prot · H109119 · 2014-06-04 00:00:00 — Förslaget innebär att man ska kunna hyra en bostad på någon annans villatomt eller i en del av någon annans villa. Att hyra en friggebod av en annan privatperson innebär ett boende utan besittningsskydd eller med andra ord ett otryggt boende, enligt . Hyressättningen omfattas i dessa fall också av lagen om privatuthyrning av bostäder, vilket innebär att hyran tillåts vara högre än bruksvärdessystemet tillåter. Högerregeringen har med andra ord lagt ytterligare ett förslag som gör det mer lönsamt för den som äger sin bostad att hyra ut och därmed tjäna pengar på bostadsbristen. Det blir också osäkrare för hyresgästerna. syn på bostaden skiljer sig markant från regeringens. Vi menar att en bostad är en social rättighet. Därmed blir också bostadsbristen ett problem som politiken kan och bör ta ett aktivt ansvar för att lösa. Det är inte en fråga för marknaden. Jag menar att landets unga måste ges en reell möjlighet och chans att kunna planera sin framtid, kunna flytta hemifrån och på riktigt påbörja sina vuxenliv. För att uppnå detta behövs inte fler friggebodar. Det är i stället avgörande att det finns tillgång till billiga hyresrätter, framför allt på orter där bostadsbristen är stor. föreslår flera åtgärder för att få fart på bostadsbyggandet och för att stärka hyresgästernas rättigheter. Vi vill bland annat införa ett statligt investeringsstöd för att stimulera ökat bostadsbyggande med inriktning på miljövänliga och tillgängliga hyresrätter med rimliga hyror. Vi i menar vidare att det råder akut bostadsbrist i stora delar av landet, inte minst i storstadsregionerna. Särskilt stor är avsaknaden av hyresrätter. Den extrema och växande bristen på hyresrätter drabbar alla människor men främst dem som inte är etablerade på bostadsmarknaden, särskilt ungdomar. Ungdomar efterfrågar oftast hyresrätter med rimliga hyresnivåer. Det har länge varit uppenbart att regeringen står handfallen inför det stora samhällsproblem som bostadsbristen utgör. Huvudförslaget i propositionen innebär att det ska vara möjligt att bygga en större variant av friggeboden, ett så kallat komplementbostadshus , som ska få användas som permanentbostad eller hyras ut. Vi i menar att även ur ett samhällsplaneringsperspektiv har propositionens förslag stora brister. Liksom remissinstanserna har påpekat innebär propositionens förslag att detaljplanens funktion riskerar att undergrävas. På ett mer övergripande och principiellt plan betyder det att möjligheten till planering och demokratisk styrning av bebyggelseutvecklingen försvagas. Det allmänna intresset får ge vika för enskilda villaägares. I avvägningen mellan den enskilde husägarens frihetsgrad, som regeringen kallar det, och vårt gemensamma samhälleliga behov av förutsägbarhet i planeringen väljer regeringen det förra. Vi i menar att de åtgärder som föreslås inte medför mycket positivt mervärde, vare sig för villaägare, potentiella hyresgäster eller för samhället i övrigt. bortser man från att lagförslaget innebär en inskränkning av grannars möjlighet att påverka omgivningen eftersom deras möjlighet att överklaga ett bygglov tas bort. Lagrådet har i sitt yttrande konstaterat att ärendet inte har beretts som föreskrivs i regeringsformen, och dessutom kan detta stå i strid med åtaganden enligt . Det är anmärkningsvärt att regeringen inte har gett remissinstanserna reell möjlighet att överväga förslagen och därigenom möjliggöra att deras sakkunskap tillförs lagstiftningsärendet. Lagrådet menar vidare att detta förslag går emot rättspraxis och att det inte är utrett att förslaget uppfyller krav vad gäller grannars rätt till domstolsprövning. Det styrker den inskränkning av medborgerligt och demokratiskt inflytande som lagförslaget faktiskt ger upphov till. Sammantaget finns det så stora brister i propositionen som regeringen har lagt fram till att vi föreslår avslag på lagförslaget i dess helhet. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till reservation 2, och jag står såklart bakom alla våra reservationer. Jag vill också säga att Socialdemokraterna är kritiska till förslaget, men det är synd att de inte yrkar avslag på det. Det är faktiskt bara kritik som de framför här i kammaren. I detta anförande instämde (V). 5 (M): Låt mig börja på detta sätt: Nästan alla föregående talare i debatten har på ett eller annat sätt tagit sin utgångspunkt i de gamla friggebodarna och diskussionen om dem. De säger att det här är någon form av utveckling av detta, att friggebodarna uppdateras, att det blir Attefallshus och att det blir större möjligheter – men i grunden har de tagit sin utgångspunkt i det. Utifrån detta kan man inte låta bli att fundera på att det inte är någon som har ifrågasatt att den reformen var bra. Det verkar det finnas en samstämmighet om. De flesta verkar nu vara överens om att friggebodarna och den frihetsreform som då kom till var någonting positivt och vettigt. som dyker upp är: Kan man gå längre? Man kan inte låta bli att fundera på hur diskussionen såg ut när det fattades beslut om friggebodsreformen. Man fattade beslutet . Det fascinerande är att rätt mycket känns igen. Diskussionen under den debatten handlade just om att remissinstanserna hade varit skeptiska. De hade fört fram oro för granntvister, för förstörd utsikt och för olämpliga placeringar. Det var alla typer av de argument som vi nu känner igen. stod Socialdemokraterna i talarstolen och sade att friggebodsreformen är en skenreform som bara kommer att öka byråkratin och inte få några positiva följder över huvud taget. Det fascinerande är att när man lyssnar på , som går upp och yrkar bifall till den socialdemokratiska reservationen hör man att han låter precis så där kritiskt. Han talar om de bristande analyserna och de undermåliga beredningarna för att sedan ändå någonstans mellan raderna erkänna: Vi tänker rösta ja här , för vi tycker att det i grunden är ett bra förslag. Jag tycker att man ska ha med sig detta, för det säger en del om diskussionen. Jag tänkte egentligen börja i en annan ände och konstatera att det är trevligt att vi får anledning att ses så här ofta. Då tänker jag just på att vi träffas i kammaren för att diskutera ett av civilutskottets betänkanden, som handlar om att minska regelkrånglet och att göra bostäderna fler. Vi har haft flera sådana debatter , och ska vi fatta ytterligare beslut som syftar till precis det som är grunden för Alliansens bostadspolitik: att skapa en bostadsmarknad som fungerar bättre, att se till att regelverket är uppdaterat och att se till att vi använder de bostäder som finns på ett smartare sätt. I grunden finns stora utmaningar; det vet vi. Det diskuterar vi . I ett land där man under har byggt alldeles för lite skapas med tiden en oerhört problematisk situation. När det dessutom sker i det land i som kanske urbaniseras snabbast inser man att städer får växtvärk, att bostadsköerna blir längre och att frustrationen bland dem som söker bostad blir större. Om detta är det många som tycker. Tyckandet sker naturligtvis med olika utgångspunkter, och de förslag som kastas fram i debatten går i lite olika riktningar. Men en sak är alldeles uppenbar: Alla är överens om att behöver genomföra genomgripande och strukturella förändringar för att långsiktigt öka byggandet. Vi ser nu att vi börjar röra oss i rätt riktning. ökade byggandet kraftigt i , även om det skedde från en nivå som vi väl alla är överens om är för låg. Om man ska lyckas i denna ambition tror jag att utgångspunkten måste vara att man kan göra flera saker . Det är lätt att säga; det tycker väl alla. Men om vi ska vara riktigt ärliga är det för alla oss som följer den bostadspolitiska debatten lätt att se att företrädare surrar sig fast vid just sitt förslag, som de menar är vägen framåt. Ni vet hur det brukar låta. Det är ett alexanderhugg som, lite beroende på vem man pratar med, ibland är ett skatteförslag, ibland ett PBL-förslag och ibland ett hyressättningsförslag. Om man pratar med