prot · H109131 · 2014-06-25 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Protokollet för justerades. 2 § Anmälan om uteblivna svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2013/14:429 Till Interpellation 2013/14:429 Tullstation och smuggling av (S) Interpellationen kommer inte att kunna besvaras under /14. Skälet till detta är tjänsteresor och inbokade engagemang, som inte går att ändra på. (M) Enligt uppdrag Interpellation 2013/14:438 Till Interpellation 2013/14:438 framtid av (S) Interpellationen kommer inte att kunna besvaras under /14. Skälet till detta är tjänsteresor och inbokade engagemang, som inte går att ändra på. (M) Enligt uppdrag Interpellation 2013/14:464 Till Interpellation 2013/14:464 Nya skattesänkningar efter paus av (S) Interpellationen kommer inte att kunna besvaras under /14. Skälet till detta är tjänsteresor och inbokade engagemang, som inte går att ändra på. (M) Enligt uppdrag Interpellation 2013/14:478 Till Interpellation 2013/14:478 Användandet av OPS-lösningar av (S) Interpellationen kommer inte att kunna besvaras under /14. Skälet till detta är tjänsteresor och inbokade engagemang, som inte går att ändra på. (M) Enligt uppdrag Interpellation 2013/14:512 Till Interpellation 2013/14:512 Förmögenhetsstatistik av (S) Interpellationen kommer inte att kunna besvaras under /14. Skälet till detta är tjänsteresor och inbokade engagemang, som inte går att ändra på. (M) Enligt uppdrag Interpellation 2013/14:513 Till Interpellation 2013/14:513 Fördröjning av skatteförändringar av (S) Interpellationen kommer inte att kunna besvaras under /14. Skälet till detta är tjänsteresor och inbokade engagemang, som inte går att ändra på. (M) Enligt uppdrag Interpellation 2013/14:520 Till Interpellation 2013/14:520 Tidsplan för förbättrade etableringsmöjligheter för digital industri av (S) Interpellationen kommer inte att kunna besvaras under /14. Skälet till detta är tjänsteresor och inbokade engagemang, som inte går att ändra på. (M) Enligt uppdrag 3 § Anmälan om granskningsrapport Förste vice talmannen anmälde att följande granskningsrapport hade kommit in från : RiR 2014:15 Nyanländ i – Effektiva insatser för ett snabbt mottagande? 4 § Ärenden för förnyad bordläggning Följande dokument bordlades för : betänkande 2013/14:FiU20 betänkande 2013/14:SkU33 betänkande 2013/14:FiU36 5 § Ogiltigförklarande av vissa sedlar och mynt betänkande 2013/14:FiU12 Ogiltigförklarande av vissa sedlar och mynt (framst. 2013/14:RB3) föredrogs. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 21 §.) 6 § Användningen av kreditbetyg i riskhantering betänkande 2013/14:FiU28 Användningen av kreditbetyg i riskhantering (prop. 2013/14:108) föredrogs. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 21 §.) 7 § Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 2009–2013 betänkande 2013/14:FiU32 Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 2009–2013 (skr. 2013/14:196) föredrogs. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 21 §.) 8 § Årsredovisning för staten 2013 betänkande 2013/14:FiU33 Årsredovisning för staten 2013 (skr. 2013/14:101 och redog. 2013/14:RR4) föredrogs. 1 (S): När regeringen tog över makten ärvde man ett överskott på 70 miljarder. av ofinansierade skattesänkningar har man lyckats vända detta till ett underskott på . Man har envist hävdat att dessa skattesänkningar skulle ge effekter på sysselsättningen. Det skulle ta från det man då kallade massarbetslöshet. I stället ligger den kvar långt över den nivån, och enligt regeringens egna prognoser kan den i bästa fall komma ned till samma nivå 2016 som den var 2006. Det skulle innebära tio förlorade år. Facit i hand har visat att regeringens vägval inte har ökat sysselsättningen. Att sänka skatter, mest för dem med höga inkomster, stora förmögenheter och dyra villor, skapar inte högre sysselsättning. Det har i stället skapat ökade klyftor, högre relativ fattigdom och ett större utanförskap. Det var det som lovade att