prot · H109130 · 2014-06-24 00:00:00 — Det har varit spännande och skojiga år i , och inte minst i kulturutskottet. Vi har också haft många givande och intressanta diskussioner. Vi vill nog tillsammans att hävda och slåss för att kultur och folkbildning är viktigt, och det kommer vi att göra på olika sätt. Jag har valt att lämna , medan många av er stannar kvar. Så jag vill önska er lycka till. Jag har lärt mig att vi har en poet i vårt gäng. Han utmanade mig och sade att man måste avsluta med en dikt. Jag funderade mycket över vilken dikt jag skulle ta, men jag bestämde mig för en poet från , från . har skrivit en dikt som handlar om att låta tusen blommor blomma. Så här lyder den: närmar jag mig med tvekan betraktar jag med respekt Kanskesägarnas spridda, sällan samlade skara är mig smärtsamt förtrogen Kan jag skiljas från dem? Endast de liknöjt tysta, dessa som anser frågan skäligen oväsentlig, skall jag aldrig förstå. (Applåder) I detta anförande instämde (M). 118 (FP): Det vi kallar folkbildningen har en viktig och betydande roll i . Det är en aktiv verksamhet som bärs upp av många människor med studiecirklar i studieförbund och med olika utbildningar på folkhögskolor runt om i . Folkbildningen växte fram under sista halvan av som en alternativ väg till kunskap och bildning. Inte minst startades många folkhögskolor som en möjlighet för landsbygdens befolkning. Ofta startade bönderna folkhögskolor för sina barn som ju ofta inte hade möjlighet att studera på läroverken i städerna. Folkbildningen tar sig många former och har i modern tid också skapat nya möjligheter för olika grupper i samhället. Det är människor med funktionsnedsättning, nyanlända invandrare och människor som av olika anledning misslyckats i skolan. finns folkhögskolor med olika typer av direkt yrkesinriktade utbildningar för till exempel blivande journalister, musiker och tolkar, för att nämna tre olika exempel. I studieförbundens cirklar över finns människor i olika åldrar och med olika bakgrund som vill lära sig språk, diskutera konst och litteratur eller lära sig hälsosam matlagning. När det gäller de olika grupperna har förändringen i ett av de fyra syftena debatterats en del, nämligen folkbildningens andra syfte som är att bidra till att göra det möjligt för människor att påverka sin livssituation. I regeringens förslag har vi lagt till formuleringen möjliggöra för en ökad mångfald av människor att påverka sin livssituation. Det har redan nämnts, och inte heller jag kan låta bli att nämna, att av någon anledning säger nej till denna formulering och reserverar sig kraftigt med den mycket märkliga formuleringen att samhället inte ska stödja mångfaldskultur i någon form. Det jag frågar mig är: Vilka grupper är det som inte ska stödjas? Vad finns det för skäl till att vill ta bort mångfalden? Det måste finnas något skäl. Är det någon grupp som inte bör vara med? Är det skåningar? Är det judar? Är det människor från ? Är det korta eller långa människor? Vad är det för människor som inte får vara med eftersom ordet mångfald tycks vara så farligt? Den rasism som från början utgjorde grogrunden, själva utgångspunkten, för bildandet av och deras verksamhet är ibland nödtorftigt dold eller borttvättad, men den framgår tydligt i den ovannämnda ändringen, i den formuleringen. Man kan vad gäller reservation lägga till att förslaget att ta bort kontakttolkarna är ett av de mest bisarra yrkanden jag sett i de här sammanhangen. Jag vet inte om de vet vad en kontakttolk är. Kontakttolkar används för att hjälpa flyktingar som söker asyl att kunna kommunicera på sitt eget språk. De används också för att hjälpa barn med autism och adhd. De hjälper människor som har demens och därför glömmer ord och formuleringar i språket. Kontakttolkar hjälper helt enkelt människor som inte kan kommunicera på vanligt sätt. De är mycket viktiga för många olika grupper av människor. Som exempel kan nämnas en turist som blir sjuk i och av någon anledning