oppositionen är det alltid ett nytt subventionsförslag. Det är lösningen. Vår utgångspunkt har varit annorlunda. Den har handlat om insikten om att om man på allvar vill genomföra förändringar krävs det att man ser helheten. Det krävs att man gör flera saker på en gång och att man vågar testa nya grepp. Ett sådant grepp är det förslag som vi ska fatta beslut om . Det handlar, som vi har varit inne på, i korthet om att småhusägare ska kunna vidta en lång rad nya åtgärder utan att de behöver söka bygglov. Det blir möjligt att uppföra större komplementbyggnader, Attefallshus, på tomten om sammanlagt , man ska kunna göra tillbyggnader och man ska kunna inreda ytterligare en bostad i ett hus som bara har en. Det är i grund och botten ganska populära reformer, allihop. Det märks rätt tydligt. Jag ska villigt erkänna att det inte är alltid som lagförslag om ändringar i PBL leder till att det ringer på telefonen och plingar till i mejlkorgen av nyfikna väljare som hör av sig och egentligen har en enda fråga: När börjar det här gälla? Svaret är , därför att vi levererar. Är då detta lösningen med stort L som med en knapptryckning kommer att lösa en bostadsbrist som fått växa till sig ? Nej, det är klart att det inte är. Men det är en av alla de pusselbitar som kan hjälpa till. Den fogas till andra pusselbitar i det pussel som vi lägger för att långsiktigt vända den trend som vi alla är överens om att vi vill vända. Exakt hur de här lagförändringarna kommer att användas återstår lite grann att se. Det vi i grunden nu gör handlar om att erbjuda lite större frihet för småhusägare att själva bestämma – en välkommen frihetsreform, med andra ord. Om den dessutom kan ge ytterligare några bostäder är det förstås alldeles utmärkt. Här varierar uppskattningarna ganska kraftigt, men helt klart är att det finns en potential för att skapa bostäder i som faktiskt inte fanns förut. Detta ska dessutom läggas till de reformer som redan har genomförts i den delen om högre schablonavdrag för andrahandsuthyrning och den nya lagen om privatuthyrning, som vi ju ser kraftigt har ökat utbudet av lägenheter och gjort en tidigare grå och svart marknad mer öppen och överskådlig. Som sagt: Det här är inte hela lösningen. Men det är en av flera pusselbitar om man vågar göra flera saker . Om man lyssnar på vad olika bedömare, och andra, säger om bostadsmarknaden hör man att det är precis detta. Det finns ingen motsättning mellan att satsa på ökad nyproduktion och att bedriva en politik för att utnyttja befintliga bostäder bättre. Detta är alldeles särskilt sant om man dessutom har en regering som i ord och handling visar att den har kraft att såväl utreda som att ta fram förslag och leverera reformer som är både efterfrågade och verkningsfulla. Det faktum att vi bara den här våren fattar beslut om fem större propositioner i den här kammaren om ökat byggande och fler bostäder säger en hel del om både reformiver och leveransduglighet, tycker jag. Att de konkreta förslagen blev fler än det stora antalet utredningar, som ibland diskuteras, säger också en hel del. Om man tittar specifikt på just den här propositionen tycker jag att man ska se den i två dimensioner. Dels är den en frihetsreform – en anpassning där vi säger att vi har som politisk vilja att enskilda människor ska ges lite större möjligheter att själva bestämma. Dels är den en bostadspotential, där just potentialen kanske är viktigare än den exakta siffran, för den återstår att se. Som jag nämnde inledningsvis har utskottet noterat ett mycket stort intresse för propositionen. Vi har sett det i medierna, och det märks i skrivelser till utskottet. Folk hör av sig, och det märks som sagt inte minst i våra egna e-postkorgar. Även om förslagen är populära – de flesta som hör av sig är positiva – har det också framförts kritik, som vi har varit inne på tidigare i debatten. Låt mig därför uppehålla mig vid det. Den mest övergripande kritiken har handlat just om att det har gått för fort att ta fram förslaget. Man