bekämpa i valet . Det har grävt ett stort hål i vår gemensamma statskassa. Det är inte endast vi i den politiska oppositionen som är kritiska till effekterna av den förda politiken. Det finns all anledning att ifrågasätta regeringens egna mycket optimistiska prognoser och antaganden om effekterna av den förda politiken vad gäller utvärdering av måluppfyllelsen av överskottsmålet. Det är just regeringens egna och inga andras antaganden som ifrågasätts även av . I kölvattnet av den ekonomiska krisen beslutade att det finansiella sparandet i offentlig sektor ska uppgå till i genomsnitt av bnp över en konjunkturcykel. Eftersom överskottsmålet är uttryckt över en icke definierad tidsperiod framhåller att det ställs stora krav på en tydlig och transparent redovisning av måluppfyllelsen. Enligt budgetlagen ska regeringen redovisa hur överskottsmålet uppnås. konstaterar i sin granskning av budgetpropositionen att regeringens antaganden om effekterna av den förda politiken har stor betydelse för beräkningarna av måluppfyllelsen och att dessa skiljer sig kraftigt från andra bedömares. Man framhåller och har uppmärksammat i flera sammanhang att regeringens redovisning och analys av måluppfyllelsen saknar ett samlat uttalande om att överskottsmålet nås. Regeringens uppföljning av överskottsmålet vilar till stor del på orealistiska antaganden om den förda politikens effekter, till exempel att de stora ofinansierade skattesänkningarna kommer att leda till en stor mängd jobb , vilket i sin tur kommer att leda till förbättrade offentliga finanser. Vi och även anser att regeringen borde underkasta sina mycket optimistiska kalkyler en känslighetsanalys för hur bedömningen av potentiell bnp och antagandet om ett slutet bnp-gap i beräkningsperiodens slut påverkar måluppfyllelsen. Vi konstaterar att inte kunnat uttala sig om huruvida årsredovisningen ger en rättvisande bild och att den i sitt uttalande helt utelämnar avsnittet där regeringen redovisar uppföljningen av överskottsmålet. Vi håller med om det som framför i sin berättelse, nämligen att uppföljningen av överskottsmålet innehåller ett antal mycket komplexa parametrar och delvis uppskattningar och bedömningar som inte är möjliga att verifiera med tillräckliga och ändamålsenliga revisionsbevis. Man kan alltså inte revidera regeringens berättelse. Det är inte acceptabelt att regeringens egna bedömningar är så godtyckliga och osäkra att de inte går att granska. Vi menar därför att bör besluta om ett tillkännagivande om att regeringen dels bör göra en samlad bedömning i årsredovisningen för staten om huruvida överskottsmålet uppnås, dels bör göra en känslighetsanalys av sina antaganden om den svenska ekonomins potentiella produktionsnivå i samband med den samlade bedömningen av måluppfyllelsen. Därför yrkar vi bifall till vår reservation. 2 (M): Regeringen lämnar till en årsredovisning som avser det närmast föregående året. Årsredovisningen är ett viktigt komplement till budgetpropositionen och också ett verktyg för för att följa upp och kontrollera de beslut om statens budget som har fattats här i kammaren. I årsredovisningen lämnar regeringen en redogörelse för det ekonomiska utfallet, i det här fallet . I årsredovisningen finns en uppföljning av de budgetpolitiska målen, utfallet på budgetens inkomsttitlar och anslag samt övriga finansiella befogenheter. Här finns också resultaträkning, balansräkning och finansieringsanalys, utvecklingen av statsskulden, redovisning och riskanalys av statliga garantier och krediter samt nationellt intygande och avgifter till och bidrag från EU. Det finns dessutom en sammanställning av granskningsrapporter från effektivitetsrevisionen , och en redogörelse för regeringens åtgärder med anledning av dessa lämnas också. Vidare redovisas myndigheter som fått en modifierad revisionsberättelse från samt skälen för detta. Årsredovisningen är således ett mycket omfattande dokument, och det är inte möjligt och inte heller önskvärt att här i