prot · H109115 · 2014-05-27 00:00:00 — Jag tycker att det är väldigt bra att vi i förslaget lämnar öppet för vilka typer av aktiviteter det ska vara. Vi säger inte att det ska vara fotboll eller ridning, utan barnet har alla möjligheter att välja den aktivitet som passar honom eller henne bäst. Det är otroligt öppet utformat och ger möjligheter till väldigt mycket, skulle jag vilja säga. Jag tror att detta är ett viktigt och bra beslut. Alla remissinstanser är positiva till att man fredar att barnen har rätt till en fritidsaktivitet utan att det ska gå ut över familjens övriga ekonomi. Det är helt fristående från försörjningsstödet. Jag tror att väldigt många barn och unga i tidig ålder får avstå från denna otroligt viktiga gemenskap utanför hemmet och skolan. Det här lägger en viktig grund för en fortsatt bra utveckling för både barn och unga. Det är synd att Socialdemokraterna inte är med oss i denna fråga. 71 (V) replik: sade att hon var förvånad över våra ställningstaganden. Jag kan tyvärr inte säga samma sak, för jag ser att en kontrollerande och uppfostrande socialtjänst ligger i regeringens politik på flera andra områden också när det gäller arbete. Jag reagerade lite när sade att familjer inte har råd med att alla barnen får göra något utan att det blir ett barn som väljs ut. Men tänk om man har ett barn i andra klass och ett i femte. Då får man fritidspeng till det barn som går i femte klass men inte till det barn som går i andra, för där gäller inte fritidspengen. Eller tänk om man spelar fotboll och har lämnat nionde klass och har börjat gymnasiet och ser att fotbollen var något man verkligen ville satsa på. Då försvinner pengen. Då finns den inte längre, för tonåringar i åldern över nionde klass anses inte behöva organiserad fritidsverksamhet i lika hög grad. Det är ett väldigt konstigt synsätt. Mot det vill jag ställa ett synsätt där man satsar på alla barn från den dag familjen får försörjningsstöd. Det är ingen karens upp , och oavsett ålder får man en höjning av barnnormen. På så sätt har man ett betydligt större utrymme att satsa på sina barn än vad man har med ett stöd på för barn som går i fjärde till nionde klass. Då får man för varje barn, och det ger ett annat utrymme att satsa på sina barn. Jag tror att det är väldigt viktigt att se att på andra barn ställs inte krav på att det de gör måste vara organiserad verksamhet. Men här ställer man det kravet på barn som har försörjningsstöd. Det ska vara organiserat, inget annat. 72 (M) replik: Jag säger som : Det måste vara jättejobbigt för och Socialdemokraterna när alla remissinstanser – såväl och som , och SKL, som i vardagen i mångt och mycket ser de barn som inte får vara med – säger att vi måste freda pengarna till de fritidsaktiviteter som är så viktiga för dessa barn. Som jag sade höjdes det generella försörjningsstödet med 1 040 per familj med två barn. Det har inte lett till att fler av dessa barn har kommit in i fritidsaktiviteter. Jag som har rest runt i Idrottssverige kan se att ett utanförskap har lett till en gemenskap där man kommer in. Alternativen hade varit förödande, och därför är fritidsaktiviteterna otroligt viktiga. Det är precis som remissinstanserna säger: Det ska vara fredat. Jag förstår att detta är jobbigt att inse för . Vad gäller fritidspengen och när den ska finnas kan jag se på mitt eget barn att det inte blir billigare när de blir äldre. Jag kunde se att hon någonstans i fyran femman aktivt började söka en organiserad fritidsaktivitet där hon kunde träna. prövade hon på lite här och lite där. Jag tror inte att jag betalade en enda avgift när hon var yngre. Jag tycker att det är bra att vi börjar i årskurs 4. Som barn fattar man aktivt egna beslut och säger: Nej, mamma, det här vill jag hålla på med. Då börjar också avgifterna komma. Sedan får vi se vad som händer och om vi får reglera det på något sätt ifall det slår fel. Jag tycker att det är en bra början med årskurserna 4–9. Om man får hjälp med avgiften för ett barn är det väl jättebra. Det kanske också skapar utrymme för det yngre barnet eller det äldre barnet. 