prot · H109117 · 2014-06-02 00:00:00 — Vad det gäller det sista är det just det – det finns tydliga regler, men de följs inte. Det är klart att en bok kanske inte kommer med hela sanningen, men det här är en ganska tydlig granskning av olika polisanmälningar som har gjorts. Man har intervjuat personer – myndighetspersoner – som har medgett att de har varit medvetna om vilka metoder som har använts. Det framkommer också, som justitieministern säger, att har haft invändningar mot verksamheten, men likväl har den fortsatt. Det har inte bara varit något som har uppdagats och sedan avslutats utan något som har fortsatt fram till så sent som . Därför tycker jag fortfarande att det är anmärkningsvärt att justitieministern inte säger sig vilja göra någonting. Det är oerhört allvarligt när man inte kan lita på rättssäkerheten i en stat. Det är tydligt i det här fallet, tycker jag, att det är som att det får fortgå eftersom man anser att klotterproblemen, dem kan man göra lite som man vill med. När det gäller Datainspektionen har man haft problem med att hitta registren eftersom man har varit tvungen att föranmäla besök. Då har registren kanske inte funnits tillgängliga att titta på. Men många har vittnat om att de har blivit fotograferade, och det har även framkommit i polisanmälningar. Det finns också en rad berättelser om att man bara låter brottet begås. Man sitter och spanar och tittar på när det sker. Det har framkommit att det har hänt även när det har varit fråga om lagliga målningar. Graffitimålare har stått och gjort en målning och blivit filmade och fotade av civilklädda väktare. 22 (): Interpellanten säger att det är anmärkningsvärt att ministern inte vill göra någonting. Låt mig säga så här: Jag gör någonting . Det är mitt ansvar att säkerställa att tillsynsmyndigheter och andra ser till att regler följs. Det är också det som sker kontinuerligt. Vad jag däremot säger i mitt svar är att jag inte har för avsikt att vidta några nya åtgärder med anledning av interpellationen. Det är ju viss skillnad. Jag har försökt beskriva att man har följt upp de anmälningar som har kommit in och att de prövas på ett sakligt sätt. Det är viktigt. säger att myndighetspersoner angett att de vet att saker inte har skötts enligt reglerna. Jag blir ju väldigt bekymrad om vi har myndighetspersoner som i så fall inte har sett till att en anmälan har gått vidare eller påtalat den typen av missförhållanden. Det är naturligtvis väldigt viktigt. Anonyma källor som man inte vet vilka de är kan man inte göra så mycket åt. Det är vars och ens rätt att berätta någonting. Men det är oerhört viktigt att de som arbetar på tillsynsmyndigheter och på annat håll faktiskt anmäler till rätt instans om saker inte sköts enligt reglerna. Jag vill också säga att Datainspektionen har ingripit i ärenden tidigare. Som ett exempel fick 2003 en polisanmälan på sig på grund av att Datainspektionen agerade eftersom företaget hade registrerat just klottrare. Datainspektionen konstaterade också 2006 att hade brutit mot personuppgiftslagen genom att enskilda väktare hade fotograferat personer. Man agerar alltså. Jag konstaterar: Vi har regler, de ska följas och de myndigheter som är satta att följa upp ansvaret ska se till att så sker. Min uppgift – och jag kommer att se till att den fungerar – är att säkerställa att myndigheterna tar det ansvaret. Om de inte skulle göra det på ett sakligt och rättssäkert sätt, då skulle jag vidta åtgärder. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2013/14:400 om tryckerimomsen 23 Finansminister (M): har frågat mig på vilket sätt jag avser att agera för att säkerställa att svenska företag inte tvingas gå i konkurs eller förlorar respekten för det svenska momssystemet med anledning av agerande i samband med tryckerimomsen. Det är viktigt att komma ihåg att det är och domstolarnas uppgift att tillämpa skattelagstiftningen och tolka praxis. har i sitt ställningstagande redogjort för sin uppfattning när det gäller moms vid framställningen av tryckta produkter. Ställningstagandet innebär att vissa tillhandahållanden av tryckerier som tidigare betraktats som tjänster i stället ska ses som varuleveranser med följd att den lägre skattesatsen är tillämplig. Tryckerierna har då vänt sig till för att få tillbaka den moms som de har betalat in för mycket. I samband med att momsen har återbetalats har verket justerat avdragen för moms som gjorts av kunderna till tryckerierna. Det pågår fortfarande processer i domstolarna om verkets beslut att justera avdragen. har dock i vissa fall bedömt att kan justera avdragen för moms som tryckeriernas kunder har gjort. Kunderna måste därför i dessa fall minska de gjorda avdragen för ingående moms. Om tryckeriet ska betala tillbaka det belopp kunden betalat för mycket i moms är en fråga mellan tryckeriet och kunden. Regeringen föreslog att det ska krävas att ett företag utfärdar kreditfaktura till sin kund för att ska betala tillbaka moms. Jag avser inte att vidta några åtgärder med anledning av den uppkomna situationen. 24 (MP): Tack för svaret, finansministern! Jag kan börja med att säga att jag inte anser att någon formellt har gjort direkt fel i denna fråga. Alla, både och andra parter, har hanterat den enligt regelboken. Problemet är att de som kommer i kläm är tryckerikunder och svenska förlag. I har vi ett system där företagen i betalningskedjan hanterar momsen åt staten för att sedan betala in den till i slutändan. Det som har hänt är att tryckerierna har fått tillbaka momsinbetalningar från eftersom man, som finansministern också påpekade, har sänkt momsen. De förlag som har dragit av momsbetalningar i sin momsdeklaration blir då tvingade att betala mer moms till . Det är tryckerierna som har fått tillbaka pengar, men dessa pengar borde egentligen ha hamnat hos deras kunder. Jag menar att borde ha ett ansvar för dessa betalningar. säger att tryckerierna ska betala vidare pengarna till sina kunder, men riktigt så fungerar inte det svenska skattesystemet. Det fungerar inte så att olika parter skickar pengar mellan varandra, utan det är som har högsta ansvar för detta. Det är väldigt viktigt att staten tar ansvar för denna hantering. Vad som är på gång är ju att många förlag – bokförlag, tidskriftsförlag och andra tryckerikunder, framför allt företag – drabbas av väldigt höga kostnader som de inte kan hantera. De har inte dessa pengar, och det är inte de som har gjort fel. Trots att de har gjort allt rätt enligt gällande regler tvingas de till konkursens brant. Detta hotar jobb. Det hotar företag, som kanske måste gå i konkurs och säga upp sina medarbetare för att de har gjort rätt. De har gjort rätt rent formellt. De har gjort allt enligt regelboken, men under resans gång har reglerna ändrats. Det är inte företagen som ska bära ansvaret när regelboken har ändrats. Det borde vara staten som tar det ansvaret när regelverket ändras under resans gång. Detta hotar arbetsplatser och företag, som hamnar i knipa. Jag får mejl från olika förlag som säger: , , får vi betalningsföreläggande, och då måste vi betala in dessa pengar till , men vi har inte dessa pengar. Vi tvingas gå i konkurs om inte något händer. Detta menar jag att det är regeringens ansvar att hantera. 25 Finansminister (M): Vi har fått en situation där ett antal företag upplever att de har fått bekymmer. Det är naturligtvis beklagansvärt, men det innebär inte att det är en naturlig frågeställning för vare sig regering eller riksdag. Det är rätt viktigt att vi reder ut vad det är vi talar om. Vi har haft en normal, domstolsbaserad process enligt de grundlagar och det fördrag vi har för regeringen. har gjort en prövning och kommit fram till ett domslut som innebär att man har fått ompröva hur lagstiftningen ska tolkas. Detta har gjort. Det har prövats i domstol och lett fram till den situation vi är i . Man har gjort avdrag för hos slutkunden när avdraget borde ha varit . Man har alltså gjort ett för stort avdrag, och