kammaren gå igenom alla de olika delarna. Jag tänkte säga något om överskottsmålet och uppföljningen och redovisningen av detta med anledning av den reservation som finns i betänkandet. Från utskottsmajoritetens sida konstaterar vi, till skillnad från reservanterna, att regeringen gör precis det som den ska göra, nämligen en samlad bedömning av överskottsmålet i ett bakåtblickande perspektiv. Det framgår av årsredovisningen att det genomsnittliga sparandet för tioårsperioden –uppgick till av bnp, medan det konjunkturjusterade snittet beräknas till av bnp. Två saker är dock viktiga att understryka i sammanhanget. För det första är överskottsmålet inte formulerat som låst till . Överskottsmålet säger att de offentliga finanserna ska gå överskott sett över en konjunkturcykel. Längden på en konjunkturcykel kan dock variera; det går inte att säga att den är , , eller någonting annat. Man måste göra en samlad bedömning, och det är exakt det som regeringen gör. När vi befinner oss i en utdragen lågkonjunktur, som vi gör nu i efterdyningarna av den globala finanskrisen och den europeiska skuldkrisen, är det tydligt att vi fortfarande har en bit kvar till fullt resursutnyttjande. För det andra vill jag understryka vad utskottet har poängterat, nämligen att redovisningen och användningen av överskottsmålet sett som verktyg främst bör vara framåtblickande eftersom det ger överskottsmålet den styrande roll för finanspolitiken som är själva syftet med målet. Därmed är det naturligt att den framåtblickande redovisningen främst görs i de framåtblickande dokumenten, nämligen den ekonomiska vårpropositionen och budgetpropositionen. I betänkandet som behandlar den ekonomiska vårpropositionen, som ska debatteras här , redogörs således för vår syn på detta. När konjunkturläget förbättras avtar successivt behovet av att via finanspolitiken stötta ekonomin. Att återvända till överskott i finanserna är då helt avgörande för att skydda jobb och välfärd i en liten öppen ekonomi som den svenska. offentliga finanser ger också utrymme för att bedriva en aktiv finanspolitik i nästa lågkonjunktur. Det finansiella sparandet bör därför uppgå till av bnp . Det innebär att de reformer som kan komma att föreslås i budgetpropositionerna för perioden –2018 måste finansieras fullt ut. Allt detta gäller naturligtvis under förutsättning att ingen ny allvarlig störning drabbar ekonomin. Därmed kan det knappast råda något tvivel om hur vi ser på överskottsmålet. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag, det vill säga att lägga skrivelsen och redogörelsen till handlingarna och att avslå motionerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 21 §.) 9 § Förstärkta kapitaltäckningsregler betänkande 2013/14:FiU19 Förstärkta kapitaltäckningsregler (prop. 2013/14:228) föredrogs. 3 (V): Den så kallade finanskrisen var den största globala finanskrisen sedan 30-talskrisen. var det kapitalistiska systemet hotat i grunden. Systemet räddades enbart genom att regeringar och centralbanker pumpade in ofattbara summor av skattebetalarnas pengar i banker och andra finansinstitut. Förlusterna socialiserades medan ägarna glatt hade festat i många herrans år tidigare. Krisen blottlade betydande brister i det kapitalistiska systemet i allmänhet men i dess nyliberala tillämpning i synnerhet. Framför allt visade sig den marknadsliberala tesen om effektiva marknader som fungerar bäst utan statlig reglering inte hålla mot verkligheten. Efter finanskrisen har ropen skallat allt högre på regleringar av finanssektorn. Till och med , det gamla avregleringspartiet som alltid har velat avreglera mer än vad som har föreslagits, fick kalla fötter och får vara glada över att de inte fick majoritet för sina förslag här i under tidigare mandatperioder. Flera av de förslag till ny finansiell reglering som har drivit har genomförts inom ramen för EU och i andra internationella organisationer, åtminstone stegvis. Det handlar bland annat om skärpt reglering av