menar att remisstiderna har varit för snäva och att det har varit för svårt att tycka till. Dessutom fanns en diskussion under själva utskottsbehandlingen där man pekade på en del negativa reaktioner från remissinstanser och andra. Regeringar som genomför reformer kommer att mötas av kritiken att det går för fort. Så tror jag att det alltid är, men jag tycker ändå att man ska ta den här typen av reaktioner på allvar. Det var också anledningen till att civilutskottet bjöd in bostadsministern och myndighetsföreträdare för att mer utförligt redogöra för hur beredningen har gått till och för de synpunkter som inkommit. Framför allt tyckte vi att det var viktigt att lyssna på den kritik som kommit in mot själva beredningen. Utskottet tog denna kritik på så stort allvar att vi bad att tycka till om beredningen och de lagliga aspekterna på förslaget. I den delen finns i betänkandet ett yttrande från som visar att utskottet är tydligt med att de inte vill avstyrka förslaget, även om man väljer att läsa upp delar där man naturligtvis kan tycka att saker och ting kunde ha gjorts på annorlunda sätt. Att KU:s yttrande dessutom har en mycket bred majoritet bakom sig stärker också argumenten för att det är rätt att fatta de här besluten . Vi går fram med ytterligare ett förslag som kan minska regelkrånglet och skapa fler nya bostäder. Jag har full förståelse för att oppositionen i olika delar framför synpunkter, men man ska komma ihåg att det finns en bred majoritet bakom förslaget . Att och konsekvent säger nej till reformer på bostadsområdet har vi vant oss vid. Trots de retoriska dimridåer som försöker lägga ut här har reformens popularitet uppenbarligen lett till att man har gjort bedömningen att man stöder regeringens förslag i detta sammanhang. Det är välkommet. Men det finns en viktig lärdom som kan dras av oppositionens agerande i detta ärende. Vi såg att lämnade rekommendationer för reformområden i och återigen pekade på bostadsområdet som prioriterat framöver. I ett läge där oppositionen just nu leder i opinionsmätningarna inför valet kan det vara intressant att granska hur en annan regering skulle hantera bostadsfrågorna. från Socialdemokraterna sade här att om ni vinner valet kommer det att bli en annan bostadspolitik i . Det tror jag är alldeles riktigt. Men vad blir det? Sett ur den aspekten är dagens ärende ganska typiskt. När det gäller krav på utvärdering av reformen kan jag konstatera att det finns lika många reservationer som det finns oppositionspartier med olika uppfattningar. I denna fråga, precis som när det gäller varenda en av de bygg- och bostadspolitiska propositioner som har lämnats till , är oppositionen djupt splittrad i vad man faktiskt vill göra. I den mån man över huvud taget kommer överens handlar det om att säga nej och stoppa förändring. Jag tycker att det är tråkigt. Vi behöver reformer i . Vi behöver förändring, och vi måste våga göra flera saker . Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag i betänkandet. 6 (FP): Bostadsbyggandets hinderbana består av långa omständliga processer som skapar hinder för att bygga och för att sätta spaden i backen. Så har verkligheten beskrivits vad gäller bostadsbyggandet. Krånglet kostar dessutom pengar. I otaliga rapporter har planeringsfrågorna pekats ut som en orsak till att det byggs i för långsam takt. Så har det varit . Långa processer hämmar konkurrensen. Tiden från idé till färdigt hus måste bli kortare. Det är därför glädjande att alliansregeringen och bostadsministern arbetar så intensivt med just den frågan. Alla inblandade i byggprojekten blir lidande när processen blir lång. Det handlar om familjer och enskilda i behov av bostäder, byggbolag som inte kan planera för sin verksamhet och husägare som inte kan bygga ut och bygga till när familjen växer eller när familjeförhållandena ändras. Mindre bolag riskerar dessutom att inte kunna ta den ekonomiska risk som väntandet på att få bygga innebär. De slås ut från en marknad som i själva verket