prot · H109118 · 2014-06-03 00:00:00 — Jag vill fråga varför man är så starkt emot att sjukvård och liknande ska få bedrivas i aktiebolagsform men inte när det gäller LSS, för där vill man tillåta att det bedrivs i aktiebolagsform. Eller hur, ? 75 (V): Jag konstaterar att har mycket pengar som han kan slösa bort. 9 miljarder i privata vinster skulle kunna användas till 23 000 fler undersköterskor i äldreomsorgen. Det hade varit kalas; fråga de äldre. Jag skulle vilja fråga varför det finns ett påpekande i direktivet som säger att detta inte bör tillämpas på icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse, om direktivet gäller för alla tjänster som läggs på entreprenad. Varför finns då detta påpekande? Om man tittar i rapport ser man att icke-allmänna ekonomiska tjänster är sådana som är solidariskt finansierade, som i EU-domarna benämns gratis. De kan vara delvis avgiftsfinansierade, men avgiften är inte kopplad till storleken på kostnaden för välfärdstjänstens utförande. Det är de som definieras som icke-allmänna ekonomiska tjänster. Här öppnas en möjlighet att gynna non-profit på ett mycket tydligt sätt. Det är därför märkligt att slåss med näbbar och klor för att även fortsättningsvis stimulera vinstintressena. Jag tycker att han verkligen ska titta igenom det ordentligt. Det är tydligt att direktivet undantar välfärdstjänster som är solidariskt finansierade. Det tycker jag är värt en fundering till. Dessutom vill jag skicka med att om statsrådet gör den bedömning han nu har gjort kommer Röda Korset, diakoni och liknande att inte kunna delta i en upphandling . Då kommer de att slås ut nästan helt. Ja, så står det i direktivet, om välfärdstjänsterna blir så att säga ekonomiska i stället för icke-ekonomiska. Det är rätt tydligt, och det är inte enbart som påstår det, utan det gör också andra jurister. Jag kommer att ge statsrådet rapporten och hoppas att han går hem och funderar lite mer på lagen om offentlig upphandling och varför han inte vill stödja non-profit-företag framöver. 76 Statsrådet (KD): Jag vill stödja non-profit. Jag vill ha mer sådan verksamhet i , och vi jobbar med att se hur vi kan skapa bättre förutsättningar för det. Det måste dock ske med beaktande av de regler vi har och med beaktande av icke-diskriminering och liknande. Det jag vill säga till är att hon ska vända sig till SKL och fråga om de står bakom rapporten, eller utkastet till rapport. Fråga om kommun står bakom rapporten så att vi vet om det finns några officiella aktörer som faktiskt ställer sig bakom den och säger att det är rätt tolkning enligt deras uppfattning. Då kan vi få en officiell diskussion. Det finns som sagt bara ett utkast till rapport som ingen ännu har ställt sig bakom. Vi menar att man överdriver tolkningen. Tjänster av allmänt ekonomiskt intresse innebär exempelvis att man har en aktör som erbjuder låt oss säga av anställningarna till personer med funktionshinder. Man utför en tjänst som inte finns på marknaden i övrigt och reserverar kontrakten för den typen av verksamheter. diakoni kan lägga anbud som alla andra. De kan också vara med och konkurrera och få anbud på samma villkor som alla andra. Problemet är att ställa villkoren så att man skapar goda förutsättningar för non-profit-organisationer och liknande att vinna upphandlingen. Det är ofta där problemet sitter. Jag har själv träffat företrädare för dessa organisationer och sagt: Vad i lagstiftningen är det som är problemet för er? De fastnar alltid på att utformningen av upphandlingsunderlagen gör att de oftast hamnar i en dålig konkurrenssituation samt på att man inte följer upp kvalitetskriterierna tillräckligt tydligt. Där behöver vi göra mer. Då kan vi främja en god och sund utveckling utan att äventyra , som vi har att lyda. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2013/14:433 om statliga jobb i hela landet 77 Statsrådet (KD): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att det ska finnas tillgång till kvalificerade statliga arbeten i hela landet. Alla beslut om hur förvaltningen ska organiseras vägleds av att förvaltningens organisation ska vara tydlig, ändamålsenlig och kostnadseffektiv. Utgångspunkten ska alltid vara att myndigheterna ska ha goda förutsättningar att bedriva sin verksamhet på ett effektivt och rättssäkert sätt. Detta ska återspeglas även i valet av lokaliseringsort. Regeringen har i budgetpropositionen uttalat att det är viktigt att överväga om statliga myndigheters lokalisering i ökad utsträckning kan få en spridning över landet. Det handlar om att noga pröva om myndigheterna kan lokaliseras utanför storstäderna, i första hand till länscentrum eller andra större orter. En myndighets lokaliseringsort omprövas inte kontinuerligt, utan fastställs i allmänhet genom beslut i samband med nybildande eller större ombildningar av myndigheter. Att skapa förutsättningar för att kunna bo och verka på landsbygden för den som vill är en viktig fråga som regeringen arbetar med på många olika sätt. En väl fungerande statlig förvaltning har stor betydelse för utveckling och den regionala tillväxten. Det sker dock inte i första hand genom att skapa statliga jobb. Det sker genom att staten ger förutsättningar för den privata sektorn att utvecklas, genom god service och tillgänglighet, genom rättssäker myndighetsutövning och genom stöd när det behövs. 78 (S): Jag tackar ministern för svaret. Jag tror inte att det är första gången vi debatterar den här frågan, men den är viktig för . Jag får påpeka att staten upphandlar varor och tjänster för mer än 100 miljarder, kanske till och med 120 miljarder, vilket inte är pengar. De här varorna, tjänsterna och upphandlingarna hamnar ofta på de orter där myndigheten finns. Därför är det viktigt att sprida ut statlig verksamhet så mycket som möjligt över landet för att småföretagare ute i landet ska kunna vara med i upphandlingar och kunna leverera de varor och tjänster som behövs för att statlig verksamhet ska fungera. Det är intressant att statsrådet säger att utgångspunkten är att det ska finnas goda förutsättningar för verksamheten. Vi har byggt ut högskolor och universitet. Vi har byggt ut bredband och järnväg. Vi har de allra flesta förutsättningar som behövs för att vi ska ha god statlig verksamhet i hela landet. Men kan jag inte minnas, herr talman, någon annan myndighet än som flyttat ut. hade sitt kontor mittemot här i . De har flyttat ut – två tunnelbanestationer bort. I och för sig är det inte långt, men det är fråga om ganska mycket pengar i hyra. Några andra myndigheter minns jag inte. Det är också så att man ska utreda kostnadseffektiviteten. Jag minns när jag hade en debatt här i kammaren med den förra försvarsministern när man skulle ändra i den statliga verksamhet som bedrivs av och införa en ny regionuppdelning. skulle man spara på att lägga ned regionkontoren i och och enbart behålla regionkontoren i och . Det sista jag hört är att inte har råd att åka ut, bland annat för att hyrorna är för höga. Frågan är: Har man sparat de där 21 miljonerna? Har det blivit lite mer kostnadseffektivt för skattebetalarna? I debatten frågade jag försvarsministern hur mycket man skulle spara på det andra alternativet, att lägga ned regionkontoren i och och behålla dem i och , och hur kostnadseffektivt det skulle bli. Det var en tom blick jag mötte då, herr talman. Jag undrar om statsrådet vid någon kostnadseffektivisering av statlig verksamhet har frågat andra statsråd om de har tänkt om och inte bara vill flytta allt till storstäder utan vill försöka behålla någon verksamhet ute i landet. Hur mycket skulle man kunna spara på den åtgärden? 