prot · H10999 · 2014-04-10 00:00:00 — Alla förändringar av lagstiftningen som inskränker fundamentala fri- och rättigheter måste därför ske med största varsamhet och eftertanke. I det här betänkandet behandlas ett par motioner om medborgarskap. Det kan man kanske tycka är underligt, eftersom frågor om svenskt medborgarskap vanligtvis hanteras i socialförsäkringsutskottet. Orsaken till att dessa motioner hamnat på bord är att de inte handlar om villkoren för hur man får bli svensk medborgare. De handlar i stället om att införa lagstiftning om att ta ifrån individer deras svenska medborgarskap. Det är detsamma som att ta ifrån en person alla de fri- och rättigheter som följer med medborgarskapet. Till att börja med berövas personen rätten att rösta i riksdagsval och får därmed inte kandidera till , ej heller vara medlem av regeringen. Personen får inte heller medverka i den dömande makten, varken som domare eller som nämndeman. Dessutom kan personen utvisas på livstid ur . För auktoritära regimer har fråntagande av medborgarskap varit ett medel för att straffa politiska motståndare eller förfölja minoriteter. Med den ena eller andra förevändningen berövar regimen sina motståndare medborgarskapet och kan på så vis rensa ut dem från parlament, regering och domstolar. I nästa steg kan man utvisa dem ur landet. Det är naturligtvis djupt stötande för den allmänna rättskänslan att det finns personer som lyckats fuska till sig medborgarskap. Men man måste också vara medveten om att det är förenat med stora risker att ge staten rätt att i vissa lägen ta ifrån människor deras medborgarskap. Frågan om att återkalla medborgarskap som beviljats på falska grunder har utretts av den förra socialdemokratiska regeringen. Samma fråga berörs också i resonemangen i , som lade fram sitt betänkande . Jag kan konstatera att ingen regering, oavsett partifärg, har sett det möjligt att lägga fram en sådan lagstiftning. Detta är en fråga där stora värden ligger i vågskålen, och därför måste man vara mycket varsam. Jag vill också beröra de reservationer som finns om att inkorporera vissa centrala konventioner om mänskliga rättigheter direkt i svensk lag. På det här området pågår redan på alliansregeringens uppdrag ett utredningsarbete i frågan om att införliva i svensk rätt. Utredaren ska vara färdig senast . Jag välkomnar detta, och från sida ser jag fram emot den dag då detta blir verklighet. Oavsett om dessa konventioner inkorporeras direkt i svensk rätt eller, vilket är det brukliga, vi i stället gör anpassningar av gällande lagstiftning är dock självklart bundet av de konventioner vi ratificerat. När regeringens utredare utvärderade regeringens nationella handlingsplan för mänskliga rättigheter föreslog han att frågan om ytterligare konventioner ska inkorporeras direkt i lagstiftningen borde utredas i särskild ordning. Det är detta som sker med , och regeringen fortsätter att titta på utredningens förslag vad gäller övriga konventioner. Jag tycker att det är rimligt att denna fråga analyseras noggrannare i stället för att skyndar i förväg trots att beredningen fortsätter. Därför står jag bakom utskottets förslag också i denna del. Också i övrigt står jag givetvis bakom utskottets resonemang, och jag yrkar därför bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet. 8 (C): I vårt betänkande från om fri- och rättigheter, KU14, framgår det att 14 av de 21 motioner som behandlats i betänkandet är inlämnade av ledamöter från . Som jag uppfattar det är de förslag som vill få genomförda i vårt samhälle sådana att de går ut på att begränsa människors fri- och rättigheter i . vill att alla genom lagar och förbud ska anpassa sig till det som anser vara svenskt. I en sverigedemokratisk motion lyfts det fram att man vill ta bort det skydd för etniska, språkliga och religiösa minoriteter som finns i vår grundlag regeringsformen. I andra motioner handlar det om hur man får vara klädd när man vistas på offentlig plats i . Som jag ser det ska vi inte genom lagstiftning förbjuda viss klädsel om den inte är till skada för andra människor. Detta gäller över huvud taget i den här typen av frågor. Vi ska inte inskränka människors fri- och rättigheter om de inte utövas på ett sätt som är till allvarlig skada för andra människor. Frågan vad som är svenskt är inte så enkel att vi kan lagstifta och dra gränser på det sättet, som jag ser det. Därför vill jag yrka bifall till förslaget i betänkande. 