prot · H10970 · 2014-02-19 00:00:00 — Det är min bestämda uppfattning att de förslag som Socialdemokraterna lagt fram tyvärr snarare är ett uttryck för ökad protektionism och en vilja att stänga gränserna. Retoriken liknar ibland ett annat partis. Detta vänder jag mig kraftigt emot. Mitt och alternativ är en skattemyndighet som prioriterar kontroll av branscher med stora problem. Tyvärr är skogsnäringen en bransch som är lite extra utsatt, precis som till exempel hotell- och restaurangnäringen. Vi är absolut öppna för justeringar av den arbetskraftsinvandringsreform som vi har genomfört. Det kan bli ännu mycket bättre. Vi har gjort en del justeringar, och mer kan säkert göras. Men för mig är det jätteviktigt att stå upp för öppna gränser. För mig är det lika självklart att några kan komma från och jobba i som att svenska ungdomar söker lyckan i eller . 230 (MP) replik: Jag tänkte att vi skulle prata lite om lagar och regler. Långt innan jag och kom in i politiken fanns det politiker som tyckte att de visste bättre än den enskilda skogsägaren hur denna skulle sköta sin skog för att få en så lönsam skog som möjligt. Det tycker inte jag är politikens roll. Jag tycker att den enskilda skogsägaren ska få utforma sitt skogsbruk utifrån sina mål för ägandet. Det kanske inte ens är högsta lönsamhet som är målet. Men om det är det ska man kunna välja de metoder man tror på, under förutsättning att man inte skadar miljön på ett orimligt sätt. Det är ungefär samma regler som vi har för andra verksamheter. Det är ingen som talar om för någon hur man ska tillverka skor. Däremot finns det vissa regler för vad man får släppa ut i luft och vatten och så vidare. Jag tycker att det är en ganska rimlig princip också inom skogspolitiken. Vi sätter upp ramar för de miljömässiga kraven och lämnar i övrigt stor frihet åt skogsägaren. Jag undrar vad i det här resonemanget det egentligen är som vänder sig emot. företräder ett parti som annars brukar prata ganska mycket om lag, rätt, fängelsestraff och sådana saker. Hur kommer det sig att det just på skogsområdet inte ska finnas några straff om någon gör fel? Man ska helst inte ha några regler heller, låter det som . kanske jag hårdrar det lite. Men det här är inte bara en akademisk fråga. Vi ser i uppföljningar att det är många avverkningar som inte lever upp till lagens krav. Då tycker jag inte att det är konstigt om man från politiken, utan att vilja ta till kommunism och sådana saker, vill ha vissa regler samt sanktioner mot dem som inte följer dem, på skogspolitikens område precis som på andra områden. 231 (M) replik: När man hör låter det som att bara vill göra lite småjusteringar här och där i lagstiftningen. Men sanningen är att man vill göra enorma inskränkningar i brukanderätten. Man har till exempel synpunkter i detalj på hur skyddszonerna intill vatten ska se ut. Man vill också införa restriktioner för brukandet av tätortsnära skog, som utgör en miljon hektar. Man får fundera på vad det får för konsekvenser. Min uppfattning är att vi har en lagstiftning. Det är inte carte i skogen, utan vi har en ram som vi har beslutat om här i . Vi ger skogsägarna frihet att navigera inom den ramen och utforma sitt brukande efter sina målsättningar. De målsättningarna kan skilja sig åt, precis som nämner. Någon har ekonomin som det absolut främsta målet. Någon är jaktintresserad och bedriver en skötsel för att maximera möjligheterna till jakt. Någon annan tycker att det viktigaste är att bruka skogen så att trakterna kring där man bor är estetiskt tilltalande, att man har bra möjligheter till svampplockning eller vad det nu kan vara. Min uppfattning är att den svenska modellen med frihet under ansvar har tjänat oss väl. Den har levererat stora förbättringar när det gäller miljöhänsyn, och det är en modell som tar oss närmare våra miljökvalitetsmål. Jag är tveksam till att man då ska bryta ett vinnande koncept. 