prot · H10973 · 2014-02-25 00:00:00 — Omvärldsförändringar har inneburit att arbetet för digital delaktighet ingår som en naturlig del i ett mer övergripande folkbildningsuppdrag. Folkbildningens organisationer har själva angett sin vilja att gå i spetsen för att utveckla nya lärformer och en modern pedagogik som tar till vara den nya tekniken. Inom ramen för statsbidraget till folkbildningen har ett särskilt utvecklingsuppdrag om gentemot studieförbund och folkhögskolor för att öka den digitala delaktigheten och utveckla en ökad användning av internet som en naturlig del i undervisningen. Som frågeställaren noterar deltar även folkbildningen i , som delvis är finansierad av regeringen. Regeringens uppfattning är att det är angeläget att folkbildningen med utgångspunkt i sin pedagogiska värdegrund tar till vara digitaliseringens möjligheter för utveckling av pedagogik och metodik. Folkbildningen ges ett betydande statligt stöd som fördelas av till studieförbund och folkhögskolor. Jag anser att folkbildningen i mycket hög utsträckning själv ska avgöra hur dessa resurser ska användas på bästa sätt. Därför övervägs ingen ytterligare styrning av anslaget mot berörda ämnesområden. Regeringen kommer dock även fortsättningsvis att föra dialog med företrädare för folkbildningens aktörer i dessa frågor. 116 (S): ska vara en it-nation i framkant, och vi ska se till att vi bygger bredband i hela landet och att människorna är delaktiga i den digitala framtiden. Tyvärr står fortfarande en miljon människor utanför det digitala samhället. Det försvårar för människor. Allt fler myndigheter går över till digitala tjänster, även på den privata sidan med banker och så vidare. De som inte har tagit steget in i det digitala samhället får allt svårare att hänga med. Det blir svårare för dem både att ta del av kunskap och att kunna betala räkningar och göra bokningar. Man kan inte ens boka biobiljetter längre om man inte har datauppkoppling. Allt som vi tycker är självklart och som förenklar för oss kan för människor som ännu inte tagit steget in kännas som ett väldigt stort steg och ett hinder för att kunna leva ett normalt liv. Det finns olika skäl till att man står utanför. En del bor där det inte finns bredband. Andra vågar inte – det finns en stor rädsla. Åter andra har inte råd – vi har ett stort utanförskap. Det finns alltså flera skäl till att man står utanför it-samhället. säger folkbildningsministern att hon uppmuntrar folkbildning men att hon tycker att folkbildningsförbunden får avgöra själva. Hon hänvisar till Digidel, men det finansieras faktiskt inte av staten utan av Punkt SE. Staten har visserligen varit med och betalat Get Online Week, alltså . Om regeringen tycker att den är med och finansierar Digidels kampanj för folkbildning med de futtiga kronorna må det vara hänt. lägger Digidel ned sin verksamhet, men det är fortfarande en miljon människor som står utanför. Digidel säger i sin slutrapport att det behövs ytterligare medel för aktiva insatser för en digital delaktighet. Samstämmiga uppgifter från internationella undersökningar säger också att man måste göra insatser från samhällets sida för att de människor som är kvar utanför ska våga ta steget in. Man kan göra det med studiecirklar, på folkhögskolor eller med kampanjer via tv eller folkbildningsradio. Jag har själv utformat idén om it-Titti, som skulle kunna hjälpa till med olika saker i tv för att underlätta för människor att ta sig an sin dator eller smarta telefon. Digidel har jobbat mycket med dessa frågor, men trots det kvarstår en miljon människor. I sitt svar säger att hon tycker att detta är viktigt men att vi nog inte behöver lägga oss i och att folkbildningsförbunden får avgöra själva. Jag tycker att det blir ett problem. Dels ska de avgöra själva, dels har statsbidragen till folkbildningsförbunden frusits. Även om förbunden vill bestämma själva kan de inte satsa särskilt mycket. Jag tycker att det behövs en riktad satsning eller