kreditvärderingsinstitut, blankning, clearing samt handeln med olika derivatinstrument. Det är också glädjande att kommissionen har lagt fram ett förslag om en bankdelningslag. Tyvärr har inte regeringen stött alla dessa förslag, men åtminstone en del. Ett av de förslag som regeringspartierna framför allt förordar är högre kapitaltäckningskrav för bankerna, det vill säga hur mycket pengar bankerna själva måste ha i kassan för att kunna låna ut till hushåll och företag med mera. Det är bra, och något som det finns brett stöd för här i . var först ut efter finanskrisen och krävde högre kapitaltäckningskrav. Länge fick vi driva detta krav själva, men numera har även övriga partier hängt på. Kapitaltäckningskraven har varit orimligt låga – och jag menar att de är orimligt låga även efter den höjning som föreslås – eftersom riskvikter, det vill säga den bedömning banken gör av de risker den har vid utlåningen, gör att det faktiska kapitalet i banken blir mycket mindre än de procent som regeringen nu föreslår. Enligt är bankernas eget kapital utan riskavvägning. Om Nordea lånar ut 1 miljon behöver de alltså själva ha . Om en bolånekund vill ha ett lån måste hen själv ha av insatsen för att få låna, men banken behöver bara ha . I samband med finanskrisen blev det tydligt att många banker hade för lite kapital och av för låg kvalitet samt otillräckliga likviditetsbuffertar. Därtill var löptiderna i bankernas skulder mycket kortare än i deras tillgångar. Detta medförde att även relativt sett välkapitaliserade banker fick likviditetsproblem när betydande finansieringskällor föll bort. Regelverket visade sig vara helt otillräckligt och ha en procyklisk effekt, det vill säga att det förstärkte lågkonjunkturen. innebär både en höjning av kapitalbasen och skärpta krav på vilken sorts kapital som får räknas in i institutens kapitalbas. Regelverket innehåller också nya krav på institutens likviditet som syftar till att säkerställa att instituten har tillräckligt med likvida medel för att klara sina behov i en ansträngd marknadssituation, då det kan vara svårt att få tag på extern finansiering. I det nya regelverket för kapitaltäckning ges medlemsstaterna, det vill säga bland andra , möjligheter att föreslå högre kapitaltäckningskrav än de minimikrav som följer av förordningen och direktivet. Regeringen tog ett första steg i en sådan riktning i en överenskommelse 2011 med , och . Man gav då och i uppdrag att kärnprimärkapitalet, det vill säga det kapital som bäst kan absorbera förluster, i de fyra svenska storbankerna ska uppgå till . Detta är över III-reglernas miniminivå. I propositionen formaliseras detta beslut via den så kallade systemriskbufferten. har också i två steg höjt riskviktsgolvet för svenska bolån till . har därtill bestämt att den så kallade kontracykliska kapitalbufferten bör aktiveras samt att den bör ligga på . skärps också kraven för så kallade pelare-2-risker genom att en högre andel nu måste täckas av kärnprimärkapital. Det var många krångliga ord i det direktiv och den proposition som vi nu diskuterar! bedömer i ett pressmeddelande ändock att de nu beskrivna förändringarna sammantaget leder till att kravet på de fyra storbankernas kärnprimärkapital som andel av de riskvägda tillgångarna kommer att uppgå till mellan , det vill säga kanske i verkligheten. välkomnar de förslag som regeringen och har lagt fram för att skärpa kraven. Vi menar dock att dessa bör höjas ytterligare. Regeringen bör uppdra åt att utforma förslag som leder till att kravet på kärnprimärkapital som andel av de riskvägda tillgångarna sätts till mellan . Det var det man kom fram till efter det att krisen hade fått genomslag i . Det var så mycket kapital bankerna faktiskt hade behövt för att reda ut en sådan finanskris. Detta kan förslagsvis ske genom att nivån på systemriskbufferten höjs. Vi menar också att kapitalkravet bör göras progressivt, det vill säga ju större bank, desto högre kapitaltäckningskrav. På så sätt kan bankernas