9 SKÅNBERG (KD): Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande KU14 i dess helhet. Jag kan instämma i vad mina kamrater i allianspartierna och andra redan har argumenterat för i enlighet med det näst intill eniga utskottets motivering i betänkandet. Det är ett motionsbetänkande med 37 motioner, räknar jag till. Alla avslås, vilket är brukligt. motioner avslås också, även mina egna. Det kan möjligen vara lite besvärligt, men man vet ju att avslår i princip alla motioner. Och när till äventyrs tiden har kommit i fatt en motion, så att den redan har uppfyllts när den behandlas i kammaren, då avslår vi den därför att den redan är uppfylld. Sådana är villkoren. Vi har en lite speciell motion eller, rättare sagt, ett speciellt förhållande, för de motioner som tidigare har behandlats av behandlas nu i förenklad ordning. Vi hänvisar bara kort till tidigare ställningstaganden från KU – det finns ingen motivtext. Men har det kommit till riksdagskansliets kännedom – det har också stått i en tidningsartikel – att det senare kommer att yrkas bifall till en motion, 2013/14:K344 av med flera. Det har inte hänt tidigare. Det är en lite ny situation. Vi har alltså ingen text att peka på i dagens betänkande. Låt mig därför få gå lite grann djupare. Motionen tar nämligen upp den viktiga frågan om samvetsfrihet, och det är inte vana att ta lätt på svenska grundlagar där samvetsfriheten finns med. Konungen bör ingens samvete tvinga eller tvinga låta. Så löd orden om samvetsfrihet regeringsform, alltså . Den här formuleringen har gällt ända till med ett uppehåll . Från grundlagsreformen 1974 fanns inte den formuleringen med. Men i och med att den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna införlivades i svensk lagstiftning 1994 kom den tillbaka. Rätten till samvetsfrihet garanteras nämligen i , artikel 9, där det uttrycks så här: Var och en har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Samma sak garanterar FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna i artikel 18. Det gäller för oss alla. Sådan är grundlag och . Till det kan jag lägga mitt eget partis, , principprogram: Likaså måste respekt finnas för sjukvårdspersonal så att ingen tvingas att delta vid ingrepp som strider mot det egna samvetet. Och mitt partis partistyrelse yttrade 2011 följande: Lösningar bör sökas i varje enskilt fall där personal av samvetsskäl känner tveksamhet. Hur ska utskottet och hur ska jag som representant för hantera den här frågan? Jag har själv motionerat i frågan. Jag var med och undertecknade motion 2004/05:K395. Den handlade om samvetsfrihet. Det är klart att det är en viktig fråga. Den kan inte bara förbigås med en klumpsummering om att vi redan har tagit ställning. Men hur, rent konkret, ska artikel 9, som garanterar den här samvetsfriheten, uttolkas? Hur ska döma i konkreta fall? Ja, en avgörande vägledning för det kom när antog resolution som skyddar vårdpersonalens rätt till samvetsfrihet. Denna resolution innebär att ingen person, inget sjukhus eller ingen institution ska tvingas, hållas ansvarig för eller på något sätt diskrimineras för att man på grund av samvetsbetänkligheter inte vill utföra eller medverka till abort, dödshjälp eller någon behandling som kan orsaka döden för ett mänskligt eller embryo. framhåller resolutionen att föreskrifter som ska garantera vårdpersonalen rätt till samvetsfrihet också måste garantera att den kvinna som på laglig grund önskar avsluta en graviditet får sin abort utförd. inbjuder medlemsstaterna att utveckla omfattande och tydliga