79 Statsrådet (KD): Jag tycker att det är viktigt att vi har en god spridning över landet av statliga myndigheter och statlig verksamhet. Men som sagt måste vi även ha klart för oss att fokus måste ligga på att vi har bra service och verksamhet. Vi kanske också ska ha i bakhuvudet att närmare 100 av de 244 förvaltningsmyndigheterna är lokaliserade till annan ort än . Sedan har myndigheterna ett omfattande nät av servicekontor på olika sätt. Jag kan också upplysa om att Statens servicecenter, som bildades , har sitt huvudsäte i och och en liten verksamhet i . Myndigheten för , som bildades , finns i . Havs- och vattenmyndigheten, som bildades av det gamla i , finns också i . Dit har man också flyttat över delar av som funnits i . Tillväxtanalys hamnade i , i och i , för att ge några exempel. Det finns även som sagt många myndigheter runt om i . Problemet när man har försökt sig på den här typen av flyttning av myndigheter har varit att det kostat enormt mycket pengar och att det tagit innan myndigheten varit på banan igen. Därför har den taktiken kanske varit mindre lyckosam. Den har också fått mycket negativ kritik i de utvärderingar som gjorts. Däremot delar jag helt uppfattningen att man vid behov av nedskärningar ska titta på om man kan göra på andra sätt och sträva efter att inte i första hand gynna storstäderna. Här vet vi att det finns lite olika kulturer och synsätt. En faktor som påverkar besluten är tillgången till personal. Finns det en högskola med bra utbildningar på orten är det klart att det är en konkurrensfördel för den orten när man funderar på hur man ska koncentrera verksamheten. Men som sagt har vi en delegerad ordning och en modell som jag tror att vi är överens om brett över partigränserna. Denna ordning innebär att det är myndigheterna själva som ska organisera sin verksamhet. Vi styr inte så mycket i detalj var de lägger sin verksamhet och hur de organiserar sig, utan det är som sagt vid nybildning eller större ombildningar som det blir en fråga för regeringen var man ska placera myndigheterna. Vi har haft ett antal myndigheter som ombildats eller omorganiserats, men det har i regel byggt på att man haft en befintlig verksamhet. Då har man också fått fortsätta på samma ställe, eftersom vi även har ett arbetsgivaransvar som stat. Det är viktiga frågor. Det finns anledning att hålla ögonen på området. Det finns också olika synsätt på detta hos olika personer. En del har ryggmärgsreaktionen att alltid tänka i storstadstermer. Andra har ryggmärgsreaktionen: Hur kan vi hitta alternativa planeringar? Det är viktigt att hålla debatten levande. Men jag tror också att vi måste vara realistiska och inse att vi inte kan tro att vi med hjälp av statlig myndighetsplacering kan skapa dynamik ute i landet. Det är framför allt genom en bra statlig verksamhet som vi skapar goda förutsättningar för privat näringsliv. Jag vill upplysa om att den högsta andelen statsanställda bland befolkningen inte är i . Den finns i tätt följt av , och . Först på femte plats kommer . Ser man till antalet människor är den största koncentrationen av statsanställda där. Men tittar man på andel statsanställda av befolkningen kommer flera län före . Det kan också vara bra att ha med i bakhuvudet i diskussionen. 80 (S): Jag blev lite besviken på ministern här. Vi håller med om en hel del saker om hur vi ska styra myndigheten. Men sedan kommer vi till den punkten där man säger: Vi måste se om vi har kompetensen någonstans. Det finns kompetens i hela landet. I de flesta myndigheter finns kompetens över hela landet. Jag tog ett basalt exempel med ett regionkontor. Varför kunde de inte tänka tvärtom och inte bara tänka att allting ska till storstaden? Varför kunde de inte tänka att det kunde vara och i stället för ? Där fanns det redan kompetens. Det fanns redan ett regionkontor. Inte ens när det finns kompetens och de har anställda kan de tänka tanken. Jag var jättebesviken en gång när jag besökte en statlig myndighet. Jag ska inte berätta mer än så. Där hade de kartan över verksamheten. Åkte man lite norrut kom , och åkte man ännu längre norrut kom . Man förstod direkt att det var fel på kartan. Men ingen på huvudkontoret märkte att det var fel ordning på städerna. Det är lite symtomatiskt för hur de jobbar. Inte ens när de hade egen verksamhet kunde de pricka den rätt på kartan, utan de