prot · H109123 · 2014-06-11 00:00:00 — Vi skulle ha kommit fram till ett beslut i kammaren . Precis som har lyft fram är dessa frågor oerhört viktiga för samhället . Att det skulle sjuda av aktivitet i form av utredningar i slutet av en mandatperiod är inte det som ger resultatet. Något mer måste göras. Jag skulle vilja höra vilken typ av aktivitet som anser leder till handling. Jag instämmer i att det behövs en livsmedelsstrategi. Det vore bra. Jag vet att vi delar åsikt om att livsmedel och vatten är nödvändiga för att klara ett samhälle i kris. 127 (C) replik: Vi är inte överens om reservationerna, utan jag tycker att reservationerna, som de gör ibland, slår in lite öppna dörrar. Det var min poäng. Socialdemokraterna föreslår i sina reservationer nya utredningar. Jag visade på att regeringen redan har tillsatt dessa utredningar. Även Försvarsberedningen har lagt fram förslag om ytterligare utredningar på till exempel livsmedelsområdet. De frågorna jobbar regeringen med. Jag förutser att det ska komma olika initiativ med anledning av utredningarna. Den senaste rapporten från Försvarsberedningen lades fram , och det tar att hantera förslagen. Det framgår av betänkandet att mycket pågår. Socialdemokraterna tar upp viktiga ämnen och understryker vikten av dem. Sedan vill Socialdemokraterna tillsätta ytterligare utredningar, som jag menar redan pågår. Vi är helt överens om ökade sårbarhet. har aldrig varit så sårbart som . Samhället är beroende av livsmedel, fungerande elnät, infrastruktur och datasystem. Där måste vi verkligen tänka till, och regeringen bör fortsätta med sina utredningar. 128 (S) replik: Hur länge ska man tänka till? Hur länge ska utredningar tillsättas – i slutet av en mandatperiod – innan en regering kan lägga fram en proposition? Det måste någonstans ske en handlingskraftig insats som gör att saker också blir verklighet. Resultaten från många utredningar har inte använts. De har funnits ett tag, men det har inte hänt något mer. Det måste bli en lösning om det ska hända något för . Det händer saker . Vi ser att bland annat infrastrukturen inte fungerar , och människor har svårt att ta sig till sina jobb. Jag kan själv beskriva en mängd situationer när jag nästan inte har hunnit dit jag ska. Så är det. Det måste finnas en kraft att göra något, inte bara utreda år ut och år in. Det måste hända något. Hur vill göra? Jag skulle vilja veta när propositionen ska läggas fram. 129 (C) replik: Det finns ett betänkande med anledning av regeringens förslag på området. Det är det betänkandet vi diskuterar. Regeringen har tagit initiativ till att tillsätta utredare på olika punkter. Men det framgår väl av betänkandet att myndigheterna är i fullt arbete med att göra konkreta insatser inom ett nordiskt samarbete för att utveckla verksamheten på dessa områden. Det råder hög prioritet. Vi har bra myndigheter som jobbar mycket med dessa frågor, och regeringen följer frågorna noga. Hur länge ska vi behöva vänta på ytterligare förslag? Det får vi se. väntar ett val, och sedan får vi som är kvar i diskutera frågorna – kanske , kanske inte jag! Det är en hygglig prognos, tror jag. Vi får se hur länge det dröjer. Jag är optimist; jag tror att det dröjer lagom . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 21 § Svar på interpellation 2013/14:519 om fusk i livsmedelskedjan 130 Landsbygdsminister (C): har frågat mig vilka åtgärder jag har vidtagit för att motverka utvecklingen av livsmedelsfusk i . Fusk i livsmedelskedjan är en högaktuell fråga. Som interpellanten säkert känner till debatterades just detta ämne för någon vecka sedan i med ledamöterna från . Jag kommenterade då att jag också ser med oro på den senaste tidens rapporteringar om det utbredda livsmedelsfusket. Det är oacceptabelt att det fuskas med livsmedel. Konsumenterna ska kunna lita på att den mat man köper är säker och den som den utges för att vara. Regeringen anser att arbetet mot livsmedelsfusk är en prioriterad fråga och har därför tillfört 3 ½ miljon kronor för att intensifiera detta arbete. Dessa resurser används bland annat till att utbilda livsmedelsinspektörer i hur man ska upptäcka livsmedelsfusk och hur det ska åtgärdas. Olika kontrollprojekt inriktade på fusk och redlighet arrangeras. Samarbeten mellan olika berörda myndigheter, såsom kontrollmyndigheter, åklagarmyndigheter, polis och tullmyndigheter, har fördjupats och kommer att fortsätta fördjupas. kommer även att inrätta en funktion, en så kallad livsmedelsombudsman, för att ta emot anmälningar om misstänkta oegentligheter inom livsmedelsområdet. Det är även viktigt med ett bra samarbete på EU-nivå då det handlar om gränsöverskridande problem. Kommissionen har tillsatt ett livsmedelsbedrägeriteam, som bland annat har samlat EU:s medlemsstater kring denna typ av frågor. Kommissionären för hälso- och konsumentfrågor presenterade en fempunktsplan för att återfå konsumenternas förtroende för europeiska livsmedel. Handlingsplanen har fokus på redlighet i den offentliga kontrollen, hästpass, ursprungsmärkning, samarbeten med Europol etcetera, och livsmedelsbedrägeriteamet arbetar med att genomföra denna. Vidare har kommissionen hållit i ett antal gemensamma EU-kontrollprojekt för att kartlägga livsmedelsfusket inom vissa områden. Det är även viktigt att inte glömma företagen och deras ansvar i dessa frågor. De flesta företag vill göra rätt, och branschen har tagit detta på stort allvar. De har bland annat tagit initiativ till att förbättra sin egenkontroll, och de större företagen ser över sina leverantörskedjor. Jag vill poängtera att det pågår många olika aktiviteter både på nationell nivå och på EU-nivå för att komma åt livsmedelsfusk. Det är viktigt att vi alla agerar kraftfullt och gemensamt mot fusket för att se till att vi har en redlig livsmedelskedja som producerar säkra livsmedel. 131 (S): Jag vill inledningsvis tacka landsbygdsministern för svaret. Jag kan redan nu säga att jag inte hade uppmärksammat att det var en debatt, eller snarare två interpellationsdebatter, för någon vecka sedan i denna fråga. Hade jag gjort det hade jag gärna deltagit. När jag fick reda på det i det skriftliga svar som jag mottog i går har jag naturligtvis tagit del av debatten genom att läsa protokollet. Till en del har jag därför fått svar på mina frågor. Det framgick med all tydlighet att statsrådet använt samma svar till mig som till de andra interpellanterna. Jag vill därför gå vidare i ett antal frågeställningar som inte blivit tillräckligt belysta eller som statsrådet enligt mitt sätt att se det inte har lämnat svar på. Jag vill slå fast att jag uppskattar att frågan betraktas som prioriterad, men jag är angelägen om att vi som land går från ord till handling. Jag vill nu ställa ett antal frågor till statsrådet. Jag ska dela upp dem över flera inlägg så att statsrådet hinner svara på dem. Statsrådet har sagt att det inom har inletts ett arbete med att se över systemet med företagsbot. När ska det arbetet redovisas? Statsrådet har vidare sagt att regeringen tycker att det är viktigt att kännbara sanktioner och straff utdelas också för överträdelse av livsmedelslagstiftningen. Enligt statsrådet finns det sådana möjligheter. Det pekas på att man kan utdöma kraftiga böter ända upp till 10 miljoner. För att det ska ha en avskräckande inverkan måste man de facto utdöma sådana böter. Min fråga är om några sådana böter någonsin har utdömts i . Statsrådet påpekar i svaret till mig att samarbeten mellan olika berörda myndigheter, såsom kontrollmyndigheter, åklagarmyndigheter, polis och tullmyndigheter, har fördjupats och kommer att fortsätta fördjupas. Det låter bra, men jag skulle gärna vilja veta hur man egentligen gör. Gör man det genom att sitta ned och prata med varandra, eller hur går det till i praktiken? Även där handlar det om att gå från ord till handling. 