73 (V) replik: Nej, jag tycker inte att det är ett dugg jobbigt. Vi lägger betydligt mer pengar än regeringen när vi höjer med per barn oavsett ålder. Jag tycker inte att det är ett dugg jobbigt att försvara en politik som innebär att jag litar på och har förtroende för föräldrarna. Jag tror på ett socialt arbete där man jobbar tillsammans med familjen – med föräldrarna och barnen – och där de får vara delaktiga i hur de pengar som satsas genom höjningen används. säger att det inte har hänt en massa genom den höjning som gjordes. Det är inte så konstigt, för människor som lever på försörjningsstöd har halkat efter i åratal och inte tagit del av den ekonomiska utveckling som andra har fått. Det fanns nog hål att stoppa i. Att man inte skulle satsa på sina barn om det blir en höjning tror jag är fel. Att styra pengarna så att de bara används på ett sätt för en viss grupp medan andra inte får något just nu tycker jag däremot borde vara jobbigt. Det borde ni fundera på. Som jag sade förut kan det vara så att ett syskon inte får något för att han eller hon råkar vara ett eller yngre. Och när man kommer i tonåren och faktiskt vill göra mycket ihop med sina kompisar finns det plötsligt ingenting alls. Det tycker jag inte verkar vara en bra politik. Den tycker jag skulle vara jobbig. Det handlar i grunden om ifall vi ser alla barns behov. Det gör vi i . Vi ser alla barns behov i familjer som lever på försörjningsstöd. Det är inte ett dugg jobbigt, utan det gör mig stolt. Vi anser inte heller att man ska kontrollera och styra och ställa med dessa familjer när det gäller hur de ska använda de pengar som finns. Vi anser att det är ett ansvar de kan ta tillsammans i dialog med sina barn. Det tycker jag inte är jobbigt. Det är den formen av socialt arbete jag tror på. Människor ska växa. 74 (M) replik: Jag skulle tycka att det vore jättejobbigt om jag hade alla de instanser emot mig som dagligdags är ute i och träffar de barn och föräldrar som berörs. De är ute i verkligheten och möter människors vardag. Jag litar också på föräldrarna. Jag är fullständigt övertygad om att oavsett vilken familj eller vilka föräldrar det är månar man om sina barn, oberoende av storleken på plånboken. Jag har full förståelse för att man får göra tuffa prioriteringar. Vad jag tycker är extra jobbigt är de barn som tar ansvar för familjens ekonomi och säger till mamma: Det är inte så himla viktigt att jag ska spela fotboll. Jag tycker att det är ännu roligare att titta på tv eller spela dataspel. Jag har träffat barn som tar ett otroligt stort ansvar. De tiger och är tysta och får vara utanför, inte i den gemenskap som är så viktig. Men jag litar på att föräldrarna gör det bästa de kan. De prioriteringarna tror jag dock kan bli alltför tuffa, framför allt för barnen. Jag tycker att det är lite märkligt att inte ser barnens perspektiv i detta och att de ska fortsätta att ta det ansvaret. Med det här vet att man antingen kan välja att ansöka om eller också avstå helt. behöver inte avstå från att gå på fotboll om han önskar det, för det påverkar inte mammans eller resten av familjens ekonomi. Vad gäller tonåringar kan man ganska snabbt konstatera att framför allt idrottsrörelsen har ett jättestort problem med att väldigt många unga människor, runt 15–, väljer att göra något annat som över huvud taget inte är organiserad idrott. De tycker att det är lite jobbigt med träningstider och att träna ett antal gånger. Många väljer att vara ute och springa eller göra saker fritt, på egen hand eller tillsammans med kompisar. Då blir fritidspengen inte lika nödvändig som i årskurserna 4–9. Jag tycker att det är en väl avvägd prioritering. 