prot · H10974 · 2014-02-26 00:00:00 — Det känns som att det är alldeles självklart, vilket också framförs av utskottets majoritet i betänkandet, och det ligger i linje med det fortsatta utvecklings- och utredningsarbete som sker runt . Naturligtvis kommer vi att få se fler föreställningar när Operan är klar och ombyggd. Men sker mycket i den digitala delen. Vi moderater är övertygade om kulturens oändliga möjligheter och bidragande positiva effekter, både för dem som utövar kultur och för dem som lyssnar, lär eller konsumerar den på olika sätt. Utanför plenisalen visar konstklubben alster av ledamöter och tjänstemän som har fått ägna sig lite grann åt kultur. Det är tyvärr inte så många av kulturutskottets ledamöter som ställer ut, men det blir kanske så . Det är ett sätt att som amatör få ta del av kulturen. Vi är också måna om att lyfta fram att kulturen har ett egenvärde och att den är en viktig aktör i det demokratiska samhället. Inte minst, fru talman, fortsätter vi att sätta fokus på ett jämställt kulturliv som bidrar till kreativitet, mångfald och kvalitet. Vi fortsätter att värna kulturen i stort. Jag är övertygad om att vi tillsammans i Alliansen kommer att göra det på ett mycket bra sätt genom att blicka framåt – inte bakåt. 89 i (S) replik: Först av allt ska jag vara tydlig när det gäller det lyfte fram, nämligen att vi socialdemokrater ska ha sagt att vi vill lägga ned Skapande skola. Nej, det har vi inte sagt. Däremot har vi, efter att det visade sig att bara drygt hälften av alla barn får ta del av Skapande skola, sagt att man måste se över det. Det kan nämligen inte vara så att man nöjer sig med att en reform bara når hälften av alla barn. Det är väl det som kanske är symboliken i kulturpolitiken och talet om kultur för alla: För mig och för oss socialdemokrater handlar det just om hur vi ser till att alla, inte bara några få, får ta del av kultur. Du tar upp boken har skrivit, Stå aldrig still!, att man ska sätta medborgarna i fokus och att ni ska fortsätta sänka trösklarna. Men det första ni gjorde när ni kom till regeringsmakten var faktiskt att ta bort fri entré till statliga museer. fick vi höra från talarstolen att det var gammalt och mossigt. Det var en reform som sänkte trösklarna – två miljoner fler människor gick på museum – men ni höjde trösklarna igen. Det tycker jag inte är att visa att man vill att fler ska vara med, utan det är väldigt tydligt att man ställde många utanför. brukar tala om kultur och hälsa och hur viktigt det är att man får ta del av kultur. Frågan är dock: Om man inte låter folk som har tagit del av kultur göra det utan faktiskt sätter upp de här hindren, hur ska man då ge människor större möjlighet att ta del av kultur – alla, inte bara några få? 90 (M) replik: Först vill jag säga att det finns mycket intressanta siffror som pekar på att är ett land där väldigt många tar del av kultur. Vi ligger på och mycket högre än många andra länder, vilket jag tror att har sett. Det tror jag alltså är något som går åt rätt håll. När det gäller Skapande skola är det viktigt att är tydlig med att man tycker att satsningen är bra. De 177 miljoner vi lägger på är till för hela . Alla kommuner söker, och fler och fler skolor får del av detta. Det tar att bygga ut en så stor satsning. Jag tycker att det är att gå alldeles för långt att vara så kritisk att man säger att det inte är bra om inte alla barn i alla skolor får del av det. Det är också det utvärderingsrapporten pekade på: Väldigt mycket är positivt, och det har inte minst nått skolor och klasser där barnen har oerhört lite kontakt med kultur i andra sammanhang. Skapande skola har alltså sänkt trösklar och öppnat för många barn att få sig kultur till del. Där kommer vi att ligga på och jobba vidare för att det ska bli ännu fler kommuner. Vad man ser i den utvärdering glömde att nämna är att det ofta är de små kommunerna som inte har muskler för att söka det här och inte heller söker andra typer av anslag. Då är det väl en gemensam diskussion hur man ska gå vidare med det. Skapande skola är vi dock stolta över, och det hade varit trevligt om vi kunde få ett tydligt ja till att ni också är nöjda med det som sker så här långt. Det har vi inte fått än så . 