prot · H10987 · 2014-03-20 00:00:00 — Om inte den här regeringen gör det hoppas vi att nästa regering kommer att jobba för det. Vi har fått en majoritet för att satsa mer på forskning, utbildning och tillsyn för att minimera dessa dödsfall. Den moderata representanten i utskottet, , hade kritik mot att alla olyckor som sker på arbetsmarknaden ska rapporteras till . Frågan från henne var hur man ska hinna med detta. anslår i sin budget pengar för att ska kunna utöka sin verksamhet till att innefatta även den här frågan. När det blir ett problem med de stora mörkertal som antas finnas när det gäller arbetsskador som drabbar utländsk arbetskraft vill jag påminna om att vi som stiftar lagarna här i är lika skyldiga som de arbetsgivare som utnyttjar systemets brister. Vi har ett ansvar för att människor som kommer från andra länder ska ha lika god arbetsmiljö som de som bor och verkar här. Allt annat vore slöseri med tankekraft och i viss mån också hyckleri. Vi vill att ska ha en öppen arbetsmarknad. Det ska vara möjligt för människor från andra länder att komma hit och arbeta. Om vi då inte står upp för deras rättigheter ger vi dem en signal om att de inte är lika mycket värda som de som bor och verkar i . Det är en väldigt dålig signal. Vi har också en överenskommelse om att mobbning och trakasserier i arbetslivet ska minska. Detta har varit uppe ett antal gånger tidigare, och jag har förvånats över att det inte har funnits majoritet i frågan. Vi vet att en ökande andel människor upplever att de trakasseras och mobbas på arbetsplatserna. Problemet har varit att man inte har trott på dem, utan de har ansetts vara konstiga. De har därför inte fått gehör för sina upplevelser av kränkande behandling och mobbning. Men är det äntligen dags för att ta detta beslut. Det sista jag vill lyfta upp är arbetslivsforskningen. Något av det första regeringen gjorde förra mandatperioden var att ta bort . Man tyckte att arbetsmiljöforskning skulle kunna utföras på de lärosäten där annan forskning genomfördes. vet vi att myndighetsformen kan lämpa sig väl på vissa områden när det gäller att få en samlad bild i en fråga. Därför gläder det mig att utskottet har en idé om på vilket sätt vi ska hantera arbetslivsforskningen. Jag yrkar bifall till reservation 1 och avslag på Alliansens reservationer. Jag står givetvis bakom alla övriga reservationer men yrkar för tids vinnande inte bifall till dem. 106 (FP): Riskerna för arbetsrelaterade olycksfall och sjukdomar måste självklart tas på största allvar och minimeras. Ett enda olycksfall är ett fall för mycket. Arbetsmiljön måste vara både hälsofrämjande och utvecklande. Det handlar om att förebygga, förbättra och utveckla arbetsmiljön på arbetsplatserna. En god arbetsmiljö ger möjlighet till en attraktiv och konkurrenskraftig verksamhet. En bra arbetsmiljö är därför bra för verksamheten, för individen och även för arbetsgivaren. När risker kopplade till arbetsplatsen elimineras på en del områden dyker nya risker upp på andra områden. Arbetsmiljön måste därför förbättras kontinuerligt. har ett pågående arbete med att ta fram och sprida kunskapssammanställningar. Ett bra företagsklimat behövs för att främja anställdas hälsa och stimulera produktionen. Därför har parterna på arbetsmarknaden en viktig roll i arbetsmiljöarbetet. Ledarskapet har stor betydelse för arbetsmiljön. Därför är det viktigt att både befintliga och blivande chefer har goda kunskaper om arbetsmiljöfrågor. Arbetsmiljökunskap behövs som grund för elever i utbildning och ska anpassas efter behov och situation redan tidigt i utbildningssystemet. Universitet och högskolor har möjlighet att anpassa utbildningarna utifrån arbetsmarknadens behov och studenternas efterfrågan. Varje lärosäte kan utforma olika utbildningar. Det behövs också generella och yrkesspecifika kunskaper inom arbetsmiljöområdet på yrkesförberedande linjer. Hundratals personer begår självmord till följd av mobbning och andra trakasserier på