prot · H109132 · 2014-06-26 00:00:00 — Det skulle innebära en skattelättnad , och över 300 000 småföretag skulle helt och hållet slippa betala den allmänna löneavgiften. Det är den mest skadliga av arbetsgivaravgifterna om man frågar företagarna själva. Det är en gigantisk reform som vi finansierar genom att slopa de högst ineffektiva och fiaskoartade alliansåtgärder som den generella sänkningen av arbetsgivaravgiften och ungdomsrabatten har visat sig vara. Jag vill som avslutning yrka bifall till reservation 3 angående inriktningen på den ekonomiska politiken. 4 (V): Det var inte för inte jag kom att tänka på en tweet jag såg för sedan: måste vara mest misslyckade missnöjesparti – i nio av tio fall röstar de med etablissemanget, det vill säga den sittande regeringen. Jag tycker att det var rätt träffande. Vi debatterar ekonomisk politik, och ekonomisk politik handlar om vilket samhälle vi vill ha, hur vi vill leva våra liv tillsammans och hur vi vill organisera det. Statsbudgeten visar vilket samhälle det är. av högerpolitik ser vi hur högerns samhälle ser ut och att det har handlat om en enda sak oavsett problem, resultat, behov och verklighet, nämligen skattesänkningar. Skattesänkningar är viktigast för landsbygdens utveckling, för jämställdheten, för kulturpolitiken, för jobben och för viljan att arbeta och bli frisk – det har vi fått höra under de här åtta åren. Skattesänkningarna har gett resultat – det kan vi tydligt se. Arbetslösheten är högre nu än när regeringen tillträdde. Drygt 70 000 fler är arbetslösa, men utbetalningarna till dem är ca 13 miljarder lägre än när regeringen tillträdde. Långtidsarbetslösheten har ökat med , och inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män har ökat . Landet dras isär alltmer mellan stad och land och mellan dem som inget har och dem som har väsentligt mycket mer än de någonsin behöver. Välfärden och tryggheten urholkas på resurser, och kvinnor stressar så att de blir sjuka. Så visst har skattesänkningarna gett resultat. Genom politiska beslut har skattesystemet delat in människor i närande och tärande. De tärande ska straffas genom högre skatt för lika inkomst. Sjuka och arbetslösa betalar hela mer i skatt än en som har jobb vid en inkomst på . En pensionär betalar mer. Och medan bankägarna jublar över sina skattesänkningar ökar ojämlikheten mest i av alla . Så visst har skattesänkningarna gett resultat. Låt oss nu se till att högerns tid är förbi, den tid då vi människor delades in i närande och tärande och girighet belönades rikligt. Låt oss i stället bygga ett samhälle på omtanke och solidaritet. Jämlika samhällen mår bättre och utvecklas bättre. vill skapa ett samhälle med en välfärd att lita på, ett samhälle där människor kan få både ett jobb och en bostad, ett hållbart samhälle där landsbygden utgör en viktig hörnsten. Det finns jobb som utförs och som vi alla är beroende av. De binder samman våra liv med varandra, och de skapar förutsättningar för oss att leva våra liv mer fritt och tryggt om de tillförs de resurser som faktiskt krävs för att de ska bli utförda på bästa sätt. Vi påverkas alla av dem. Om de håller dålig kvalitet inskränker de våra liv, framför allt för oss kvinnor, men funkar de skapar de livsutrymme. framtid handlar om välfärdsjobben inom omvårdnad, omsorg, vård och utbildning. Vi vet att de arbetsuppgifterna alltid kommer att behövas. Det är inga jobb som flyttar utomlands eller hotas av internationell konkurrens. Det är hållbara framtidsjobb, och de är avgörande för samhällsutvecklingen. Det är i de verksamheterna mycket av vår framtid ligger. Vi behöver dem när vi ska föda våra älskade barn, och våra barn behöver pedagogik, omsorg och utbildning. Vi själva kan behöva komplettera eller utbilda om oss. Vi kan bli sjuka, och är vi så gamla att kroppen inte längre orkar med det dagliga och vi behöver hjälp och omsorg. Medan vi yrkesarbetar behöver andra ta hand om våra nära och kära. Kort sagt: Välfärden är basen för allas våra liv och