kampanj från statens sida. 117 Statsrådet (FP): Jag delar oro, men jag vill ändå understryka att är det land i som har störst andel digitalt delaktiga i befolkningen. Det hindrar inte att vi ska se till att vi blir ännu bättre, men låt oss komma ihåg att det är från den utgångspunkten vi startar. Jag vet inte i vilken utsträckning it-Titti har bidragit till att vi har kommit så långt – det ska jag be att få lära mig mer om – men förutom finns det naturligtvis många andra som har bidragit. Det är lärare i folkbildningen och i våra civilsamhällsorganisationer som har hjälpt till och sett till att vi har nått så långt. För att komma ännu längre är jag övertygad om att vi måste hitta ännu bättre sätt att nå dem som vi traditionellt sett inte når och som heller inte folkbildningen når. Där vill jag peka på det arbete med engagemangsguider i civilsamhället och folkbildningen som har pågått . Där har man med lyckade resultat nått människor och engagerat dem i civilsamhälle och folkbildning. Det är den typen av insatser som jag tror är nödvändiga om vi ska komma ännu längre. Folkbildningen, det vill säga folkhögskolorna och studieförbunden, har ett årligt bidrag om . Det är en stor summa pengar som man gärna själv vill bestämma över. I folkbildningens egna framtidstankar i Folkbildningens vägval & vilja som presenterades för sedan understryker man också sin vilja att engagera sig i de här frågorna. Jag tror att det är många fler än folkbildningen som behöver engagera sig om vi ska nå den ytterligare miljon som pratar om. För att säkerställa användar- och tillgänglighetsperspektivet inrättade regeringen ett användningsforum som har som uppgift att främja en kontinuerlig dialog kring tillgänglighet och användbarhet. Skolan är en oerhört viktig plattform för nya grupper. I skolans styrdokument finns det här nu tydligare reglerat . Det handlar om att det i läroplanen för grundskola, förskoleklass och fritidshem anges att varje elev efter genomgången grundskola ska kunna använda sig av den moderna tekniken. Det finns också tydligare angivet i examenskraven för lärare att man ska kunna överföra den här kunskapen. De som talar om som inte kan använda sig av myndigheters och bankers tjänster är föremål för ett särskilt uppdrag som har för att öka tillgängligheten och användbarheten inom elektronisk kommunikation och posttjänster. De har för att bedriva det här arbetet för personer med funktionsnedsättning och för äldre personer. är utsedd av regeringen som en av 14 svenska strategiska myndigheter för genomförande av funktionshinderspolitiken och gör ett gediget arbete på detta område. Till exempel finns ett försöksprojekt, It-support direkt, som leds av och dit personer med funktionsnedsättning och personer kan ringa för att få kostnadsfri telefonsupport. Det här är exempel på andra satsningar vid sidan av det som folkbildningen gör som jag gärna vill berätta om. 118 (S): Ja, det är alldeles riktigt att vi behöver en satsning på bred front. Vi behöver en skolminister som tycker att det är viktigt med internet på skolorna och att vi har it i skolan. Vi behöver också se till att det finns bredband åt alla i hela landet. Vi måste se till att det finns bra kapacitet, men det behövs också kunskap. Vi kan börja i skolan. Vi behöver se till att lärarna i skolan kan lära eleverna mer och att lärarna känner sig säkra på att de kan det här bättre än eleverna. Det är en viktig start. Men vi får inte glömma den del av befolkningen som har klarat av sin skolgång och som kanske dessutom är arbetslös. Man kanske bor på ett ställe i där man inte har bredband, kanske i en av förorterna här utanför där man heller inte har tillgång till internet överallt, eller så har man inte råd. Det finns flera anledningar till detta, som jag sade i mitt första inlägg, och det handlar om en miljon människor. Utöver den här miljonen människor som står helt utanför känner sig också fyra av tio svenskar osäkra. Allt är inte helt fixt och färdigt