bestämmelser som definierar och reglerar rätten till samvetsfrihet som man försäkrar tillgången till vård och hälsa. har ännu inte införlivat sådana föreskrifter om samvetsfrihet i svensk lagstiftning. Lagstiftat om vårdpersonalens rätt till samvetsfrihet har man däremot gjort i flertalet av de 47 medlemsländerna i . Hur ska då den här frågan hanteras i utskottet och av mig som representant för ett parti som har med detta i sitt partiprogram? Till att börja med kan jag läsa yrkandesatsen i den här motionen. Den lyder: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska införa föreskrifter i svensk sjukvård som garanterar vårdpersonalen rätt till samvetsfrihet i enlighet med resolution från . Som jag förstår det är det inte en utredning. Det är inte ett lagförslag man lägger fram. Det är inte ett tillkännagivande. Det är föreskrifter. Men föreskrifter är inte någonting som beslutar över. Det gör, som jag förstår det, att yrkandet är fel formulerat. Det går alltså inte att yrka bifall till detta ens om man delar synpunkter. riksdag inför inte föreskrifter i svensk sjukvård. Jag kommer att rösta nej. Min grupp, , kommer också att rösta nej. Däremot har lämnat in en interpellation till socialminister , som enligt planeringen kommer att besvaras . kommer då att besvara hennes fråga om hur intentionen i resolution ska förverkligas. 10 MONTASER ENEIM (M): behandlar vi frågor kring fri- och rättigheter. Fri- och rättigheter för människor att uttrycka åsikter, tankar och idéer är de utgångspunkter som ligger till grund för alla fria och demokratiska samhällen. är ett land med djupt rotade grundläggande fri- och rättigheter för våra medborgare. Vi ligger högt i mätningar rörande exempelvis pressfrihet, yttrandefrihet och rättssäkerhet. Och skyddet för våra fri- och rättigheter finns lagstadgat inom ramen för regeringsformen. Det är svårt för mig att föreställa mig utan mångfald. Vi kan ta arbetskraftsinvandringen, till exempel, som har bidragit till att lägga grunden till det framgångsrika, innovativa och kreativa land som är . Många har sagt det före mig, och jag säger det igen. Rätten att klä sig som man vill är en självklarhet i ett fritt, öppet och demokratiskt samhälle. Detta är en av grundstenarna i det samhälle som vi tillsammans lever och verkar i. Vi slår därför fortsatt vakt om den enskilda individens integritet och frihet att göra sina val. Det finns dock krafter som vill försvåra för människor och även göra skillnad på människor utifrån vilken religion de bekänner sig till. Ett led i detta är nu att försöka inskränka den religionsfrihet som finns fastställd i regeringsformen genom att införa ett särskilt slöjförbud. Det är en människosyn och en kollektivistisk politisk linje som vi moderater inte delar över huvudet taget. Det finns dock alltid undantag – det måste också sägas. Givetvis kan det vara så att man utifrån sitt yrke eller sina studier, ibland eller alltid, måste avstå från religiösa symboler då de kan inkräkta på säkerhet och dylikt. Detta accepterar vi naturligtvis om det sker på sakliga och väl underbyggda grunder. Men att förbjuda användandet av slöja i det svenska samhället är en inskränkning av religionsfriheten som inte är förenlig med de värderingar om öppenhet och tolerans som vi i sätter sådant värde på. Även som ung, och om man är , har människan en fri vilja. Man kan välja vilka kläder man vill ha på sig när man går till skolan eller deltar i andra offentliga verksamheter. Vi vet att tvång aldrig fungerar åt något håll. Låt oss vara tydliga med att ingen flicka mot sin vilja ska tvingas bäras slöja och att ingen flicka mot sin vilja heller ska bli tvingad att lämna slöjan hemma. Att inte få delta i samhället på lika villkor på grund av religiös tillhörighet innebär ett missgynnande och en stigmatisering. Det riskerar att späda på känslan av utanförskap och främlingskap gentemot det land och det samhälle som man själv bor och verkar i. Detta är inte rimligt. Den religionsfrihet som vi har i