91 i (S) replik: Jag sa inte att vi inte är nöjda. Jag säger så här: Vi är inte nöjda när man bara når av alla barn. Det är det som är skillnaden. Vi ser att det i så fall är en utmaning att se till att fler får ta del av kultur. Vi ser nämligen att kulturen har en viktig roll i olika delar av samhället, inte bara i skolan. Jag skulle vilja ställa en annan fråga. Vi har en gemensam reservation från S, V och MP som handlar om enprocentsregeln; både och har talat om den i sina anföranden. Enligt en rapport från KRO har både staten och myndigheterna under de borgerliga åren blivit sämre på att följa enprocentsregeln. Vad säger om det? Vi har ju möjlighet att styra våra myndigheter, och om vi nu tycker att det är viktigt med enprocentsregeln – om vi ser att det skapar inte bara en arbetsmarknad för konstnärerna utan också möjligheter för alla medborgare som bor i att ta del av konst – har staten och myndigheterna ett jättestort ansvar. Jag skulle vilja ha en liten kommentar till hur man ser på den utvecklingen. Sedan skulle jag vilja lyfta fram läsförståelsen. Du talar om att inte vilja se tillbaka. Jag tycker att det är ett konstigt sätt att se på sitt ansvar: Man ser att bra insatser har gjorts, som läsfrämjande insatser på arbetsplatser och vuxna som läser för sina barn, men väljer att plocka bort det. Sedan ser man att utvecklingen går åt fel håll, men man ser inte att det finns möjligheter. Det handlar inte bara om skolan, även om den är en viktig del, utan vi vet att föräldrarna och de vuxna runt barnen har stor betydelse för läsfrämjandet. Därför ser jag det som självklart att man ska titta inte minst på kultur i arbetslivet och ute på arbetsplatserna, där man faktiskt skulle kunna nå de här grupperna. 92 (M) replik: Det är intressant att väljer att lyfta fram två motioner som handlar om enprocentsregeln och arbetsplatsbibliotek, då båda dessa motioner är tillgodosedda i majoritetens text genom exempel på allt det arbete som sker. Det har säkert läst när betänkandet har behandlats i utskottet. Det är tydligt att vi pekar på att det sker väldigt mycket och att något nytt faktiskt kan ersätta något gammalt. Vi har satsat mer pengar på läsfrämjande insatser, och vi tycker att det är angeläget och viktigt – men man fick ett bredare uppdrag än det som hänvisats till tidigare. Motionen är tillgodosedd. Likadant är det när det gäller enprocentsmålet; också den motionen är tillgodosedd med tanke på allt som görs och framför allt den utvärdering som görs. Ska man gå längre får man ha något tvingande, som vi hörde från ett annat parti. Då är min fråga om också vill att man ska tvinga de olika kommunerna och landstingen, och andra aktörer, att ha enprocentsregeln som tvingande lagstiftning. Det har inte framkommit så här långt. 93 (V) replik: Jag tror att det finns bättre förebilder att ha som guruer inom kulturpolitiken än Per Schlingmann. Ifall Alliansen nu ser Per Schlingmann som kulturpolitisk guru tror jag att det är bra att det sprids, framför allt till alla dem som arbetar inom sektorn. Hotet från Alliansen är just att ni inte står still. Det hade varit bättre om ni hade gjort det. När ni river ned och tar bort sådant som faktiskt har varit viktigt och värdefullt och som har inneburit att kultur har kunnat spridas till fler går ni i fel riktning, och att gå i fel riktning är sämre än att stå still. Jag vill dock gå – i en annan riktning. Jag skulle gärna vilja veta vilka reservationer i betänkandet tänkte på när hon sade att de är tillbakablickande och bakåtsträvande. Vilka reservationer är det? På vilket område menar att det finns ett enda förslag från oppositionen som är tillbakablickande och bakåtsträvande? När det till exempel gäller läsfrämjande insatser menar jag att det är oerhört framåtsyftande att se till att det skapas utrymme för att söka stöd för att upprätta arbetsplatsbibliotek, men det är ni emot. Låtsas inte att ni har tillgodosett det, som att vi skulle reservera oss på pin kiv! Vi reserverar oss för att ni struntar i det här – för att och hennes kompisar egentligen inte tycker att kultur för alla är viktigt, utan bara kultur för några. 