232 (MP) replik: Det är inte alla som tycker att det vinnande konceptet har tagit oss hela vägen i mål. säger att vi inte kommer att klara miljömålet Levande skogar med nuvarande politik, och man säger att miljöhänsynen inte är tillräckligt god i skogen så som det är . Det har diskuterats om de exakta siffrorna i polytaxinventeringar är pålitliga. Men de kommer ändå fram till att runt en tredjedel av avverkningarna inte klarar kraven. Även om det nu inte är exakt en tredjedel är det en tillräckligt stor siffra för att man ska fundera på om vi behöver göra någonting mer. Frågan är om vi bara lite allmänt ska säga åt skogsägarna att vara snälla mot skogen och sedan lämna stor frihet. Det skulle man kunna göra om man tänker att man heller inte ska ha några som helst sanktioner för den tredjedel eller där i krokarna som inte gör som de ska. Men om man ändå tycker att det är rimligt att det finns sanktioner mot den som bryter mot lagen måste man för rättssäkerhetens skull ändå vara lite tydligare med vad det innebär att vara snäll mot miljön. Det är därför som man kan behöva precisera lite tydligare: Vad innebär det för hänsyn mot vatten, körskador, hänsynskrävande biotoper och så vidare? Man kan behöva vara tydligare med att spalta upp vad som förväntas av en skogsägare. Det ger också en tydlighet för den enskilda skogsägaren. Varje skog är unik. Där hamnar man i en svår balansgång som lagstiftare och reglerare. Det handlar om hur man kan ge tydliga besked om vad som ska göras utan att hamna i någon sorts detaljreglering som blir oöversättbar till just min unika skog som ser ut på det här sättet. Jag tänker egentligen fråga: Hur ser på detta? Har du den enkla lösningen, eller är det bara att luta sig tillbaka och tycka att det nog är ganska bra som det är? 233 (M) replik: Nej, jag har inga enkla lösningar, av den enkla anledningen att det inte finns några. Skogen är väldigt komplex. Det är stora arealer. Vi talar om 330 000 skogsägare. Vi har stora skogsägare, och vi har små skogsägare. Vi har skog intill vatten, och vi har skog intill tätorter. Vi har blandskogar, och vi har skogar som är typiska contortaplanteringar. Det finns väldigt stor mångfald i skogen. Därför finns det inga enkla lösningar. Jag ska komma med ett litet avslöjande här i kammardebatten, om fru talmannen tillåter. Omloppstiderna i skogen är väldigt långa. Förändringar i skogen tar väldigt . Faktum är att den största delen av den svenska skogen kanske inte ens har blivit påverkad av den skogsvårdslag som vi har . Den beslutades och trädde i kraft . Det är inte så att varje skogsägare är ute och påtar i sin skog . Man gör en gallring, och sedan återkommer man kanske 25–och gör en ny gallring. Sedan går det ett antal decennier till, och så gör man en slutavverkning. Det är det typiska trakthyggesbruket. Många har inte gjort en gallring eller slutavverkning som har påverkats av den nuvarande skogsvårdslagen. Då tycker jag att man ska vara försiktig med att döma ut den. Jag tror att det behövs förändringar i den. Det har Miljömålsberedningen föreslagit. Några konkreta förändringar berättade jag om i mitt anförande, till exempel förstärkt tillsyn. Jag tycker att modellen med frihet under ansvar är viktig, och då måste man ha en välfungerande tillsyn. Där behöver vi bli bättre. behöver prioritera hårdare. Jag är också beredd att titta över påföljder och annat som kanske gör att polisen och åklagare skulle prioritera brott mot skogsvårdslagen i något större utsträckning. 