prot · H10953 · 2014-01-14 00:00:00 — Utredaren fick för nästa regering inte fortsätta det arbete som han hade påbörjat och där han kommit med förslag. Det är helt fel att säga att vi inte har den ambitionen, för den har vi. Dessutom blir det helt fel när man pratar om kaos som om det skulle vara kommunernas fel att det såg ut som det gjorde på . Det hade med olika saker att göra. För att klara sin jätteuppgift tog man in extra personal som inte hade någon aning om vad det handlade om. Det är begripligt att man gjorde det. Men problemet var att lärarutbildningarna inte var ordentligt organiserade bakåt i tiden, vilket kan förklara det. Det är inte kommunernas fel; det handlar om lärarutbildningarna. Kursinnehållet var inte dokumenterat. Man kan väl förlåta dem för att de inte hade digitaliserat 10–utbildningar. Varför var det så bråttom? Det är det som har orsakat problem för många lärare. Det är det jag kritiserar. Det är inte oppositionens fel att regeringen från början inte tagit med viktiga grupper. Det är inte oppositionens fel att förskollärare inte var med och att danspedagoger inte hade fått rätt hantering utan hamnade utanför och plötsligt inte kunde få någon legitimation. Det är inte oppositionens fel. När vi har påpekat det har vi fått kritik, men det är som sagt inte vårt fel men inte heller alltid fel. De lider av att de har en behörighetsförordning som ser ut som en stickbeskrivning. Det gör att de inte kan göra rimlighetsbedömningar. Det där är någonting som i sig är ett problem, och det har även påtalat. Där behövs mer strategisk styrning. Det spelar säkert roll för deras möjligheter att göra en bedömning i ett sammanhang där det självklart behöver göras. har dessutom beslutat om ett tillkännagivande, där meningen är att regeringen ska återkomma med en plan för fler grupper som ska kunna legitimeras, till exempel lärare i modersmål. Det finns brister hos flera lärargrupper inom en del utbildningar. Man kan se att det finns problem med vad som kommer att hända och hur många det kommer att bli framöver. Ett problem gäller modersmålslärare. Vi tror att möjligheten till legitimation är ett sätt att stärka deras status precis som andra lärares. Men det gäller även andra lärare, till exempel yrkeslärare. När återkommer utbildningsministern med en plan? 53 (FP): För hade vi en skolpolitisk debatt i kammaren. Jag valde att i mitt anförande lyfta upp att påpekade det allvarliga läget i svensk skola vad gäller behörighet och ämnesbehörighet. Skolministern minns jag då var socialdemokrat. Ingenting gjordes av den dåvarande politiska ledningen 2002. Först 2005–2006 tillsattes en så kallad auktorisationsutredning som skulle undersöka om det går att genomföra, inte att utan om. tillträdde som skolminister och lanserade förslaget att vi ska införa en lärarlegitimation med nationella behörighetskrav. Det är det som trädde i kraft. Det här kostar pengar, och staten har skjutit till pengar utifrån dragningar i utbildningsutskottet. Tyvärr satt inte i utbildningsutskottet när vi fick rapportering var sjätte månad om de tekniska utmaningarna och om det stora trycket på att få komplettera och legitimera sig och man begärde mer resurser från regeringen. När vi har framställt detta till har krav tillmötesgåtts. Därför är man nu uppe i för hantering av lärarlegitimationen. Sedan pratar om modersmålslärarna och yrkeslärarna. Låt oss i första hand fokusera på det stora problemet. av lärarna i vissa kommuner har inte matematikbehörighet. Det var som lade fram förslaget att modersmålslärarna skulle omfattas. Tyvärr ställde ni er bakom det, men har helt andra motiv till det ställningstagandet. 54 Utbildningsminister (FP): Vill man sänka modersmålsämnet och yrkesämnena ska man kräva legitimation för anställning, det kan jag lova er. Då sänker ni ämnena. De lärarna rekryteras på ett helt annat sätt. Det är 20-åringar som blir historielärare eller mattelärare efter en femårig lärarutbildning på . Sedan undervisar de framöver. Yrkeslärare och modersmålslärare rekryteras ofta från personer i till exempel 40-årsåldern. En yrkeslärare rekryteras direkt från branschen. Ska ni kräva att dessa 40-åringar ska gå på ? Då kommer ni inte att få några yrkeslärare. Det finns en viss grupp som genomgår utbildningen, men det kommer att bli en oerhörd brist. Följden blir att det inte går att fastanställa dessa personer. Snacka om otrygga anställningsformer! Det är samma sak med modersmålslärare. De rekryteras i respektive invandrargrupp. Det rör sig om personer mitt i livet som anses lämpliga. Det är inte 20-åringar som går på universitet . Men kräver ni att de ska gå på universitet för att de ska få fast anställning, då sänker ni ämnena. Att vill sänka modersmålsundervisningen förstår jag. Men att ni vill göra det fattar jag inte. Utredaren hade i uppdrag att överväga om utifall detta eventuellt skulle införas. Det var skillnaden. Den utredning som vi tillsatte hade till uppdrag att föreslå införandet av en lärarlegitimation. Det är ytterst mitt – och inte oppositionens – ansvar att tidtabellen inte hölls. Men orsaken till det var att varken jag eller någon annan förutsåg kaoset i kommunerna när det gällde behörigheter. Det hade inte hjälpt om hade haft hundra ytterligare handläggare. Kommunerna hade inte någon koll på vad alla hade för utbildningar bakåt i tiden. Det var ju det som var orsaken. , när staten styrde över skolan, var det noga med vilka som fick undervisa i