när man tagit steget in i det digitala samhället, utan man måste ständigt lära sig nya saker. Det är också det som är spännande med det digitala samhället. Det blir enklare för oss, men det innebär också stora utmaningar där vi får lära oss nya saker. Därför behövs det fortsatta satsningar i skolan och i vuxenutbildningen, på biblioteken, i studieförbunden, på folkhögskolorna och på högskolorna. Vi behöver detta för att få ned arbetslösheten, för att få människor att bli mer delaktiga och för att vardagen ska förenklas. Vi ökar helt enkelt kvaliteten i välfärden om vi ser till att alla har denna möjlighet. säger att vi ligger bra till internationellt sett. Ja, det är vackert så, men vi ska fortsätta att göra det. Vi ligger bra till, och det fanns skäl till att blev en it-nation i världsklass. Det var de kommunala bredbandspengarna, det var ITIS, It i skolan, och det var hem-pc-reformen. De tre sakerna gjorde att hamnade i framkant och har legat där även under den borgerliga regeringen. Men kommer de andra länderna i kapp. Man kan alltså inte luta sig tillbaka och leva på gamla meriter, utan man måste flytta fram positionerna och se till att få med den del av befolkningen som är utanför det digitala samhället. Det tycker jag att den borgerliga regeringen har gjort för lite för. Det behövs en extra kampanj utöver det som Digidel faktiskt har gjort men som har avslutats. 119 Statsrådet (FP): Det är en svårighet när man ligger längst fram att få vara stolt över det och vara arg, besviken och frustrerad över att man inte har kommit ännu längre. Jag tror att vi klarar av att både vara nöjda med var vi är och också känna att vi inte ger upp utan fortsätter. Det är en väldig tur att vi har en sådan stark folkbildningstradition och så starka folkbildningsorganisationer i . Jag är övertygad om att det faktum att de har ett unikt stort stöd och det faktum att de har en mycket stor frihet att själva bestämma hur de vill utföra sitt uppdrag bidrar till att de gör det på ett så effektivt och bra sätt. Jag vill slå vakt om den friheten. Jag kommer att lägga fram en proposition för regeringen som vi ska skicka till som handlar om en utvecklad folkbildningspolitik, bland annat om behovet av att ännu mer nå ut till dem som man vanligtvis inte når. Det är ett uppdrag som jag tycker att vi kan skicka med. 3,5 miljarder skickar vi med, och jag tycker att det är en bra plattform för att fortsätta att arbeta med det här. Jag hann halvvägs tidigare i en uppräkning av vad vi i övrigt gör när det gäller detta. Jag berättade vad gör. Handisam har ytterligare ett uppdrag, det finns Seniornet och det finns satsningar i skolan. Det är alltså en bred palett av olika verktyg som vi har för att föra samhället framåt och som vi använder på det här området. Jag tycker att vi inte ska slå oss för bröstet och vara övernöjda utan fortsätta arbeta i den riktningen. 120 (S): Det är bra. Vi ska inte slå oss för bröstet. Vi ska vara stolta över att vi är där vi är, det är helt riktigt, men vi måste också gå vidare och se till att de som är i det digitala utanförskapet har möjlighet att komma in, för det blir så mycket enklare för dem i vardagen. Det blir mycket enklare att komma i kontakt med sjukvården, att ha daglig kontakt med sin hemsjuksköterska eller sin läkare och att komma i kontakt med anhöriga om man har internetuppkoppling. Om vi underlättar för människor att förstå det kommer de att tycka att vardagen blir mycket enklare. Det blir en guldkant på vardagen att komma närmare människor. ABF har gjort mycket, andra studieförbund har gjort mycket, PRO och SPF har gjort mycket och invandrarföreningarna har gjort mycket, men det behöver göras mer. Om det behövs en extraskjuts behöver vi också skicka med mer pengar. Då kan man inte frysa anslagen till studieförbunden, utan då får man se till att de får mer pengar som är riktade till att sluta den digitala klyfta som vi har i . Då behöver man nog vända sig till exempel till invandrarföreningar så att man kan satsa lite extra på dem som står utanför. Vi har mycket kvar att göra. Det är spännande framtidsutmaningar, och jag är mycket otålig när det gäller att se till att den där sista miljonen människor också tar sig in i det digitala samhället. 