för vår framtid. Och det är kvinnor som arbetar i den och är mest beroende av den eftersom vi inte kommit längre än så med jämställdheten. Det är närmast obegripligt att den ekonomiska politiken har handlat om vilka som är bäst på att sänka skatten. Vår framtid handlar inte om vem av oss som har den tjockaste plånboken privat utan om hur vi vill använda oss av våra möjligheter och skapa oss en gemensam bättre framtid. Välfärden krackelerar alltmer, och ändå har inte de stora demografiska förändringarna slagit igenom . När det politiska ansvaret inte tas får det konsekvenser. Det ser vi inte minst i hur antalet anställda i välfärden inte alls utvecklas i takt med befolkningsökningen. Om vi skulle ha samma personaltäthet som 2006 hade det varit 33 000 fler anställda i välfärden. Det jobbet får vi kvinnor nu i stället utföra obetalt eller genom att de som är kvar får stressa, springa och jäkta med hälsan som pris. Som tack för det får de av regeringen en sjukförsäkring som inte går att lita på. Låt oss i stället för att ha en skendebatt om höjd skatt på snus som räddning för välfärdens underfinansiering inse att om vi menar allvar med att förstärka kvaliteten och bygga ut välfärden kommer det att kosta betydligt mer än så. Enligt behövs det ca 60 miljarder för att klara dagens kvalitet – och den är vi väl ändå inte nöjda med. Det dubbla behövs om vi också ska klara överskottsmålet. föreslår den största förstärkningen av resurser till välfärden så att det på allvar ska bli skillnad i arbetsvillkor och i kvinnors liv. Vi föreslår minskade barngruppsstorlekar i förskola och på fritis, betydligt fler anställda i äldreomsorg och sjukvård, resurser till trygga förlossningar och till ökad lärartäthet i skolan. Visst kostar det, men det kostar ännu mer att låta bli. Det är dags för en mer rättvis fördelning av resurserna som finns här i landet. Inte minst är det för oss kvinnor att få vår del. Jag menar att vi måste få en ekonomisk politik som ser bortom rädslor för skattehöjningar, och jag går så långt att jag menar att vi är skyldiga att göra det för dagens generation, för oss kvinnor och för kommande generationer kvinnor. Vår framtid är . Kvinnor bär vår välfärd på sina axlar, antingen som avlönad arbetskraft eller som oavlönad på sin fritid eller både och. Låt oss se till att välfärdsjobben hädanefter får den status och den tyngd de faktiskt förtjänar och att de blir yrken där arbetsvillkoren är de bästa och inflytandet är stort. Men då måste det till förändringar. Inte minst måste vinstintresset bort ur välfärden. Det är inte rimligt att riskkapitalister ropar halleluja det första de gör när de glatt svingar benen över sängkanten. Ytterligare väntar då de kan plocka ut stora privata vinster ur den skattefinansierade välfärden. Det är riskkapitalbolag, holdingbolag, skatteplanering, skatteflykt, räntesnurror, ränteavdrag, vinster, uppköp, försäkringar mot skolnedläggningar, konkurser och företag som inte betalar avtalsenliga löner, inte gör pensionsinbetalningar eller inte betalar moms och skatter. Det är fiffel och bedrägerier. Så ser svensk välfärd ut . Det är klart att riskkapitalisterna jublar. Ingen annanstans kan de få sin verksamhet betald med skattebetalarnas pengar. Det är vi som betalar deras vinster, konsumtion, produktion, löner, lokaler, reklam och uppköp. Det återstår bara att sälja i rätt läge. Då är högsta vinsten nådd. Kopplingarna mellan politiken och männen i de vinstdrivande privata så kallade välfärdsbolagen är täta. Den beryktade Hälsans Förskola, eller knäckebrödets förskola, drivs av en ledande folkpartist som tyckte att det var bättre att hans och hans hustrus plånbok blev tjockare än att barnen fick näringsrik mat – knäckebröd var den smaskiga lösningen. I Attendo finns , som tjänar storkovan på underbemannade äldreboenden och som är välfärdsrådgivare till statsminister . Dessutom är han bror till en före detta moderat minister. Exemplen kan mångfaldigas. Alla sjunger de den så kallade valfrihetens