prot · H10953 · 2014-01-14 00:00:00 — Hela ämnesområdet handlar om att ge eleverna verktyg för att kunna agera konkret, både som privatperson, med hjälp av andra och kanske i ett framtida yrkesval där man jobbar aktivt med samhällsomställning. Vi kommer att behöva mycket kreativitet om vi ska klara den enorma samhällsomställning som också är förutsättningen för att samhället över huvud taget ska fortsätta i den form vi har sett . Detta är verkligen en ödesfråga. Det sade även . Då är det desto viktigare att satsa på det. När man nu ser i forskningen att det inte fungerar och att vi inte klarar uppdraget borde man agera. Regeringen har agerat när det gäller till exempel entreprenöriellt lärande. Där har man inte sagt att det är kommunernas sak, utan stöder aktivt kommunerna i det arbetet. Det borde man göra även i det här fallet. I fråga om en skola för hållbar utveckling var målet att alla skolor skulle nå upp till det. är det 88 skolor som är med i projektet. 19 Utbildningsminister (FP): Jag konstaterar att skolor tycker att målsättningarna är tydliga när det gäller hållbar utveckling i läroplanen, numera. Så var det inte förut, men utifrån läroplan tycker man det. Det är på ett sätt den viktigaste aspekten i den enkät som har gjort och som ni och jag har tagit del av. Skolan är nämligen målstyrd. Vi har en modell för skolan i . Därför har ni inte fått med er och era egna skolpolitiker på de här förslagen. Skolan fungerar nämligen på det sättet att riksdag och regering sätter upp mål. Sedan ska vi ha utbildade lärare som har en mycket stor frihet att lägga upp undervisningen. Vi har också lärarutbildning och lärarfortbildning. Lärarfortbildningen är större än den var när Socialdemokraterna styrde. Det är mycket stor inriktning på naturvetenskap och naturorienterande ämnen. Hållbar utveckling, klimatfrågor och så vidare är en mycket tung del. Jag är beredd att försvara den styrmodell vi har. Jag är inte beredd att ställa upp på att ska gå in och tala om att det nu ska vara grupparbeten och särskild pedagogik i vissa ämnen och så vidare. Det är jag inte beredd att göra. Det som ni ytterst är ute efter är att på uppdrag ska gå in och tala om sådant. Jag tror inte på den styrningen. Skolan blir inte bättre av att staten går in och detaljstyr i klassrummen, som ni vill. Det tycker inte era egna skolpolitiker heller. Det är därför som ni inte ens får med er dem. När det gäller det engagemang ni har för hållbar utveckling tror jag däremot att vi är fullständigt eniga i kammaren om att vi i vår samhällsutveckling måste fokusera mer på klimatfrågan. Skolan gör redan det i stor utsträckning, även om det på grund av kommunaliseringen ser olika ut i olika skolor. Det ska erkännas. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2013/14:164 om rättvisa forskningsförutsättningar vid alla lärosäten 20 Utbildningsminister (FP): har frågat mig hur jag ser på att utvecklingen av resursförstärkningen till forskning och utbildning på forskarnivå ökar skillnaden mellan de olika lärosätesgrupperna. har också frågat mig vad jag avser att göra för att resursförstärkningen ska vara rättvis och inte missgynna de nya universiteten och högskolorna. Regeringen anser att alla lärosäten – universitet och högskolor – med få undantag ska ges resurser enligt samma modell och därmed bedömas enligt samma kriterier. Staten ställer höga krav på att den forskning som bedrivs vid lärosätena håller hög kvalitet och att den kan bidra till samhällets utveckling. Utgångspunkten för resurstilldelningssystemet till universitet och högskolor är därför att delar av anslagen för forskning och forskarutbildning bör fördelas efter kvalitet. Som mått på forskningens kvalitet används indikatorerna publiceringar och citeringar samt externa medel. Syftet med fördelningsmodellen när det gäller statens forskningsanslag är att premiera kvalitet i forskningen och att ge ledningarna vid universitet och högskolor incitament att vidta åtgärder för att öka kvaliteten