prot · H10970 · 2014-02-19 00:00:00 — I en motion föreslås att telefonitjänster inte ska få upphandlas utanför eftersom det ger dålig kvalitet. Självklart ska inte leverantörer av telefonitjänster som inte erbjuder bra kvalitet finnas, men att förbjuda upphandling utanför strider mot . I en motion finns ett bra förslag för att fler lärlingar ska komma in på arbetsmarknaden. Det kan vara ett förslag som har lagts fram om att företag som har lärlingsplatser ska ges förtur vid upphandling. Också den här frågan kan vara bra att titta på via . Som jag inledde med att säga är det många bra motioner som väntar på svar då kommer med sitt slutbetänkande. 168 (S) replik: Situationen på arbetsmarknaden, inte minst inom byggbranschen, är minst sagt oroväckande. är den också helt oacceptabel. Man kan tycka att regeringen och borde vara angelägna om att hitta former för att åtgärda just detta . hävdar – och skriver i betänkandet – att man är mån om att det ska vara ordning och reda och sjysta villkor på arbetsmarknaden. Jag måste säga att jag undrar hur man vill skapa ordning och reda på arbetsmarknaden. Konsekvent, under varje debatt, sedan jag kom in i finansutskottet har man avvisat krav på kollektivavtal eller kollektivavtalsliknande villkor. Skrivningarna i betänkandet får mig också att undra hur man tolkar – eller hur man vill tolka – det nya EU-direktivet. Man säger: Ja, det finns ett nytt direktiv, men måste fortfarande gälla. Jag kan inte tolka det på något annat sätt än att man nästan önskar att man inte ska behöva införa kollektivavtal därför att nog inte följer EU-direktivet. Jag undrar: Hur vill man skapa ordning och reda på arbetsmarknaden? Är man beredd att följa EU-direktiven? Om man säger nej till vita jobb och till kollektivavtal, hur har regeringen tänkt skapa ordning och reda? Jag vet att det är lätt att hänvisa till den pågående utredningen, men måste väl ändå ha en uppfattning. måste väl ändå ha en tanke om hur de vill gå till väga och vilka åtgärder som är viktiga att införa om de är måna om ordning och reda på arbetsmarknaden. Just nu känns det lite som en läpparnas bekännelse. Så upp till bevis! Hur har ni tänkt lösa det här? 169 (M) replik: lyfter fram en viktig fråga, nämligen den fria rörligheten inom EU och att man också ska ha bra villkor och en bra arbetsmiljö för dem som finns på arbetsmarknaden. Självklart är det sådant man behöver ta upp i . Men vi har ändå att debattera det som är specifikt för offentlig sektor och de offentliga upphandlingarna, så det här är inte en debatt som behandlar villkoren på arbetsmarknaden i detalj. Egentligen handlar det om att de lagar och regler som finns efterföljs, och därför tycker jag egentligen att det är konstigt med vita-jobb-debatten – precis som att vi skulle ha något speciellt regelverk som ska behandla det som egentligen inte är lagligt. De företag som finns och verkar i måste följa de lagar och regler vi redan har. Det ska inte behöva finnas en speciell regel om att det bara ska finnas sjysta företag; alla är ju tvungna att följa det regelverk som faktiskt finns. 170 (S) replik: snurrar till det lite grann. Vita jobb görs enligt gällande lagstiftning. Det är precis som , som vi har för att se över hur vi ska tolka lagen, vilka krav vi kan ställa när det gäller upphandlingar och hur vi ska tänja våra möjligheter. Det är det vi tror: Vi kan faktiskt göra det på ett annat sätt inom gällande lagstiftning. Precis som gör det kan vi göra det också inom den sociala dimensionen. Då undrar jag: Varför är man så emot att göra någonting inom den gällande lagstiftningen? Det är ju 180 förlorade miljarder , och det är så uppenbart för alla att det krävs insatser. Vi har föreslagit en rad insatser, som man har avvisat. Vi vet att vita-jobb-upphandlingar möter en stor del av just de här problemen och att de skulle kunna skapa ordning och reda när det gäller skattefusk, svart arbetskraft och brott mot arbetsmiljölagarna – allt inom rådande lagstiftning. Jag förstår inte, så