prot · H109122 · 2014-06-10 00:00:00 — Som utskottet konstaterar ligger ansvaret för beredningen ytterst på det föredragande statsrådet. Därför bär dåvarande näringsminister ansvaret för de nu konstaterade bristerna. Det fanns gott om olika dokument för hur man ska informera, dokumentera och behandla den här typen av frågor. Men har ytterligare förbättringar skett. Bland annat har dokumentationen uppdaterats 2014. anges att ägarens ställningstagande meddelas bolagets styrelseordförande av ansvarigt statsråd och att det i regel ska ske skriftligt och att de ställningstagandena ska dokumenteras. Detta betänkande rör statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Frågan om före detta näringsminister medverkan i en utfrågning under granskningen av detta ärende behandlades i ett annat sammanhang. Ett enigt utskott har tagit initiativ till en utvärdering av eventuella regleringar om före detta statsråds medverkan i KU:s utfrågningar. 11 (FP): har haft 21 ärenden. Men just ärendet om hur regeringen hanterat AB:s förvärv av Nuon har utan tvekan ägnats mest tid och uppmärksamhet. Utskottet har gjort en grundlig granskning med skriftliga frågor såväl till som till ett flertal personer som lämnat den befattning de hade , , då förvärvet ägde rum. Vi har också haft muntliga utfrågningar av dåvarande ordförande, dåvarande statssekreteraren vid , finansministern och statsministern. Före detta näringsministern kallades, men hon valde att inte bidra till granskningen. I stort sett kan frågan sägas vara väl genomlyst. För att svara på de frågor som anmälarna tog upp kan vi inledningsvis konstatera att det inte har varit aktuellt med något kapitaltillskott till eller ett breddat ägande i och med förvärvet. Insamlingen av information och underlag inför förvärvet har varit omfattande. Det kan inte sägas ha funnits anledning för regeringen att stoppa förvärvet mot bakgrund av information om att avkastningskravet skulle ha varit hotat. Under granskningens gång har vi kunnat gå igenom alla delar av affären som har med statsrådens tjänsteutövning och handläggning av ärendet att göra. Länge trodde jag att vi skulle kunna bli eniga i utskottet, men det brast i sista stund före justering. Vi kan gemensamt konstatera att före detta näringsministern inte kan undgå kritik för att inte säkerställde att en beredning med slutfördes. Likaså brast det i dokumentation. Det kan vi vara eniga om. Det vi inte kan komma överens om är skrivningarna som oppositionen valt om statsministerns person. Det är en principiellt viktig fråga. När utskottet pekar ut en enskild person åvilar det också utskottet att klargöra den kedja av omständigheter som gör att just denna person ska nämnas. Annars tappar utskottets granskning i trovärdighet. Att oppositionen nödvändigtvis ville ha med stycket om statsministern utan att det egentligen, anser jag, fanns täckning för det i underlaget märks i att majoritetstexten på just denna punkt tappar i stringens och tydlighet. För att KU ska kunna ge vägledning och kunna vara en noggrann revisor bör påpekanden kunna följa en viss struktur. 1.Vad var fel? 2.Vilket regelverk är det som inte har följts? 3.Vem har ansvar? 4.Vad ska göras för att korrekt följa regelverket? Senast i höstgranskningen enades om att ansvaret för beredningen av ett regeringsärende ligger hos det av statsministern förordnade föredragande statsrådet. Av promemorian och förordningen 1996:1515 med instruktion för följer att det departement som är ansvarigt för beredningen av ett ärende också har ansvaret för att föreskriven gemensam beredning kommer till stånd. I skrivningarna som berör statsministern i detta ärende svävar oppositionen kring målet. De menar att statsministern har ansvar utan att ge tydlig hänvisning till vilket regelverk detta handlar om. De skriver att de anser att statsministern har ett övergripande ansvar för beredningsprocesser, kommunikationer och tillämpning av regelverk. Därmed landar de i att åtgärder ska vidtas