därför har det uppstått en skattefordran här. kan denna situation inte längre uppkomma, för vi har kreditfakturan som innebär att den som får ut pengar från också måste redovisa hur förloppen ser ut. Då skulle den här situationen aldrig ha kunnat uppkomma. Men det är i grund och botten ingenting som har varit oklart i de olika leden, och det finns inte heller något skäl att tro att rättsläget kommer att ändras genom de prövningar som görs. Man har gjort för stora avdrag på sin momskreditering, och får man återbetala det. Då kan man ställa sig frågan hur man ska tänka kring detta. Vi är i , och här talar vi om vilka riksdags- och regeringsbeslut som bör fattas. Det är inte tänkbart att vi inför en lagstiftning om att staten generellt ska ta ansvar för att korrigera för skatteintäkter när det sker domstolsutslag. Det är inte tänkbart. Då skulle vi hamna i en helt omöjlig sits. Domstolsprocessen har sin ordning, och sedan får det bli rättstillämpning. Man kan inte heller tänka sig att skulle frångå gällande rättspraxis eller gällande regler för att man uppfattar detta som ett särskilt besvärligt fall. Så kan inte en myndighet fungera. Då måste man försöka hitta någon generell regeländring som skulle vara möjlig här. Vi kan inte ha regeländringen att om ett bolag riskerar att gå i konkurs ska vi ändra tillämpningen av skattelagstiftningen. Då hamnar vi i en situation som inte fungerar. Vi är i en beklagansvärd situation som är betungande för företagen, men om man inte kan hitta ett generellt förslag till regeländring här som man också är beredd att stå för i andra fall som är likadana är det inte möjligt att åtgärda. Man kan inte säga att staten alltid ska bära de ekonomiska konsekvenserna av domstolsutslag i skatterätt. Det går helt enkelt inte. Det är inte en rimlig princip. Vi har aldrig haft den, och vi kommer heller aldrig att få den i svensk lagstiftning. Detta må vara beklagansvärt, men det finns ingen rättsosäkerhet här. Det är ingen som har gjort fel i processen. Alla olika institutioner har uppfyllt sin plikt i enlighet med svensk grundlag och EU-författningen. Då hamnar vi tyvärr i den här sitsen. 26 (MP): Jag är helt överens med finansministern om att alla har gjort rätt. Man har följt regelboken från början till slut. Alla parter har gjort rätt. Men under resans gång har hela regelboken ändrats. Detta är svårt. Hur hanterar man en process där alla gör rätt men något ändras i färdplanen under vägens gång och företag riskerar att gå i konkurs, liv slås i spillror och människor förlorar jobben? Vem bär ansvaret? Är det , som ju har gjort rätt? Är det företagarna, som också har gjort rätt? Vem är det? Detta kallas vanligtvis moment 22. Jag har för mig att det var en amerikansk film som handlade om att alla gjorde rätt, och därmed gjorde ingen någonting, och sedan blev det bara kaos. Regeringen, anser jag, har ett övergripande ansvar för att hitta vägar att lösa denna situation. Jag kan inte säga vilken väg det är. Jag sitter inte i regeringen. Jag är inte minister. Men har ett ansvar för att hitta lösningar här. Finansministern säger att detta är beklagansvärt men inte möjligt att ordna. Vi kan vara överens om att det är beklagansvärt. Men ska vi bara stillatigande sitta och titta på medan jobb går till spillo på grund av att formalia inte kan hantera verkligheten? Det handlar om förlag och tryckerikunder som helt korrekt har dragit av 25 procents moms i sin momsdeklaration. Dessa har sedan ändrats till . av deras momskostnader ska betalas tillbaka till . De har dragit av för mycket. De har dock , helt enligt regelboken, betalat ut till tryckerierna. Pengarna finns alltså på fel plats. är det formellt korrekt av att betala dessa tillbaka till tryckerierna, men problemet kvarstår: De som ska betala dessa pengar till – momshanteringen ska egentligen inte kosta företag någonting, för de utför en tjänst åt svenska staten i momshanteringsskedet – ska nu betala en summa som är så stor att de hotas av konkurs, vilket hotar svenska arbetsplatser. Det här är inte en ansvarsfull hantering. Det är en katastrofal hantering. krockar med verkligheten. Alla har gjort rätt på detta sätt. Ändå tvingas vi se att jobb hotas och företag slås i spillror. Då menar jag att regeringen har ett ansvar att lösa denna situation. 