ska därför inte inskränkas. I regeringsformen slås det fast att ingen svensk medborgare får landsförvisas och att ingen svensk medborgare som är eller har varit bosatt i får fråntas sitt medborgarskap. Frågan är egentligen vad vill. De vill helt enkelt ha ett A- och ett B-medborgarskap. Det är inte möjligt i vårt land i alla fall. Alla medborgare ska stå på samma solida grund. Att människor kommer till på falska grunder och ibland även beviljas medborgarskap utifrån detta är givetvis oacceptabelt. har som ansvarig myndighet en viktig roll att spela för att säkerställa att rutinerna i arbetet fungerar väl. har skrivit års europeiska konvention om medborgarskap, där det anges i vilka situationer den nationella lagstiftningen möjliggör återkallande av medborgarskap. Det omfattar exempelvis allvarliga brott mot landets säkerhet, som spioneri. Fri- och rättigheter handlar ytterst om att vi alla ska vara lika inför lagen. Vi ska ha samma rättigheter oavsett ålder, kön, sexuell läggning och etnicitet. Att ha olika regler för människor baserat på religiös tillhörighet fungerar knappast. Vilka religiösa symboler ska förbjudas härnäst? Det är en fråga till . Och vem ska avgöra varför eller hur de ska förbjudas? I alla fall är det knappast statens uppgift att tala om för sina medborgare hur de ska klä sig. I ett verkligt fritt samhälle låter vi människor själva göra sina val. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 11 (SD): Jag ska tala främst om frågan om samvetsfrihet och den motion som jag har skrivit. Jag tänker inte gå in på alla motioner – det har jag lämnat till . har frågan om samvetsfrihet i svensk sjukvård aktualiserats i och med fallet . På grund av att det nu har blivit en högaktuell fråga som har debatterats mycket i medierna vill jag i debatten om fri- och rättigheter lyfta upp denna fråga och yrka bifall till vår motion 2013/14:K344 och den likalydande motionen 2012/13:K379, förra årets identiska motion, som i detta betänkande behandlas förenklat. Jag instämmer i att detta inte är något som vi brukar göra, men vi gör det av särskilda skäl. Vi tycker att detta är en aktuell och viktig fråga, och därför vill vi lyfta upp den här och göra på det sättet. I har inte vårdpersonal någon lagstadgad rätt till samvetsfrihet vad gäller att medverka till abort eller till dödshjälp, om det skulle bli aktuellt i . Att lagfästa vårdpersonalens rätt till samvetsfrihet har man däremot gjort i flertalet av de 47 medlemsländerna i . I till exempel vårt grannland är samvetsfrihet för vårdpersonal varken något nytt eller något konstigt. har det funnits inskrivet i lagen att sjukvårdsinrättningar ska ta hänsyn till vårdpersonal som av samvetsskäl inte vill utöva eller assistera vid aborter eller liknande ingrepp. Som har nämnts i debatter om samvetsfrihet, vilket Skånberg har nämnt, har antagit en resolution för att skydda vårdpersonalens rätt till samvetsfrihet. Den resolutionen innebär att ingen person, inget sjukhus eller ingen institution ska tvingas, hållas ansvarig för eller på något sätt diskrimineras för att man på grund av samvetsbetänkligheter inte vill utföra eller medverka till abort, dödshjälp eller någon annan handling som kan orsaka döden för ett mänskligt eller ett embryo. framhålls det i resolutionen att det ska finnas föreskrifter som garanterar att en kvinna som på laglig grund önskar avsluta en graviditet ska kunna få en abort utförd. Man ska alltså ta hänsyn till både vårdpersonalens rätt till samvetsfrihet och kvinnans rätt att få en abort utförd. Jag anser det vara beklagligt att just ska vara ett av de få länder som har vägrat ta till sig denna resolution, trots att de flesta andra medlemsländer har gjort det och infört bestämmelser som definierar och reglerar detta. skulle alltså inte sticka ut på något sätt om vi införde sådana föreskrifter, utan det är snarare så att vi sticker ut som det är , när vi inte har gjort det. Detta har gett konsekvenser i det verkliga livet, vilket vi har fått se i