skulle må bättre av en ökad konkurrens. Det behövs därför ett minskat regelkrångel. behandlar vi en proposition från regeringen som ska underlätta för en husägare som vill bygga. ska vi ge människor möjlighet att bygga till, bygga komplementbyggnad och inreda ytterligare en bostad i huset. Det ger medborgarna ökad frihet, frihet att utveckla sin fastighet. Småhusägare vill utveckla och ta ansvar. Jag förstår inte den oro som kommer till uttryck från oppositionen. Att ge kommunerna och medborgarna ökad beslutsmakt är bra. Men det ger också förvaltningar och nämnder i kommuner utrymme att hantera andra bygg- och planeringsärenden. Det frigör tid. får möjlighet att minska krånglet ytterligare och utöka kommunernas möjlighet att avgöra hur beslut ytterligare kan förenklas. Makten över processen blir större på lokal nivå. Detta bör glädja både kommuner och medborgare. Besluten rör bland annat att större komplementbyggnader och mindre bostäder på sammanlagt ska kunna uppföras. En- och tvåbostadshus ska kunna byggas till med högst . På en- och tvåbostadshus ska också högst två takkupor kunna byggas. Och enbostadshusen ska kunna inredas med ytterligare en bostad. Detta är viktiga åtgärder för den småhusägare som vill utveckla sin fastighet. Alliansregeringens förslag om nya åtgärder som kan genomföras utan krav på bygglov har väckt ett stort intresse och uppmärksammats av många. Vi är många som får telefonsamtal och mejl om när de kan börja bygga. kommer dessa frågor. Jag gissar att de även kommer till oppositionen. Det är glädjande att vi kan ge besked om att det ska bli möjligt att bygga. Socialdemokraterna står bakom förslagen, men anförande ger uttryck för någonting annat. yrkar avslag på åtgärderna, och riktar mycket skarp kritik mot dem. Låt mig ändå läsa upp vad som står i reservation i betänkandet, nämligen: förslag är mot denna bakgrund att nu antar förslagen om att underlätta tillbyggnad, komplettering med takkupor och uppförande av en komplementbyggnad eller ett komplementbostadshus. är i sak också positivt inställt till förslagen och yrkar egentligen avslag bara på inrättandet av ytterligare en bostad i en enbostadsfastighet. Min fråga till är därför: Är åsikt det som framför i sitt anförande, eller är åsikt det som framförs i reservationen i betänkandet? Frihet och ansvar hänger ihop. I sådana områden som utgör värdefulla miljöer kommer kommunerna alltjämt att kunna bestämma att åtgärderna kräver bygglov. Bygglov kommer också att krävas om åtgärderna gäller byggnader eller bebyggelseområden som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. I övriga fall kommer det fortsatt att finnas krav på anmälan till av de aktuella åtgärderna. Kommunerna kan bevaka att det anordnas en ytterligare anslutningspunkt till vatten och avlopp i de fall som det behövs. Vad gäller frågor om grannars rätt till domstolsprövning har regeringen aviserat att en bred analys i fråga om domstolsprövningen kommer att genomföras. När det sedan gäller de aktuella lagförslagen framhåller regeringen att det finns skäl att inom göra en utvärdering av reformen, alltså precis det som efterfrågas. Det gäller särskilt i fråga om möjligheten att uppföra ytterligare en bostad i anslutning till ett en- eller tvåbostadshus. Lagändringarna som vi ska rösta om ska träda i kraft . Det är ett efterlängtat besked till många medborgare som väntar på att få bygga till sina hus. Jag yrkar därmed bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 7 (MP) replik: Jag fick en fråga av om huruvida vår politik är det som framgår av mitt anförande eller som framgår av vår reservation. Jag kan konstatera att politik är exakt densamma som framgår av mitt anförande och av vår reservation och vår motion. Jag var nämligen mycket noga med att i mitt anförande påpeka att vi mycket väl skulle kunna ställa oss bakom dessa förslag. Men det är faktiskt så att vi vill stifta lagar som fungerar. Därför är vi kritiska till hur detta har gått till. Om man läser noggrant