arbetsplatserna. Psykosociala frågor fortsätter att vara alltmer betydelsefulla på arbetsplatser. Arbetsbelastning, hot, våld och stress utgör stora problem. Därför är det viktigt att förbättra säkerheten och förebygga arbetsmiljörisker. Arbetsgivaren måste självklart vidta nödvändiga åtgärder för att förebygga skador och se till att den drabbade får rehabilitering. Det är också samhällets ansvar att ge den enskilde och arbetsgivaren stöd och råd för att förebygga mobbning och trakasserier på arbetsplatsen. Arbetsmiljön inbegriper ett stort antal viktiga områden. Det handlar om frågor som är av betydelse för samhället, individen och inte minst verksamheten. Strukturomvandlingen på arbetsmarknaden i form av underleverantörer, in- och uthyrning av arbetskraft samt ökad utländsk arbetskraft innebär stora utmaningar för det framtida arbetsmiljöarbetet. Vi ser också en utveckling där arbetsmiljöfrågorna blir alltmer komplexa. Etablering av mindre seriösa företag innebär större risk för anställda. Insatserna för arbetsmiljön ska därför bidra till att skapa gynnsamma förutsättningar för tillväxt och hälsa som de ska leda till bättre arbetsklimat och minskat utanförskap. För att vi ska kunna förbättra kvinnors arbetsmiljö och komma närmare de jämställdhetspolitiska målen måste bristerna och utvecklingsbehoven identifieras. Samverkan på lokal och nationell nivå och på EU-nivå har en viktig roll och måste prioriteras. har genomfört en stor omorganisering – den största – med ny strategisk plan och ny styrmodell. Vi tror att det var nödvändigt. Det innebär också ändrade arbetssätt och nya prioriteringar inom en mängd olika områden. Jag tycker att vi måste se var denna omorganisering och omprioritering landar innan vi genomför ytterligare förändringar. kommer tidigare ineffektiva sanktionsavgifter, som krävde insatser av polis och åklagare och som i av fallen inte gav någon fällande dom, att ersättas med förbud och förelägganden. Det är viktigt att fler får ett kännbart straff och att vi kan få de effekter som vi hoppas på. För att komma åt kvinnors arbetsskador och sjukdomar, som är mindre synliga och svårare att få upp på bordet, måste vi jobba med information. Många av de problem som huvudsakligen drabbar kvinnor, till exempel psykosociala problem, syns inte lika tydligt vid inspektioner. Inspektioner kan alltså inte lösa dessa problem. Insatser mot belastningsskador är långsiktiga investeringar som det kan dröja länge innan vi ser effekter av. För att förebygga sjukdomar, skador och dödsfall är det viktigt att förbättra kunskaperna om sambandet mellan olika sjukdomar och arbetsmiljöfaktorer. Regeringen har därför gjort en satsning på att stärka informations- och kunskapsspridning. Ett stort antal kunskapssammanställningar har tagits fram, bland annat vad gäller sambandet mellan arbete och hjärtsjukdomar. arbetar också med att i samråd med parterna ta fram nya regler för den psykosociala arbetsmiljön. För att öka medvetenheten generellt har regeringen sett till att SBU fått uppdraget att ta fram kunskap om samband mellan arbetsmiljö och olika diagnoser. Arbetsmiljökunskap har även stärkts i läroplanerna för både grund- och gymnasieskolan. 107 (C): Portalformuleringen i lagen om arbetsmiljö är att arbetsgivaren är skyldig att vidta alla åtgärder för att förebygga att arbetstagare utsätts för ohälsa eller olycksfall. Det är viktigt att ha med sig som målsättning och förhållningssätt. Självklart är verkligheten tyvärr inte alltid lika fullkomlig. Av naturliga skäl kommer mycket av dagens debatt om arbetsmiljö att beskåda upplevda fel och brister och inte säga så mycket om det positiva som sker på många områden. Jag väljer ändå att inleda med något om detta. Trots alla bekymmer, faror och problem är verkligheten att de flesta trivs mycket bra på jobbet och har en arbetssituation som de upplever är åtminstone hanterlig. Det är inte ovanligt att man både har viktiga delar av sitt sociala nätverk knutna till jobbet och att man