återigen: Om det inte bara är en läpparnas bekännelse att man vill ha ordning och reda och sjysta villkor på arbetsmarknaden, varför avvisar man vita-jobb-upphandlingar? Varför uppmuntrar man inte fler kommuner att göra detta om det är möjligt? Man behöver inte vänta; jag tycker inte ens att vi harråd att vänta på att utredningen ska läggas fram. Vi förlorar så mycket pengar, på grund av att regeringen egentligen vill någonting annat. Det är nämligen uppenbart att man inte är beredd att använda alla redskap som finns för att beivra just det här fusket. Vi vet att man har varit väldigt snabb med andra åtgärder för att beivra fusk, till exempel inom försäkringssystemen. Där vanliga medborgare anklagas för fusk är man snabb att trycka till, men handlar det om att på skattebetalarnas pengar sno åt sig 180 miljarder . Varför vill inte regeringen agera skyndsamt? Det undrar jag. 171 (M) replik: Tvärtom kommer som sätts på plats verkligen att trycka på hur viktiga de här frågorna är. Jag träffar upphandlare från min hemkommun, kommun, och man har blivit duktigare på det här. Men man säger där: Vi är en stor kommun, och ändå har vi inte redskap, regelverk och kompetens överallt för att titta på alla dimensioner. Jag tycker att det är lite förmätet av att tro att det ska vara så enkelt, när det är så många faktorer man ska titta på. Man har ju både ekonomiska och sociala hänsyn att ta och arbetsmarknadens regelverk att rätta sig efter. är det svårt att få ihop alla dessa parametrar som man ska leta kostnader. Där känner man att man inte har tillräcklig kompetens. Vi kan inte bara titta på miljö, bara på arbetsmiljö eller bara på kostnad utan på alla faktorerna tillsammans. Jag skulle tvärtom vilja säga att regeringen verkligen visar att man vill satsa mycket på det här området. Det kommer att gå väldigt mycket framåt för offentlig sektor när vi får ett mycket bättre regelverk på plats. 172 (V) replik: undrar man hur snabbt skyndsamt kan vara. Vita-jobb-modellen har funnits . Det är 2014 . Den borgerliga regeringen har haft på sig att, om de hade velat, öka kontrollen och därmed också öka skatteintäkterna och begränsa fusk och social dumpning. Vita-jobb-modellen är just en sådan modell. Den politiska viljan har inte funnits. Det är rätt tydligt. Jag tänker ta upp det nya direktivet, som också talar om. Det nya direktivet skapar nya möjligheter helt enkelt, eftersom hela ingången när direktivet togs fram var just att man skulle gå ifrån det system man har haft, det vill säga att man har krävt att även sjukvårdstjänster och så vidare ska upphandlas och att man inte ska ha krav på icke vinstdrivande företag. Det nya direktivet öppnar möjligheten att helt undanta hälso- och sjukvård, utbildning och sociala tjänster från kravet, eftersom det kommer att betraktas som icke ekonomiska tjänster. Då vill jag veta vad inställning är till det. Tänker ni genomföra det i svensk lagstiftning, när nu rätten finns från EU:s sida? Eller tänker ni fortsätta på den inslagna vägen och låta vinstdrivande företag delta på samma villkor som sociala företag, det vill säga att helt slå undan fötterna på de sociala företagen? Min fråga till är: Vad är inställning till de här nya möjligheterna? 173 (M) replik: lyfter fram viktiga frågor här. tycker jag att ger en förenklad bild av att sociala hänsyn och vinstdrivande företag inte kan förenas. Jag satt i arbetsmarknadsutskottet tidigare och besökte företag som jobbade med åtgärder för att personer som hade varit borta från arbetsmarknaden väldigt länge skulle komma tillbaka. Och jag är ledsen, men det var inte offentlig sektor som hjälpte till där. Det var ibland små vinstdrivande Icaföretag som var de duktigaste på att ta ett socialt ansvar och ändå skapa bra vinst i sitt företag. Jag tror att och jag har så himla olika syn på det här. Jag talar inte om kortsiktiga höga vinster och att man sedan lägger ned sitt företag, utan att man ska försöka jobba långsiktigt, förvalta och skapa bra kvalitet. Jag tror att de två faktorerna socialt ansvarstagande och sunda vinster i ett företag kan gå hand i hand, så där ser och jag väldigt olika på världen, tyvärr. 