27 (FP): Efter två inlägg avvaktar jag med spänning hans förslag på vad man ska göra. Hitintills har vi inte hört någonting annat än att det är bekymmersamt, precis som statsrådet säger. Jag håller med om det. Denna dom handlar inte om ändrade regler utan om tillämpningen. Den har ställt till med mycket bryderi hos många momsinbetalare genom krav. Det handlar kanske om . Vi som är inblandade i det här ser verkningar av detta på många olika sätt. Jag skulle vilja ta upp två andra trådar i sammanhanget som mer handlar om det strukturella. Det ena är den långa tid som har gått. Utan att det egentligen har varit fråga om skatteplanering har många aktörer betalat enligt bestämmelser som de trodde gällde och som upphävs. Det handlar om i storleksordningen 10–. Som statsrådet säger ändrade regeringen –2008 på en del andra förutsättningar när det gäller kreditfakturor till kunder. Många har alltså handlat i god tro i den här frågan. De drabbas , precis som säger, av ganska stora kostnader som de inte har förutsett. Det är det ena. Att det har varit så här är ett bekymmer. Det har lagrats mycket pengar. Man kan fråga om det ska finnas preskriptionstider i sådana här sammanhang. Det är det ena jag skulle vilja fråga om. Det andra är ännu mer grundläggande. Det handlar om att vi har ett system som efter 1991, då vi hade en enda momssats, har perforerats. Vi har väldigt många olika momssatser . Det är undantag på undantag. Här handlar det också om ett undantag. Detta gör att man alltid måste fundera på hur själva momssystemet ska vara utformat. Ministären tillsatte – det tyckte jag var klokt – en utredning, och betänkandet kom ungefär 2005. Utredningen gjordes av överdirektören . Han diskuterade hur hög momsen skulle vara i genomsnitt om man tog bort alla de undantag som fanns och hade införts av olika regeringar – vi hade infört det för mat och en massa olika saker. Då var den inte längre . Om alla skulle betala lika mycket för mat, blöjor, bensin och vad det nu kan vara skulle den effektiva momssatsen vara . Det säger någonting om att vi genom en massa undantag i momsreglerna har skapat egna problem. Det är det som har grundlagt detta. De olika momssatserna och frågan om vad som ska vara tillhandahållande av tjänst eller varuleverans gör att vi har fått den här, som statsrådet säger, mycket beklagansvärda situationen. 28 Finansminister (M): Vi förefaller alla vara överens om att det i grund och botten finns en beklagansvärd situation här. Men vi arbetar i en rättsstat, och rättsstatens grundpelare är att vi har domstolar som tillämpar lagar och att den lagtillämpningen inte sker i kammare och inte av statsråd eller av regeringen. Och vi har generellt sett väldigt få undantag där man kan frångå de rättsprocesser som gäller. Jag kan inte heller se att det finns något sådant förslag som eller någon annan har tagit upp. Man kan inte ha en lagstiftning som innebär att regeringen, om det är behjärtansvärt eller hotar att leda till konkurs, ska frångå skattelagstiftningen. Jag får nog bara påpeka att de allra flesta konkurser i är föranledda av att man inte har fullgjort sina förpliktelser mot . Det är alltid beklagansvärt, men ska vi få in våra skatteintäkter och klara våra välfärdsåtaganden är det nog den ordning man ska ha. Jag tror inte att vi kan ha en ordning där regeringen, på veckobasis, ska pröva alla fall där man anser att det är nödvändigt att rädda ett företag från konkurs. I varje enskilt fall kommer det att vara behjärtansvärt och beklagansvärt. Och i många fall beror detta inte på att företagen har gjort fel. Jag tror inte heller att man kan införa regler där vi får ett statligt ansvar för