lov medan deras egen plånbok blir allt tjockare. Detta är ett politiskt ansvar. Högern har lagt fram förslag till tvingande lagstiftningar och bidrag som lockelse till kommuner som privatiserar. Nästa steg för regeringen och är att tvångsprivatisera i alla landets kommuner. Jag tycker att vi borde göra annorlunda. Det går att bygga en välfärd med omtanke och solidaritet som grund. Det finns starkt stöd för en sådan politik. För de flesta väljare framstår det faktiskt som naturligt att man inte ska leka affär i välfärden. Det är människans behov som ska styra och inte vinstintresset och marknadsmodeller som ska stå i centrum. modell för att få bort vinsterna ur välfärden är väl genomarbetad. De som driver privata välfärdsföretag kan göra det, om de ombildas till icke vinstdrivande bolag, där de förbinder sig att återinvestera vinsten, inte skattefiffla, inte ha skyhöga styrelsearvoden etcetera. För den som är genuint intresserad av mormors hemtjänst eller barnens utbildning borde det inte vara ett problem. De som är där för egen skull ser nog problem med att inte få sko sig och lämnar nog verksamheten, och det ska de. För är full sysselsättning målet med den ekonomiska politiken. För att nå det behövs en rad insatser. Först och främst behöver det nuvarande finanspolitiska ramverket anpassas till dagens stora samhällsproblem, nämligen massarbetslösheten och klimatproblemen. Såväl finanspolitiken som penningpolitiken ska ha sysselsättningsmål. Det finns ett tydligt samband mellan investeringsnivåer och arbetslöshet. Investeringarna måste därför öka. Då behöver överskottsmålet ändras till ett mål om budget i balans över en konjunkturcykel. Det är inte rimligt att spara när vi har stora eftersatta behov och massarbetslöshet. Vi behöver bygga bort bostadsbristen. Unga ska inte tvingas bo på soffor eller i garderober. Det hör inte ett modernt välfärdssamhälle till. Vi ska kunna flytta dit där jobben finns, och företag ska kunna rekrytera arbetskraft. Låt oss därför se till att införa statliga investeringsstöd till byggande av energieffektiva hyresrätter till rimliga hyror. Vi vill införa upprustningsstöd för miljonprogrammen och för våra välfärdslokaler, som skolor och äldreboenden. Det behövs, och det ger nya jobb. Vi vill öka investeringarna i banunderhåll, så att vi får tåg som går och kommer fram . Vi vill investera i nya spår, så att tågen slipper stå i kö, på samma spår, i långa led. Man ska faktiskt kunna ta tåget i stället för bilen. Det är klimatsmart och ger nya jobb. Vi behöver investera i en ökad inhemsk livsmedelsproduktion, i energiomställning och i de gröna näringarna. Det ger landsbygden en bättre framtid, och det ger nya jobb. Investera i utbildning och i fler anställda i sjuk- och förlossningsvården! Sjuka ska inte behöva ligga i korridorer. Kvinnor ska inte behöva vända i dörren till förlossningen eller tvingas hem de fött. Äldre ska kunna känna sig trygga med att de får den tid de behöver med en personal som inte behöver stressa. Alla barn ska kunna bli sedda och bekräftade i förskola, fritis och skola och få det bästa stöd som kan ges för deras egen utveckling. Det ger många nya jobb, och det ger bättre kvalitet. Vi vill bygga ett samhälle som ger ökad frihet och trygghet för var och en av oss. Framför allt blir det ett samhälle där kvinnors ekonomi och livsvillkor kraftigt förbättras. Det är ett samhälle där jämlikheten ökar och där bristande tillgänglighet ses som diskriminering och blir den demokratifråga som den faktiskt är. Solidaritet och omtanke styr utvecklingen, inte girighet. Det är det valet handlar om. Därmed yrkar jag bifall till vår reservation nr 4 i FiU20. Jag vill också passa på att önska finansutskottet, talmannens kansli, talmannen, finansministern och alla andra en trevlig sommar. Sedan kommer jag nämligen att bli så engagerad i replikerna att jag kommer att glömma bort det. 5 (M): Jag ska börja med att yrka bifall till utskottets förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken. I