för att detta ska fungera bättre. Det är inte hållbart att personer med övergripande ansvar ska ta ansvar varje gång någon gör ett sakfel i organisationen. Vi kan gemensamt vara ense om att statsministern har ett ansvar för att det finns riktlinjer och rutiner som är tydliga. Oppositionen anför att tydliga och ändamålsenliga regler har i huvudsak funnits. Vad de menar med i huvudsak talar de inte om. Det ger ingen vidare vägledning . Kanske är det så formulerat för att de inte kan ange vad som saknas. Oppositionen anger att det har funnits brister i kommunikation och i tillämpning av regelverk. Än en gång skulle de behöva förtydliga vad bristen bestått av och vem som skulle ha gjort annorlunda. I en promemoria , som nämndes tidigare av Per , anges det att det finns en skyldighet för departementen att informera Statsrådsberedningen om regeringsärenden eller andra frågor av större vikt. Informationen i detta läge måste vara skriftlig från departementet till Statsrådsberedningen för att i efterhand kunna verifieras. Utskottet har inte kunnat finna någon sådan information. Ansvaret enligt denna promemoria kan bara tolkas i en riktning, att har brustit. För att sammanfatta det hela bär före detta näringsministern ansvar för brister i dokumentation och beredning. Statsministern har inte brustit gentemot lagar, regler eller ens praxis. Vad oppositionen vill åstadkomma för framtiden med sina otydliga formuleringar om regeringschefen är svårt att uttyda om de inte ses i ljuset av att det snart är val. En del förbättringar i regelverket som rör statliga bolag har gjorts . Kraven på dokumentation är nu högre. Det bidrar förhoppningsvis till att den framtida ägarsamordningen ska vara lättare att följa. Att förvärvet av Nuon fått så mycket uppmärksamhet kokar förstås ned till att det var en stor affär med skattepengar som inte gick så bra som förväntat. Därför kan det avslutningsvis vara läge att säga att det är svårt att hävda att de konstitutionella brister i handläggningen som framkommit skulle ha haft inflytande över att köpte Nuon. Den tidigare socialdemokratiska regeringen hade i ägardirektiv lagt fast att en europeisk expansion var framtidens strategi. Välrenommerade konsulter talade för att köpeskillingen var rimlig. Regeringen hade inte underlag för att neka ett förvärv. hade heller inte Socialdemokraterna något att invända mot köpet. Affären troddes ligga i skattebetalarnas intresse. Kanske är det att sälja delar av som inte uppfyller kriterier för varför staten ska vara ägare. har lyft frågan om att sälja av europeiska delar av bolaget. Den debatten får dock föras i ett annat sammanhang. För räkning hoppas jag att ansvariga vid nästa affär kan ha någon nytta av årets granskning. 12 (C): Det beslut som majoritet har fattat är fattat av Socialdemokraterna, med stöd av . I beslutet finns delar som vi är överens om. Det handlar om de två formella bristerna i dokumentationen inom , den ena i dokumentationen av slutförandet av den gemensamma beredningen med och den andra i dokumentationen av själva beskedet till ordförande. I inledningen här lyfte fram att det funnits problem vid granskningen. Det största problemet är helt naturligt att det är köp av Nuon genomfördes, och det påverkar naturligtvis förutsättningarna för granskning. Som jag ser det är de formella bristerna dock inget som har påverkat beslut och regeringens beslut att godkänna köpet av Nuon som genomförde. Men, visst, det ska väl också lyftas fram vad orsaken är till de formella bristerna. Som jag ser det är det sannolikt att anbudssekretessen – anbudssekretess är en kraftfull form av sekretess – har påverkat förutsättningarna för både dokumentation och kommunikation av beredningen. Det var ju en affärshemlighet när skulle lägga sitt bud. Dessutom var ärendet brådskande. Man hade på sig i . Man beslutade att anlita den amerikanska investmentbanken för att bedöma om det bud ville lägga var riktigt. De hade på sig, och därefter hade bara någon dag