och konkurrenskraften i den forskning som utförs vid lärosätena. Utfallet i detta system ser olika ut. Flera av högskolorna har fått större procentuell ökning än vad äldre universitet fått. Det som avgör utfallet är kvaliteten på den forskning som lärosätet bedriver i förhållande till de forskningsresurser lärosätet har. Modellen och därmed kriterierna är lika för alla universitet och högskolor. Regeringens bedömning är därför att det nuvarande fördelningssystemet ger lika förutsättningar för alla universitet och högskolor som ingår att kunna utvecklas i sitt forskningsarbete och konkurrera med kvalitet. 21 (S): Jag vill börja med att tacka utbildningsministern för svaret på min interpellation, men jag vill säga att jag inte är fullt nöjd med det svar som jag fått av utbildningsministern. Jag förstår inte hur utbildningsministern kan blunda för ett faktum som så många andra ser, att vi har ett resursfördelningssystem som missgynnar vissa lärosäten. Det finns flera fördelar med att forskning och utbildning på forskarnivå kan bedrivas i hela landet och vid alla lärosäten. Det garanterar en god högskoleutbildning som är forskningsbaserad. Det medför att kan utvecklas som forsknings- och kunskapsnation. Det höjer nationens bildningsnivå samt stärker företagande, näringsliv och offentlig sektor. Det hjälper alltså till att bygga det hållbara samhället. Därför behöver vi en profilerad forskning med hög kvalitet som bedrivs vid breda universitet, fackinriktade universitet, nya universitet, högskolor och konstnärliga högskolor. Alla lärosäten behövs och ska tillåtas att utvecklas utifrån sina förutsättningar samt ges samma rättvisa forskningsvillkor. Tyvärr är inte anslagsutvecklingen i balans. Enligt en färsk rapport från , Forskningsresurser i högskolan, som jag är tämligen säker på att utbildningsministern tagit del av, har den dominerande intäktsökningen i absoluta tal för forskning och utbildning på forskarnivå 2008–2012 tillfallit de breda och etablerade universiteten, följt av de fackinriktade universiteten. Deras resursförstärkning omfattar . Det motsvarar av den totala intäktsökningen. Det ska jämföras med högskolornas intäkter, som ökat med . De fyra nya universiteten har fått en intäktsökning med och de konstnärliga högskolorna med . Jag ifrågasätter inte att de breda universiteten och de fackinriktade universiteten får en stor andel av resursförstärkningen. Den bekymmersamma trenden framkommer när man jämför de olika lärosätesgruppernas relativa intäktsökning. De fackinriktade universitetens intäkter ökade , de breda etablerade universitetens , högskolornas och de fyra nya universitetens intäkter ökade . Vi har alltså en skillnad i intäktsökning, en differens som ökar. Det gynnar vissa mer än andra och missgynnar särskilt högskolorna och de nya universiteten. Jag förstår inte varför utbildningsministern blundar för dessa fakta. hänvisar ministern till omfördelningen på grund av de kvalitativa indikatorerna, men då, utbildningsministern, talar vi inte om de stora penningsummorna. Det vet utbildningsministern. Om vi tittar på hela anslagsutvecklingen ser vi att de flesta medlen har gått till de breda etablerade universiteten och till fackuniversiteten. Varför vidtar utbildningsministern inte åtgärder för att få ett rättvist system? Tycker utbildningsministern att det är en bra utveckling som pågår när han läser exempelvis rapporten från ? 