94 (M) replik: Tack för frågorna! Jag är glad att jag har mina allianskompisar och att vi kan samarbeta så väl. Det är inte riktigt samma sak i det här betänkandet där reservationerna från de olika oppositionspartierna spretar rejält. Per Schlingmanns beskrivning av hur ett utvecklingsarbete på ett politikområde kan gå till tror jag är lärorik för många. Det handlar inte om att jag uppfattar hans bok som den enda läsvärda boken. Jag läser väldigt mycket böcker, och det gör säkert också. Reservationerna spretar åt olika håll och är också lite framåt- eller bakåtsyftande, vilket du vill kalla dem. Man vill tycka och tänka att det var bättre förr, att det som en gång den tidigare regeringen gjorde inom kulturpolitiken på något sätt är bättre än det som sker . Jag hävdar det motsatta. Det är därför jag säger att här finns det satsningar och en tanke om hur vi ska gå framåt. Vad man glömmer nämna i de olika anförandena från talarstolen, och som jag antecknade, är allt det som görs. Man berättar inte att vi har försökt lösa ut scenkonstpensionerna, att vi har byggt ut allianserna som har en budget på 62 miljoner, att vi har gjort många andra förstärkningar på kulturen. Man glömmer gärna bort allt det goda som är gjort och försöker hitta något som man kan skriva reservationer om. Sedan visar det sig att flera av dem dessutom är tillgodosedda. Det tycker jag är ganska så tunt, men det kan finnas mer bakom som inte syns i betänkandet. 95 (V) replik: Det är olyckligt ifall det finns människor som lyssnar på den här debatten som tror på . Reservationerna är inte tillgodosedda. Ni har avslagit alla konkreta yrkanden. Ni hänvisar till att det pågår ett arbete, men ni är inte konkreta, och ni vill definitivt inte bifalla ett enda förslag till konkreta förändringar. Ni är motståndare till våra förslag, och så ska det vara. Jag har ingenting emot att lyfter fram de frågor där vi har skilda uppfattningar. Om det finns sådana där vi har en gemensam uppfattning är de något mindre intressanta inför ett förestående val. Dessutom har fel i att reservationerna spretar. Det här är ett av de betänkanden där vi har flest gemensamma reservationer. Socialdemokraterna och Vänstern har nästan alla reservationer tillsammans. Det finns några som inte är gemensamma, vilket inte är konstigare än att är motståndare till avgiftsfria museibesök medan är förespråkare för det. Så kan det vara, också inom en allians. Tillbaka till Per Schlingmann, som regelbundet misshandlar svenska språket i olika krönikor i tidningar. Han har inte, tycker jag, någonting med svensk kulturpolitik att göra, och han ska inte ha det. Svensk kulturpolitik ska nämligen bygga på kunskaper om konst, kulturskapande, kulturskapares villkor och människors rätt och tillgång till såväl konst och kultur i sin vardag som möjligheten att själva utöva den. Den ska också bygga på tillgänglighet för dem som har funktionsnedsättningar. Där kan jag säga till att det finns en sak som den här regeringen kunde ha gjort men som man har låtit bli att göra, och det är att införa otillgänglighet som diskriminering i lagstiftningen. Och så länge som ni inte har gjort det ska ni inte på en enda punkt komma och prata om att ni tycker att tillgänglighet är viktigt. 