hamnar på sjukhus. Då behöver han eller hon kunna kommunicera med läkare. förslag är därför mycket märkligt. Regeringen säger att man ska se över tolkutbildningarna över huvud taget för att kunna fortsätta att utbilda tolkar både i folkhögskolan och i . Såväl teckentolkar som kontakttolkar har en viktig uppgift. Folkbildningens roll innebär att man ligger utanför det strikt organiserade utbildningsväsendet och då erbjuder antingen en komplettering eller en alternativ väg till kunskap och bildning. Ett nyckelord för folkbildningen är frihet. Politiken ger ekonomiska medel, men ramarna är vida och utan detaljreglering. Regeringens proposition, som vi nu diskuterar, innebär en tydlig markering av folkbildningens betydande roll, och utskottets majoritet ställer sig bakom förslagen. Man kan säga att regeringen med propositionen förtydligar eller slår fast att folkbildningen har en unik uppgift i det moderna . Folkbildningen har varit en del av vuxenutbildningen. föreslår regeringen att man ska sätta upp ett särskilt mål för folkbildningspolitiken och förtydliga ambitionerna. Målet formuleras på följande sätt: Folkbildningen ska ge alla möjligheter att tillsammans med andra öka sin kunskap och bildning för personlig utveckling och delaktighet i samhället. Målgruppen blir på det sättet bredare än den traditionella vuxenutbildningen. Att folkbildningen får ett eget mål innebär att den betraktas som en särskild utbildningsform. På det sättet får folkbildningen ett erkännande och en ännu starkare ställning på olika nivåer . I de fyra syftena framhålls bland annat att man ska sträva mot demokrati och att en ökad mångfald människor ska kunna påverka sin livssituation, som vi sade tidigare. Det är verkligen viktigt att arbeta utifrån utgångspunkten att vi har ett inkluderande samhälle. Därför bör folkhögskolor och studieförbund kontinuerligt arbeta för att nå nya deltagargrupper, utan att för den skull glömma alla dem som redan upptäckt folkbildningen. Med nya grupper kan vi avse fler medelålders män, fler unga kvinnor, fler utrikes födda, fler arbetslösa och fler människor med funktionsnedsättning. har folkhögskolor och studiecirklar haft stor betydelse för kvinnor som velat bli delaktiga i ett aktivt samhällsliv. Det var ofta den enda utbildning kvinnor i till exempel min mors generation fick om de bodde på landsbygden. Det är naturligtvis viktigt att folkhögskolorna också har det perspektivet. En mängd formella hinder för kvinnor är avskaffade i , men som vi vet är verklig jämställdhet långt ifrån genomförd här. Vi vet att våld mot kvinnor är en tragisk verklighet, och vi vet att kvinnor har betydligt lägre inkomster och pensioner än män. Det betyder att folkbildningen fortfarande spelar en viktig roll i att stärka kvinnors möjligheter att välja sin livsväg utan att begränsas av gamla livsmönster. Regeringen gör bedömningen att bör göra en särskild studie om hur folkbildningen förhåller sig till de jämställdhetspolitiska målen. Jämställdhetsperspektivet ska vara inarbetat inom folkbildningen, vilket är bra. Regeringen föreslår att folkbildningen ska utvärderas av oberoende utredare. Det är en nyhet. Vad jag förstår har man tillsammans med representanter för folkbildningen resonerat sig fram till en modell som alla är mer eller mindre nöjda med. Det är statliga myndigheter som ska ansvara för utvärderingen. När nu folkbildningen betraktas som en egen utbildningsform är det naturligt att på ett oberoende sätt följa hur målet uppnås. Utskottet delar regeringens bedömning att ska få ett förtydligat ansvar att följa upp och ta fram underlag för olika typer av redovisning om hur målen uppnås. Dels finns den oberoende statliga utvärderingen, dels får ett särskilt uppdrag. Låt mig helt kort säga att när det gäller kulturlivet i stort har folkbildningen en viktig roll. Det handlar om amatörkultur men också om utbildning av professionella kulturskapare. Vi kan se i regeringens samverkansmodell, i dialogen mellan