upplever att jobbet är en viktig del av det man tycker är meningsfullt i livet. Inte minst blir detta tydligt när man av olika anledningar tvingas lämna jobbet. Även om många sett fram mot sin pensionsdag hör man i de sammanhangen hur de upplever saknad över tiden på det jobb de förlorat. Jag vill betona det som utskottet skriver om betydelsen av att även detta positiva synsätt finns med när det gäller arbetsmiljöns möjligheter att bidra till hälsa och välbefinnande för människor som är i jobb. Därmed absolut inte sagt att bekymmer och risker i arbetslivet ska nedvärderas eller negligeras. Den nationella handlingsplan för perioden –2015 som lagts fast om hur arbetsmiljöarbetet ska bedrivas har fungerat relativt väl som styrinstrument för arbetet, och avstämningen är på många sätt positiv. visar rapporter ungefär ett resultat som stämmer med min upplevelse, nämligen att även om det finns en positiv bild i grunden hos de flesta arbetsgivare finns det också en del som inte tar sitt grundläggande ansvar för arbetsmiljön på allvar. För mig och är behovet av att ha en i grunden stark lagstiftning till skydd för arbetsmiljön självklart, men avgörande för hur arbetsmiljöarbetet ska fungera i praktiken är att regeringen tillsammans med arbetsmarknadens parter hittar ett gemensamt synsätt och ett strukturerat arbetssätt för att undanröja risker för negativ arbetsmiljö och ohälsa. När det gäller området för skador och olycksfall i arbetslivet finns i betänkandet tre tillkännagivanden till regeringen. Här liksom i flera andra fall i betänkandet upplever jag att det verkar finnas ett behov av att lägga fram förslag som mer är ägnade att signalera att vi vill mer än att de facto leda till en konkret förändrad situation. Förslaget om en nollvision för döda i arbetsplatsolyckor kan förhoppningsvis skynda på den utveckling som redan pågår mot färre allvarliga olyckor och dödsfall på jobbet. Jag är lite rädd för att man gör det lätt för sig när man drar den direkta parallellen till det framgångsrika arbetet med nollvisionen i trafiken. Min uppfattning är att det i praktiken är just en nollvision man jobbar med ute på arbetsplatserna när det gäller arbetsmiljön. Men om det är så att jag har missuppfattat situationen och att en nollvision snabbt förbättrar läget lovar jag att ingen blir gladare än jag. När det gäller förslaget att ytterligare öka rapporterings- och registreringskraven för olycksfall i arbetet ser vi i inte en nytta som rimligen motsvarar det merarbete och den extrabyråkrati detta beslut innebär. Att mobbning och kränkande särbehandling i samhället i allmänhet, i skolan och på arbetsplatsen är så vanligt förekommande tycker jag är ett av de mer sorgliga exemplen på hur vi människor, som i övrigt ser oss som både moderna och långt utvecklade, tydligen beter oss mot varandra. Även om det alltid funnits liknande problem har deras relativa roll för att försämra välbefinnandet i samhället ökat. I takt med att frågor av mer grundläggande fysisk betydelse för en god arbetsmiljö löser sig växer frågan om hur vi hanterar varandra på jobbet i betydelse. Jag noterar att , som undersökt frågan om mobbning, konstaterar att ansåg sig nästan en av tio mobbad på jobbet. Det förvånade mig, och det är definitivt ingen tröst att svaren faktiskt var jämnt fördelade mellan män och kvinnor. Mot den bakgrund jag tecknat finner det naturligt att man tillstyrker ett tillkännagivande till regeringen om att initiera ett arbete tillsammans med parterna för att ta fram förslag på hur arbetet mot mobbning och trakasserier i arbetslivet ska bli effektivare. , herr talman, vill jag betona att jag tycker att vi har mycket att vara nöjda över och glädjas åt på arbetsmiljöområdet. Jag tänker på hur långt vi trots allt har kommit när det gäller att minska riskerna på jobbet. Särskilt tänker jag på de många tunga och ofta hälsovådliga jobb som för inte så många årtionden sedan i praktiken var en stor del av den svenska arbetsmarknaden och som tyvärr