fallet . Hon hade utlovats en tjänst på i , men när de fick veta att hon inte ville delta i aborter av samvetsskäl drogs hennes tjänst tillbaka. En därefter miste hon även ett vikariat som hon hade erbjudits på kvinnokliniken i av samma skäl, att hon inte vill medverka till aborter. Detta har fått stor medial uppmärksamhet. Fallet ligger just nu hos och kommer att drivas vidare till . Vi från anser att det är orimligt att det ska behöva ta så och ta sådana omvägar innan det kan råda någon klarhet i hur man ska tolka det här fallet, huruvida hon har blivit diskriminerad. Barnmorskor och läkare har i första hand utbildat sig till att rädda liv, och de ska inte behöva nekas jobb därför att de har samvetsbetänkligheter inför att delta vid aborter eller om det längre fram i tiden skulle bli aktuellt med aktiv dödshjälp. Vi måste också betänka att det i är möjligt att göra abort upp till vecka 22 efter godkännande, som det finns exempel på för tidigt födda barn som har överlevt och har befunnit sig i gränslandet mellan . Vi har fått höra vittnesbörd från barnmorskor som har sett leva efter en abort. Vi måste visa en viss förståelse för att det kan finnas de som upplever detta som jobbigt men kan vara alldeles utmärkta barnmorskor och läkare i alla andra avseenden. Rätten till samvetsfrihet har också stöd i FN:s deklaration om mänskliga rättigheter, artikel 18, samt i , artikel 9, där det uttryckligen står: Var och en har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Det har varit svårt att veta hur långtgående man ska tolka att denna allmänna samvetsfrihet är. Men eftersom det nu finns en tydlig resolution från – som begränsar det till abort och dödshjälp och där det också tydligt framgår att kvinnans rätt att få en abort utförd måste kunna tillgodoses – borde det vara möjligt för att respektera rätten till samvetsfrihet. fastslog också i ett betänkande /12 att de frågor som tagits upp i olika motioner om samvetsfrihet var av stor principiell vikt. Då tycker jag att det är beklagligt att man inte har kunnat gå vidare i en så viktig fråga. Eftersom abort och dödshjälp leder till ganska svåra konfliktsituationer vad gäller etiska dilemman bör vi kunna ha en särskild förståelse på de här områdena, och det bör kunna införas bindande föreskrifter i svensk sjukvård i enlighet med resolution , för att respektera rätten till samvetsfrihet. Jag anser att det är beklagligt att det bara är som tydligt vill ha ett sådant här tydligt regelverk i svensk sjukvård, att rätten till samvetsfrihet ska respekteras. Skånberg har sagt att menar att detta ska lösas på varje arbetsplats. Men just fallet visar ju att det inte är hållbart. Vill man på en speciell sjukvårdsinrättning inte respektera detta kommer personer kanske inte att få någon anställning eller kanske till och med bli avskedade på grund av detta. Därför tycker jag att det är viktigt att det ska vara lika över hela landet. Det var därför jag yrkade bifall till motion 2013/14:K344 och den tidigare motionen. Skånberg menar att inte kan göra ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen ska återkomma med ett förslag om att införa bindande föreskrifter i svensk sjukvård. Jag kan inte se att det skulle finnas något hinder för det. Om vi skriver ett tillkännagivande om något som vi inte kan fatta beslut om här i brukar vi få ganska tydliga besked om det från kammarkansliet. Det här är alltså ett tillkännagivande till regeringen. Regeringen får då utreda hur man ska utforma sådana föreskrifter och återkomma med ett sådant förslag till . Det är först då som vi kan fatta det bindande beslutet, men det sker ju inte här . Skånberg menar att jag inte har något förslag till ett tillkännagivande, men det är ju precis det jag har i och med formuleringen om att jag vill att tillkännager för regeringen som sin mening att man ska införa föreskrifter. Jag ser inte att det finns något som helst hinder. Jag ser detta bara som en ursäkt från för att inte behöva rösta på motion, trots att vi