96 (M) replik: Jag kan då glädja med att den frågan är på gång och att vi tycker att den är viktig. Inte minst jag själv har jobbat mycket för att det ska bli så. Mycket i betänkandet beskriver just att man slår in öppna dörrar och att mycket är på gång. Läs lite mer av Alliansens majoritetstexter så kommer också att se att flera av motionerna är tillgodosedda, att andra är på gång eller att det händer något. Några tycker att vi är tillbakablickande, och dem har vi inte anledning att stödja. Jag delar uppfattningen att konst och kultur är ett viktigt område och att det bygger mycket på alla människor som både själva utövar kultur och tar del av eller lär sig mer om kultur. Det innebär dock inte att jag förringar dem som försöker skriva böcker. Det kanske blir memoarer från , vad vet jag? Även de personer som har varit inne i politiken är ju intressanta att läsa, och Per Schlingmann är en person som har lyft fram betydelsen av att driva på och följa med i tiden. Det uppfattar jag kanske inte alltid att och gör. Jag tycker att vi med Kultur för alla visar på alla sätt i betänkandet att mycket görs, men mer kan alltid göras. Det lovar Alliansen att göra på olika sätt. Det framgår också i våra majoritetstexter att mycket är på gång. Och, , du kan få höra mycket mer om detta i nästa debatt. 97 (FP): Kultur och konst ger oss känsloupplevelser men skapar också reflexioner och lär oss att tänka på nya sätt. Det kan handla om konstnärliga upplevelser genom litteratur, målning, musik och film, och det kan handla om kunskap och information genom museer och utställningar. Betänkandet som vi diskuterar behandlar motioner från allmänna motionstiden, och det behandlar ett antal olika kulturområden. Några av dem tänker jag ta upp här men inte alla. Det är svårt att hitta någon samlad gemensam kulturpolitik i oppositionens reservationer. Det finns en del olika förslag till utskottsbeslut, ofta om sådant som regeringen redan har tagit initiativ till. När man lyssnar på anförande för Socialdemokraterna får man en känsla av att det är en öken av brist på pengar och så vidare i Alliansens kulturpolitik. Det är precis tvärtom. Visst kan man önska en större kulturbudget. Det brukar vi folkpartister argumentera för, men det är ett faktum att kulturbudgeten har höjts från ca 5,9 miljarder till närmare 7 miljarder . Det är också ett faktum att väldigt många spännande saker har hänt, till exempel satsningen på och en stor satsning på läsning tillsammans med skolreformer för att åstadkomma ett läslyft. I procent räknat brukar man säga att kulturbudgeten har höjts med , och så mycket höjdes den inte under den föregående, socialdemokratiska regeringens period. Samverkansmodellen har tagits upp av flera talare. uppfattning när det gäller samverkansmodellen och kulturpolitik principiellt är att staten ska ha ett stort ansvar och måste ta ansvar för en nationell kulturstrategi, så att viktiga kulturyttringar inte försvinner. Ett ökat lokalt inflytande är positivt och kan leda till nya lösningar, men det får inte övergå i politisk detaljstyrning. I den så kallade samverkansmodellen har den ökade lokala och regionala dialogen varit positiv. När jag hör , , tala och jag sedan använder det ord som jag använde , nationell strategi, vill jag inte bli missförstådd. För mig är det självklart att politikers uppgift är att skapa resurser till ett kulturliv, konst, litteratur, musik och så vidare, men det är inte fråga om att politiker eller stat ska avgöra vilken kultur vi ska satsa på. Det ska vi överlåta till människor som kan konst, litteratur, musik, film etcetera. Vi ska skapa möjligheter för det kommersiellt utvecklingsbara men också för det som inte har kommersiella förutsättningar att klara sig på kort sikt men som kan peka framåt och ha betydelse för kommande generationer. Och det är inte politiker generellt som av principiella skäl vare sig ska eller kan besluta om detta. För mig var det mycket märkligt att höra en politiker i riksdag stå och tala om vilka filmer hon tycker om och vilka filmer hon inte tycker om. Det påminde mig om och ligger snubblande nära den kultursyn som kom till uttryck i till exempel och nazistiska , där man talade om degenererad konst och konst som är utanför det normala. Vi ska passa oss väldigt noga för att tänka i den riktningen. (Applåder) Låt mig återgå till vår samverkansmodell. ingår samtliga regioner och