174 (V) replik: var vinsterna 9 miljarder i vård, skola och omsorg. Vård, skola och omsorg hade dubbelt så hög avkastning som övrig tjänsteverksamhet. Det säger något om att skattepengar går till det som de inte ska. Det nya direktivet ger möjligheten att ställa krav på att företagen ska återinvestera allting i verksamheterna. Det är en helt annan modell än den vi har och som nu står och försvarar. Just kravet att allting ska återinvesteras i verksamheten skapar helt andra förutsättningar, för då får man de ideella aktörer och organisationer, stiftelser och kooperativ som är där just för verksamhetens syfte och skull, det vill säga att man har en idé om vad man faktiskt vill och är inte där för att tjäna väldigt mycket pengar, som Carema, Attendo och andra sådana aktörer. Vi har sett alltför mycket av hur de för att tjäna pengar har pressat både arbetsvillkor och kvalitet. Jag tolkar väl då som att man helt enkelt inte vill göra någon förändring, utan att man vill ha privata vinstdrivande företag och riskkapitalister i välfärden även fortsättningsvis, även när man nu får möjlighet att ändra i lagen om offentlig upphandling. Det tycker jag är beklagligt. Innan jag avslutar vill jag ta upp en skrivning i betänkandet som får mig att reagera och som egentligen är en fortsättning på det som tog upp. Så här står det: Utskottet håller dock fast vid sin ståndpunkt att det inte är lämpligt att ta något initiativ till att införa krav på kollektivavtal eller liknande i den svenska upphandlingslagstiftningen. Det vill säga att och övriga högerpartier i utskottet inte står bakom den svenska modellen. Det är så man måste utläsa förslaget. När man läser så här svart på vitt är det väldigt tydligt vad ni säger, även om ni säger något annat muntligt. Ni har helt enkelt inte viljan att försvara den svenska modellen. 175 (M) replik: Det som är spännande i den här debatten är att det som är absolut viktigast i allt förvaltande av skatteintäkter är vad man får för kvalitet för pengarna, och det nämner inte en enda gång. Man kan jämföra vårdcentraler, skolverksamhet, snöröjning eller vad som helst. Det som är det absolut viktigaste är att man får bra verksamhet för pengarna, att det är effektivt och att man gör kvalitetsupphandlingar. En del kommuner har varit väldigt duktiga på det. är det kommunen och ibland privata utförare som gör väldigt bra kvalitet för pengarna. Det är egentligen det som vi är ute efter. Sedan kan man jobba olika effektivt i olika verksamheter. Då är det ibland också en kritik mot oss själva. Har vi ett bra och effektivt förvaltande av pengarna i våra kommuner är det möjligt att göra jättestora vinster på att göra samma saker. Enligt de kvalitetsuppföljningar som gjorts har inte de privata utförarna sämre kvalitet på sina verksamheter. Hemma i min region visar många av de kvalitetsuppföljningar som har gjorts att de privata utförarna står sig jättebra. De gör bättre för samma pengar. Ändå kan de leverera kanske inte en stor vinst men en vinst. Jag skulle önska att blev ett kvalitetstänkande parti och inte bara letade efter vinster som försvinner ut åt olika håll. Det har aldrig någonsin täppts till så många hål till skatteparadis som det har gjorts under den här regeringen. Det är jag väldigt glad och stolt över. 176 PER ÅSLING (C): Många kommunpolitiker upplever att lagen om offentlig upphandling, , är krånglig. Det har dess värre lett till att alltför många folkvalda har överlåtit åt en anonym tjänstemannaorganisation att sköta inköpen, med lågt pris som enda krav. tycker att det är dags för fler kommunpolitiker att ta tillbaka makten över maten. Det finns så mycket mer som kan göras inom ramen för än vad som görs . Runt om i finns en dubbelmoral när det gäller den svenska matupphandlingen. Många kommuner och landsting köper till exempel in kött som skulle vara olagligt att producera