121 Statsrådet (FP): Det finns en uttalad och stark vilja från regeringens sida att vara med och bidra till att det digitala gapet minskar och sluts. Regeringens övergripande mål för e-förvaltningen är att det ska vara så enkelt som möjligt för så många som möjligt att utöva sina rättigheter och fullgöra sina skyldigheter samt att ta del av förvaltningens service. Regeringen antog en strategi för en digitalt samverkande statsförvaltning som heter Med medborgaren i centrum. Strategin har tre mål. De målen är att skapa en enklare vardag för medborgare, att skapa en öppnare förvaltning som stöder innovation och delaktighet och att uppnå högre kvalitet och effektivitet i den offentliga verksamheten. Det innebär att det är ännu viktigare att alla har tillgång till det och att alla känner att de kan ta del av det. Digidel är ett utmärkt exempel på vad som händer när folkbildningen, skolväsendet, Handisam och samverkar. Framtiden och fortsättningen för denna samverkan måste också ligga i deras händer. Jag känner mig förvissad om att vi gör ett bra och gott arbete tillsammans med många andra, och jag vill benhårt hålla fast vid principen att det är folkbildningen som själv ska styra över sina resurser och över hur man vill utvecklas. Överläggningen var härmed avslutad. 21 § Svar på interpellation 2013/14:269 om praktik på tågförarutbildningen 122 Statsrådet (FP): har frågat utbildningsminister om vad han avser att göra för att säkra att elever som genomgår yrkesutbildning verkligen får sin praktik samt om vad han avser att göra för att säkra att tågförarutbildningen i kan fortleva och utvecklas. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Den yrkesutbildning som refererar till bedrivs inom ramen för . Det som kännetecknar och ska känneteckna är en stark arbetslivsanknytning och en nära samverkan mellan arbetsgivare och utbildningsanordnare under hela utbildningen. Det lärande i arbetet som benämns har en avgörande betydelse och innebär att de studerande under handledning på en arbetsplats får de praktiska kunskaper som behövs för att kunna utöva det yrke de utbildar sig för. Därför gör det mig bekymrad när, som skett i , samma arbetsgivare som tar initiativ till att utbildningar ska bedrivas och medverkar i utbildningarnas ledningsgrupper inte upplåter till de studerande. Det är inte en rimlig ordning. Myndigheten för har tillsynsansvar för utbildningar och ska se till att brister som upptäcks också rättas till. Det är viktigt att denna ordning fungerar, och jag kommer att noga följa utvecklingen på området. , herr talman, när det gäller tågförarutbildningen i och hur den ska fortleva och utvecklas vill jag påminna om att Myndigheten för har ett tydligt uppdrag att självständigt besluta om vilka utbildningar som ska ingå i och var de ur samhällssynpunkt lämpligen ska vara placerade. Det är ett myndighetsbeslut som jag inte får lägga mig i. Jag har stor tilltro till att myndigheten fullgör denna uppgift på ett bra och riktigt sätt. 123 (S): Jag vill först tacka statsrådet för svaret. Det andas hopp , och det verkar finnas ett engagemang i dessa viktiga frågor från statsrådet. Det är bra. Inte desto mindre blir jag fundersam. Svaret andas som sagt engagemang, men några åtgärder verkar vi inte kunna hoppas på, varken för att få fram fler praktikplatser i allmänhet eller för lokförarutbildningen i synnerhet. Vi tar först det mer allmänna perspektivet. Det är många utbildningar, både på gymnasienivå och på yrkeshögskolenivå, som har problem med att få fram just praktikplatser. Det är ett känt problem, och jag tror att regeringen också känner till det. Regeringen har gjort ett stort nummer av praktik och utbildning. Inte minst statsrådets