landsting i utom i den. Det är frivilligt att ansluta sig. Grundidén med samverkansmodellen är att landstingen ansöker om statliga pengar via en kulturplan som utarbetas tillsammans med regionala och kommunala företrädare, och sedan beslutar om fördelning. har rapporterna visat att man allmänt upplever att samverkan har ökat och att det har blivit ett ökat lokalt inflytande som staten har en möjlighet att skapa en helhetsbild och en långsiktig strategi. Med ledning av detta ska vi fortsätta att följa utvecklingen. Det finns dock ingen anledning att i detta läge göra några drastiska förändringar eller nya utredningar, som det finns förslag på. Tillgänglighet till kultur och lika villkor inom kultursektorn är något vi värnar om i Alliansen. Ett centralt och övergripande politiskt mål är att alla ska ha tillgång till olika delar av samhällslivet. Det gäller givetvis också kulturlivet. När det gäller funktionsnedsatta finns två aspekter, dels tillgängligheten till utställningar, dels innehållet i utställningarna. Funktionsnedsattas erfarenheter saknas ofta i museernas fasta utställningar. För att bättre ta till vara dessa erfarenheter har vi till exempel haft projektet i kulturarvet. Det var ett samarbete mellan och för att synliggöra hur historien har sett ut och ser ut för människor med funktionsnedsättning. På samma sätt finns två aspekter när det gäller jämställdheten i kultursektorn, dels jämställdheten mellan kulturutövande kvinnor och män, dels jämställdheten i utställningar så att innehållet ger mäns och kvinnors historia och erfarenheter samma utrymme. Även i det gällande filmavtalet har jämställdhetsmålet skärpts. Alliansregeringen har alltså gett ett tydligt uppdrag till statens myndigheter att integrera både ett jämställdhetsperspektiv och ett mångfaldsperspektiv i sina verksamheter. Myndigheten för kulturanalys har fått ökade anslag till den officiella statistiken inom kulturområdet, och den ska bland annat vara uppdelad efter kön. Dessutom har vi så sent som i regleringsbrevet gett Riksutställningar i uppdrag att genomföra en särskild kartläggning av hur hbt-perspektivet belyses inom utställningsområdet. Med tanke på det arbete som pågår menar vi att det inte är aktuellt att ta ytterligare initiativ till utredningar och projekt, vilket föreslås i en del motioner. För mig är internationellt och interkulturellt utbyte och samverkan prioriterade uppgifter inom kulturpolitiken, och det är det också inom Alliansens kulturpolitik. Samarbeten och kontakter mellan kulturskapare i olika länder är grundläggande för kulturlivets utveckling och förnyelse. De svenska kulturråd som tjänstgör på våra utlandsbeskickningar är en viktig resurs för det internationella samarbetet mellan och andra länder. Vi skulle mycket väl kunna ha kulturråd på fler ambassader, och därför är det glädjande att regeringen har inrättat ett nytt kulturråd i . Det är också positivt att regeringen har gett i uppdrag att tillsammans med och föreslå ett internationellt utbytesprogram inom litteraturområdet. Det är också viktigt och glädjande att får allt fler fristäder för förföljda kulturskapare. De som är negativa till fristäder brukar fråga varför just författare ska ha en särskild möjlighet att komma till . Det finns många bra svar, men ett svar är att och alla andra länder med fristäder inte bara hjälper en individ utan också gör en insats för det fria ordet. När man förbjuder böcker förföljer man också människor. Vad gäller fristadsprogrammet arbetar aktivt med nätverksarbete kring de fyrtiotal fristäder vi har i . Det är också bra att begreppet för författare har vidgats till att också gälla fler typer av kulturskapare. När det gäller konst och skapande är givetvis konstnärernas och kulturskaparnas villkor viktiga. I har vi länge talat om att det är viktigt att fler konstnärer kan försörja sig på sitt skapande och att det finns stöd till konstnärligt skapande som har kvalitet men inte är ekonomiskt lönsamt. Det är upprörande att kommunala konsthallar