i , och det är inte rimligt. finns det många möjligheter att ställa krav utan att bryta mot de regler som gäller. Och det behövs ytterligare kompetenshöjning om hur man kan göra för att få mat som produceras med högt djurskydd och höga miljökrav. Därför var det välkommet att landsbygdsministern i går meddelade att han tillsammans med grisbranschen, handeln och intresseorganisationer ska diskutera vad man kan göra för att stärka näringen. presenterade den så kallade sitt betänkande. Förslaget om en nationell strategi för offentliga upphandlingar är välkommet. upphandlar offentliga organisationer i varor och tjänster för minst 500–. Därför är det viktigt att kunna garantera likabehandling, icke-diskriminering och fri och öppen konkurrens. Alla aktörer, små som stora, ska kunna delta i upphandlingar. Det är en helt avgörande princip. En av de viktigaste åtgärderna för upphandlingen i är att upphandlingskompetensen höjs. Det får inte enbart vara priset som är riktmärke. Även kvalitet och faktorer som har bäring på det lokala samhället och näringslivet måste vägas in. föreslår att dialogsamtal ska ske där beställare av offentliga upphandlingar i förväg kan diskutera med dem som vill delta i upphandlingen. På så sätt kan vi stärka utrymmet för innovativa lösningar så att upphandlingen blir ett verktyg för att stärka den lokala ekonomin. I arbetar man med så kallade offentliga innovationsupphandlingar på ett systematiskt sätt. Genom dessa beställs exempelvis en lösning på ett problem eller en produkt. På så sätt får fler entreprenörer tillfälle att delta i upphandlingar och medverka till kreativa lösningar. I många företag är behoven snarare än lösningarna utgångspunkt för utvecklingsarbetet. Så bör det också i större utsträckning vara i offentliga verksamheter. Regeringen har tagit steg för att förbättra förutsättningarna för innovationsupphandling. Mer behöver dock göras. Offentlig upphandling har genom sin omfattande storlek stor potential att vara ett viktigt miljöpolitiskt styrinstrument. Det är också ett uttalat mål för regeringen och från EU. Rätt genomförd leder offentlig upphandling till högre kvalitet och lägre kostnader för det allmänna och för konsumenterna. Den offentliga upphandlingen berör många verksamheter i olika branscher, allt från livsmedel och vägbyggen till byggmaterial. För den lokala ekonomin, det lokala företagandet och de lokala jobben har offentlig upphandling en stor betydelse. Undersökningar av de små företagens tillväxt och verksamhetsförutsättningar visar att stängda marknader är en viktig orsak till att små företag inte växer och därmed inte kan nyanställa. Den offentliga marknaden är viktig för de små företagen. Arbetet måste därför fortsätta för att den offentliga upphandlingen ska bli mer tillgänglig för de små företagen. På en mindre ort skapar företagandet snabbt ringar på vattnet i form av mer jobb när en lokal livsmedelsproducent kan växla upp, när taxientreprenören vinner skolskjutsupphandlingen eller när det lilla it-företaget får kontrakt med kommunen. har godkänt det så kallade paketet för offentlig upphandling. Huvudprincipen vid offentlig upphandling kommer framöver att innebära att kvalitet, arbetsvillkor och omsorg om miljön ska vara vägledande. Det kommer att göra skillnad. Offentlig upphandling står för över en femtedel av EU:s samlade bnp. Den som upphandlar kommer framöver också att kunna kräva att produkter är certifierade efter miljömässiga eller sociala standarder, och det är bra. Jag vill att svenska kommuner, landsting, regioner och andra myndigheter ska kunna handla upp sjyst producerade produkter och att våra barn och äldre ska kunna äta bra och näringsrik mat i skolan och på äldreboendet. De nya möjligheterna att ställa tuffa miljökrav vid upphandlingar kan inte anses som något annat än en seger för svenska livsmedelsproducenter och andra som levererar varor med hög kvalitet eftersom många av dem ligger i framkant när det gäller hållbara produkter. Låt mig avslutningsvis konstatera att de enorma resurser som läggs på offentlig upphandling är ett viktigt verktyg för att stimulera jobb, företagande, miljö och välfärd i hela landet. Med de beslut som fattats på europeisk nivå och med det arbete som ligger framför oss efter tar vi viktiga steg för en mer träffsäker offentlig upphandling. 