förrgår var jag och hälsade på , och . De driver ett bageri i i . De bakar och säljer bröd och kakor vidare till kaféer och restauranger. På bara har deras verksamhet vuxit från ett litet företag till ett medelstort. De har ungefär 45 anställda. För dem har till exempel sänkningen av restaurangmomsen och halveringen av arbetsgivaravgifterna för ungdomar spelat stor roll när det gäller att kunna växa och expandera. överväger de expansion även utomlands. Vi talade ganska mycket om vad som behövs politiskt för att jobben ska fortsätta bli fler och för att företag av den här typen ska fortsätta växa. Vi har fört en politik som har möjliggjort att andelen företagare i har fördubblats . Vi ser att det är tuffare konkurrenstryck i vår omvärld. Konkurrenstrycket på svensk ekonomi hårdnar, och det kräver en fortsatt jobbskapande och också ansvarsfull ekonomisk politik. Vi ser hur en starkare utveckling i de avancerade ekonomierna förväntas förbättra internationella konjunkturutsikter , och framöver. Men vi ser också hur det dröjer innan exporten tar fart. Ett litet, öppet land som är beroende av exportutvecklingen i vår omvärld, och den bedöms bli svag jämfört med tidigare återhämtningsfaser. Vi ser därför också att det är viktigt att vi kan och har kunnat stimulera inhemsk konsumtion och hushållens efterfrågan. Det har avgörande betydelse för tillväxten i svensk ekonomi. Det här är utmaningar som vi fortsätter att ha framför oss . utgörs hälften av världens bnp av framväxande ekonomier. Man kan titta på bedömningar som till exempel IMF och gör. av tillväxten under det närmaste decenniet förväntas komma just från andra regioner än vår egen. Det skapar möjligheter för svenska företag, men det ställer också krav på oss att fortsätta stärka svensk konkurrenskraft. Det möjliggör ännu fler nya svenska jobb, men det ställer också krav på att vi fortsätter att hålla ordning i svensk ekonomi, så att vi står emot rörelser i den internationella. Med dagens debatt, som blir den sista ekonomisk-politiska debatten i kammaren den här mandatperioden, avslutar vi alliansregeringens andra mandatperiod. Vi har jobbat för jobben. Vi har visat att vi har kunnat göra ett seriöst anspråk på regeringsmakten, och det ställer två viktiga krav. Det kräver att man, som vi har gjort, förbereder sig tillsammans med andra utifrån en gemensam viljeinriktning. För oss är det jobben och ordningen i ekonomin. Och det kräver att man har ett innehåll och att man utformar en ansvarsfull ekonomisk politik som har förmåga att få att växa. Vi har under en mycket turbulent period skyddat från effekterna av politik i ett antal europeiska och andra länder där politikerna inte har velat förbereda sig, inte har hållit ihop och inte har förmått att hålla statsfinanserna i schack och där jobb har förlorats under den kris som har härjat. Vi ser effekterna av detta i länder som , som förlorat tre miljoner jobb. Vi ser hur politiker som har en annan inställning till ordning i ekonomin än vi har riskerat att förlora greppet om sina ekonomier och framför allt om jobben. Vi ser också hur politiker som har en lösare inställning till ansvar för de offentliga finanserna nu knackar på dörren till att vilja regera . Det skulle skada svensk ekonomi. Vi närmar oss en ny mandatperiod, och dagens ekonomiska debatt visar skiljelinjerna i svensk politik och vikten av att ha ett samlat alternativ som förmår att göra att jobben blir fler. Det finns en risk att vi när denna kammare samlas igen efter valet har en konfliktriksdag utan tydliga och samlade ekonomisk-politiska besked och utan andra regeringsalternativ. Det finns partier som tänker: Det där ordnar sig . De är under hårt tryck från populistiska krafter i vår omvärld och från till exempel LO:s krav på återställare och miljardrullning utan finansiering. Det är ett kompromisslöst tryck från vänstern. Det är inte mycket jobbskapande tryck man ser hos de olika vänsteralternativen i debatten, utan det är oftast ett tryck från andra