incitament att bli för stora för att tillåtas gå omkull minska. Regeringen bör uppdra åt att utforma förslag som leder till att kärnprimärkapital som andel av de riskvägda tillgångarna sätts till mellan . Detta föreslår vi, och därmed lyfter jag också fram vår reservation. I vår reservation ingår också synen på bonusar i finanssektorn. I det direktiv som föreslås sätts regelverk upp för hur mycket bonusar det får finnas i finanssektorn. Regeringen ställer sig bakom förslaget. menar att bonusarna i finanssektorn har varit en av orsakerna till finanskrisen. Ju mer man har kunnat spela med andras pengar, desto större risker har man tagit i finanssektorn eftersom man personligen tjänar på att göra dessa affärer. Bonusarna finns bland såväl de ledande skikten som tjänstemännen på lägre nivåer. De har haft sina löner kopplade till omsättningen, det vill säga kreditvolymerna, och till kortsiktiga resultatmål vilket uppmuntrar riskabla kreditgivningar och placeringar i riskfyllda värdepapper. I direktivet sägs det att man inte får ha i rörlig ersättning i förhållande till den fasta ersättningen. Men medlemsländerna ges också rätt att införa en lägre maximal procentsats för den rörliga ersättningen än . Det betyder att kan ha ett helt annat regelsystem för egen del. Det är också precis det föreslår. Vi vill helt enkelt att rörliga ersättningar inom finanssektorn, det vill säga bonussystem, ska avskaffas. Det är inte rimligt att man kan spela på det här sättet och riskera så mycket av samhällets kostnader med alltifrån arbetslöshet till ekonomisk kris över lag. Därför föreslår vi att bonussystem ska förbjudas. Jag yrkar bifall till vår reservation. 4 (M): De sista skälvande debatterna pågår , inte bara för det här riksdagsåret utan för hela mandatperioden. Det här blir någon form av summering av mandatperioden. Det är en period som har präglats mycket av just finanskrisen, vilket var inne på. De diskussioner vi har haft om finanskrisen och vad den har inneburit är otaliga. Och otaliga är de diskussioner som vi har haft här i kammaren om de steg som vi bör ta och som vi har tagit för att komma till rätta med de obalanser som tydligt visade sig under och efter finanskrisen. Vi har tagit steg för att reglera en vildvuxen marknad. Vi har ökat kraven på transparens, och vi har mer tillsyn och mer övervakning. Kopplat till detta finns det också större möjligheter till sanktioner. Det har varit en lång process. Det har tagit . En del tycker kanske att det har gått för långsamt och att man har tagit för få steg. Men jag tror inte att vi har sett slutet på detta . Jag tror att det är en process som kommer att pågå ännu ett tag, även efter de beslut och steg som vi tar . De besluten innebär också att vi tar ytterligare steg när det gäller just bättre styrning, mer tillsyn och ökade sanktionsmöjligheter. I grunden handlar det också om att ställa krav på kreditinstitutens robusthet och att de bygger upp motståndskraft och blir mindre känsliga för störningar. Det är inte till nytta enbart för kreditinstituten själva utan också för hela samhället som tydligt drabbas när finansmarknaderna inte fungerar. Förstärkt stabilitet för finansmarknadens aktörer är till gagn för alla. Och det ger bättre stabilitet för samhällsekonomin. Därför yrkar jag bifall till förslaget i finansutskottets betänkande 19. har redogjort relativt ingående för detaljerna i ärendet. Därför har jag inte tänkt gå in på det ytterligare. Men låt mig ändå kort kommentera att det låter sig inte göras på ett enkelt sätt. Vi är nämligen också beroende av finansmarknaderna på något sätt. De har en viktig funktion för tillväxt, för jobbskapande och för att vi ska få en fungerande ekonomi i samhället i stort. Även om jag kan förstå inställning som innebär att hon tycker att vi bör ta större och kraftigare steg måste man ändå förstå att det får konsekvenser. Jag tror att det är viktigt att man har balans i de krav man för fram och att det tas i steg som inte leder till alltför stor påverkan på ekonomins funktionssätt. Jag vill önska alla en trevlig sommar. 