177 (KD): Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. Vi tar ut skatter från företag och från dem som arbetar för att bedriva den svenska välfärden. De skattepengar vi plockar ut ska vi använda så effektivt som möjligt. Det är utgångsläget även när vi diskuterar upphandlingsfrågor. Vi har hört att vi använder 600 miljarder eller kanske 800 miljarder till offentlig upphandling. Det går faktiskt inte att räkna ut exakt hur mycket pengar som används till offentlig upphandling. Det finns en komplexitet i detta, och det är därför man tittar på det, det är därför EU kommer med nya direktiv och det är därför vi kommer att ta ett beslut om upphandling. Det är kanske svårare att formulera sig och tydliggöra vad man vill uppnå med de upphandlingar som man gör. Men också kraven från andra intressenter, kraven på att upphandlingar ska nyttjas i specifika syften gör att trycket på dem som upphandlar från olika myndigheter ökar. Syftet är för det mesta gott. Man vill använda upphandlingen för att förändra och förbättra utvecklingen i vårt samhälle. Man kan säga att det finns tre läger när det gäller upphandlingar. Det ena lägret går by the book. Det ska vara effektivitet och rätt nyttjande av skattemedel. Man ska inte lägga sig i så många andra saker utan fokusera på likabehandling, transparens och effektivitet. Det andra lägret ser lagen om offentlig upphandling och själva upphandlingen som vägar att förändra samhället och påverka samhällsutvecklingen. Man vill lägga in många olika delar, såsom miljö och sociala mål. Det är viktigt. Det tredje lägret ser lagen om offentlig upphandling som straff till mänskligheten. Man tror sig kunna fixa det bättre själv och tycker att det är för mycket överklaganden och överprövningar. Tiotusenkronorsfrågan i sammanhanget är: Hur hittar vi en balans mellan dessa olika utgångslägen där vi kan föra ihop mycket av det som vi har diskuterat här ? Vi får dock aldrig glömma bort grunden för upphandlingsreglerna och varför dessa regler finns. Dels ska skattebetalarnas pengar användas så effektivt som möjligt, dels måste vi upprätthålla likabehandling, insyn och transparens för att minska risken för korruption och nepotism. Det är viktigt att ha med detta. Med denna grund ska vi bygga på detta instrument, och då är det viktigt att lägga till det som kan driva utvecklingen framåt. Vi får dock aldrig glömma att de miljökrav och sociala hänsyn som vi vill ta till måste ha relevans för den tjänst eller vara som ska upphandlas. Det är också ett centralt begrepp. Jag ser fram emot den kommande propositionen. Den kan rymma mycket mer av det vi står här och önskar. får vi inte glömma bort att om vi binder upp oss till specifika krav eller modeller som ska styra all upphandling i myndigheter, kommuner och landsting begränsar vi möjligheten att pricka rätt i det vi vill uppnå vid upphandlingen. Det ser inte likadant ut i som det gör i eller i . Vi måste komma ihåg de skillnader som finns i vårt land. Därför får vi inte fastna i modeller. Oppositionen har skrivit en hel del olika typer av motioner. Vi har diskuterat kollektivavtalet en del, men det finns också motioner från vänstersidan om att vi ska exkludera vissa företag som gör vinster. Jag vill bottna i några av motionerna. Den ena gäller kollektivavtal. Förhoppningsvis kommer det förslag i propositionen som tar spjärn mot och ännu mer förhindrar det som ingen av oss vill se på marknaden, nämligen svartarbete och social dumpning. Det är vi alla emot, och vi vill göra allt vad vi kan för att minska det. tycker jag att man måste fundera på om man ska skriva det som redan står i lagen en gång till vid upphandlingar. När vi har diskuterat det