stat, region och lokal kultur, att folkhögskolorna och studieförbunden intar en mycket viktig plats. Jag tycker att alla vi som tror på den fria folkbildningen ska känna oss uppmuntrade och optimistiska av förslagen i regeringens proposition. Det är positivt att folkbildningen nu ses som en egen utbildningsform och att det formuleras ett tydligt uppdrag om att folkbildningen vänder sig till alla för att ge möjlighet att utbilda sig och växa tillsammans. Med det vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. Eftersom jag lämnar och det här är mitt sista anförande i en ärendedebatt – jag kan möjligen komma att delta i någon interpellationsdebatt – vill jag passa på att tacka mina kolleger från olika partier i utskottet för stimulerande debatter och diskussioner om de viktiga kulturfrågorna. Kulturfrågorna ska enligt min mening utgöra ett kärnområde i politiken. Jag vill också framföra ett varmt tack till alla dem som gör riksdagsarbetet möjligt, till utskottets kansli, till talmännen, till hela kammarkansliet och till alla andra i . Tillsammans skapar ni goda förutsättningar för ett seriöst riksdagsarbete. Tack ska ni ha allesammans! 119 PER LODENIUS (C): Jag vill faktiskt inleda med att hålla med från i vissa delar av hans anförande. Det gäller såklart det som handlade om politik när det gäller folkbildningen. från och från tog också upp den frågan. Jag instämmer i denna kritik mot den politik som vill föra när det handlar om folkbildningen och rent generellt i kritiken mot deras politik. Jag tycker att det var mycket bra framfört av , och . Det handlar om mångkultur. För att kunna skapa inkludering behöver vi ha mångkultur. Vi behöver träffas, utbyta erfarenheter, lära känna varandra och skapa engagemang. Det kan bara ske genom mångfald. Det är så vi skapar verklig integration. Det är i den lokala föreningen, i nätverk, i lokala utvecklingsgrupper och inte minst i studiecirklar som ett brett samhällsengagemang kan växa fram. Folkbildningen, med studieförbunden och folkhögskolorna som finns över hela landet, på landsbygden och i staden, är en viktig aktör inom det civila samhället. Folkbildningen är en viktig aktör för att lyfta samhällsdebatten och skapa engagemang. Kontakter med andra och bildning är viktigt för att kunna orientera sig, forma självständiga uppfattningar och aktivt delta i samhället. Folkbildningen är ett exempel där vi gemensamt skapar djupare kunskap om vår värld. Att skapa och främja goda villkor för civilsamhället och folkbildningen är därför en mycket viktig uppgift för samhället. Av denna anledning är också de satsningar som gjorts på folkbildningen otroligt viktiga. Jag tänker då bland annat på ökningen av antalet studiemotiverande folkhögskoleplatser liksom ökningen av antalet platser till allmänna kurser inom folkhögskolan. Folkhögskolorna spelar en viktig roll, inte minst för ungdomar som behöver eller vill hitta en annan väg att skaffa sig kompetens och utbildning, en annan väg till arbete. Jag kan ta mig själv som exempel. Då jag just lämnat gymnasiet hittade jag en väg i mitt liv som jag inte trodde fanns. Det var möjligheten att studera på folkhögskola och där få fördjupa mitt intresse för dansen. Det i sin tur ledde till att jag kunde försörja mig inom dansen och därifrån gå vidare till en lärarkarriär inom särskolan. Till slut hamnade jag här i . Mitt liv hade definitivt sett helt annorlunda ut om jag inte fått chansen till det där året på . Folkhögskolorna har också en unik möjlighet att möta personer med funktionsnedsättning i det livslånga lärandet. Det handlar inte bara om oss som är så kallade normalfungerande, utan här finns en möjlighet för personer med funktionsnedsättning att ta del av det livslånga lärandet. Den pedagogik och den metodik som folkhögskolor använder sig av, där man sätter den studerande i centrum och utgår från deltagarens behov, gör att man redan där har stora möjligheter att hitta metoderna som leder vidare genom bildningens