hållet. Det vore skadligt för svensk konkurrenskraft och tillväxt. Vi behöver i stället bygga vidare på det som är och som har gjort starkt : tydliga och genomräknade besked som går att finansiera, starka skyddsvallar mot kommande kriser och tydliga besked om hur jobben kan fortsätta att bli fler, hur tillväxten kan fortsätta att stärkas och hur vi kan ta tillbaka till balans och överskott. Då slipper vi tappa greppet om offentliga finanser och sysselsättning när nästa kris kommer. För det gör den – det är bara det att man per definition nästan aldrig vet exakt när och hur. Men vi måste vårda den svenska styrkan och inte ta den för given. När vi sökte och fick väljarnas förtroende ville vi satsa på jobben – vi behövde satsa på jobben. I morse, eller kanske går över 250 000 fler svenskar till jobbet än under motsvarande tidigare period. Sysselsättningen har ökat med lika många som bor i , Per , , och tillsammans. Så många fler har ett jobb att gå till . Gemensamt för alla dessa människor är en egen försörjning, arbetskamrater, lönebesked, semesterplaner, struktur kring arbetsveckan och ljudet av en ringsignal som gör morgonen, som det oftast handlar om, lite jobbigare men framtiden mycket bättre. , , , , och är exempel på länder som har haft en positiv befolkningsökning . De har säkert haft ekonomisk-politiska ambitioner, men de har inte lyckats förbättra sysselsättningen . Vi kan jämföra oss med de så kallade BRIK-länderna – , , och – som växer mer än vad vi gör. Men har de högre sysselsättning? Nej, inget land har en så hög andel av dem som kan jobba i arbete som har. Vi har fått fler i arbetskraften, och fler har ett jobb att gå till. Med fler i arbete har också utanförskapet pressats tillbaka och är nu på den lägsta nivån . Det ger oss ökade resurser. När fler går till jobbet och betalar skatt har vi möjlighet att korta vårdköer, rekordinvestera i till exempel väg och järnväg, genomföra två historiska forskningspropositioner, satsa på höjda lärarlöner och – jajamän – sänka skatten för pensionärerna, fem gånger för att vara exakt. Men, herr talman, vi behöver fortsätta. Vi behöver fortsätta att stärka så att jobben fortsätter att bli fler. Vi lägger fram förslag på en politik som gör det möjligt att nå målet att över fem miljoner människor ska kunna gå till jobbet om framöver. För att jobben ska kunna bli 350 000 fler måste vi fortsätta att ha en ekonomisk politik som gör att växer och att företag som Brödernas Family i kan fortsätta att skapa fler jobb och fortsätta att sälja sina varor till växande marknader. Därför måste vi fortsätta att föra en politik som gör att fler företag vill, kan och törs anställa. Det måste bli lättare och gå snabbare att starta företag, det måste vara attraktivt för företag att växa och anställa och vi behöver fler entreprenörer i . Tillsammans med historiska reformer för mer kunskap i skolan fortsätter vi att bygga starkt och möjliggöra fler nya jobb. Avslutningsvis, herr talman, vill jag återkomma till det jag inledde med: bageriet i . Vi kan titta på hur de fyra olika reservationerna i betänkandet skulle påverka dem. Låt oss se hur de olika praktiska förslagen bakom retoriken skulle påverka till exempel jobben. Hur skulle bröderna med bageriet ha råd att anställa fler ungdomar – de har många unga anställda – om det blir dyrare och ungdom, som Socialdemokraterna föreslår? Hur skapas det fler jobb om de blir dyrare att skapa? Hur skulle brödernas expansionsplaner påverkas av valmanifestlöfte om nolltillväxt eller kortare arbetstid? I Per retorik hör man att tillväxt och resurser på något sätt tas för givna. Här behöver vi ha en debatt om hur dessa skapas. Hur skapar man fler och bättre resurser, och hur möjliggör man tillväxt om man är emot det? Hur skulle bageriet Brödernas Family kunna fortsätta att producera även under högsäsong om krav på sex timmars arbetsdag infrias? Och vad hittar bröderna i reservation om de umgås med tankar på att expandera till andra länder? Den skulle riskera att sluta när vi tvärtom behöver öppna oss ännu mer och ta vara på den rörlighet och öppenhet som har byggt starkt. 