på sig att ta ställning till budet. Det besked som gavs från var att det bud avsåg att lämna låg inom vad som var rimligt, alltså att det var det marknadspris som gällde för energiföretag i . Det var naturligtvis en viktig grund för och för regeringen när man skulle ta ställning till begäran om att få köpa Nuon. Naturligtvis är vi överens om att den tidigare näringsministern är ansvarig för bristerna i tjänstemäns dokumentation, och vi vet att själv har uttalat att hon tar på sig detta ansvar. Något som jag också tycker är viktigt att lyfta fram är att statsminister vid utfrågning gav ett tydligt besked om att han ansåg att hade gjort ett grundligt jobb när det gällde granskningen av köpet, just på det sättet att man anlitade investmentbanken och även själva gjorde beräkningar och ställde detta i relation till intresse att köpa. Att köpet över huvud taget kom upp beror på att den tidigare regeringen ledd av hade lämnat ägardirektiv till som innebar att skulle använda sin kassa, sina tillgångar, för att expandera i . Det bedömdes vara det mest värdeskapande som kunde göras för bolaget. Därför följde dessa ägardirektiv. Det var också så att den nya regeringen hade att följa de ägardirektiv som gällde . Hade gjort något annat när man gjorde de här bedömningarna får man väl säga att det hade varit en typ av ministerstyre. Den tidigare näringsministern satt i styrelsen för vid köpet 2009, och han var den som i medierna allra främst hyllade genomförandet av affären. Det är viktigt att ha det perspektivet när vi tittar på affären som genomfördes . 13 SKÅNBERG (KD): Låt mig till de övriga allianspartiernas företrädare få foga min bedömning av regeringens hantering av AB:s förvärv av Nuon. Vi lägger klart att KU inte granskar förvärv av Nuon i sig, inte heller om det var god affärsmässighet i förvärvet. Ändå är det som hela miljardaffären handlar om i medierna ifall detta var en bra affär och hur den kunde ha undvikits. Låt mig fråga: Skulle någonting av det som KU har granskat – vi har vänt på alla stenar – om vi hade varit efterkloka, kunnat göra att den här affären hade ställts in? Nej, absolut ingenting. Jo, därför att det var en bra affär när den genomfördes . Vad omöjligt hade kunnat veta, vad regeringen inte kunde ana, vad ingen visste var att det skulle komma en katastrof i , , och förändra hela energimarknaden. bestämde sig då för att avveckla kärnkraften. Allting blev annorlunda. Det var en av de största faktorerna för att energimarknaden ändrades totalt. Detta kunde ingen veta. När den förre socialdemokratiske energiministern berömde affären gjorde han precis vad alla andra gjorde. Han var varken bättre eller sämre på att bedöma än vad regeringen, i sin helhet eller medierna var . Det såg bra ut, men i efterhand, inte minst mot bakgrund av nya politik, blev det en urusel affär. Är det någonting som KU hade kunnat göra genom att skicka tillbaka dessa frågor? Hade det blivit annorlunda om ni tänkt på de här rutinerna? Hade det blivit annorlunda om ni informerat bättre? Samordningen vid förvärv av Nuon var inget regeringsärende. Ändå fanns det förvisso krav på beredning av den typen av frågor. Ansvaret för beredningen av ett regeringsärende hos det av statsministern förordnade föredragande statsrådet hade i detta fall . Det är sant. Det finns en promemoria för Statsrådsberedningen, 1997:4, som reviderades 2002, om samrådsformer i . Där anges olika former av samråd inom . I promemorian och en förordning finns instruktioner för . Där står det att det departement som är ansvarigt för beredningen av ett ärende också har ansvaret för att föreskriven gemensam beredning kommer till stånd. Statligt ägda aktiebolag liksom andra aktiebolag regleras av aktiebolagslagen. Samordningen vid förvärv av Nuon var inget regeringsärende eftersom det inte föranledde något regeringsbeslut. Det var som beslutade att förvärva Nuon, och de gjorde det på grunder som den gången var affärsmässigt goda. KU konstaterar att och