finns kvar på många håll i världen . Jag tänker också på det seriösa och strukturerade arbete för en god arbetsmiljö som pågår på de allra flesta arbetsplatser. På samma gång och i motsats till detta är min andra reflexion hur mycket som finns kvar att göra för att motverka mer subtila former av påfrestning på jobbet, såsom stress, stillasittande och inte minst trakasserier och liknande. Detta är frågor som på många sätt är svårare att få grepp om och där jag tror att det är nödvändigt med ett gott samarbete mellan staten, arbetsgivare och de fackliga organisationerna för att man ska lyckas. Där är en viktig del av lösningen att man lyfter fram hur vi människor beter oss mot varandra även i en bredare kontext än bara på jobbet. Med dessa ord vill jag yrka bifall till arbetsmarknadsutskottets förslag utom under punkterna 7, 8 och 18 samt yrka bifall till reservationen under punkt 8. 108 (V): Jag vill inledningsvis säga att jag står bakom samtliga tolv reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 4 och 16. Arbetsmiljöfrågor handlar i grund och botten om fundamentala saker som livskvalitet och människovärde. I det som människor förväntas acceptera eller de facto står ut med i sitt arbete speglas samhällets maktstrukturer och därmed också avgörande villkor för den enskildes friheter och möjligheter. Det är viktigt att ha det i bakhuvudet när man, som vi gör , diskuterar lagar och bestämmelser, ibland på ett sätt som kan verka detaljerat. Det finns ett ständigt behov av att följa utvecklingen på arbetsmarknaden och se över arbetsmiljöarbetet i det perspektivet. Jag tänkte i mitt anförande göra något ganska ovanligt, nämligen rada upp flera saker som är glädjande i betänkandet. Det finns fem tillkännagivanden som pekar i rätt riktning och som, kanske inte så överraskande, i flera fall handlar om bifall till yrkanden från . Det hörde vi tala förskräckt om. Utskottet har enats om förslag att regeringen i dialog med arbetsmarknadens parter ska utforma en nollvision för dödsolyckor i arbetslivet. Det är ingen som tror att detta är något slags quick fix på de problem som finns. Men på ett liknande sätt som nollvisionen för dödsfall i trafiken troligen har gett ett nytt sätt att tänka runt trafiksäkerhet kan ett sådant arbete bidra till ytterligare förbättrad säkerhet i arbetslivet. Utskottet har också, i strid med regeringspartiernas önskan, beslutat att framföra till regeringen att det måste satsas mer på forskning, utbildning och tillsyn för att få bort arbetsrelaterade dödsfall. Dessutom ska alla tillbud och olyckor som sker på svensk arbetsmarknad rapporteras till , som ska vara skyldigt att registrera dem. Detta är viktigt för att vi ska kunna få bättre och mer tillförlitlig statistik om situationen på den svenska arbetsmarknaden, då vi vet att många som jobbar i företag kommer från andra länder och inte finns i det svenska försäkringssystemet. Självklart är de ändå en del av den svenska arbetsmarknaden när de jobbar här, och vi måste ha den översikten för att kunna sätta in resurser på rätt sätt. Det är just i de fallen det kan misstänkas att det finns stora mörkertal när vi ser och gläder oss åt att det går bättre på arbetsmiljöområdet. Jag noterade att det liksom avfärdades som att det vore att krångla till det. Men det tycker inte vi, utan vi tycker tvärtom att det är viktigt att vi har den överblicken. Utskottet har också bestämt sig för att be regeringen återkomma med förslag om hur mobbning och trakasserier i arbetslivet ska minska. Det är bra och viktigt. Det finns grundläggande skillnader mellan att bli diskriminerad på formella grunder – alltså att inte få samma rättigheter på basis av någon av de diskrimineringsgrunder som finns i lagen – och att bli kränkt och mobbad i en arbetssituation. Dagens lagstiftning täcker inte de verkliga problemen, och det behövs åtgärder både för att öka kunskapen om problemen och för att skaffa sig verktygen för att motverka dem. Från är vi nöjda med att