22 Utbildningsminister (FP): Ja, jag tycker att den utvecklingen är riktig, att universiteten får betalt efter den kvalitet de har på sin forskning. är det inte så entydigt som säger, att det bara är stora universitet som därmed vinner och små högskolor som förlorar. Några av dem som vunnit allra mest på det här, för att de är väldigt duktiga, är och . De har fått en mycket större procentuell ökning än till exempel och . När man sedan räknar i kronor blir det självklart en större summa till de stora eftersom de har en mycket större budget, men procentuellt har några av de mindre högskolorna hävdat sig väldigt väl. har genom det som fördelas efter kvalitet fått en ganska stark tilldelning för att de är duktiga på forskning på vissa områden. Vad är rättvis fördelning av forskningsanslag? Jag vet inte. Är det att alla ska få lika mycket antingen man är bra eller dålig? Jag vet inte vad menar. säger att det ska vara rättvist, men vad är då rättvist? Det är ju inte så att forskning i bedrivs som en hobbyverksamhet eller som terapi. Forskning är till för att lösa viktiga samhällsproblem, mänskliga problem, vetenskapliga utmaningar inom grundforskningen. Där forskningen är framstående ska vi uppmuntra genom ökade anslag. har blivit en av de mest framgångsrika nationerna i världen för att vi varit framstående inom forskning och premierat och satsat på det som vi är duktiga på, inte det vi är svaga på. är ett av världens ledande medicinska universitet. Det är det mest forskningstunga i . Det är världsledande inom medicinsk forskning. Det löser sjukdomsproblem . Ska vi ta pengar därifrån för att ge till lärosätena som inte presterar lika bra forskning? Är det rättvist? Att ha en fördelning som om universitetsforskning handlade om regionalpolitik eller fördelningspolitik kommer jag som utbildningsminister inte att acceptera. Jag råkar veta att de kandidater som parti har till posten som utbildningsminister inte heller kommer att göra det. Fördelningen var nämligen precis likadan då; de stora resurserna gick till de stora universiteten. Om det är något som den nuvarande regeringen har gjort så är det att öka anslaget för de små högskolorna. Men att säga att det ska vara rättvist på så sätt att alla får lika mycket oavsett vad de presterar tror jag är otänkbart. Här är det fråga om ersättning efter prestation. Ett lärosäte som är mycket duktigt på forskning, som verkligen kan göra vetenskapliga genombrott, som genom forskning kan lösa problem med sjukdomar och andra mänskliga problem och därmed vara framstående, får mer resurser. Presterar man lite får man mindre resurser . Det systemet är jag beredd att försvara, för det leder till vetenskapliga framsteg. Enligt min uppfattning är det systemet också rättvist. 23 (S): Jag kan lugna utbildningsministern med att vi socialdemokrater inte tänker avlöva de breda eller fackinriktade universiteten på resurser. Det är en skrämselpropaganda som ingen tror på. Vi behöver stora och starka universitet, men vi behöver också de små enheterna. Vi behöver ha forskning överallt. Det är vår tro. Vi tror att det går att hitta system som är mer rättvisande. I det system som utbildningsministern nu driver igenom förs de stora penningströmmarna till vissa universitet och högskolor, framför allt universitet. Vi tror att det går att hitta ett annat sätt att lösa detta. Dagens resursfördelningssystem väcker flera principiellt viktiga frågor. Jag ska beröra några av dem nu i mitt andra inlägg. Både de breda och de fackinriktade universiteten har haft svårt att hantera den stora tillväxten av forskningsresurser. Dels får de i allt högre grad utlysa tjänster på basis av snabbväxande externa medel snarare än i enlighet med den tänkta strategiska utveckling som man själv skulle vilja satsa på, varigenom systemet dränerar den långsiktiga kvaliteten, dels har de över lag haft svårt att förbruka alla de forskningsmedel som kommer, vilket påvisat i en rapport. Det är ett problem som finns och som man kan skönja när man ser utvecklingen. Ett annat problem ser man om man jämför rapporten från om forskningsresurser med kvalitetsutvärderingarna från UKÄ: Det är de nya lärosätena som haft det svårast vad gäller icke godkända utbildningar. Det är svårigheter som till stor del beror på å ena sidan relativt svaga forskningsresurser, å andra sidan relativt stora och breda utbildningsåtaganden. De äldre lärosätena är bättre förberedda för den typ av utvärderingar av utbildningskvaliteten som genomförs. Allt detta leder till att de nya lärosätena försvagas. Sammanfattningsvis