och andra utställare på många håll åker snålskjuts genom att smita från rejäla ersättningar till konstnärer. Vi ska arbeta för att kommunala och privata utställare ska följa ramavtalet för utställning av tavlor som konstnären äger, det vill säga avtalet för medverkans- och utställningsersättning, det så kallade . driver också att samtliga regioner som ingår i kultursamverkansmodellen ska skriva in i sina kulturplaner att de tänker följa avtalet. Det vore ett viktigt första steg, men avtalet borde också bli en förebild för till exempel privata utställare. Regeringen har gett i uppdrag att i dialog med berörda konstnärsorganisationer utarbeta ett nytt avtal. Det har lämnats till regeringen och förväntas bli beslutat av regeringen . Även här är alltså ett arbete på gång, så det är för tidigt att säga hur det går. Det är dock helt onödigt att fatta beslut om ytterligare uppdrag. har för övrigt redan i ett tidigare betänkande uttalat att det är angeläget att det så kallade tillämpas, inte bara av statliga institutioner utan även av icke-statliga institutioner som får statligt stöd. Det är som sagt många enskilda frågor om kulturpolitik som behandlas i betänkandet. Det är också många viktiga frågor som inte tas upp alls eftersom ingen har motionerat om dem. En röd tråd är ändå den talande titeln på betänkandet: Kultur för alla. En vision och ett mål måste vara att alla människor ska kunna nås av olika kulturyttringar, nås av litteratur, konst, musik, teater och film. Alla ska kunna ta del av museer, bibliotek och utställningar. Politiken för kulturen ska vara välkomnande, inte utestängande. Kulturen ska vara en öppen dörr för personlig utveckling och frihet. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. 98 (MP) replik: Jag tackar för ett vältaligt anförande som innehöll mycket intressant. Jag vill instämma i det sade om filmavtalet. Jag delar åsikten att vi inte ska lägga oss i. Hur skulle världen se ut om det bara gjordes sådan film som jag tycker om? Det vore inte bra. tar upp frågor som är viktiga. Min kritik gäller att alliansregeringen säger att betänkandet spretar. Låt oss vara ärliga. Betänkandet består av ihopsamlade motioner från allmänna motionstiden. Betänkandet är definitivt inte heltäckande för någon av oss, men det innehåller många intressanta frågor. När det gäller vissa frågor tycker vi i oppositionen inte att regeringen klart och tydligt talar om vad som är på gång, eller också vill vi markera att det är viktigt att det verkligen görs. Jag tänkte ta upp det jag hörde säga om att vi håller på att lösa scenkonstpensionerna. Jag hoppas och tror att det är på gång. Jag tänkte ändå höra om det finns någonting att säga om denna fråga. Jag tror att många är intresserade av hur arbetet går, och det skulle vara jättebra att få höra om detta av . 99 (FP) replik: Jag kan inte svara så detaljerat på det. Vi fick information av regeringen om att man har avsatt en ram för detta och att man tillsammans med parterna ska arbeta fram ett modernt avtal på detta område. De pengar som eventuellt frigörs kommer att föras över till verksamheten i dialog med scenanställda, scenarbetare och branschen. Hur diskussionerna om pensionerna utvecklas har jag ingen information om. Jag vet inte om det har kommit någon , men det är ett arbete som i stor utsträckning vilar på parterna. Det kanske kan låta lite enkelt, men jag kan säga att det verkar som att både arbetstagare och arbetsgivare är överens om att det är en bra utgångspunkt för diskussion. Jag har inte uppfattat någon kraftig kritik mot regeringens sätt att föra frågan vidare. 100 (MP) replik: Det låter både bra och lite oroväckande. Vi har haft frågan uppe till diskussion , och hörde vi att det skulle hända något. har jag för mig att ställt frågan utan att få svar. Jag tror att det är viktigt att vi i kulturutskottet är beredda att ta upp frågan till diskussion och att vi får information om vad som pågår. 101 (FP) replik: Det är en viktig fråga som länge varit olöst.