utskottet har landat i ett bifall till ett yrkande om att regeringen ska återkomma. Att vi har en reservation beror på viss otålighet. Vi tror att det finns grund för att säga att man kan och bör utforma en lag om detta. Men vi menar ändå att beslutet i utskottet är ett steg i rätt riktning, och vi hoppas att regeringen ska ta frågan på det allvar som utskottet menar att den bör tas på. Det femte och sista tillkännagivande som utskottet riktar mot regeringen handlar om arbetsmiljöforskningen. Bakgrunden här är egentligen något av en tragedi. Regeringen beslutade direkt efter valsegern, i något slags segerrus, att – kanske värdens förnämsta , tvärvetenskaplig, arbetslivsnära arbetslivsforskning – skulle läggas ned. Därmed slog man ett hårt och irreparabelt slag mot forskning om sådant som ergonomi, belastningsskador och farliga kemikalier. God forskning kräver goda forskningsmiljöer. Kunskap i sak och möjligheter till god förmedling är sådant som är inbäddat i sociala strukturer som tar tid att bygga upp och kräver energi att vårda. Därför innebar nedläggningen av en tragisk kapitalförstöring. Det var något som gjorde till ett fattigare land. är det hög tid att börja ett rekonstruktionsarbete med de nya förutsättningar som gäller. Regeringspartierna är emot det, men utskottet föreslår alltså att regeringen ska tillsätta en utredning om hur arbetslivsforskningen kan samlas och stärkas. I förlängningen behövs ett nationellt centrum av något slag för att arbetslivets forskningsbehov ska tillgodoses. Fem tillkännagivanden finns det alltså. Sådana tillkännagivanden har det funnits förr från det här utskottet. Regeringen kan väl dess värre inte få någon parlamentarisk guldstjärna för hur man har handskats med de tillkännagivandena. Men det är väl bara att uttrycka en stark förhoppning om att det ska bli en förbättring på det området nu när regeringens tid rinner mot sitt slut. Det har funnits en utveckling på svensk arbetsmarknad som för många människor har inneburit större osäkerhet, mindre stabilitet och därmed också en sämre arbetsmiljö. Ett område där det syns är företagshälsovården. Andelen som har tillgång till företagshälsovård genom arbetet har minskat kraftigt. Allra mest har den minskat för arbetarkvinnor i LO-kollektivet. För högre tjänstemän är tillgången fortfarande . För kvinnor i arbetaryrken var siffran 1995 men var nere i 2011. För män i LO-yrkena har nedgången varit från . Också här ser vi hur klass- och könsmönstret slår igenom, som det gör oavsett från vilken vinkel man ser på arbetsmiljöfrågorna. Det behövs en uppryckning när det gäller företagshälsovård. Det är fråga om en investering i infrastrukturen i ett modernt arbetsliv, att de specifika problem som kan finnas i samband med arbetssituationen och de specifika förebyggande åtgärder som kan vidtas kan hanteras under bra former. Därför kräver vi från sida att det ska satsas på en effektiv, kvalitetssäkrad företagshälsovård som omfattar alla arbetstagare. Det är något som vi menar att regeringen bör ta initiativ till, i samverkan med arbetsmarknadens parter. Ett allvarligt problem i det svenska arbetsmiljöarbetet är de nedskärningar som har genomförts på . Det är nedskärningar som inte minst har gått ut över antalet arbetsmiljöinspektörer. når inte ens upp till på området, vilket är ganska pinsamt. Ännu mer pinsamt blir det när man från regeringspartiernas sida menar att det är fråga om effektivitetsförbättringar. Nedskärningarna gör att inte kan täcka de områden som de behöver täcka. Specialistkunskaper går förlorade – kunskaper som gör att åtnjuter stor respekt och kan vara en konstruktiv partner. LO:s arbetsmiljöombudsman sade om läget ute på en del arbetsplatser: Vi har nått en punkt där arbetsgivarna kan skratta skyddsombuden rätt i ansiktet när de ställer krav och hotar med . De vet att verket inte kommer. Det är en oacceptabel situation. Från sida har vi i vårt alternativa budgetförslag anslagit mer resurser till . Men det här