departementschef har talat mycket om just det här i kammaren. Men talat är nyckelordet. Så mycket mer är det nämligen inte. Jag hade hoppats att statsrådet i denna debatt skulle kunna lämna besked om att regeringen tar krafttag för att få fram dessa för utbildningen helt avgörande praktikplatser. Utan praktik blir det ingen fullgjord utbildning. Följden blir att ännu fler ungdomar går ut sin utbildning utan färdiga betyg, både från gymnasiet och från . Det kan väl ändå inte vara något att sträva efter. vill jag tala särskilt om lokförarutbildningen. har funnits vara en mycket lämplig utbildningsort för denna utbildning. Bakgrunden är naturligtvis att är en järnvägsknut med många kompetenta och utbildade på orten, och många kompetenta företag finns i närheten. Debatten handlar inte om det. Det handlar i stället om att inte ens de företag som regeringen har direkt inflytande över, i detta fall och , ställer upp med tillräckligt många platser för . Risken är att den utbildning som så väl behövs för export riskerar att läggas ned. Kan regeringen verkligen stillatigande se på när detta sker? Om jag hade ställts inför ett liknande problem, på vilket område den än månde vara, hade jag samlat aktörerna och ställt krav på dem. Det är ändå järnvägsföretagen som har problem med kompetensförsörjningen som den här utbildningen ska råda bot på. Därför duger det inte att säga att vi följer detta och ser vad som händer. Regeringen måste också ta mer aktiv del i det här. Problemen med att få fram praktikplatser är så stora inom alla utbildningar att man måste göra något åt saken. Annars riskerar en stor del av utbildningsväsendet att bli bara ett slag i luften. 124 Statsrådet (FP): Problemet med att få fram praktikplatser och olika typer av anknytning mellan arbetslivet och utbildning och skola är en uppgift för flera olika skolformer. Här talar vi särskilt om problem när det gäller detta. Det är väldigt och särskilt allvarligt när problemen uppstår inom . Som jag sade i mitt inledande svar bekymrar det mig mycket, eftersom idén med är att branscher och företag som upplever en bristsituation enas i en ledningsgrupp, ansöker om att få göra en utbildning, får lov att göra den och sedan samverkar och bidrar till att den ska fungera framgångsrikt. Det är naturligtvis mycket bekymmersamt när det inte är på det sättet. I de flesta fall när det gäller är det inte som på utbildningen i . Men det är tillräckligt problematiskt för att vi i regleringsbrevet har gett myndigheten ett uppdrag att titta särskilt på hur man ännu bättre kan involvera ledningsgrupperna i de olika utbildningarna för att momentet ska fungera ännu bättre. Det är så ska styras; det är så vi ska jobba med den utbildningen. När det gäller det speciella fallet i , att utbildningen ligger där och hur den sköts, är det självklart att det är myndigheten som ska sköta och överse detta. Men som jag sade bevakar jag och följer upp detta. Jag har också genom myndigheten informerat mig om att det har varit problem med , att man löst dem och att alla har fått praktikplats av problem. Kontinuerligt måste det följas upp, utvärderas och bli bättre. Problemet är att om man inte lyckas leverera kommer utbildningen inte att kunna fortsätta. 125 (S): Det är just det som är problemet. Om man inte får fram praktikplatser står vi där med en massa nästan färdigutbildade människor, både ungdomar och äldre som går på , och de kommer inte att kunna utföra sitt jobb. Så kan vi inte ha det. Formen för hur det hela är styrt tycker jag är helt okej. Det är det sätt man måste göra det på. Branschens aktörer måste gå ihop, se vad de har behov av och sedan lägga upp utbildningarna utifrån det. Men när det inte fungerar måste regeringen ta tag i frågan. Man kan inte bara konstatera att det inte fungerade, att myndigheten hade sitt uppdrag men det blev inget av det. Om man verkligen vill satsa så mycket på det som både regeringen och vi vill måste man också vara beredd att vidta