korridorer, oberoende av funktionsnedsättning. Därför har också det särskilda utbildningsstödet till bland annat folkhögskolorna, det stöd som gör det möjligt att underlätta studier för personer med funktionsnedsättning, höjts rejält . Det här är viktigt. Jag förutsätter, hoppas och räknar med att höjningen av detta viktiga stöd fortsätter , vilket regeringen också föreslagit. finns det mer att göra för att underlätta och förbättra möjligheterna för personer med funktionsnedsättning att studera på folkhögskola. Jag ser fram emot vad regeringen kommer fram till i denna fråga utifrån betänkanden som bereds på departementen, bland annat på . Även studieförbunden spelar en otroligt viktig roll för möjligheten för personer med funktionsnedsättning att skapa sig en plattform för att kunna påverka och delta på lika villkor i vårt samhälle. Det kan ske genom kulturevenemang och kulturengagemang. Det kan också ske genom förmedling av direkt kunskap i olika studiecirklar. Till exempel har ett projekt som man kallar Mitt val. Det är ett projekt som riktar sig till personer med intellektuell funktionsnedsättning. Enligt viss forskning kan det vara så få som endast två av tio röstberättigade med intellektuell funktionsnedsättning som röstar i allmänna val. I vilken annan grupp skulle vi acceptera det? Det är inte rimligt ur en demokratisk synvinkel. Det är inte rimligt ur en mänsklig synvinkel. Genom projektet val tar man fram kunskap, underlag och material för studiecirklar som ska stötta och utbilda personer med intellektuell funktionsnedsättning i att ta del av och använda sin medborgerliga rättighet att gå och rösta – och att förstå vad det innebär att gå och rösta. Det här är bara ett exempel där folkbildningen genom studieförbunden gör en otroligt viktig insats när man ger kunskap, bildning och röst åt ofta förbisedda medborgare i vårt samhälle. Jag har sett många olika studiecirklar, projekt och mer långtgående utbildningar initierade, genomförda och drivna av olika studieförbund där man lyfter förmågor hos sina deltagare. Det ger otroligt mycket mer än bara den specifika kunskapen; i lika hög grad lyfter och stärker det människan själv. Jag tänker till exempel på en studiecirkel i karaoke som ledde till att den isolering en psykisk sjukdom innebar bröts för en man som vågade lämna sin lägenhet och möta andra personer. var denna man själv ledare för en studiecirkel i karaoke. Han tog ett ansvar han själv tidigare inte trodde han var kapabel till. Det blev till en kunskap och erfarenhet som öppnar ännu fler dörrar ut i samhället för denna man. Jag träffade honom här , när jag hade förmånen att få träffa flera av ledarna för kamratcirklar för personer med psykisk funktionsnedsättning. Jag har själv sett detta hända mer än en gång och har hört flera berättelser om hur studiecirklar öppnat dörrar ut i samhället. Men detta skulle inte kunna hända om inte folkbildningen hade sin fria roll att hitta egna vägar. Det är just friheten och öppenheten som ger folkbildningen dess kraft att genom just bildning möta varje individ där man står för att därifrån lyfta vidare i ett livslångt lärande. Staten satsar också stora resurser på folkbildningen. Det är enligt min mening väl använda pengar, vilket jag här försökt att motivera. Men det kan också behövas ett tydligt mål för folkbildningspolitiken. Som vi hört här tidigare föreslår regeringen att målet ska vara att folkbildningen ska ge alla möjligheter att tillsammans med andra öka sin kunskap och bildning för personlig utveckling och delaktighet i samhället. Kopplat till detta mål har man fyra syften. Det kan alltid finnas synpunkter på hur man ska uttrycka dessa syften och detta mål och hur de ska tolkas. Men med tanke på de exempel jag lyft fram i mitt anförande anser i alla fall jag att dessa fyra syften väl fyller sin funktion. Kontakter med andra och bildning är viktigt för att kunna orientera sig, forma självständiga uppfattningar och aktivt delta i samhället. Folkbildningen, med studieförbunden och folkhögskolorna, är en viktig aktör för att lyfta samhällsdebatten och skapa engagemang. Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på motionerna. 120 (KD): Vi har väl alla erfarenheter från folkbildningen i större eller mindre utsträckning, inte minst vi som vuxit upp i Folkrörelsesverige. Många har gått i studiecirkel. Själv ledde jag min första studiecirkel när jag var . Det var ABF som frågade mig om jag ville vara ledare för en mattecirkel. Jag undrade om jag skulle klara av det. Ja, sade man. Du läser naturvetenskaplig matte i skolan. Du klarar av det här. Kursen hölls i i . Det är en socken med ett rikt kulturarv som sträcker sig tillbaka och den norske märkesmannen . Det är en bygd som i sin genuina dialekt alltjämt använder pluralbeteckningen -um. Jag vet inte om man använder den på , men vi gör det i . Man slutade använda den beteckningen i vårt land , men vi ger inte upp så lätt. Vi fortsätter att använda den. Ämnet för studiecirkeln som jag ledde var matematik, och jag kommer ihåg att jag lärde deltagarna att använda räknesticka – ett hjälpmedel som förmodligen är helt okänt för dagens uppväxande släkte. har jag både deltagit i och lett studiecirklar. När jag kom in i tog jag tjänstledigt från mitt jobb som verksamhetschef för studieförbundet i . Det är största studieförbund med en stor framgångsrik verksamhet framför allt bland ungdomar och inte minst bland nysvenskar. Det är en stor verksamhet där vi har betytt mycket för integreringen. Vi har hjälpt människor att integreras i det svenska samhället och starta föreningar enligt svensk modell. Studiecirkeln hade sitt födelseår . Den har på nacken. Det var då som den legendariske nykterhetskämpen och riksdagsledamoten såg behovet, samlade en grupp intresserade och genomförde den första studiecirkeln. Detta var alltså 1902. Idén byggde redan från början på att vuxna människor samlas för att fördjupa sin kunskap på områden som de själva finner intressanta och angelägna. Studiecirkeln kom att bli ett viktigt redskap för svensk folkrörelse och för demokratiutvecklingen. Inte minst i samband med industrialiseringen och urbaniseringen var studiecirkeln viktig för människors möjligheter att utvecklas. är studiecirkeln grundbulten i studieförbundens verksamhet och lika viktig ur demokratisynpunkt. De övriga verksamhetsformerna är kulturprogram och även annan folkbildningsverksamhet. Den sistnämnda verksamhetsformen är lite bortglömd, men det är en flexibel form som fångar in barn och unga, större grupper och även korta arrangemang. Annan folkbildningsverksamhet används inte så mycket men ger möjligheter. Även om jag tidigt i livet fick leda min första studiecirkel har jag aldrig gått en folkhögskoleutbildning. Däremot blir jag, likt många andra riksdagsledamöter, inbjuden till att delta i en dialog på olika folkhögskolor. Eleverna är ofta mycket pålästa. De har läst, funderat och har färdiga frågor. Det känns motiverande att besöka just folkhögskolor, och där sker en berikande dialog. Som framgår av propositionen Allas kunskap – allas bildning inrättades de tre första folkhögskolorna i . , startade första rörelsedrivna folkhögskola – utanför i som ägs av . finns 150 folkhögskolor i vårt land. Drygt två tredjedelar av dem är rörelsedrivna eller knutna till rörelser, regionala organisationer, självständiga stiftelser och föreningar. Övriga, knappt 50, drivs av regioner och landsting. Folkhögskolorna har fått en allt viktigare roll för många framför allt unga människor, inte minst genom de studiemotiverande kurserna. Jag har träffat många ungdomar som har tänt och fått motivation tack vare de studiemotiverande kurserna. Sedan finns den allmänna kursen där man kan läsa upp sina betyg för att därefter komma in på en folkhögskoleutbildning eller få arbete. Det betyder mycket. Företrädare för folkhögskolan brukar med stolthet visa upp siffror som visar hur framgångsrika de är. Jag tycker att de ska