kan man säga att fördelningen av forskningsresurser har missgynnat kvaliteten vid de nya lärosätena, inte minst kvaliteten i utbildningen, utan att detta för den skull kunnat omsättas i markant ökad forskningsaktivitet och långsiktighet vid de breda och de fackinriktade universiteten. Detta problem belystes för oss i utbildningsutskottet , vill jag minnas. Då träffade vi rektorerna för de fyra nya universiteten. Deras budskap till oss i utbildningsutskottet var kristallklart. De tar ett stort utbildningsansvar och söktrycket är högt, men de får minskade anslag för sitt stora utbildningsansvar. Fördelningen av forskningsresurser är inte rättvis utan missgynnar dem. Jag har belyst detta problem i min interpellation, men det är inte bara jag som ser problemet. Jag är inte ensam om min uppfattning inom socialdemokratin. Vi har drivit den i våra forskningsmotioner. När vi träffar de fyra nya universiteten och deras fyra rektorer säger de samma sak, liksom andra representanter för högskolorna. Jag är inte ensam. Vi är många som påpekar detta. Ändå slår utbildningsministern dövörat till och påstår till och med att det här är en bra utveckling. Det är för mycket av elitism i det tänkandet. Vi behöver alla universitet och högskolor, och de behöver rättvist fördelade forskningsresurser. 24 Utbildningsminister (FP): Det är komiskt. träffar några högskolerepresentanter och frågar om de vill ha mer pengar. Ja, svarar de. tar det till intäkt för att den nuvarande politiken har brister. kan fråga vilken som helst av våra 400 myndighetschefer om de vill ha mer pengar. Alla kommer att svara ja. Det kan jag lova. Vad som är rättvist är en annan fråga. Vi kan diskutera vad som är rättvist. Jag tycker att det är rättvist att de universitet som presterar forskning av hög kvalitet får mer resurser. Det blir patetiskt när säger att man ska ändra systemet så att vissa vinner men ingen förlorar. Men om ska ta resurser ur en pott och ge till vissa lärosäten kommer självklart andra som får sina resurser från samma pott att förlora. Och jag vet vilka det är som förlorar. Jag kan räkna upp vilka som förlorar på modell. Det är de framstående svenska universiteten: , , , , , , , , och . Dessa tio universitet är stora förlorare i den modell som föreslår med motiveringen att den skulle vara mer rättvis. Det är de universiteten som har de stora forskningsresurserna, och det är ingen slump. Det är de som inte bara historiskt utan även står för bredden och spetsen i svensk forskning. Det finns dock på flera av de mindre högskolorna forskningsmiljöer där man är väldigt duktig inom vissa områden. Då får man också starka resurser. Som jag nämnde har resurserna ökat kraftigt på på grund av att de är mycket framstående i textilforskning. Resurserna har ökat också på andra lärosäten. är till exempel mycket långt framme när det gäller mineral- och gruvforskning, på några av de nya universiteten är man framstående inom skogsforskning och så vidare. Om man kallar ihop fyra personer och frågar om de vill ha mer pengar är det klart att de säger ja. Men det är inte ett belägg för att systemet är orättvist. får gärna berätta hur han ska trolla ihop det här, så att man kan omfördela pengar utan att någon förlorar. Det är i själva verket helt omöjligt. Ni kommer att dränera de stora universiteten. Jag har haft den här debatten gång på gång med under de år jag varit utbildningsminister. Varje gång står och säger att man ska ge mer pengar till de små lärosätena och att systemet är orättvist. Då pressar jag honom: Jaha, men då måste man ju ta från de stora universiteten? Nej nej, så blir det inte, svarar han. Hur ska detta gå ihop? Det är konstigt, . 