234 (FP): Vi har återigen ett betänkande som omfattar ett område som vi kommer att få återkomma till . Skogspolitiken kommer att inrymmas under propositionen och betänkandet Biologisk mångfald ochekosystemtjänster. Därför kommer jag, fru talman, att hänvisa till detta framöver. Vad gäller skogsskydd slås det fast också i årets budgetproposition att regeringen har en tydlig ambition att skyddsvärda skogar inte skall avverkas utan skyddas som formellt skyddad skog eller frivilligt avsatta skogar. har ofta lyft fram att vi tack vare många familjeskogsbrukare har bevarat såväl ekosystemtjänster som den biologiska mångfalden. Många privatskogsägare har ett långsiktigt syfte med sitt ägande, som i mångt och mycket handlar om att de vill efterlämna någonting till kommande generationer. Det handlar om ett förvaltande. Att utan krav på ersättning avstå av den produktiva skogen är imponerande. Det har betydelse för att vi ska kunna klara av att uppnå miljökvalitetsmålet Levande skogar och också våra mål för internationella åtaganden. Men det ska medges att det är nödvändigt att transparensen kring de frivilliga avsättningarna förbättras. har i många sammanhang lyft fram det statliga skogsinnehavet där vi har velat ställa högre krav på att bland annat utnyttja innehav ännu mer både som utbytesskog och som avsättning för att särskilt förstärka ekosystemen och bevara till exempel de viktiga ädellövskogarna i . Vi var mycket nöjda över den trepartsöverenskommelse som slöts under dåvarande miljöminister ministerperiod där Sveaskogsinnehav skulle kunna nyttjas just som utbytesskog. Men vi är något mindre nöjda över utfallet. Enligt beror den dåliga måluppfyllelsen bland annat på bolagens krav men också på restriktiva policy. Här borde finnas en förbättringspotential men också en insikt från regeringen att medel för skötselåtgärder är viktiga då skötselåtgärder medför stor miljönytta. Här handlar det om både och. I samband med arbetet med skogsavsnittet i Miljömålsberedningen togs alternativa skogsbruksmetoder upp. Jag är nöjd med att denna fråga allteftersom möttes av allt mer och mer positiva attityder från såväl skogsbolag som . Att rådgivningen utvecklats till att också omfatta alternativa skogsbruksmetoder känns bra, riktigt bra. Det ökar mångfalden, friheten och också friluftslivets möjligheter att nyttja skog och mark. I övrigt anser att det är viktigt med en förtydligad skogsvårdslag. Det ökar tryggheten för såväl skogsägaren som samhället i övrigt. Vi är också nöjda med att kopplingen mellan förvaltarskap och äganderätt förstärks. Avslutningsvis vill jag lyfta fram ytterligare en fråga som ofta har tagit upp. Det handlar om skogens vatten. Den så kallade gav vid handen att det innebär stor negativ påverkan på miljön i mark och vatten om man inte tar väsentlig hänsyn till vattendrag och diken. Läckage av tungmetaller och näringsämnen är förödande. Arbetet med denna fråga pågår just nu i Miljömålsberedningen. För att på ett klokt sätt kunna lyfta fram den potential som skogen rymmer, där skogens bidrag till bnp och arbetstillfällen är betydande och där energi, klimat, miljö och turism är några områden som skogen också rymmer, är det viktigt att ta ett helhetsgrepp. Det kommer att kunna ske genom införandet av ett nationellt skogsprogram. Så var det sagt – det är något som regeringen har tagit fasta på. I det arbetet kan strategier tas fram som gynnar en hög och stabil tillväxt, utveckling av alternativa skogsbruksmetoder, ännu effektivare och funktionellare miljöhänsyn där man beaktar skogens sociala värden, en ökad mångfald genom mer lövskogsinblandning och slutligen – inte minst viktigt – en gemensam målbild för vad god miljöhänsyn är. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga yrkanden. 235 (C): Vi debatterar miljö- och jordbruksutskottets betänkande 12, Skogspolitik. Det behandlar, som sagts, 37 motionsyrkanden om skogspolitik från allmänna motionsperioden . Samtliga yrkanden avstyrks. Parallellt med behandling av motionerna bereder regeringen en proposition om biologisk mångfald. Propositionen baseras bland annat på ett betänkande från Miljömålsberedningen som lades fram . Det är , snart två. Miljömålsberedningen presenterade vad jag tycker är ett väl avvägt förslag, och jag ser fram emot ett lika väl avvägt förslag från regeringen. Denna avvägning är nödvändig, fru talman. Den finns redan i skogsvårdslagen. finns det två parallella mål, dels ett produktionsmål, som fanns , dels ett miljömål. Det är sedan, och precis som har framfört här i talarstolen i debatten har vi ännu inte sett det fulla