blandade ihop två städer. Vi är alla stolta över vår huvudstad. Vi kan säga att det är 1,7 miljoner invånare här. Den kan vara konkurrenskraftig med andra huvudstäder i . Det är jätteviktigt. Det innebär inte att man inte kan titta utanför på andra städer. I kan man säga att det är 1,7 miljoner fast själva inte har mer än 750 000 invånare. När man tittar på andra ställen utgår man exakt från antalet kommuninvånare. Då ser man inte regionen. Över hela landet finns det regioner. När man väl tittar på den eventuella utplaceringen som ska ske får man titta på regionen och inte på den enskilda kommunen. I mitt hemlän har kommun 19 000 invånare. Men i själva regionen är det mer än 200 000 invånare. Man kan inte bara titta på det som kommunen har som skatteunderlag i kommunen, utan man måste titta på regionen. Det är ungefär som att vi stolt säger: Vår huvudstad har 1,7 miljoner, nästan 2 miljoner invånare. Jag brukar säga att det är nästan 2 miljoner. Det är viktigt att kunna se det när man väl placerar ut statliga myndigheter och gör förändringar. Det gäller att kunna se att det finns regioner utanför och till och med i glesbygden som är ganska stora. En kommun som har 25 000 invånare, som min egen hemkommun, är egentligen en kommun i en region med 240 000–250 000 invånare. 81 Statsrådet (KD): Jag delar mycket av beskrivning. Jag tror att det finns mycket av attityder och synsätt som vi behöver bearbeta för att man ska se kompetensen i hela landet. Vad jag menade med mitt uttalande var att om man förlägger en verksamhet till en ort måste man titta på om det till exempel finns utbildningsmöjligheter och en arbetsmarknad som gör att man kan rekrytera människor. Den taktiken har vi också. I exempelvis Sundsvallsområdet har vi koncentrerat ett antal myndigheter som jobbar mycket med försäkringsfrågor och it-tunga myndigheter. Vi har SPV, , , , och en del skolmyndigheter. Det gör att vi får ett kluster av myndigheter som tillsammans skapar en bra struktur och ger ett bra underlag. Det finns också möjlighet att rekrytera personal mellan varandra. Man får ett bra flöde av människor och kompetenser. Man samverkar också på ett föredömligt sätt i klustret i . Vi har liknande kluster i andra områden i . Jag tror att det är en riktig strategi. Däremot tror jag inte att man ska placera ut myndigheter som isolerade öar lite överallt i utan försöka koncentrera dem till ett antal orter så att man får starka fästen med bra utbildningsmöjligheter i grunden. Det ska självklart också finnas kommunikationer. När vi skulle starta Statens servicecenter, som ligger under mitt ansvarsområde, var vi mycket tydliga med att generaldirektören inte skulle sitta i utan i där huvudverksamheten låg, och basen skulle vara i och . Det som fanns i var en mindre verksamhet som vi tog över från Kammarkollegiet. Det ska vara en mindre del av konsulttjänster som behöver finnas i närheten, men det ska ha en liten del av verksamheten. De stora tillskotten på arbetskraft skulle ske i och , vilket också har skett. Det är ett exempel på ett riktigt sätt att tänka. Då bidrar man också till att bygga upp kompetenser runt myndigheten och skapar en del tjänster runt omkring. Glöm dock inte bort att om man sysslar med större upphandlingar måste man följa lagen om offentlig upphandling. Då har alla företag en god chans att konkurrera. Men vissa mindre servicetjänster runt omkring blir de som finns i den geografiska närheten. Det är självklart. Vi måste ha det synsättet, som jag tror att vi är överens om, och jag. Men vi måste också vara realistiska och inse att man inte gör några radikala kast på området. Däremot måste vi ha många som håller ögonen på dessa frågor. Jag vill också betona att man inte ska dra på sig onödiga lokalkostnader och titta på fler platser för lokaliseringar. När man gör förändringar internt i en myndighet gäller det att man har det breda perspektivet. Sedan kan jag inte uttala mig om enskilda myndigheter. Jag kan mina myndigheter, men jag kan inte interna förhållanden eller andra myndigheter som ligger undra andra statsråd. Det måste varje statsråd själv självklart hålla koll på. Det finns säkerligen goda argument för de val man har gjort. Det gäller bara att se till att det inte sker av gammal vana eller på grund av att man har vissa förutfattade meningar utan på rationella grunder. Görs det på det sättet har man respekt för besluten. Men ibland kan jag dela uppfattningen att det kanske finns annat som kommer in i bedömningen. 