åtgärder när man ser att det inte fungerar. Jag tror inte att vi har olika ambitioner, utan vi tycker båda att det är en jätteviktig utbildning. Den är viktig för samhällets utveckling, för att kunna kompetensförsörja just bristyrkena. Visst har man fått fram praktikplatser till den kull som finns i . Det har jag förstått att man har lyckats med. Problemet är dock inte löst med det, för det finns inget åtagande från företagens sida att framöver ordna , om vi kallar dem så, utan det blir ett återkommande problem. För inte så länge sedan fanns det uppgifter i tidningen om att utbildningen skulle läggas ned om man inte kunde ordna praktikplatser. I så fall blir hela export lidande. Det är just tågförare vi behöver för att kunna skicka järnstyckena som vi tillverkar i till , och andra ställen för att sedan exporteras. Det handlar om mycket mer än bara en utbildning i just det här fallet. Det gäller nog många andra områden också. Det är viktiga samhällsfunktioner som de människor som genomgår dessa utbildningar ska upprätthålla. 126 Statsrådet (FP): Jag ska snart ha ytterligare en interpellationsdebatt om vad politiker bör och inte bör göra. Jag anser inte att politiker kan rycka ut och rädda varje utbildning som inte fungerar. Vi har myndigheter som vi ger uppdrag, regelverk och förnyade, förstärkta och fördjupade uppdrag när vi förstår att saker och ting inte fungerar, men vi kan inte gå in i de utbildningar som inte fungerar och detaljstyra. Det menar jag vore att sätta bocken till trädgårdsmästare. Dessutom finns tågförarutbildningar på fler ställen. idé är lite grann att det ska finnas utbildningar där de behövs, i yrken som behövs och där det finns branscher och företag som är beredda att ställa upp med det som krävs. Vi får självklart hoppas att man klarar det i , men det finns även andra ställen där man kan utbilda tågförare, för givetvis måste vi ha dem. 127 (S): Jag begär inte att regeringen ska bedriva någon sorts brandkårsverksamhet. Det tror inte heller jag på, men jag tror att man ibland måste se att det finns problem. Då måste jag som ansvarig politiker våga ta ett kliv framåt och säga att så kan det inte fortsätta utan vi måste göra någonting åt det. Det gäller att samla de aktörer som finns inom utbildningen och tala med dem. Vi ska inte detaljstyra dem, men när någonting är fel ska vi kunna gå in och säga att felet måste rättas till. Det tycker jag att regeringen ska kunna göra utan att för den skull känna att man detaljstyr verksamheten. Vi är överens om att vi har en myndighetsordning i som gäller, men ibland måste vi också våga ta tag i problemen. Man har organiserat utbildningar över hela landet eftersom man har behov på olika ställen i . Det är inte organiserat så att man på ett ställe kan lägga ned en utbildning och att en annan utbildning sedan kan uppfylla behovet. Det finns inte så många platser på de andra ställena, och de klarar inte heller av att få fram tillräckligt med praktikplatser ifall de skulle ta över utbildningen från . Det fungerar inte så. Utbildningarna är dimensionerade för att klara de behov som verkligen finns. Därför måste man se till att alla utbildningsorter fungerar med tanke på den situation vi har med stor brist på tågförare, vilket kommer att bestå . 128 Statsrådet (FP): Jag tror att och jag är överens om att är en fantastisk skolform. Den är fortfarande i koltstadiet. Vi har precis tillsatt en intern utredning på departementet med en lång rad skönhetsfläckar att titta över. Behovet av långsiktighet för vissa dyra utbildningar, behovet av förberedande kurser, som ibland är svårt att uppfylla, behovet av bättre vid några av utbildningarna och en lång rad andra saker utreds och ses över. Jag känner därför inte igen bilden att vi lutar oss tillbaka och inte tar tag i problemen. Jag tycker inte att de politiker är modiga som kliver in, pekar med hela handen, skramlar ihop folk och talar om vad de ska göra. I längden blir det ett rätt outhärdligt samhälle.