resultatet av de två parallella målen. Vi bygger nämligen in miljövärden i den generella hänsyn som är en del av miljömålet. En viktig utgångspunkt i skogspolitiken är den grundlagsskyddade äganderätten. Äganderätten begränsar hur stora värden en markägare kan tvingas avstå från genom krav på miljöhänsyn, den så kallade intrångsbegränsningen. En annan viktig utgångspunkt, som egentligen bygger vidare på och utgår från äganderätten, är att skogspolitiken bygger på frihet under ansvar. För att uppnå de miljökvalitetsmål som satt upp måste vi jobba längs flera spår. Det handlar om traditionellt områdesskydd: att göra reservat och avsättningar av mark eller också lösa in mark eller skapa och teckna så kallade naturvårdsavtal med markägare. Markägaren behåller då sin mark men får ett långsiktigt avtal och ett uppdrag att mot ersättning sköta marken på ett speciellt sätt. Generell hänsyn i skogsbruket, som jag nämnde, är en annan viktig del – att till exempel lämna kvar död ved när man gör en skogsbruksåtgärd. Och inte minst viktigt är det tredje: frivilligt skydd – avsättningar av skyddsvärda områden som man inte får ersättning för. Där finns ändå ett mervärde, till exempel inom ramen för att man certifierar sitt skogsbruk. Då kan man få ett mervärde när man sedan säljer sin skogsråvara. Alla dessa tre delar är viktiga och behöver utvecklas. Som jag sade är det viktigt att ha en balans. I det sammanhanget vill jag understryka detta att verkligen uppskatta det frivilliga skyddet, för det är en del i det så kallade sektorsansvaret. Där säger regeringen och Miljömålsberedningen att vi behöver tydliga lagregleringar och att det frivilliga sektorsansvaret är helt nödvändigt för att nå miljömålen. Det är viktigt med tydliga regler om vad staten förväntar sig av en skogsägare. Det är också viktigt att regelverket inte är för detaljerat, för det ska fungera i praktiken. Det ska inte bara vara ett snyggt regelverk som ser bra ut på papperet, utan det ska fungera praktiskt. Skog ser olika ut. Vi har olika naturgivna förutsättningar, och därmed ser skogsvårdsåtgärderna olika ut. Det ska vara möjligt att anpassa dem efter de naturgivna förutsättningarna. En del av mitt arbete i Miljömålsberedningen, där jag sitter som ledamot, var initialt väldigt fokuserat på trakthyggesbruk respektive kontinuitetsskogsbruk. Det var en stor fråga. Vi hade ett kunskapsseminarium, och det är bra. Kunskap gör att man inte kan gena så mycket i kurvorna. Det är en viktig grej. Vi hade kunskapsseminariet inom ramen för Miljömålsberedningen. var det ingen hejd på vad kontinuitetsskogsbruk skulle kunna bidra till, till exempel biologisk mångfald och ett ökat klimatperspektiv. Men vid kunskapsseminariet kom det fram att vi inte vet tillräckligt mycket. Man kan konstatera att kontinuitetsskogsbruk har en klar fördel för biologisk mångfald, men när det gäller klimatperspektivet vet man inte. Miljömålsberedningen konstaterade också att det inte finns något i skogsvårdslagen som kräver avverkning av skog. Men när man avverkar skog ställer lagen upp ett antal tydliga villkor som ska vara uppfyllda. De viktigaste bestämmelserna finns i 5, 6 och 10 § i skogsvårdslagen. Det är bestämmelser som syftar till att säkerställa att skogsmarkens virkesproducerande förmåga tas till vara samt att förhindra exploaterande skogsbruk. Det brukar ibland nämnas att den enda gången en skogsägare har blivit dömd för något är när man inte har fått bedriva kontinuitetsskogsbruk. Det som hände var att en skogsägare ville hugga så hårt att skogsvårdslagens bestämmelser om att det var dags att plantera skulle ha trätt in. Det var vad som hände. En del i tanken med kontinuitetsskogsbruk är att det ska vara en självföryngring. Men man högg så hårt och det var så glest mellan träden, helt enkelt, att det var dags att återplantera. Det ville inte skogsägaren. Det var vad som hände. Därför är det viktigt att man inte, i tron att man skapar något slags miljövänlig sak, egentligen har skogsbruksåtgärder