132 Landsbygdsminister (C): Jag ska börja med den senast framställda frågan. Det pågår ganska ofta samarbeten mellan olika myndigheter, och det kan på det här området exemplifieras med att polis och djurskyddskontrollen samarbetar i fråga om transporter av levande djur för att kontrollera att de transporterna sker efter de bestämmelser som finns. Dessa kontroller genomförs ibland, om det är gränsöverskridande transport, i samarbete med för att se att hela batteriet av de åtaganden som en transportör har följs, både vad gäller trafikföreskrifter och vad gäller att se om eventuella tullar och sådant är betalda och om djurskyddet är sådant som det ska vara. Det brukar samordnas i praktiska projekt som genomförs då och då för att man ska få en helhet. Vad beträffar kännbara straff kan jag säga att förutom böter kan fängelse utdömas. I många fall av fusk är det enligt mitt att se det bedrägerier, och då har vi en rejäl straffskala. Det var för övrigt en av de stora diskussionerna i den tidigare interpellationsdebatten i ämnet. Vi har alltså penningbot som är riktigt stor i omfattning i jämförelse med allting annat. Därtill finns det fängelsestraff i bedrägeristraffskalan som är påtagligt strängt i jämförelse med de straff som finns i annan lagstiftning. Vad beträffar den först framställda frågan måste jag korrigera mig om jag har sagt att vi har påbörjat ett arbete vad gäller företagsbot. Arbete kommer att påbörjas för att se företagsbotens storlek i pengar räknat. 133 (S): Då fick jag svar på min första fråga. Arbete ska alltså påbörjas, om jag förstod det rätt. Jag läste i protokollet, och där stod det så som jag sade; jag skrev av ordagrant. När det gäller min andra fråga uppfattade jag att det finns möjlighet att utdöma böter men att det inte har utdömts någonting i den vägen trots att möjligheten finns. Angående min tredje fråga gör man det alltså i både ord och handling på plats. Jag nöjer mig med det så . Jag har en fjärde fråga. Det står i svaret: kommer även att inrätta en funktion, en så kallad livsmedelsombudsman, för att ta emot anmälningar om misstänkta oegentligheter inom livsmedelsområdet. Det tycker jag är bra, men jag undrar: Vilket mandat har en sådan person, institution, myndighet eller vad det nu utvecklas till? Det räcker inte bara med att ta emot anmälningarna, utan någonting måste hända med dessa anmälningar. Blir det här någon form av administrativ funktion, eller blir det verkligen en person, en myndighet som direkt efter en anmälning kan vidta en åtgärd? Min femte fråga handlar om det som statsrådet säger i sitt svar: Kommissionären för hälso- och konsumentfrågor presenterade en fempunktsplan för att återfå konsumenternas förtroende för europeiska livsmedel. Handlingsplanen har fokus på redlighet i den offentliga kontrollen – man pekar på hästpass, ursprungsmärkning och så vidare. Jag kanske ska börja med att ställa frågan. Har det här trätt i funktion? Har man i så fall sett någon form av aktivitet som visar att man är på rätt väg och att det här verkligen börjar fungera, eller är det fortfarande någonting som inte har kommit ut på själva marknaden och kan åtgärda problemen? Jag vill gå vidare med ytterligare en fråga. Det är den sjätte, och den handlar om de som har tillförts . I den tidigare debatten sade statsrådet: Men det viktigaste, som jag ser det, är faktiskt att vi upptäcker, och har myndigheter som har förmåga att upptäcka, det som inte är rätt och riktigt. Det är skälet till att vi har förstärkt anslag på det här området, så att möjligheten att upptäcka ökar. Bara det tror jag, i sin tur, kommer att resultera i att benägenheten att frestas att utföra den här typen av brott minskar. Ökar risken att bli upptäckt borde, med rimliga mått mätt, viljan att göra rätt för sig öka bland dem som sysslar med den här verksamheten. I svaret som jag fick pekar man på att dessa resurser används bland annat till att utbilda livsmedelsinspektörer i hur man ska upptäcka livsmedelsfusk och hur det ska åtgärdas. Olika kontrollprojekt inriktade på fusk och redlighet arrangeras. Jag har hört att det inte finns tillräckligt många livsmedelsinspektörer. Jag kan ha hört fel. Men borde det inte resultera i att det blir fler livsmedelsinspektörer om man nu tycker att det viktigaste är att vi faktiskt upptäcker? 