ske, det vill säga att vi vill tillhandahålla ungdomar en gymnasiekompetens som är en nyckel för att de ska kunna etablera sig på arbetsmarknaden. adresserar frågan om tvång. Vi vill inte tala om tvång. Vi ser snarare att det är att lura ungdomar om man säger till dem att de kommer att klara sig i arbetslivet och resten av livet utan denna sorts kompetens. Vi vill inte gå den vägen, utan vi säger att detta är så pass viktigt att de måste få denna kompetens för framtiden. 127 (M): Jag tackar statsrådet för detta inlägg. I grunden tror jag också att det är viktigt att vi ska bygga på mycket av den samsyn som kan finnas och mycket av den politiska ambition som finns på detta område. Det finns det kring många politiska förslag , till exempel att det ska vara mindre klasser i lägre åldrar, att vi behöver ha fler speciallärare och att vi måste se till att höja attraktiviteten i läraryrket. Men det är just därför som vi från Nya och Alliansen blev så förvånade när vi såg att just obligatoriskt gymnasium var det förslag som man från den nya regeringen valde att presentera. Jag upplever ändå att det inte är ett otydligt förslag. Man kan ha olika åsikter om det. Men det är ändå rätt tydligt. Man vill gå fram med ett förslag som innebär skolplikt till . säger statsrådet: oss inte låsa oss kring detta. Det är möjligt att det i så fall kan vara en öppning att överge detta förslag. Det skulle vi i så fall varmt välkomna. Jag vill passa på att ställa en fråga om det innebär att det också kan finnas en öppenhet att överge andra förslag som handlar om att man ska se till att alla gymnasieprogram måste vara högskoleförberedande. Det är också någonting som gör oss oroliga för att det skulle kunna slå ut en hel del ungdomar och som inte kommer igenom den svenska gymnasieskolan. Om statsrådet fortfarande känner sig övertygad om att obligatoriskt gymnasium är en god idé vill jag ändå påminna denna kammare om att vi är i ett läge där 98–av eleverna går vidare till ett gymnasium. Den stora utmaningen ligger alltså inte där. Skulle vi sitta med helt andra siffror skulle jag ha mycket större förståelse för att man skulle gå fram med ett sådant förslag. Jag ställer mig också lite frågande till vilka andra länder det är som har gått fram med denna modell eftersom man känner sig så övertygad om att detta vore en bra idé. Jag känner inte till särskilt många länder som har gått fram med en skolplikt ända . När det gäller kostnaderna var jag inte orolig för själva utredningskostnaden. Min oro gällde i stället vad en sådan reform kommer att kosta. Det som jag har noterat än så länge är att även om vi kan vara överens om väldigt många skolsatsningar har ni valt att finansiera detta med att höja skatter på ungdomsjobb och höja skatter för breda löntagargrupper. Detta menar vi är en jobbfientlig politik. Då blir jag orolig när vi ser att nya reformer utlovas. Då undrar jag vilka ytterligare skatter som regeringen i så fall behöver höja för att finansiera sina reformer. Min fråga till statsrådet blir återigen: Varför väljer ni att prioritera denna reform som ert första besked? Är man en samarbetsregering borde man ha kunnat notera att det finns väldigt många skolpolitiska förslag som vi är överens om. Låt oss då arbeta med dem här i parlamentet för att säkerställa att vi får mer av tidigt stöd, att lärarna kan få bättre lönevillkor och att vi ser till att det blir mer undervisningstid. Det är reformer som på riktigt kan betyda någonting för att höja svenska kunskapsresultat. 128 (KD): Jag tackar gymnasieministern för svaret. Vi är helt överens om att en slutförd gymnasieutbildning är en förutsättning för att våra unga människor ska få en framtid på arbetsmarknaden. Men frågan är om det är ett obligatoriskt gymnasium som gör att man uppnår detta.