som underlättar ett exploaterande skogsbruk som kalhugger. Det är det där gamla – baggböleri och sådant. Det är därför vi har en tydlig reglering av när det är dags att återplantera. Miljömålsberedningen och jag själv är dock väldigt tydliga i att vi behöver ha en mångfald i ett variationsrikt skogsbruk, och beredningen har föreslagit etappmål som säkerställer ett sådant skogsbruk. Det finns inget i skogsvårdslagen som hindrar detta, men vi pekar på att det finns behov av att se över föreskrifter och allmänna råd i syfte att tydliggöra möjligheterna att använda alternativa brukningsmetoder, till exempel trakthyggesbruk. Detta ska tydliggöras, och sedan – som jag var inne på – tydde kunskapsseminariet på att det finns kunskapsluckor som behöver täppas igen genom forskning. Det behöver också utvecklas rådgivning. Som var inne på: Jag som skogsägare kan ha olika ambitioner med min skog. Då ska rådgivningen kunna matcha det. Rådgivningen ska inte vara inriktad på maximal ekonomisk avkastning, om jag vill bruka min skog utifrån miljömässiga värden eller sociala värden. Det är viktigt att det kan säkerställas i rådgivningen. Sedan kan man, fru talman, titta på reservationerna i betänkandet. Jag tror att det är i reservation 5 som föreslår att man ska sätta upp mål för arealen kalhyggesfritt skogsbruk. Jag tror att det viktiga är att visa på möjligheterna till ett variationsrikt skogsbruk. Jag vet inte om tänker sig någon särskild ersättning för att man ska bedriva ett kontinuitetsskogsbruk, men jag tror att det skulle vara dåligt använda pengar. Det skulle vara bättre att använda pengarna för att till exempel göra naturvårdsavtal. Det blir bättre effekt i biologisk mångfald och tydligare regelverk. Däremot, fru talman, var representant i sitt anförande inne på att det finns stora möjligheter att utveckla skogens användning för naturturism. Det håller jag helt och hållet med om. Däremot tycker jag att det är viktigt att understryka en grundläggande skillnad mellan min och hållning när det gäller äganderätten. Om jag bedriver naturturism på min egen mark är det okej, för jag har den möjligheten. Men på låter det som om det ska vara upp till en naturentreprenör att driva verksamhet på någon annans mark som något slags fri dragningsrätt, och då är jag inte med längre. Då kommer vi in på en diskussion om allemansrätten som jag tror att det är viktigt att ta. Om jag ska bedriva kommersiell verksamhet, naturturism, på någon annans mark tycker jag att anständigheten kräver att jag har något slags avtal med markägaren. Allemansrätten är något mycket svenskt – den finns i hjärtat på oss alla – och den ska vi vårda. Men det finns en diskussion om att den utnyttjas i kommersiella syften. Den diskussionen behöver vi ta, så att vi inte får en backlash och markägare kraftigt börjar sätta sig emot användning av deras mark för den vanliga allemansrätten. Den diskussionen är mycket viktig att ta. Jag hoppas, fru talman, att diskussionen om att värna allemansrätten blir en naturlig del i processen att ta fram ett nationellt skogspolitiskt program. Jag tror att den hör hemma precis där. Alla har ett förhållande till skogen. Vi ska kunna utnyttja skogen och använda den på olika sätt. Min erfarenhet från arbetet i Miljömålsberedningen är att det finns starka motsättningar mellan olika intressen, markägare å ena sidan och miljöorganisationer å andra sidan, när det gäller skogen. Verklighetsbeskrivningen är helt väsensskild. Som politiker och beslutsfattare däremellan känner man sig ibland som en åsna mellan två hötappar: Försök komma överens! Jag tror att processen för att ta fram ett nationellt skogspolitiskt program kan vara ett bra sätt att tvinga folk att sätta sig vid samma bord och diskutera. Det viktigaste med ett sådant nationellt skogspolitiskt program kanske är att få den dialogen mellan olika intressenter. Avslutningsvis, fru talman: Det finns fantastiska möjligheter med ett hållbart brukande av den svenska skogen. Vi kan ersätta fossila bränslen. Vi kan ersätta fossila råvaror till kemikalier och textilier. Vi har viktiga miljöaspekter att ta vara på. Men just därför krävs det en klok avvägning mellan miljömål i skogen och andra miljömål samt mellan miljömål i skogen och produktionsmål i skogen. Jag ser fram emot regeringens proposition kring biologisk mångfald just därför att jag hoppas och vet rätt säkert att den har just den kloka avvägningen mellan miljömål och produktionsmål. 