fortsätta att redovisa dessa siffror – de har lyckats bra. Det är också utifrån detta framgångsrika arbete som de har lobbat för att låta folkhögskolan bli en egen utbildningsform. Vi har lyssnat, och resultatet finns i propositionen. Den tar upp frågan om att låta folkhögskolan bli en egen utbildningsform. Det finns inga regelverk som styr folkhögskolans kursplaner, förutom förordningen om statsbidrag till folkbildningen och de villkor och riktlinjer som tar fram. Det finns därför enligt regeringens bedömning behov av att se över och tydliggöra folkhögskolan som en egen utbildningsform i utbildningssystemet, bland annat vad avser dess verksamhet, organisation och särskilda kännetecken. Jag vill att folkhögskolan ska bli en egen utbildningsform, och jag vill särskilt understryka frågan om folkbildningens särart. Den är viktig att ta upp. Folkhögskolan är inte vilken utbildningsform som helst, utan den har en särart som vi måste vara rädda om och ta till vara. Det handlar om den idémässiga grunden, om pedagogiken och om självständigheten som ger folkbildningen en särställning i förhållande till andra utbildningsanordnare. Särartstanken utgår ifrån idén om folkbildningens frihet och frivillighet samt dess alternativa synsätt på pedagogik och verksamhet. Genom att vara deltagarstyrd och deltagardriven har folkbildningen möjlighet att stärka människors upplevelse av egenmakt och förmåga att påverka sin livssituation. Folkbildningen har också stora möjligheter att fånga upp de människor som av olika skäl inte deltar i det formella utbildningssystemet genom en lägre grad av formbundenhet när det gäller bland annat förkunskaper, studieformer och examinationsformer. Regeringen föreslår i propositionen att de sju verksamhetsområdena för statsbidrag till folkbildningen som funnits ska upphävas och ersättas av fyra syften. Anledningen är att de inte har fått den avsedda effekten eftersom de har blivit alltför omfattande till sitt antal och sin innebörd. Emellertid kan de sju områdena relateras till de fyra syftena. De formulerar statens intentioner på en rimlig nivå och tillgodoser den styrningsnivå som krävs för statsbidraget till folkbildningen. De fyra syftena är att stödja verksamhet som bidrar till att stärka och utveckla demokratin, bidra till att göra det möjligt för människor att påverka sin livssituation och skapa engagemang att delta i samhällsutvecklingen, bidra till att utjämna utbildningsklyftor och höja bildnings- och utbildningsnivån i samhället samt bidra till att bredda intresset för att öka delaktigheten i kulturlivet. Jag vill också säga något om utvärderingen av folkbildningen. Det är viktigt att den som har hand om utvärderingen har en oberoende ställning i förhållande till de aktörer som ska utvärderas. Det kan vi vara överens om. Utskottet anser i likhet med regeringen att statliga myndigheter ska svara för utvärderingen av folkbildningen. Vi förutsätter att Statskontoret tar hjälp av IFAU och Myndigheten för kulturanalys för att ta fram relevanta underlag. Flera av de motioner som har väckts och som vi behandlar har mer eller mindre blivit tillgodosedda. Sedan finns några motioner, från framför allt , som inte har blivit tillgodosedda. Det gläder mig särskilt mycket. På samma sätt som vi har hört tidigare när det gäller till exempel integration eller tolkning till utländska språk förstår jag bara inte dessa förslag. Vi vet att det finns stora behov av just kontakttolkar och att man i rättssalen har svårigheter att göra sig förstådd. Skulle dessa tolkar inte finnas skulle det vara ännu svårare. Man skulle inte kunna tillvarata människors rättigheter. Med det, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på de inlämnade motionerna. 121 (V): Det finns folkbildning, och det finns folkinbillning. Jag tänkte blicka lite tillbaka till att börja med. Folkbildningen i har en tämligen unik historia, skulle jag vilja påstå, som hänger ihop med utvecklingen av det demokratiska samhället.