82 (S): Vi är till en del överens. I själva verket händer det inte lika mycket som vi båda två kanske skulle önska. Om man har den utgångspunkt som jag började med, att det är 110–120 miljarder som staten köper varor och tjänster för, och verksamheten är utspridd över landet får den kille eller den tjej som vill starta ett aktiebolag, en nyckelservice, ett lokalvårdsföretag möjligheten att få en kund som de kan bygga en verksamhet på. Sedan kan de kanske även erbjuda tjänster till kommuninvånare i den kommun där statlig verksamhet finns. Det är ganska viktigt för småföretagare runt om i landet att vi har statlig verksamhet över hela landet. är en stad som har 3 000–4 000 hotellnätter som staten bekostar. Det innebär att man kan bygga en hotellbransch i med underlaget från staten, plus förstås allt annat. Men utgångspunkten är att om man kan sprida ut verksamheten över hela landet vinner hela landet på det. Till och med vinner på det alternativet. 83 Statsrådet (KD): Jag delar den uppfattningen. Därför ligger också ungefär 100 av de 244 förvaltningsmyndigheterna utanför . Man kan diskutera om det ska vara 102, 150 eller något liknande som ska ligga utanför . Vi kan föra en sådan diskussion. Jag tror att man ständigt ska ha denna diskussion levande och från fall till fall pröva de argument som ibland kanske leder till att man centraliseringsmässigt vill landa i . Man måste också se till att det skapas goda förutsättningar för myndigheten på den ort där den placeras och att det finns goda förutsättningar för arbetskraftsförsörjning och liknande saker. Därför måste man göra det här på ett klokt sätt och inte sprida ut det hela alltför mycket. Man ska fokusera på ett antal utbildningsorter och ett antal länscentrum som finns runt om i . Kom ihåg att den stora andelen av befolkningen som jobbar i statliga myndigheter alltså inte finns i ! Den finns mest i och därefter i , och . Det område i där vi i så fall behöver fundera på att öka antalet statliga myndighetsanställda är möjligen sydöstra . Det är den kanske mest underförsörjda delen av , om vi ska vara ärliga. Det är inte i första hand , utan det är just sydöstra . Bra verksamhet ska komma i första hand; det är det viktiga. När man sedan väljer organisation och lokalisering ska man göra det med beaktande av att hela ska leva. På den punkten är vi överens. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellationerna 2013/14:484 och 485 om sociala krav i offentlig upphandling 84 Statsrådet (KD): har frågat mig vad jag avser att göra för att se till att sociala krav som syftar till att främja lokal ekonomisk utveckling och till att förstärka den sociala sammanhållningen i samhället, inte minst genom att öka den lokala sysselsättningen och då särskilt vad gäller personer som står långt från arbetsmarkanden, ska ställas vid offentlig upphandling. har vidare frågat infrastrukturministern vad statsrådet avser att göra för att sociala krav som syftar till att främja lokal ekonomisk utveckling och till att öka den lokala sysselsättningen, särskilt vad gäller personer som står långt från arbetsmarknaden, ska ställas vid upphandling kopplad till Ostlänken. Interpellationen har överlämnats till mig. Jag delar bedömning att det är viktigt att ta till vara de möjligheter som upphandlingslagstiftningen ger beträffande sociala hänsyn, till exempel för att sysselsätta personer som står långt från arbetsmarknaden. I upphandlingslagstiftningen finns också ett uttalat målsättningsstadgande som anger att