här i vår kommun brukar jag föra fram detta: Släpp det som redan står i lagen! Den finns ju redan. Om någon bryter mot lagen ska det åtgärdas på olika sätt. Sedan är frågan hur man följer upp det. Men när man upphandlar ska man fokusera på det som inte redan finns hanterat i lagen. Jag hoppas att vi kommer fram med bra förslag i denna del. Jag blir dock lite fundersam när det i den andra meningen i ställningstagandet under punkt 1 i en reservation som och Socialdemokraterna tillsammans har skrivit står: I ett samhälle där social dumpning och svartarbete har blivit vanligare har det blivit allt viktigare att kräva sociala villkor vid offentliga upphandlingar. Min fundering är: Vilket belägg har du för det? Vilket belägg finns det för att svartarbete och social dumpning har blivit vanligare? Vi går ju mot en trend där det blir mindre vanligt. Vi minskar svartarbetet i vårt samhälle i . Vi har sett till att göra en massa tjänster mycket mer vita . Jag var tillsammans med en grupp på Visita i går och diskuterade detta. Redan det att man har harmoniserat momsfrågan mellan att äta på restaurang och köpa mat i en livsmedelsbutik har gjort att har fått in mer . Vi minskar svartarbetet i vårt samhälle . Det finns fortfarande många gropar där man har bekymmer. visar på sina bekymmer. Detta ska vi göra allt för att komma åt. Men vägen går genom att vi harmoniserar. Genom att vi sänker vissa skatter har vi fått fler jobb vita och minskat en stor del av de bekymmer som har funnits förut. Texten i denna del är rent missvisande. Jag skulle gärna vilja ha svar på detta: Hur har ni i Socialdemokraterna mätt detta i förhållande till hur det såg ut tidigare? Allt annat pekar ju på att vi minskar svartarbetet i vårt land. Det skulle jag vilja få bekräftat. Jag funderar lite på det här med välfärdstjänster. Det kommer in i detta. Speciellt Vänstern vill exkludera välfärdstjänster och särskilt en viss typ av dem som skulle göra vinst på detta. Varför ger man sig då på den grupp av upphandlade företag som bedriver välfärdstjänster – dem som vi kanske har bäst koll på? Vi vet att de sköter arbetsvillkoren och att de sköter sin arbetsmiljö och har en bra sådan. Detta följs upp stenhårt. De största problemen med upphandling ligger inte där. De ligger där vi har upphandlat byggtjänster eller andra typer av tjänster. Där ligger också de stora vinsterna. Men det vill man inte fokusera på. Det vill inte oppositionen, och framför allt inte , fokusera på. De vill ge sig på dem som vi har bäst koll på när vi upphandlar saker och ting och inte dem som vi kanske har minst koll på. Oppositionen resonerar oerhört underligt i de här delarna; jag blir alldeles förbryllad. Vi ska tydligen också exkludera de företag som gör vinster. Borde inte i stället fokusera på att exkludera företag som gör förluster? Det är där vi skapar elände. I företag som gör vinster får vi bättre arbetsmiljö och mer koll på kvaliteten. Där det görs förlust får vi problem. Se på de kommuner som bedriver äldreomsorg eller annat där man går med förlust! Det är där vi har problemen. De finns där, och de finns inte där man gör vinster. Jag tycker att det är ett märkligt synsätt. Å ena sidan vill man stå upp för att värna de villkor som finns och ha kontroll på god arbetsmiljö, å andra sidan exkludera dem som man har bäst koll på. och Socialdemokraterna går inte så långt när det gäller kollektivavtalen. De vill ha kollektivavtalsliknande åtgärder och att det ska finnas med i upphandlingarna, medan Vänstern säger att det ska vara kollektivavtal. Här får vi också ett generalangrepp på alla småföretagare som inte har kollektivavtal. Å ena sidan vill man bryta ned upphandlingarna så att de blir mindre och därmed kan gynna de småföretag som finns, å andra sidan sätter Vänstern foten i ansiktet på dessa småföretag. Jag tycker verkligen att det är underligt att man vill exkludera dem helt från upphandlingarna. Per ägnar i stort sett hela sitt anförande åt organisationsfrågorna. Det är lite märkligt.