både i propositionen och i betänkandet inser både vi och ni att ni själva faktiskt riktar samma kritik mot era egna förslag som jag har framfört här i talarstolen. Ni instämmer i den kritiken, och ni tänker rätta till det efteråt. Vi tycker att det är bättre att man från början stiftar fungerande lagar än att man först av rent valtaktiska motiv genomför någonting som man vet inte kommer att fungera bara för att man vill göra det före valet för att man ska kunna säga till väljarna: Titta vad duktiga vi är! Men ni har i betänkandet mycket tydligt skrivit att ni ska åtgärda dessa problem efteråt. Vår syn på förslaget skiljer sig faktiskt inte. Det är bara det att vi vågar tala om hur dåligt det är och vilka brister som finns. Ni säger: Vi ska fixa dem efteråt. Jag tycker inte att man ska lagstifta på det sättet. Därför kunde ni ha gått handläggarna till mötes och skjutit genomförandet framåt i tiden, en månad eller två, så att de hade fått möjlighet att åtminstone hantera förslaget på ett lite vettigare sätt än hur det nu kommer att hanteras. 8 (FP) replik: Det är glädjande med tydlighet i repliken. När jag lyssnade till anförandet som riktade så vass kritik mot förslaget fick jag uppfattningen att inte på något sätt står bakom någon del av propositionen, men så är ju inte fallet. Det står till och med i reservation att man ser positivt på att regeringen har tagit initiativ till att utveckla friggeboden och föreslagit vissa förenklingar för dem som vill bygga dessa hus. Den bild som medborgarna har är att det här skapar möjligheter, och jag utgår ifrån att det även har nått . Det är många småhusägare som hör av sig och ser detta som en stor potential och möjlighet. Men självfallet är det också en frihet under ansvar. Jag är fullständigt övertygad om att de småhusägare som får den här möjligheten också ser det som värdefullt att vårda den. Dessutom har kommunerna, när det gäller kulturhistoriska och andra värdefulla miljöer, fortsatt möjlighet att ställa höga krav på dem som vill bygga. Men det är glädjande att nu uppvisar tydlighet. Det står i propositionen och även i betänkandet, vilket vi i Alliansen står bakom i utskottet, att man ska göra en utvärdering, precis som man gör i alla andra sammanhang. Detta med att lagen träder i kraft är ingenting ovanligt. Det händer mycket ofta att lagar träder i kraft . Jag är fullständigt övertygad om att också alla berörda nämnder och förvaltningar har beaktat det i sin planering. 9 (MP) replik: Visst, vi får många telefonsamtal och mejl i frågan. Man kan sortera dem på olika sätt. Visst, det finns de som tycker att det här är ett bra förslag. Jag vet inte om det är skillnad på vilka mejl som skickas till vem. Jag får dessutom många mejl från personer som har en granne som har fått avslag på en bygglovsansökan och som har sagt: bygger jag. Detta förslag kommer att leda till väldigt många granntvister. Det är märkligt att ni tycker att det är bättre att man ska kunna bygga till sitt hus eller bygga ett komplementhus och sedan leva med den rättsosäkerhet som det innebär. Startbeskedet betyder ju inte att byggandet har legaliserats. Grannarna kan ju driva saken till domstol, och sedan får man kanske riva alltihop. När man löser granntvister i förväg kan grannarna leva med det. Då kan man bo kvar och vara grannar. Men det som ni skapar nu – om ni inte rättar till det väldigt snabbt – leder ju till att grannar inte kommer att prata med varandra, tyvärr. Det är en sorglig lagstiftning. 10 (FP) replik: Jag tycker att det är fantastiskt att den här möjligheten öppnas för småhusägare. väljer att kalla det för en sorglig lagstiftning. Trots allt står ju och bakom stora delar av propositionens förslag. Det gäller inte minst komplementbyggnader och tillbyggnader. Jag tycker att det är utomordentligt bra att vi vågar ta det här steget. redogjorde för den kritik som riktades också mot friggebodreformen. Småhusägare tar ansvar. De vill utveckla sin fastighet och ta vara på de möjligheter som finns.