upphandlande myndigheter och enheter bör beakta sociala hänsyn om upphandlingens art motiverar detta. Jag kan inte uttala mig om enskilda ärenden eller enskilda upphandlingar, men jag känner till att arbetar med sociala hänsyn i sina upphandlingar. är det så att i sig syftar till att bidra till jobben genom att utvidga arbetsmarknaderna när storstadsregionerna i och binds ihop. I de nya upphandlingsdirektiven, som trädde i kraft , har sociala hänsyn fått en mer framträdande roll. I direktivskälen anges att offentlig upphandling är ett av de marknadsbaserade instrument som ska användas för att uppnå en smart, hållbar och inkluderande tillväxt som säkrar en effektiv användning av offentliga medel. Direktiven ska vara genomförda i svensk lagstiftning , och lagstiftningsarbetet har inletts dels i , dels i en särskild utredning. Det statliga upphandlingsstödet har varit utspritt på flera myndigheter, och ansvaret för sociala hänsyn i offentlig upphandling har inte varit tydligt uttalat. För att samordna och stärka stödet har regeringen beslutat att samla stöd, information och vägledning om offentlig upphandling, inklusive sociala hänsyn, i . Av regleringsbrev framgår att verket ska arbeta med att målen för långsiktig hållbar utveckling uppnås. I begreppet ingår sociala hänsyn. I detta sammanhang kan jag informera om att en utredare har fått uppdraget att undersöka olika möjligheter att underlätta för det civila samhällets organisationer att bedriva sin verksamhet, att utvecklas och att därigenom bidra till demokrati, välfärd, folkhälsa, gemenskap och social sammanhållning. I uppdraget ingår att lämna förslag till hur organisationernas möjligheter att delta i offentlig upphandling kan förbättras. Utredningen ska redovisa sitt arbete senast . Regeringen har också aviserat att anslag ska förstärkas med för att tillgodose behovet av upphandlingsstöd. Jag är säker på att den kraftsamling som dessa beskrivna åtgärder tillsammans innebär kommer att tydliggöra när och hur upphandlande myndigheter på ett verksamt sätt kan använda offentlig upphandling i syfte att nå olika samhälleliga mål. 85 (MP): Först vill jag tacka för svaret på mina interpellationer. Jag har ställt frågorna därför att jag och många med mig ser stora möjligheter att använda upphandling mer offensivt som ett kraftfullt verktyg för att uppnå stor samhällsnytta av flera olika slag. Jag är glad att statsrådet är av samma åsikt, och det är bra att regeringen bland annat har tagit initiativ till att arbeta in de nya upphandlingsdirektiven från EU i svensk lagstiftning. Genom att lyfta dessa frågor vill jag bidra till en konstruktiv debatt om hur riksdag och regering kan medverka till att ta ännu bättre vara på möjligheterna. Det gäller inte minst , som rätt hanterat kan ge stor samhällsnytta genom en större lokal arbetsmarknad för fler människor långt att tågen börjar rulla på rälsen. För att nå full potential behövs självklart ansträngningar på såväl lokal och regional som på nationell nivå. Och det görs redan mycket på många håll. För att nämna några exempel – jag återkommer till dem sedan – från gör man mycket bra arbete i , och på området. Men det är viktigt att även staten tar sitt ansvar i sin upphandling av mycket stora projekt. Sociala krav kan vara så mycket. Det kan omfatta krav på arbetsmiljö, arbetsrätt och antidiskriminering. Om det gäller importerade varor som kaffe kan det handla om att de produceras på ett sätt som inte skadar hälsa och miljö och att skäliga löner betalats. Många kommuner har till exempel certifierat sig som Fairtrade cities. Men det är än så länge inte lika vanligt att sociala krav i upphandling också används för att ge fler människor en chans att få jobb, praktik och värdefull arbetslivserfarenhet på plats här i . Det är särskilt viktigt för människor som av olika anledningar står långt från arbetsmarknaden. Inte minst är det viktigt att ungdomar får lärlingsplatser. är ett intressant exempel på ett land där man har kommit långt.