inhämtade underlag rörande förvärvet av Nuon och att departementet bedömde att affären var i linje med de gällande ägardirektiven för bolaget. Det fanns inget som pekade på att regeringen skulle ha stoppat denna stora affär. De beredningsåtgärder som vidtagits inom för att inhämta underlag för ställningstagandena i ägarsamordningen kan betecknas som tillräckliga. Där har KU inte funnit något att anmärka på. Ärendet har beretts korrekt. Enligt Statsrådsberedningens promemoria 1997:4 gäller att en gemensam beredning ska ske med inför ställningstagandena i ägarfrågor som till exempel ett större förvärv. De krav på gemensam beredning som avser frågor om statens företagsägande gäller också då. I granskningen har framkommit att en gemensam beredning skedde mellan och om att upphandla en finansiell rådgivare som rörde ett bud i syfte att förvärva ett större energibolag. Detta vet vi. Regeringskanslibeslutet att genomföra upphandlingen fattades . I beslutet hänvisas till en bilaga där det anges att har informerat sin ägare om att bolagets styrelse överväger att delta i ett aktionsförfarande genom att lägga ett bud i syfte att förvärva ett större energibolag samt att tidsplanen för det planerade aktionsförfarandet har kommit till regeringens kännedom då det kvarstår till dess budet ska inges. Det var alltså skyndsamhet och sekretess. Det var ett givet och gott affärsmässigt beslut. Fanns det skäl för regeringen att sätta ned foten och säga nej? upphandlade med stor skyndsamhet en rådgivare utöver de rådgivare som redan hade gjort granskningen för det fall att svenska staten i sin egenskap av aktieägare i hade att ta ställning till en eventuell transaktion. Det KU är oenigt om är huruvida den gemensamma beredningen genomfördes i fråga om själva ställningstagandet till köp vid ägarsamordningen. Det har i granskningen inte framkommit någon dokumentation som visar att en gemensam beredning med har slutförts vid samordningen vid förvärv av Nuon. Finansministern har för utskottet utgett att han för förvärv av Nuon inte var informerad om att avsåg att genomföra affären. Om han hade varit informerad, hade han då stoppat den? Det vet vi inte, men sannolikt inte. Det fanns inga sakliga grunder för det. Även om det inte var fråga om något regeringsbeslut vid samordningen borde mot bakgrund av vad som anges i Statsrådsberedningens promemoria 1997:4 en gemensam beredning med ha slutförts före ställningstagandet vid samordningen av förvärv av Nuon. Det får inte råda någon oklarhet om vad som har överenskommits, och en gemensam beredning är aldrig avslutad förrän alla parter är överens. Såvitt KU kan bedöma slutförde inte en gemensam beredning med inför ställningstagandet vid samordningen vid förvärv av Nuon. I promemorian , som jag har nämnt , anges att det får anses följa av statsministerns särskilda ställning i regeringen en skyldighet för departementen att informera Statsrådsberedningen om regeringsärenden eller andra frågor av större vikt. Om en sådan information har vi ingen dokumentation. Statsministern har för utskottet uppgett att han för förvärv av Nuon inte var informerad om att avsåg att genomföra affären. Om han och finansministern varit informerade, skulle de då ha stoppat affären? Det kan vi inte annat än spekulera i, men ingenting pekar på att de skulle ha gjort det. Vi konstaterar att det har förelegat vissa brister vad gäller gemensamberedning och dokumentation i samband med hanteringen i av förvärv av Nuon. Utskottet konstaterar att ansvaret för beredningen ytterst ligger på föredragande statsråd, och därför bär dåvarande näringsminister ansvaret för konstaterade brister. Riktlinjerna för dokumentation av har uppdaterats. anges att ägarens ställningstagande meddelas bolagets styrelseordförande av ansvarigt statsråd i regel skriftligt och att ägarsamordningen och ägarens ställningstagande ska dokumenteras. Vi välkomnar självklart att kraven på dokumentation har skärpts. Detta betänkande berör statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Frågan om före detta näringsminister medverkan i en utfrågning under granskningen av detta ärende faller inte under granskningen i nuvarande läge. Detta kommer att behandlas i ett annat sammanhang. Låt mig dock avslutningsvis säga att det var olyckligt att hon inte kom. 14 (MP): KU fokuserar på formalia. Det ligger i själva granskningens natur. Vi kontrollerar om regeringen och ministrarna har följt reglerna i grundlagarna och i de mer detaljerade regelverk som beslutats av regering och riksdag. Vad gäller Nuonaffären finns det tydliga regler och lika tydliga avsteg och brister. Det saknas dokumentation i flera fall, och beredningsprocessen av beskedet till har inte fullgjorts i en gemensam beredning med både och så som det skulle. Enligt gällande regler skulle också statsministern och statsministerns kansli ha blivit informerade , vilket Skånberg talade om. Statsministern och finansministern hävdar båda att de inte har fått denna information och den möjlighet att påverka beslutet som regeringens egna regler föreskriver. Eftersom det inte finns någon dokumentation som visar att det skulle ha varit ett möte eller att några handlingar skulle ha översänts till pekar det på att detta stämmer. Mot detta står en anteckning inom som säger att har informerat statsminister och de andra partiledarna och fått okej på att genomföra köpet. Det är en uppgift som hon också vidimerat i medierna. Båda dessa uppgifter kan knappast vara riktiga. Jag vill därför påminna om regeringsformens 1 kap. 9 § där saklighetskravet stadgas, vilket bland annat innebär att uppgifter som lämnas till KU ska vara korrekta. hade möjlighet att komma till utskottet för att reda ut frågan, men hon vägrade delta i KU:s granskning genom att utebli. Det var ett mycket ovanligt beslut som bröt den långa praxis som har varit. Som jag ser det var det helt oacceptabelt. Har man tagit på sig ett ministeruppdrag i följer det en del saker med det beslutet. Att medverka i parlamentets granskning är en sådan självklar del av uppdraget. KU har därför genom ett eget beslut tagit initiativ till att utvärdera och utreda om det behövs en lagändring som tydliggör ministrars och före detta ministrars skyldigheter. Som jag ser det är det viktigt att det vidtas åtgärder mot att beslut blir ny praxis som gör det fullt rimligt att låta bli att medverka. Det vore förödande för parlamentets granskning av regeringen. KU har granskat regeringens agerande i samband med Vattenfallaffären och Nuon men inte själva affärsmässigheten i beslutet. Jag kan dock lika lite som någon av de övriga som varit uppe här helt undvika att säga några ord om denna fråga. Både statsministern och finansministern har hävdat att det inte fanns utrymme att säga nej i detta läge. Beslutet hade blivit detsamma även om all formalia hade gått rätt till. Förra näringsministern har i flera sammanhang hävdat att det är lätt att vara efterklok, och det är ju sant. Men jag menar att det är tydligt, när man går igenom dokumenten, att det hade varit möjligt att vara klok också när beslutet fattades. Det fanns gott om varningstecken och tydliga indikationer på att affären kunde bli extremt dålig för och för skattebetalarna. Jag ska ge tre exempel på detta. Punkt 1: Finans- och industrikraschen hade redan pågått – . talade man om den värsta ekonomiska krisen i och även i . Man behövde inte vänta på , Skånberg. Energipriserna i världen rasade. Det var helt uppenbart för alla som hade någon som helst kännedom om energimarknaden att energipriserna vid gick rakt ned i botten, och det hade de gjort under ett tag, liksom börserna världen runt. Värdena på företagen, oavsett vilken bransch, rasade och gick ned i botten. Att då göra ett jättelikt köp utifrån prognoser och kalkyler som gjordes före krisen förefaller ytterst märkligt, som jag ser det. Punkt 2: Näringsdepartements egna experter tog fram en kalkyl som visade att affären med Nuon skulle leda till en jättelik