retroaktivitet i domstolsprövningar. Det går helt enkelt inte att överblicka vad det skulle få för konsekvenser. Skulle man ens överväga det skulle man behöva göra en väldigt grundlig genomgång av detta. Och jag har följaktligen svårt att se att det skulle påverka de fall som är på väg att avgöras. Jag kan inte heller se att det i grunden finns någon rättsoklarhet här, utan jag tror att vi har en rätt klar bild av hur de här civilrättsliga processerna faller ut. Den här momskedjan håller ihop. har man gjort för stora avdrag, och då har man en skyldighet att betala det. Det är naturligtvis beklagansvärt att detta har gällt , men vi kan inte heller frångå det faktum att det är så här vi vill att ett rättssamhälle ska fungera. Det finns en som prövar de enskilda ländernas beslut, och det finns domstolar i som gör det. Det är den konstitutionella ordning vi har. Jag kan inte se att ens ger en antydan om vad som är vägen framåt. Att vi från regeringens sida skulle ha en allmän överprövning i samband med konkurser tror jag helt enkelt skulle vara otänkbart. Att vi skulle ha en ordning där staten varje gång vi får förändringar i domstolar i förhållande till rättspraxis skulle ta på sig det ekonomiska ansvaret tror jag också är helt orimligt. Jag har också svårt att se att det är möjligt att vi skulle ha en generell tidsgräns bakåt i fråga om när staten alltid tar på sig ansvaret. I alla de tre fallen skulle vi vara tvungna att göra väldigt grundliga utredningar och helt enkelt överväga vad vi ska landa i. Och tror jag att de allra flesta av de här fallen redan kommer att vara avgjorda rent civilrättsligt. Det må vara så att har en önskan om att regeringen skulle kunna åtgärda allt som är beklagansvärt. Det är en ambition man naturligtvis kan dela när det är beklagansvärda fall. Men då måste nog även hjälpa till med att peka ut någon typ av riktning och något som skulle ha möjlighet att ha effekt i de här fallen. 29 (MP): Jag håller med finansministern om allting han sade i föregående inlägg, förutom att jag menar att regeringen måste ta ett ansvar. Vi befinner oss nästan i en Kafkasituation. Alla som har läst Processen av vet ungefär vad jag menar. Alla gör rätt. Ändå blir den enskilda lilla människan drabbad, och ingen tar ansvar för detta. Alla gör rätt. Alla har gjort rätt hela vägen: och företagen. Ändå drabbas den enskilda människan, och ändå försvinner jobb i . När alla gör rätt och det ändå blir fel menar jag att det är regeringens ansvar. Jag pratar inte om ändringar i lag. Jag pratar inte om konstanta ändringar eller någonting sådant. För jag menar att systemet egentligen fungerar. Men någon måste ta ansvar för detta, och då menar jag att det är regeringen och finansministern som har det yttersta ansvaret. Jag kan tänka fritt. Jag har inget ansvar för vad gör. Men en möjlighet vore om skulle bevilja alla företag, förlag eller andra kunder, som är drabbade av detta anstånd med momsinbetalningar tills processen är avslutad. Jag kan inte bestämma – och det kan inte finansministern heller – vad ska göra. Men jag menar att när ingen kan utkrävas ansvar för detta är det regeringen och finansministern som måste ta detta ansvar. Annars hamnar vi i en situation där människor tappar tilltron till samhället, staten, regeringen och de processer som finns. Det är farligt när det finns ett skattesystem där företagen på ett kostnadsneutralt sätt redovisar skatteintäkterna till staten och gör vårt samhälle en tjänst, som de inte ens får betalt för. 30 Finansminister (M): Debatten har landat i att det är alldeles tydligt att det råder en beklagansvärd situation. Det är också lika tydligt av debatten att det inte finns någon lösning på situationen. Det antyder skulle vara lösningen med en generell regel – det vill säga att regeringen ålägger att i vissa fall frångå rättsregler på grund av att något är beklagansvärt, att det är fråga om en särskilt viktig verksamhet eller att jobb hotas – tror jag själv inser inte kan tillämpas. Regeringens och uppgift är att stifta generella lagar som kan tillämpas på alla de fall som uppkommer. En tänkbar utväg skulle alltså finnas i någon regel som jag inte ser en möjlighet att använda. Detta är beklagansvärt, men vi ska inte skapa en bild av att det finns en väg att hantera frågan. Det är inte heller tänkbart att gör egna rättstillämpningar vid sidan av domstolsväsendet bara därför att det har förekommit en mediedebatt om frågorna. inser nog att det inte är en rimlig ordning. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2013/14:462 om tonnageskatt eller utflaggning 31 Finansminister (M): har frågat mig om när en tonnageskatt för svensk sjöfart ska införas. Regeringens målsättning är att ska ha en konkurrenskraftig sjöfartsnäring. Frågan om införande av en tonnageskatt i har tidigare utretts av . Vid beredningen av utredningens förslag har det framkommit att både utredningens analys och de förslag som har lagts fram med grund i analysen är bristfälliga. Beslutsunderlaget och utredningens förslag bedöms därför inte kunna ligga till grund för lagstiftning. Det är därför nödvändigt att frågan om tonnageskatt utreds igen. Regeringen har därför beslutat om direktiv till en utredning med uppdrag att analysera möjligheterna att införa ett system med tonnageskatt i . Frågan ska utredas ur ett bredare perspektiv. Utredningen ska även se över de befintliga stöden för sjöfartsnäringen. En utgångspunkt för utredningens uppdrag är dock att sjöfartsstöden i grunden ska vara oförändrade. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . 32 (S): Anledningen till att jag återigen väcker en interpellation om tonnageskatten är att jag har debatterat frågan om tonnageskatt vid ett antal tillfällen med finansministern. Socialdemokraterna och jag har bestämt hävdat att det är oerhört viktigt att tonnageskatt införs i så att fler svenska fartyg inflaggas i landet. Sedan det blev en borgerlig regering har utvecklingen gått i rakt motsatt riktning. Ungefär halva handelsflottan har flaggats ut, och 5 000 jobb har gått förlorade . Regeringen har hävdat att branschen har tillräckligt med stöd och att det därför inte krävs några ytterligare åtgärder. Rederinäringen har sett sig om i och noterat att alla andra EU-länder med sjöfart har tonnageskatt. Därmed har rederinäringen flaggat ut till andra länder i , inte minst till våra grannländer. Konsekvenserna av den förda politiken har blivit ännu värre, nämligen att det maritima klustret har fått sig en allvarlig knäck – inte minst i . , ett holländskt bolag som bedriver reparationsvarv på många ställen i , har beslutat sig för att lägga ned Cityvarvet. Skälet till det är att den svenska sjöfartsmarknaden är för dålig. Det är oerhört allvarligt. Det handlar om en stor arbetsplats. Det är ett varv med två reparationsdockor och fyra kajer. var 140 personer anställda. Därutöver fanns många i servicenäringen som var beroende av Cityvarvet. varslades 53 personer. Beslut att lägga ned varvet fattades . Det rör sig om 70 anställda, och därutöver berörs ett par hundra arbetstillfällen bland underleverantörer. Det är en stor arbetsplats med stor betydelse för sysselsättningen i . Nedläggningen innebär också att största hamn i fortsättningen inte har ett reparationsvarv. Vad får det för konsekvenser för en fortsatt utflaggning till andra nordiska länder som har reparationsvarv? Rederierna vill gärna ha ett varv där de kan reparera sina fartyg vid anlöp. När de inte kan göra så längre är frågan vad det får för konsekvenser. Ingen kan svara på den frågan . Det enda jag vet efter att ha besökt Cityvarvet är att det pågår diskussioner och att det finns intressenter som vill ta över reparationsvarvet. Det är bland annat därför det är oerhört viktigt med ett kraftfullt uttalande från regeringen om att nu äntligen införa tonnageskatt i . Den utredning som finansministern hänvisar till är en enmansutredning där vi inte har någon som helst insyn i framskridandet av arbetet.