134 Landsbygdsminister (C): Tack även för de här frågorna, ! Det är angelägna frågor att klargöra så att vi alla kan förvissa oss om att kontrollen är som den ska vara, nämligen rejäl, rätt och riktig. Jag börjar också här med den senast ställda frågan. Det är ju så, vilket jag tror att väl känner till, att de flesta livsmedelskontroller utförs på den kommunala, lokala nivån. Då tänker jag på vanliga affärer, tillagningskök och liknande som är väl spridda över vårt land. Det är en ordning som jag är angelägen om att vi ska behålla. Jag tror inte att det vore lyckat att centralisera eller förstatliga den typen av kontrollverksamhet. För att stärka de lokala inspektörerna har vi anslagit pengar till så att de kan få en bra vidareförkovran. Apropå att vi har många kommuner i vårt land som inte är så jättestora och därför inte kan ha så jättemånga inspektörer: antalet inspektörer tillräckligt? Det varierar över landet, säger jag. I de allra flesta kommuner påstår jag att de är av tillräcklig numerär. På andra ställen skulle de behöva vara fler. Varför blir de inte fler? beror det på att man inte tar ut tillräckligt höga avgifter för att kunna finansiera verksamheten. Den här verksamheten ska nämligen – som jag vet att känner till – vara avgiftsfinansierad, det vill säga att företagarna som ska kontrolleras ska betala den kontroll som de utsätts för. Det finns alltså en inneboende dualism i den här branschen, inte minst på det lokala planet där man ofta inte vill ha för höga avgifter eftersom man vill gynna det företagande man har. Den näst sist ställda frågan i den här rundan handlade om kommissionärens påbud . Har det gjort någon nytta? Ja, jag påstår det. Det har blivit verklighet av mycket av det som han föreslog den gången. Jag kan exemplifiera med att det vid det tillfället utfördes ett mycket stort antal dna-prover på kött för att kontrollera att det var rätt typ av kött i förpackningen. Det genomfördes i hela Europeiska unionen. För att ta ett annat exempel har vi fått ett nytt förslag på hur hästpass ska utformas. De här förslagen kommer att träda i kraft successivt, vilket minimerar det fusk som bevisligen förekom innan kommissionen och kommissionären ingrep på området. Kommissionären föreslog också att vi skulle ha koordinerade kontrollprogram. Jag vill påstå att även det har börjat verka på ett bra sätt. Vi kontrollerar nu på ett annat sätt än tidigare, påstår jag, till exempel de transporter som går via . Vi gör det ofta i samverkan mellan livsmedelsinspektörer, djurskyddsinspektörer, tull och polis, vilket jag nämnde i mitt tidigare inlägg. Vad gäller har vederbörande till uppgift att ta in och ta emot påståenden om att fusk förekommer. Det kan ske per telefon, det vill säga muntligt, eller skriftligt. Ombudsmannen ska också förmedla detta till den som ska kontrollera. Ska kontrollen av objektet göras på lokal nivå ska den göras av en lokal inspektör. Är det någonting som staten eller har hand om ska ärendet delegeras till rätt kontrollinstans. 135 (S): Jag vill börja med att kommentera det här med kommunerna. Jag har också hört från kommunerna. Jag har hört att det finns sådana som tycker att de har inspektörer så det räcker. Andra säger att det inte alls räcker. Men jag håller inte riktigt med om påståendet att man inte tar ut tillräckligt mycket i avgift. I den version jag har fått säger de som förväntar sig att bli kontrollerade ungefär så här: Jag betalar en kontrollavgift, men jag ser aldrig några kontrollanter. Det är ju inget bra, om jag uttrycker mig på det sättet. säger de kommunerna att de inte har råd att anställa fler. De kan inte skicka ut inspektörer på tätare kontroller än de gör . Det tror jag skulle behövas. Jag vill inte heller ändra på själva systemet. Jag vill bara att vi från statens sida är med och medverkar till att kontrollen verkligen kan utföras