25 (S): raljerar utbildningsministern igen. Det brukar han göra när han tar upp de här frågorna. Men det finns faktiskt lösningar som gör att man inte avlövar de stora breda universiteten och fackuniversiteten. Det har vi sagt gång på gång. Vi är inte ute efter att göra livet surt för några. Vi tittar på hela systemet. Vi har sagt i vår forskningsmotion att vi vill göra en översyn av hela högskolelandskapet i för att se på bredd, djup och profilering. Vi vill också se över organisering och finansiering av forskning och forskningsresurser. Vi tar ett nytt grepp, och vi tror att det går att hitta lösningar som gör att alla kan känna att det kan bli rätt bra. Den linje som utbildningsministern driver är elitistisk. Vissa ska ha mer än andra. I själva verket finns det både bra och mindre bra forskning vid alla lärosäten, vid både de stora breda och de små. Det är likadant med studier. Det går att hitta lösningar med profileringar och satsningar. Det går att hitta ett system för detta. I den forsknings- och innovationsmotion som vi lämnade 2012 hade vi mer till forskning. Det vet utbildningsministern. Vi har alltså mer pengar att fördela till forskning och innovation. Utbildningsministern bygger upp ett A- och ett B-lag, tycker jag. Man ska inte raljera över de fyra nya universitetens rektorer. De kom inte för att begära mer resurser. De tycker bara att systemet missgynnar dem. Det har de sagt till mig gång på gång. De är inte bara ute efter mer pengar. Det är märkligt att utbildningsministern inte ser det som så många andra ser. Det är inte bara jag som ser det. Socialdemokraterna ser det, och fler ser det. Det signalerar för oss att vi behöver en ny regering med en ny forskningspolitik. 26 Utbildningsminister (FP): Det har lagts fram fyra forskningspropositioner . Två lades fram av den gamla socialdemokratiska regeringen, två har lagts fram av mig. I de två propositioner som Socialdemokraterna lade fram ökade forskningsanslagen sammantaget med 4 miljarder. I de två propositioner som vi har lagt fram har de årliga anslagen sammantaget ökat med ytterligare 9 miljarder. ökar forskningsanslagen i snabbare takt än något jämförbart land. Vi har ökat dem i en takt som aldrig någonsin haft förut. Ni satsar när ni är i opposition. När ni är i regeringsställning är det åtstramningar och neddragningar och en forskarsektor som är mycket kritisk. Så var det 2006. Man var oerhört kritisk på universiteten. är man inte det längre. har man resurser för forskning. Vi ska naturligtvis räkna på vad er föreslagna modell innebär för de stora universiteten. Det är en ny modell, säger , som om ingen förlorar när några ska få mer. Men det är klart att vissa förlorar. Om allt annat är lika kommer ni att ta resurser från de lärosäten som är världsledande och ser till att finns med på de internationella rankningslistorna – , , KTH och de stora universiteten. De som verkligen har internationell kvalitet ska ni dränera av regionalpolitiska skäl. Jag tycker att behöver högskolor i hela landet. Jag vägrar att tala om A- och B-lag. Men det är en skillnad mellan de högskolor som i huvudsak ägnar sig åt grundutbildning och de lärosäten som liksom är världsledande i forskning. Alla 38 kommer aldrig att kunna vara världsledande, men vi har några som är det. Dränera inte dem! Det skulle förlora kraftigt på, . Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2013/14:165 om avskaffande av utbildningsbidraget och stipendiefinansieringen 27 Utbildningsminister (FP): har frågat mig om jag är beredd att lägga fram en proposition som förbjuder finansiering av doktorander genom utbildningsbidrag och stipendier. Som anger utförs en viktig del av forskningen vid svenska lärosäten av doktorander. Utbildningen på forskarnivå utgör det första steget mot en forskarkarriär, och för att säkra återväxten av yngre forskare i är det angeläget att doktorander ges goda villkor för att genomföra utbildningen. I den senaste forsknings- och innovationspropositionen anger regeringen som skäl för sin bedömning att en utgångspunkt är att samtliga doktorander ska erbjudas bästa möjliga förutsättningar att genomföra utbildningen oberoende av vilken finansieringsform som ligger till grund för doktorandens försörjning. Regeringen har, i linje med vad som presenterades i den senaste