70 000, 80 000 eller 140 000 – det är beräkningar av de jobbeffekter som en vänsterregering och förslagen från , och skulle innebära i negativ riktning. Man kan höra här i debatten hur både det ena och det andra lovas bort, men så här stora negativa sysselsättningseffekter riskerar att strypa svensk tillväxt och göra att resurser och jobb inte kan växa. Vi har hört fyra olika anföranden här och sett fyra olika reservationer i betänkandet. Det enda som förslagen verkar ha gemensamt är risken för negativa effekter. Det gör att jobben blir dyrare och svårare att skapa och att riskerar att krympa. är det och kvar tills vallokalerna stänger . Då väljer svenska folket vem som ska företräda dem i denna kammare . Svenska folket har att ta ställning till vilken ekonomisk politik som ska föras. Alliansen har gett tydliga besked och kommer att fortsätta att göra det när vi närmar oss valdagen: fler jobb och ett starkare där vi kan stärka vår konkurrenskraft i en allt tuffare omvärld. Vi har tagit ansvar , men vi är absolut inte färdiga. Tvärtom ökar trycket på att måste vara konkurrenskraftigt jämfört med andra länder. Det kräver en ansvarsfull ekonomisk politik där vi har skyddsvallar mot kriser och inte riskerar att tappa greppet om de offentliga finanserna. Det kräver en politik som möjliggör för företag att fortsätta att skapa fler jobb. Det kräver att vi fortsätter se till att alla som har förmåga i kan gå till jobbet på morgnarna och att vi hjälper dem som har svårt att få jobb. Men vad de fyra olika oppositionspartierna skulle leverera eller vad en vänsterregering faktiskt skulle innebära är fortsatt höljt i dunkel. Jag vill ändå vara lite vänlig – detta kommer från hjärtat här på slutet – och tacka utskottets ledamöter och kansli och även finansministern för ett väldigt konstruktivt arbete . Mest vill jag tacka alliansledamöterna i utskottet. De ledamöter som inte har prövat på att jobba i en koalition och tillsammans ta fram förslag har missat någonting. Det är viktigt att man kan göra detta. Det är roligt, och det ställer krav. Det är viktigt för att fortsätta att ha en genomförbar och jobbskapande ekonomisk politik. har inte råd med politiskt experimenterande eller hot mot konkurrenskraft och tillväxt, vilket en vänsterregering skulle innebära. Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag. (Applåder) I detta anförande instämde (M). 6 PER (MP) replik: Jag talade i mitt anförande om ekonomiskt ansvartagande på allvar. Det innebär inte bara att ha stabila statsfinanser, utan man måste se frågan större än så. Jag talade bland annat om klimatet och den miljö som vi alla är beroende av. För att understryka min poäng: tog inte någonstans i sitt anförande upp frågan om miljön och klimatet. Det visar att syn på ekonomiskt ansvarstagande är extremt snäv. Jag vill också kommentera angreppet om detta med tillväxten. Jag antar att väljer att misstolka det beslut som vår kongress har tagit. har inriktat sig på är att vi behöver ha en ekonomisk utveckling som inte så att säga sågar av den gren vi sitter på och inte, som , förstör den miljö som faktiskt är grunden för vår ekonomi. Detta är tyvärr en koppling som det verkar som om inte har sett och inte vill se. Vi vill ha en ekonomisk utveckling som baseras på det som är hållbart och fungerar långsiktigt – en ekonomisk utveckling som baseras på vindkraft snarare än kärnkraft och mer av cyklar snarare än mer av stadsjeepar. Just innehållet i den ekonomiska tillväxten hoppas jag att också tycker är intressant. Eller är det bara ju mer desto bättre oavsett innehållet i tillväxten? Det vore intressant att höra en kommentar om detta. Så här skulle jag också vilja ställa en mer filosofisk fråga till . Den handlar om synen på ekonomins relation till den natur och de ekosystem som finns runt omkring oss, som utgör den här planeten och våra livsuppehållande system.