för att livsmedelshanteringen ska skötas på rätt sätt. Vi kan alltså göra mer utan att centralisera – det är min åsikt när det gäller den delen. För övrigt är jag nöjd med de svar jag fått så här långt. har jag en sjunde fråga. Den är inte speciellt märkvärdig, men jag är ändå nyfiken på den. Den handlar om det som statsrådet tog upp i slutet av sitt svar: att man inte får glömma företagen och att de bland annat har tagit initiativ till att förbättra sin egen kontroll. Jag skulle vilja att det exemplifierades på något sätt. Hur har de blivit bättre på det? Jag har ju hört även motsatsen – att man har glömt skandalerna med malet kött och vad det nu var och gör likadant igen. Jag undrar alltså hur egenkontrollen egentligen har blivit. Har den blivit bättre, eller är det bara något som man säger? Till slut vill jag uppmana statsrådet att göra som jag gjorde. När jag läste statsrådets inlägg i protokollet fick jag en del infallsvinklar. Jag överlämnar gärna det här protokollet till statsrådet att titta på och se om han kan ha någon nytta av det i sin hantering av ärendet . 136 Landsbygdsminister (C): Låt mig tacka för interpellationen. De här frågorna är angelägna. Jag är alldeles övertygad för egen del, och jag hoppas att min meddebattör också är övertygad om att vi måste se till att konsumenten kan lita på att det som finns på en butikshylla och i ett paket också är det som står på paketet. Det är dessutom en fråga om lika villkor vad gäller konkurrens företag emellan att inte vissa företagare fuskar, utan att alla gör rätt för sig så att konkurrensen blir likvärdig. Vad beträffar de kommunala avgifterna ska de baseras på kontrollbehovet, och det ska i sin tur styras av den riskbenägenhet som finns på ett företag. Jag vet att avgifterna varierar mellan kommunerna. För att ge alla kommuner en rimlig möjlighet till en adekvat tillsyn har vi försökt stärka speciellt de mindre kommunernas möjligheter genom att tillföra medel så att de kan utbilda och förkovra människor som sysslar med den här saken i den mindre kommunen – apropå att där oftast bara finns en eller möjligen två som har adekvata kunskaper från början. Allra sist handlar det om exempel på egenkontroll. Jag vet att många företag kräver certifiering av de produkter som man tar in i sin tillverkning. Man har infört särskilda typer av intyg för att det ska vara rätt produkt som man köper. Företagen vill ju inte heller bli utsatta för fusk i sin tur när det handlar om produkter som är förädlade i andra eller tredje led. Jag vet också att många företag har försökt minimera antalet led som en produkt hanteras i. Man köper alltså produkter direkt av en producent i större utsträckning än man gjorde tidigare – allt för att minimera risken för att saker och ting är fel eller rent av fusk. Överläggningen var härmed avslutad. 22 § Svar på interpellation 2013/14:538 om bristen på ekomat 137 Landsbygdsminister (C): har frågat mig hur jag nu när vi är inne i ett nytt landsbygdsprogram ska göra för att återvinna de jobb på landsbygden som har gått förlorade på grund av att ekoboomen inte har kunnat följas upp av svensk ekoproduktion. Låt mig allra först säga att jag delar syn att satsningar på ekologisk produktion är viktiga, bland annat för uppfyllelsen av flera av miljökvalitetsmål. Jag och regeringen anser att ekologisk produktion är en viktig del för att ska kunna ha en långsiktigt hållbar och konkurrenskraftig jordbruks- och livsmedelsproduktion. Det är viktigt att komma ihåg att marknaden har en stor betydelse för utvecklingen av den ekologiska produktionen. Som nämner har den ekologiska livsmedelsförsäljningen ökat kraftigt . ökade försäljningen till , vilket är glädjande. Konsumenternas intresse för ekologiska livsmedel är stort, och den senaste trenden visar på att konsumenten efterfrågar produkter med hög kvalitet. Den positiva utvecklingen av marknaden kommer i sin tur att ha en positiv inverkan på utbudet och den ekologiska produktionen. Finns det en stor efterfrågan