forsknings- och innovationspropositionen, vidtagit en rad åtgärder för att skapa likvärdiga förutsättningar och stärka de studiesociala villkoren för doktorander vid statliga universitet och högskolor. Förändringarna, som ska tillämpas i fråga om utbildning på forskarnivå som påbörjas efter – det är alltså – innebär att doktorander med utbildningsbidrag kommer att anställas tidigare, redan efter motsvarande , i utbildningen. Därmed kommer allt fler doktorander att vara anställda under större delen av utbildningen. För doktorander som inledningsvis har sin försörjning genom utbildningsbidrag, och som gör studieuppehåll på grund av exempelvis sjukdom eller föräldraledighet, förstärks möjligheten att återuppta utbildningen och att få fortsatt försörjning genom att doktoranden får rätt till förlängd tid med utbildningsbidrag till dess att doktorandanställningen påbörjas. Regeringen anser att den långsiktiga ambitionen bör vara att helt avskaffa utbildningsbidraget till förmån för anställningar. Den förändring som genomförs är ett stort steg i denna riktning. Vad gäller stipendier kan de fylla en viktig funktion för människors möjlighet att påbörja utbildningen, och det vore därför inte lämpligt att som interpellanten förespråkar förbjuda stipendier som finansieringsform. Däremot är det, precis som interpellanten påpekar, en självklarhet att doktorander med stipendier ska ges goda och likvärdiga förutsättningar och villkor för sin tid i utbildning. Därför innebär en av regeringens åtgärder att statliga universitet och högskolor åläggs att teckna en försäkring för stipendiefinansierade doktorander som ger doktoranden ersättning för de fall som stipendiet bortfaller vid sjukdom eller föräldraledighet. Genom de åtgärder som regeringen har genomfört kommer betydligt fler doktorander att omfattas av tryggare villkor och därmed ges goda förutsättningar för att genomföra utbildningen. 28 (S): Jag vill börja med att tacka utbildningsministern för svaret. Jag vill inledningsvis säga att det finns några åtgärder som nämns i svaret som är steg i rätt riktning. Det är bra att regeringen har beslutat att förkorta tiden med utbildningsbidrag. Det är bra att utbildningsministern signalerar att utbildningsbidraget ska fasas ut . Men det är en alldeles för försiktig hållning. Den hållningen är lite märklig eftersom det såvitt jag kan bedöma bara är två lärosäten som inte har beslutat att avskaffa utbildningsbidraget. Då blir regeringens långsiktiga ambition lite passiv och stillastående. Det vore bra att sätta ned foten politiskt och säga: är det stopp med utbildningsbidrag, punkt. Det är också bra att regeringen ålägger de statliga lärosätena att teckna en försäkring för dem som finansieras via stipendier. Men det är inte bra att det inte gäller alla lärosäten. Det är märkligt att regeringen anser att stipendier kan fylla en viktig funktion för människors möjlighet att påbörja en doktorandutbildning. Det blir en märklig logisk kullerbytta från utbildningsministern. Utbildningsbidraget ska enligt regeringen avskaffas . Däremot kan stipendier fungera bra som start på en doktorandutbildning, säger samma regering. För en del doktorander är det viktigt att de blir anställda från dag ett, i varje fall på lång sikt. Men för andra doktorander kan det vara bra att de börjar sin utbildning med att inte vara anställda från dag ett. Är det någon som begriper den logiken? Det gör inte jag. Utbildningsministerns logik är märklig, må jag säga. Även om vissa svar från utbildningsministerns sida är välkomna är beskeden således alltför vaga och motsägelsefulla. Varken utbildningsbidrag eller stipendier ger full och trygg anställning. Därför menar jag och vi socialdemokrater att både utbildningsbidraget och stipendiefinansieringen borde avskaffas. Tyvärr får vi inte ett sådant besked från utbildningsministern. Det är glädjande att de flesta lärosätena har fattat beslut om att avskaffa utbildningsbidraget och därmed anställa doktorander från dag ett.