75 (FP): Jag vill yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Alla barn har rätt till en fritid. Det står i , och den har citerats av flera talare. Där skriver man att alla barn har rätt till vila och fritid, lek och rekreation och även till det kulturella och konstnärliga livet. Vi får absolut inte underskatta fritidens viktiga roll. Den är viktig för att barn ska få en gynnsam utveckling och stärka identiteten. Den är också viktig ur ett demokrati- och inflytandeperspektiv. Vi vet också att barn i ekonomiskt utsatta familjer inte deltar lika regelbundet i organiserade fritidsaktiviteter som andra barn. Därför tycker jag och att regeringen har gett uttryck för ett bra initiativ i propositionen. Regeringen föreslår att barn i årskurs 4–9 ska få en fritidspeng om de lever i hushåll som har fått försörjningsstöd . Kravet är alltså att barnets aktiviteter ska vara regelbundna och ledarledda. Högsta belopp för fritidspengen, som flera har sagt, ska vara . Beloppet ska täcka kostnader för bland annat medlemsavgifter, träningsavgifter, kursavgifter och andra kostnader som kan dyka upp, till exempel för materiel och utrustning, som är viktiga för att kunna delta i fritidsaktiviteten. har haft ett regeringsuppdrag, Pejling och dialog, och lyssnat på barn som har levt i ekonomiskt utsatta familjer. Barnen beskriver ofta att de tar ett stort ansvar för föräldrarnas ekonomi. Jag har själv jobbat inom med ekonomiskt bistånd, och jag vet att det faktiskt ser ut så när man talar med barnen. , och Stiftelsen säger i sina remissvar att initiativet är bra och är positiva till förslaget. Utskottet föreslår i betänkandet att ett nytt kapitel ska införas i socialtjänstlagen. Det är viktigt att understryka att fritidspengen inte ska vara en del av det ekonomiska biståndet utan en fristående ersättning till barnen för vad fritidsaktiviteterna kostar. Den får inte påverka beräkningen av försörjningsstödet eller av riksnormen. Fritidspengen ska inte heller vara behovsprövad. Den ska helt enkelt vara riktad till barnets fritidsaktiviteter. Varför har det då fokuserats på barn i årskurserna 4–9? När man kommer näst sist på talarlistan är det mycket som man får upprepa, men barn i den åldersgruppen deltar ofta i organiserade aktiviteter. De organiserade aktiviteterna kostar mycket pengar. Det är ändå glädjande att utskottet framhåller i betänkandet att frågan ska utvärderas för att belysa om det finns skäl att utöka åldersspannet. Det framgår också av betänkandet att andra effekter av reformen bör utvärderas. Förslaget till fritidspeng ska vara ett komplement till försörjningsstödet. har regeringen vidtagit flera andra åtgärder för de barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer med bland annat en höjd barndel i bostadsbidraget både 2012 och 2014, som har givit till tvåbarnsfamiljer. höjdes grundnivån i föräldraförsäkringen från till . höjdes även riksnormen för äldre barn mellan . Förslaget om fritidspeng, som ska börja gälla , är ytterligare en reform med fokus på barnperspektivet. inväntar jag och att det ska läggas fram ett förslag om att ska införlivas i svensk lag. 76 (KD): Denna fråga har redan debatterats i kammaren ett flertal gånger, bland annat i interpellationsdebatter, och jag har noterat att även andra utskott har berört frågan. Men är vi framme vid att behandla själva utskottsbetänkandet, som bygger på regeringens proposition Fritidspeng för barn i hushåll med försörjningsstöd. Jag är lite överraskad över att vi inte kan få politisk enighet i frågan. Jag vet att så inte är fallet. Det är svårt att förstå. Ofta kan jag förstå invändningar från oppositionen – ja, så kan man tänka – men den här gången känns det krystat. Det verkar som att man verkligen har ansträngt sig för att hitta invändningar mot reformen. Jag samtalade med en kvinna som arbetar med barn, varav många lever i familjer med knapp ekonomi. Hon tyckte att förslaget är en bra idé, men hon undrade om oppositionen är sur för att den inte har kommit på det själv och därför inte vill tillstyrka förslaget. Man kan undra om det är så. Dess bättre är prestigen inte lika