rent principiellt i någon mening nog faktiskt är eniga i den här frågan. Så jag tycker att det är tråkigt att kommer att rösta nej till förslaget om att göra ett sådant medskick till regeringen. Jag vill ta upp exemplet med utrikespolitiken. Där har ju regeringen en särskild rätt att föra utrikespolitik, men vi gör ändå tillkännagivanden för att uttrycka mening om vad vår önskan är och vad vi vill att regeringen ska föra för politik. Här vill jag göra ett tydligt medskick till regeringen om att jag vill att man ska återkomma med ett sådant här förslag för att garantera rätten till samvetsfrihet. 12 (MP): Jag ber så mycket om ursäkt för att jag gjorde en allvarlig felbedömning. Jag trodde att jag skulle hinna med lunch efter och missade därför att inleda den här debatten. Men har jag i alla fall fått på mig för att berätta vad jag ville säga. Jag vill yrka bifall till reservation 3. Det finns ett relativt stort antal internationella konventioner som har skrivit under och som aldrig har införlivats i svensk rätt. Jag tycker att det är lite problematiskt. Det borde man försöka göra i möjligaste mån. Det handlar om konventioner till exempel mot tortyr och för barns rättigheter. Jag skulle vilja att regeringen gjorde en ordentlig utredning för att se vilka möjligheter det finns att inkorporera och införliva dessa konventioner i svensk rätt. Annars handlar betänkandet, KU14, om fri- och rättigheter om helt andra saker, som en del har varit inne på. Jag tycker inte att har haft så stort inflytande och påverkan på svensk politik genom att de kom in i riksdag. De har till exempel inte kunnat påverka flykting- och invandringspolitiken. Där har haft ett samarbete med regeringen under dessa år – från början var det faktiskt på mitt initiativ. Jag är väldigt glad för att det har fungerat och stolt över att regeringspartierna har kunnat hålla ihop om ett sådant samarbete. Det är inte dåligt, måste jag säga. Det här är ett exempel på att partier som kommer in i ändå har ett inflytande. Även om man inte kan förändra politiken kan man finnas genom motioner och annat. Det här betänkandet domineras faktiskt av motioner från . I stället för att, , domineras av en välvillig och positiv ambition att förbättra fri- och rättigheter för enskilda grupper av människor eller förtryckta minoriteter domineras motionerna nu av att vi ska förbjuda saker. Vi ska minska rättigheter för grupper, människor och minoriteter. vill till exempel ta bort den helt grundläggande formuleringen i regeringsformen om att enskilda etniska, språkliga och religiösa minoriteter ska ges möjligheter att utveckla sitt kulturliv och sin särart. De vill inte att detta ska finnas som en rättighet i regeringsformen. Jag måste säga att jag tycker att det är förfärligt. vill också ha en rad andra förbud, bland annat mot böneutrop och mot slöja, och ett återkallande av mänskliga rättigheter. Det är sorgligt att behöva se sådana motioner från valda ledamöter i riksdag. Jag hoppas att vi slipper se det . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 9 § Några ändringar på tryck- och yttrandefrihetens område betänkande 2013/14:KU17 Några ändringar på tryck- och yttrandefrihetens område (prop. 2013/14:47) föredrogs. 13 (M): Vi i är helt överens om det här betänkandet, som handlar om några ändringar på tryck- och yttrandefrihetens område. Det innehåller förslag till grundlagsändringar och en del andra viktiga lagändringar. Det finns därför skäl att säga något om det här i kammaren, även om vi är helt överens. Jag har ett särskilt intresse av frågan eftersom jag var ledamot i , alltså den statliga utredning som lade fram det utredningsbetänkande som ligger till grund för de förslag som vi nu debatterar. Syftet med de viktigaste förslagen som behandlas i betänkandet är att i någon mån anpassa svensk lagstiftning till den utveckling i samhället som har inneburit att antalet ärekränkningsbrott har ökat lavinartat i vårt land . Begreppet ärekränkningsbrott låter en smula arkaiskt.