kapitalförstöring. Det är märkligt att de slutsatserna inte fick större genomslag i ägarens hantering av frågan. Punkt 3: , som beställde, var inte lika negativ som den som självt tog fram, men den visade ändå att regeringens avkastningskrav på inte skulle kunna nås under något av de som prognosen omfattade, alltså framåt. Ett annat beslut, menar jag, hade varit möjligt och till och med logiskt riktigt, om man hade gjort ett moget ställningstagande utifrån hur läget var i stället för att fortsätta en process som företagsledningen drivit utifrån en helt annan situation när det gäller energimarknad och världskonjunktur. Argumentet att både företaget och regeringen bara följde en strategi som beslutades är faktiskt både ansvarslöst och huvudlöst. Skattebetalarna måste kunna räkna med en regering och ministrar som själva tar ansvar utifrån hur världen ser ut när den regeringen regerar. Med detta i åtanke blir det naturligtvis ännu mer intressant att veta att beskedet från lämnades till utan att hon hade det mandat som hon borde ha haft. Hon hade inte följt regeringens gemensamma regelverk och därmed grundlagens beredningskrav för att se till att och finansministern var med på resan fullt ut, och att även statsministern var väl informerad. Då hade hon inte heller haft mandat att ge besked. KU:s kritik mot är därför tung och välgrundad. Ett beslut om klartecken för den största affären i den svenska statens historia måste rimligen vara väl berett och väl förankrat med alla berörda parter. Det är fel tillfälle att runda och gena i regelverket. KU:s uttalande gentemot statsministern är däremot betydligt mer försiktigt. Är Nuonaffären ett undantag, eller är den ett exempel på något mer grundläggande och generellt när det gäller bristerna i beredningsprocessen? Statsministern har utan tvekan ett övergripande ansvar för hur kommunikationen och beredningen fungerar inom . Jag tror att många med mig funderar över om det är så här illa med kommunikationen och hur den har fungerat inom regeringen. Eller var det verkligen så att varken statsministern eller finansministern var intresserade eller hade koll på läget när staten gjorde sitt största företagsköp i svensk historia? Eller gjorde regeringen det till ett slags ledningsstrategi att inte vara informerad och på sätt kunna hålla sig utanför ansvarsutkrävandet? Det är i så fall djupt problematiskt. Men man kan inte dra slutsatser utifrån det enskilda fallet. Däremot måste man fundera över om detta kan vara ett tecken på någonting som är bredare och allvarligare än så. 15 HANS (S): KU har granskat köp av Nuon. Köpet av Nuon är den största kontantaffär som den svenska staten någonsin har gjort. Vi har i vår granskning haft stora svårigheter att bringa klarhet i på vilket sätt frågan hanterades i regeringen. Motsägelser och avsaknad av klargöranden har på ett mycket olyckligt sätt präglat hela granskningen. Klarlagt är att efter samordning med fick pengar för att kunna köpa in en konsultfirma som skulle göra en bedömning av köpet av Nuon. Klarlagt är att för att kunna gå vidare med ett köp måste ha ett besked från ägaren, det vill säga regeringen, för att genomföra köpet. Klarlagt är att innan besked gavs till skulle samordna frågan med . Oklart är om det skedde en beredning mellan och vad gäller det besked i ägarfrågan som skulle lämnas till . Oklart är om dåvarande vice statsministern och näringsministern diskuterade frågan om köpet med statsministern och att de då gemensamt kom fram till att det inte fanns skäl att säga nej till köp av Nuon. Oklart är hur det är möjligt att statsministern och finansministern kunnat undgå att ett statlig helägt bolag skulle köpa ett annat företag för när det till och med stod i svenska tidningar innan statsministern och finansministern ens hade hört talas om affären. När det gäller om det skedde en gemensam beredning mellan och angående det besked som skulle ges till , säger dåvarande statssekreterare vid KU:s utfrågning att så hade skett.