stor överallt i landet. I min hemstad införde vi fritidspeng med hjälp av kommunala pengar. Då fanns inga principiella invändningar utan förslaget välkomnades av alla. Jag hade hoppats på att det skulle vara så även i , men här är positionerna ofta mer låsta. Utifrån en kunskap om att barn som lever i ekonomiskt utsatta hushåll i avsevärt mindre utsträckning deltar i organiserade fritidsaktiviteter än vad andra barn gör har vi utarbetat ett konkret förslag för att komma till rätta med problemet. Det är föga överraskande att det förhåller sig på det sättet, men troligtvis måste man spara in på det som inte bedöms vara alldeles nödvändigt. Och det drabbar barnen, som inte får möjlighet att tillsammans med sina kompisar delta i simklubben, i innebandyföreningen eller vad det nu är de vill göra. Varför tycker vi att det är viktigt att åtgärda problemet? Det inser de flesta: Fritiden är en betydelsefull del av barns och ungdomars liv. Här ges möjlighet att utveckla positiva relationer, uppleva gemenskap och delaktighet samt inte minst att träna sig att uttrycka sina åsikter och se hur samhället fungerar utanför skolan och hemmet. Många fritidsaktiviteter bidrar också till såväl förbättrad hälsa som större kunskaper. Genom förslaget ges barn i årskurs 4–9 i familjer som lever i ekonomisk utsatthet en möjlighet att delta i avgiftsbelagda fritidsaktiviteter. Det skapar delaktighet med andra barn och vuxna. Det bidrar till att de kan skapa ett nätverk utanför familjen. Familjen är viktig, men även andra sammanhang är viktiga. Andra mindre gemenskaper spelar en stor roll i barns och ungdomars uppväxt. Betydelsen av en meningsfull fritid kan knappast överskattas. Mot bakgrund av att barn och unga i familjer som får långvarigt försörjningsstöd är underrepresenterade i organiserade fritidsaktiviteter finns det starka skäl att underlätta för barnen att få en aktiv fritid. Det är det många som inser – tack och lov. I stort sett samtliga svarande remissinstanser är positiva till förslaget. De framhåller att det kan möjliggöra för barn som lever under knappa ekonomiska omständigheter att få ett rikare fritidsliv – precis det vi vill uppnå. Fritidspengen är inte en del av det ekonomiska biståndet utan en fristående ersättning till hushållet för de faktiska kostnaderna för barnens fritidsaktiviteter. Remissinstansen , Barnens rätt i samhället, poängterar: Det är viktigt att bidraget ges på ett sådant sätt att det inte går att använda till något annat som familjen behöver. Jag säger det en gång till: Det är viktigt att bidraget ges på ett sådant sätt att det inte går att använda till något annat som familjen behöver. betonar att bidraget ska vara destinerat till just barnens fritid. Jag delar fullt ut denna uppfattning. I fråga om vilka åldrar det ska gälla kan man absolut fundera på om det också skulle gälla för yngre eller äldre. Därför skrivs det i propositionen att en utvärdering av reformen bör genomföras i syfte att ta ställning till om det finns behov av att utöka målgruppen. Utvärderingen ska också inkludera om det finns målgrupper som inte använder sig av detta stöd, trots att man är berättigad. I så fall ska man vidta nödvändiga åtgärder för att reformens intentioner ska kunna uppnås. Utformningen syftar till en förbättring för de ekonomiskt mest utsatta barnen som riskerar att hamna i ett utanförskap om de inte ges möjlighet till delaktighet i en meningsfull fritid. Att ingå i ett sammanhang med andra barn och vuxna är en god skyddsfaktor mot att riskera att hamna i utanförskap och kanske i sammanhang som kan leda till kriminalitet och droganvändning. Det vill vi verkligen undvika. Det har framkommit en del farhågor om att reformen skulle leda till utpekande av fattiga barn. Det är naturligtvis viktigt att det hanteras på ett sådant sätt att berörda personers integritet respekteras. Vanligtvis sker utbetalning av ekonomiskt bistånd till mottagarens bankkonto. Det bör i normalfallet göras på det sättet även här. I propositionen står det också att den enskildes sekretess och integritet måste respekteras och att det därför är nödvändigt att i varje enskilt fall och i samråd med hushållet kommer överens om lämpligt utbetalningssätt. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 77 (S) replik: Att vi alla är för att barnen ska ha möjlighet att delta i olika typer av fritidsaktiviteter tror jag inte att någon som följer debatten behöver betvivla. Vi har bara lite olika idéer om hur det ska gå till. använder sig ofta av möjligheten att vurma för föräldrarna, för föräldrarnas kunskap när det gäller sina barn och för att föräldrar alltid vet vad som är bäst för sina barn. Därför är det intressant att fråga hur det kan komma sig att just de här föräldrarna, som av olika orsaker tvingas söka om ekonomiskt bistånd och gå på försörjningsstöd, helt plötsligt kan ta beslut med sina egna barns bästa för ögonen. Vad är det som händer med föräldrarna den dagen de söker försörjningsstöd? Det är en relevant fråga. Jag tycker nämligen att det blir en lite dålig smak i munnen när man till just de här föräldrarna säger: Vi litar inte riktigt på att ni klarar av att sätta ert barns bästa i fokus. Jag skulle också vilja att lade sig vinn om att svara på den fråga som medvetet valde att inte svara på. Frågan handlar om vad som händer . Man kanske har en aktivitet som man deltar i regelbundet, men någonting händer som gör att familjen måste söka om ekonomiskt bistånd. Vad händer då när barnet under det halvåret kanske tvingas att inte delta i en regelbunden aktivitet? Om i stället hade höjts på det sätt som vi föreslog hade det kunnat hanteras löpande. 78 (KD) replik: Som jag sade i mitt anförande – och det är allmänt känt – är familjen väldigt viktig för oss. Vi betonar ofta familjens betydelse. Men det finns också andra sammanhang, utanför familjen och utanför skolan, som är viktiga. Att man får andra kontaktytor, andra nätverk och andra gemenskaper ser vi som väldigt värdefullt. Därför har vi utarbetat det här förslaget som ska göra det möjligt för barn att få andra kontaktytor, andra sammanhang och andra gemenskaper att ingå i och vara delaktiga i. säger att hon inte tror att vi litar på föräldrar. När man har väldigt knapp ekonomi tvingas man naturligtvis till hårda prioriteringar. Och som sade har det visat sig att det inte har haft någon påverkan på barns deltagande i fritidsaktiviteter att höjdes . Tyvärr har familjerna ansett sig nödsakade att göra andra prioriteringar. Precis som uttalar det så klockrent i sitt remissyttrande är det därför viktigt att det ges på ett sådant sätt att det inte går att använda till något annat som familjen behöver. Vi ser ett behov. Vi ser vikten av att dessa barn kan delta i organiserade fritidsaktiviteter. Vi ser ett stort värde i det, och därför väljer vi att destinera just denna reform till det ändamålet. 79 (S) replik: Jag uppfattar det som att regeringen har ett behov av att framstå som den barmhärtige samariten, men inte förrän av ekonomiskt bistånd för de här barnfamiljerna. Då kommer fritidspengen. Den delas dock ut på ett sådant sätt att föräldrarna ska känna att de inte har förtroendet att kunna prioritera sina barns bästa. Det är stötande. Jag fick inget svar när det gäller de sex månaderna; det verkar inte vara någon som vill tala om det. Det är sant att man inte har kunnat utläsa någon direkt förändring sedan den senaste höjningen av . Men fundera då på hur stor den höjningen var och på hur länge sedan det var som höjdes . Hur har pris- och löneutvecklingen sett ut? På vilket sätt har de här familjerna fått möjlighet att ta del av de förbättringar som har skett i samhället i övrigt? Det är väl inte konstigt att det fanns hål att stoppa i när det gäller just de här pengarna? Om man skulle ta motsvarande mängd pengar som vi nu talar om och lägga dem på att höja barnpengen, barndelen i försörjningsstödet, håller jag det för helt uteslutet