kommer intresset bland lantbrukarna för att ställa om till ekologiskt likaså att öka. Det gläder mig att vi nu också ser en positiv utveckling på utbudssidan . Den ekologiska produktionen i ökar ständigt. Arealen jordbruksmark som var helt omställd ökade jämfört med . Vi får inte heller glömma att , precis som påpekar, har näst störst andel ekologisk odling i hela världen. Likaså har vi sett en ökning av produktionen av mjölk och ägg samt nöt-, gris- och fågelkött. Jag anser att det är viktigt att vi producerar mer mat i vårt land och är övertygad om att den ekologiska produktionen har alla möjligheter att fortsätta sin positiva utveckling. Det är därför regeringen i landsbygdsprogrammet –2020 satsar för att stimulera ekologisk produktion, och det är därför ekologisk produktion är fortsatt angelägen att stimulera inom Matlandet. Vi bör inte heller glömma att ekologisk produktion dessutom var en av de prioriterade ersättningar som regeringen beslutade om att förlänga i landsbygdsprogrammet . Jag kan däremot bara beklaga att landsbygdsprogrammet inte har blivit klart på grund av sena beslut i EU, men så snart programmet är på plats är min förhoppning att fler ekologiska lantbrukare vågar satsa. Förutom ambitiösa satsningar på miljöersättningar till jordbruket i landsbygdsprogrammet vill jag lyfta fram att regeringen satsar inom flera andra områden. Vi främjar ekologisk produktion som omfattar hela livsmedelskedjan. Till exempel satsas medel inom Matlandet samt på forskning. Avslutningsvis vill jag betona att utgångspunkten för den är att vi ska ha en miljömässigt hållbar och konkurrenskraftig jordbruks- och livsmedelsproduktion i . I det sammanhanget utgör ekologisk produktion en viktig del. 138 (S): lämnade sin rapport över hur svensk miljöpolitik har utvecklats . Det man kan säga är positivt med rapporten är att vi kan konstatera att en ambitiös miljöpolitik också bär jobb och välfärd. Det känns bra för mig som socialdemokrat att få detta bekräftat från . Men pekar också på att har uppenbara bekymmer när det gäller övergödningen och den biologiska mångfalden. I båda dessa delar är det ganska enkelt att konstatera att en ökad ekologisk produktion, en ökad ekologisk konsumtion och mer av ekologisk mat skulle göra skillnad till det bättre. Det gäller inte bara , utan det gäller också för andra länder att ställa om i denna riktning. Det ekologiska minskar helt enkelt vår klimatpåverkan eftersom man använder mindre handelsgödsel, men det ökar också den biologiska mångfalden eftersom man inte använder kemikalier och inte heller handelsgödsel i sig. Det gläder mig i svaret från landsbygdsministern att han säger att ekologisk produktion är någonting som finns med i regeringens politik. Jag tyckte mig till och med höra att ministern anser sig stå bakom ekologisk produktion och konsumtion. Det har tidigare inte varit riktigt så enkelt att få landsbygdsministern, som har styrt området , att säga detta. Det känns snarare som att man får dra ur landsbygdsministern någonting positivt om ekologisk mat och ekologisk produktion och konsumtion. Det finns till och med citat som jag har nämnt tidigare när det gäller landsbygdsministern. I säger landsbygdsministern: Det är inte så viktigt för mig om maten är ekologisk, kravmärkt eller rättvisemärkt. Det spelar inte så stor roll. Om detta är ett felaktigt citat tycker jag att det skulle vara viktigt att landsbygdsministern berättade det för kammare och för dem som är intresserade av mer ekologisk mat. För min del finns det flera olika skäl till att vi behöver ha ett djupt genomgripande engagemang för den ekologiska maten. Det handlar naturligtvis om miljöskäl, men vi vet också att allt fler konsumenter bryr sig om vilken mat de lägger på sin tallrik. Man vill ge riktigt bra mat till sina barn, till barnen i förskolan eller till de äldre i äldreomsorgen. Det handlar också om det som jag har ställt frågan om i denna interpellation, nämligen att vi ser att efterfrågan på det ekologiska ökar.