236 (V) replik: Jag tycker att det var bra att tog upp turismen. Det är åtminstone något som och kan vara överens om när vi pratar skogspolitik, och det är ju bra. Vi vet att besöksnäringen i är en näring som växer och som omsätter mer pengar än bil-, stål- och järnindustrin tillsammans. omsatte den , enligt ny statistik, och vi vet att det är verksamheter som kommer att växa. En stor del av turismen sker ute på landsbygden. Det kan handla om människor som vill paddla kanot, vara på viltsafari, fjällvandra, åka skidor och så vidare. Då är det viktigt att det finns något kvar ute i skogen att se. Beträffande skogen tycker jag att det i debatten finns lite av ett tunnelseende, där det är alldeles för mycket fokus på bara produktion, att man ska ha största möjliga avkastning från skogen, att man ska ha timmer, papper och så vidare. Då får vi också stora arealer med monotona produktionsskogar. vet vi att miljö och produktion enligt skogsvårdslagen ska jämställas. Där har redogjort för Miljömålsberedningens arbete. Det låter som om miljö ska uppvärderas i det framtida skogsbruket. Det tycker jag är bra, men det jag saknar är konkreta förslag som vi kan ta ställning till här och . Vi i har lagt fram ett antal förslag. Men de konkreta förslagen finns faktiskt inte, och vi förlorar tid. utarmas skogen, och det oroar mig. 237 (C) replik: Beträffande de konkreta förslagen: Det finns en proposition som är aviserad, så kommer vi att ha de förslagen på bord för att behandla. Jag kan lugna med det. Jag har respekt för att man i opposition är mycket angelägen. Men det är också lite lättvindigt att slå in öppna dörrar, när man vet att det kommer förslag. Jag refererar som sagt till Miljömålsberedningens förslag och känner att de är väl avvägda. var inne på besöksnäringen. Jag håller helt och hållet med om att den är viktig, och det är viktigt att vi liksom inte sågar av grenen som vi sitter på utan att de naturvärden som besöksnäringen i många fall bygger på kan bevaras. Men då är jag inne på att anständigheten kräver att den som bedriver ekoturism eller naturturism och inte själv är markägare ska ha någon form av avtal med den som är markägare, för då kan markägaren anpassa brukandet av sin skog på ett sätt som passar turistverksamheten. Det skulle vara intressant att höra syn på det. Jag tycker inte att det ska vara en fri nyttighet att bedriva kommersiell verksamhet på någon annans mark. Där går gränsen för mig. Allemansrätten gäller fysiska personer. Men i det här fallet är det juridiska personer som bedriver kommersiell verksamhet på någon annans mark, och då tycker jag att anständigheten kräver att man även där ska ha någon form av naturvårdsavtal med markägaren. Då blir det en vinna-vinna-situation. Markägaren kan bruka sin skog på ett hållbart sätt och kanske ha kontinuitetsmetoder utan att staten behöver betala för det. Men det också är viktigt att hen får betalt för det. 238 (V) replik: Det är bra att det äntligen kommer en proposition, även om jag inte tror att den kommer att innehålla riktigt allt som behövs för att vi ska få ett verkligt hållbart skogsbruk och för att vi ska skydda de arealer som vi behöver skydda. Jag vill understryka att ni nu har suttit vid makten och haft på er. Men okej, nu avvaktar vi propositionen. Jag hoppas att det kommer förslag på sanktioner mot dem som bryter mot skogsvårdslagen, att vi får konkreta förslag på hur vi kan se till att antalet underkända avverkningar går ned kraftigt, att vi får nya resurser för att skydda mer mark och så vidare.