att föräldrarna inte skulle kunna klara av detta. Jag tror att föräldrar, vare sig de går på försörjningsstöd eller inte, har möjlighet att sätta sina barn i fokus på ett mycket bättre sätt än vad regeringen klarar av. Det finns flera partier i den borgerliga regeringen som talar om vikten av att införa som svensk lag. Vi har haft möjlighet att debattera och votera om detta i kammaren. Ännu har detta inte hänt, trots att det finns en majoritet för det i kammaren. Regeringen har ändå inte släpat fram ett förslag till . Jag ska dock ge möjlighet att svara på några av frågorna i sin sista replik. 80 (KD) replik: När det gäller är tydliga: Vi vill ha den som svensk lag. På vilket sätt försäkrar vi oss om att en generell höjning av barndelen går till det som vi vill uppnå med reformen? Det kan vi inte göra på annat sätt än att utforma det som vi föreslår. Vi ser ett behov, och vi ser ett stort värde av att barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer ges möjlighet att delta regelbundet i organiserade fritidsaktiviteter. Det är det behovet vi ser, och det är det behovet vi vill åtgärda med detta förslag. Därför har vi utformat det på ett sätt som gör att pengarna inte ska användas till något annat, vilket jag kan se en risk för. När man lever i ekonomisk utsatthet och har det knapert finns det naturligtvis en risk att man gör andra prioriteringar. Vi ser dock ett stort värde i att barn inte ska hamna i utanförskap. Vi ser ett stort värde i att man deltar tillsammans med andra i organiserade fritidsaktiviteter. Därför lägger vi förslaget. Vi ser det som det absolut bästa sättet att försäkra oss om att uppnå det som vi vill uppnå, det vill säga större delaktighet för alla barn. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 17 §.) Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 15 § Beslut om ärenden som slutdebatterats UU10 Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen 2013 Punkt 1 (Utvidgning) 1. utskottet 2. res. 1 (SD) Votering: 279 för utskottet 16 för res. 1 19 avstod 35 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 102 S, 98 M, 20 MP, 21 FP, 19 C, 19 KD För res. 1: 16 SD Avstod: 19 V Frånvarande: 10 S, 9 M, 5 MP, 3 FP, 4 C, 4 SD Punkt 2 (Utrikes- och säkerhetspolitik) 1. utskottet 2. res. 3 (S) 3. res. 5 (SD) Förberedande votering: 103 för res. 3 16 för res. 5 195 avstod 35 frånvarande Kammaren biträdde res. (M) anmälde att hon avsett att avstå från att rösta men markerats ha röstat ja. Huvudvotering: 157 för utskottet 103 för res. 3 54 avstod 35 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 98 M, 21 FP, 19 C, 19 KD För res. 3: 102 S, 1 MP Avstod: 19 MP, 16 SD, 19 V Frånvarande: 10 S, 9 M, 5 MP, 3 FP, 4 C, 4 SD Punkt 5 (Ekonomi och finans) 1. utskottet 2. res. 12 (SD) Votering: 259 för utskottet 16 för res. 12 39 avstod 35 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 102 S, 98 M, 21 FP, 19 C, 19 KD För res. 12: 16 SD Avstod: 20 MP, 19 V Frånvarande: 10 S, 9 M, 5 MP, 3 FP, 4 C, 4 SD Punkt 9 (Asyl, migration och visering) 1. utskottet 2. res. 21 (MP, V) Votering: 259 för utskottet 39 för res. 21 16 avstod 35 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 102 S, 98 M, 21 FP, 19 C, 19 KD För res. 21: 20 MP, 19 V Avstod: 16 SD Frånvarande: 10 S, 9 M, 5 MP, 3 FP, 4 C, 4 SD Punkt 13 (Kollektivavtal) 1. utskottet 2. res. 28 (S, SD, V) Votering: 156 för utskottet 157 för res. 28 36 frånvarande Kammaren biföll res. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 97 M, 21 FP, 19 C, 19 KD För res. 28: 102 S, 20 MP, 16 SD, 19 V Frånvarande: 10 S, 10 M, 5 MP, 3 FP, 4 C, 4 SD Punkt 16 (Miljö-, energi- och klimatpolitik) 1. utskottet 2. res. 34 (MP) Votering: 157 för utskottet 20 för res. 34 136 avstod 36 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 98 M, 21 FP, 19 C, 19 KD För res. 34: 20 MP Avstod: 101 S, 16 SD, 19 V Frånvarande: 11 S, 9 M, 5 MP, 3 FP, 4 C, 4 SD Punkt 18 (EU:s institutioner) 1. utskottet 2. res.