understryker också ytterligare behovet av att stärka just skyddsombuden. Skyddsombuden har en helt avgörande roll i arbetsmiljöarbetet i . Det är ju i grunden inte myndigheter som ska eller kan ha den bästa kunskapen om det som sker på den enskilda arbetsplatsen, utan det är de som jobbar där. Skyddsombudssystemet skulle jag vilja säga representerar något av det som är väldigt fint och bra med den svenska arbetsmarknaden när den fungerar som det är tänkt. En av de saker som vi vill göra för att stärka skyddsombudsinstitutet är att ge de regionala skyddsombuden rätt att verka på företag som har kollektivavtal men där det inte finns medlemmar i facket på arbetsplatsen, där arbetsgivaren alltså är bunden av kollektivavtal. Gör man så skulle det innebära en betydlig förenkling inom vissa branscher, ofta sådana branscher där arbetsmiljöarbetet är av stor betydelse, till exempel där det finns många bemanningsanställda eller där arbetsplatserna är mycket tillfälliga. Vi har många reservationer i det här betänkandet, och jag tänker ta upp ytterligare en. Det handlar om beställaransvar för arbetsmiljön. är det – särskilt inom transportbranschen, byggbranschen och städbranschen – entreprenörer som man anlitar för att göra jobbet. Vi vet att det kan finnas praktiska problem i arbetsmiljöfrågor när det är så. Beställaren kan genom att definiera uppdraget bestämma väldigt mycket om arbetsmiljön i praktiken. Den som jobbar för entreprenören hamnar i kläm, även om ansvaret formellt ligger hos en arbetsgivare som kanske inte helt kan påverka så mycket när uppdraget väl har börjat. Här måste det bli klarare. Det måste bli förbättringar. Därför har vi tillsammans med Socialdemokraterna och en reservation om att regeringen ska återkomma med förslag om detta. Avslutningsvis, herr talman: Stora delar av arbetsmiljövillkoren bestäms naturligtvis av sådant som inte direkt hamnar inom ramen för det här betänkandet. Det handlar inte minst om anställningsförhållandena. De flesta kan förstå att om de som jobbar på ett ställe själva inte känner sig trygga på sin position kommer det att påverka incitamenten för att säga ifrån om något är fel eller dåligt. Därför ligger mycket av arbetsmiljökampen bortom kunskaper och teknik. Det är politiken för lägre arbetslöshet och politiken för bättre jobb som är den viktiga bottenplattan, och där är också regeringens misslyckanden mest uppenbara. Det som verkligen behövs är en förskjutning av intresse och inflytande. Det handlar om att faktiskt bry sig om människors arbetsmiljö, att det är en väsentlig fråga för det offentliga, för våra gemensamma strävanden att bygga ett bättre samhälle, att förbättra hur människor har det också under de timmar de säljer sin arbetskraft, som de flesta gör. Då handlar det om hela spektrumet, från dödsfall till utnötning och återkommande obehag. Vad vi ser, när vi läser det här betänkandet, är att regeringen måste tvingas att följa efter när det gäller arbetsmiljöarbetet. Det är synd. Det är ytterligare ett skäl till att borde ha en annan regering. 109 (KD): Arbetsmiljöfrågor har varit uppe i medierna ovanligt mycket . Den ena undersökningen efter den andra har lagts fram med nya rön inte minst kring olika yrkesgruppers arbetsmiljöer. Företagshälsor presenterade sin jobbhälsobarometer. Man hade intervjuat 4 500 anställda i åldern 20–. Med så stort underlag har man kunnat se olika yrkesgrupper och näringar på ett mycket bättre sätt . Där skattar lärarna sin arbetsmiljö som den absolut sämsta. Det handlar om både den fysiska och den psykiska arbetsmiljön, att man inte kan påverka sina arbetsuppgifter, att det är svårt att få stöd och hjälp i arbetet, stress och svårigheter att hantera konflikter på arbetsplatsen. Då tänker jag naturligtvis också på eleverna. Vilken arbetsmiljö har de, och hur påverkar elever och lärare varandra? Även personal inom hotell- och restaurangyrken och transportyrken skattar sin arbetsmiljö som mycket dålig av liknande anledningar som lärarna.