5 (V) replik: Att debattera och vara väldigt förkyld är inte lätt, men jag gör mina försök här. Jag reagerade på det som du sade, , om att vi är beroende av finansmarknaderna. Det är på det sättet. Vi vill ha en utlåning till hushåll och företag. Det är oerhört centralt och viktigt för att ekonomin ska fungera. Det som har hänt är att bankerna drar åt på företagssidan och utökar bostadslånen eftersom det helt enkelt känns som en säkrare placering. Det är inte bra med tanke på jobb och sysselsättning. Den oligopolistiska struktur vi har på bankmarknaden, det vill säga att fyra stora aktörer är totalt dominerande, kan inte heller sägas skapa stabilitet. Snarare innebär det en väldigt stor risk. Det leder också till att viktiga samhällsnyttiga investeringar inte kommer till stånd på grund av att bankerna kan agera nästan som de vill. Även om man skulle ställa högre krav på bankerna – menar att man då stramar åt ekonomin något – skulle det kunna ses som en del av stabiliteten i ekonomin och innebära att vi inte landar i nästa finanskris så pass tidigt som jag tror att vi kommer att göra. Det är ohållbart att hålla på och låna ut pengar på det sätt som har gjorts och med den ojämlikhet som finns i hela samhället. Därför är det rimligt att titta på andra länders erfarenheter. Då kan man se att de kapitaltäckningskrav som regeringen nu föreslår inte håller. De höll inte ens för den kris som vi nu har haft. Därmed är det rimligt att ställa högre krav på högre kapitaltäckning men också att inte tillåta att bonussystemen fortsätter. Om det är något bankerna är kreativa på är det att skapa egna belöningssystem. Det har vi sett nu när bonusarna ökar katastrofalt mycket precis som utdelningsfesterna också har gjort. 6 (M) replik: Jag ser inte att jag och är särskilt oense om någonting egentligen. Jag vet att vi diskuterar, och att brukar vara en stark förespråkare för att vi ska ha mer stimulans i penningpolitiken och mer kreditgivning. Det blir effekten av det som efterfrågar, det vill säga lägre räntor. vill även göra det svårare för kredittillväxten genom mer regleringar, mer etableringshinder på finansmarknaden och större krav på finansmarknadsaktörerna. Det får på något sätt motsatt effekt. Och det får jag inte riktigt ihop. Jag tror kanske att inte får ihop det heller. Jag tror inte att det är så enkelt att man bara kan göra någonting och tro att det inte får några effekter någon annanstans. Jag skulle vilja påstå att återigen gör det enkelt för sig och att hon inte ser det i ett större perspektiv. Hon har inte förmågan att se komplexiteten i frågan och därför tror jag att det kanske inte får de effekter och konsekvenser som önskar. 7 (V) replik: Jag har märkt ett mönster hos . Han säger ofta att jag gör det väldigt enkelt för mig. Jag tolkar det som att du kanske inte har så goda argument för det som du själv påstår, och därför lägger du upp argumentationen på detta sätt. Som jag ser det handlar det om en helhet. Penningpolitiken har en uppgift. Den uppgiften är inte att ta hänsyn till hushållens skuldsättning som ett överordnat mål. Det är det som finanspolitiken och du och jag ska ta ansvar för. Vi ska se till att hushållens skuldsättning inte ökar så kraftigt. Jag tycker inte att regeringen har tagit det ansvaret i tillräckligt stor utsträckning. Det är ju därför som har klivit in och tagit på sig en uppgift som man egentligen inte borde ha i det här läget. Och det är det som debatten har handlat om. Att ställa högre krav på kapitaltäckning är ju ett sätt att möta de behoven. Men det finns också flera delar i detta som borde göras från regeringens sida, men som ni inte har lagt fram förslag om. Jag tycker att man måste diskutera till exempel ränteavdragens storlek. Jag tycker även att man definitivt bör införa en bankdelningslag. Det finns också fler förslag som man skulle kunna lägga på bord och som har presenterat.