olika ämnen. Skulle man undervisa i engelska skulle man ha utbildning i engelska. Så var det inte efter kommunaliseringen. De reglerna upphävde . Sedan fick kommunerna själva bestämma – kommunalt självstyre. anställdes massor av lärare utan att man hade koll på vad de hade för utbildning. i efterhand ska man återskapa detta. Det har vi gjort, men det tog än vi trodde. Vi underskattade utmaningen och det kaos som hade skapats. Det är riktigt som säger, att även lärarutbildningen genom och reformer organiserades på ett sätt som inte alls var anpassat efter hur skolan var organiserad. Det var ju en del i nedbrytningen av ämnesindelningen i skolorna. Ämneskunskaperna var inte längre viktiga. Det viktiga var att man hade kunskap om processen. Det var en del av den utbildningspolitiken, och det är den som vi nu ska bort ifrån. Ja, legitimationerna tog än vad någon förutsåg. Det är ytterst mitt ansvar att ingen i hela systemet förutsåg detta. Inte heller jag förutsåg det. Det är mitt ansvar. Men är vi igenom detta. är legitimationen på plats. Min bedömning är att det är en av de mest angelägna utbildningsreformerna, och det kommer att visa sig om . Det är en av de viktigaste förändringarna att staga upp kompetens, behörighetskrav och legitimationskrav för dem som undervisar i skolan. 55 (S): Kanske är det den märkliga hållningen till yrket som stör mig i utbildningsministerns presentation. En lärare som undervisar i yrkeskunskap eller i en yrkesgren förväntas inte kunna skaffa sig de kunskaper som en teoretiskt icke tillräckligt utbildad lärare förväntas skaffa sig. Är det det förhållningssättet som vi har gentemot till exempel industrin? Den kunskapsintensiva industrin i är oerhört viktig. Givetvis måste det finnas lärare som är tillräckligt utbildade för att klara det. Har utbildningsministern hört talas om validering? Vilka förutsättningar ger man människor att arbeta med att förbättra sina kunskaper i sitt språk? Nöjer sig utbildningsministern med att den som har ett språk med sig hemifrån för evigt ska vara lärare i det språket? Så ska det givetvis inte vara. Jag skulle vilja se högre ambitioner där. Vi kan inte utesluta att den stress som många lärare har berättat om under det här hattandet har påverkat deras arbete. Många säger att de har känt sig oerhört stressade över detta. Vem vet vad det har betytt för resultaten i skolan? Vem vet vad det har betytt för raset i ? Vem vet vad det har betytt för lärarens vilja att fortsätta att satsa på läraryrket? Jag tror att detta är betydligt allvarligare än vad utbildningsministern vill ge sken av. Vi borde komma överens om att hattandets tid är förbi och göra upp en plan för det som resterar av den här reformens genomförande. Jag återkommer till min fråga: När kommer ministern tillbaka med en sådan plan? 56 Utbildningsminister (FP): Jag uppfattar det som att den enda som vill ha ytterligare förändringar av reformen är interpellanten själv. Jag har inga planer på några ytterligare förändringar. Reformen ligger fast. Det är ju ni som har en massa yrkanden om förändringar. Det är ju om ni skulle vinna valet som det blir en massa hattande. Min bedömning är att reglerna nu ligger fast efter den stora överenskommelse som ingicks av regeringen, lärarfacken, kommuner och landsting samt . Det kan kanske vara enskildheter som behöver justeras. Jag uppfattar det som att det nu är ni som ska ändra en massa, och då blir det hattande. Avstå från det! Jag erkänner att jag 2006 inte hade en aning om det kaos som kommunaliseringen hade vållat. Det är huvudutgångspunkten. Hade skolan förblivit statlig hade vi sluppit det kaoset. Men det berodde på att kommunerna i stor utsträckning struntade i att upprätthålla behörighetskraven. Det berodde i sin tur på de två stora flummiga lärarutbildningsreformer som genomgick 1985 och 2001 då man successivt strävade efter att upplösa ämneskompetenser. De var inte längre viktiga, utan det var pedagogiska processer som var det centrala. återinför vi ämneskompetenser. betalar vi ett pris genom PISA-undersökningen misslyckad utbildningspolitik. Lärarlegitimationerna är en av de viktigaste hörnstenarna för att återupprätta en kunskapsskola. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2013/14:138 om arbetsförhållanden för personal i äldreomsorgen 57 Statsrådet (KD): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra arbetsvillkoren och arbetsmiljön för personal i äldreomsorgen. Jag vill börja med att redovisa resultat från den senaste nationella brukarundersökningen. var det en totalundersökning där man gått ut med enkäter till samtliga personer i med hemtjänst i ordinärt boende samt boende på särskilt boende. 140 000 personer besvarade enkäten. Nästan alla äldre svarade att personalen alltid eller oftast brukar bemöta dem på ett bra sätt. De flesta känner också förtroende för personalen. i hemtjänst och på särskilt boende tycker att de sällan eller aldrig får ett bra bemötande. Detta tycker jag är ett fantastiskt betyg på den äldrevård som utförs i vårt land. En av de största utmaningarna för äldreomsorgen kommer att vara att rekrytera och behålla personal. Arbetsgivare måste kunna attrahera ny arbetskraft och göra yrkena inom äldreomsorgen attraktiva. Det är därför viktigt att lyfta fram det som är bra och inte svartmåla hela branschen. Det är illavarslande att flera av medlemmar i rapporten och låg bemanning i äldreomsorgen – medlemmar 2012 uppger att de upplever sin arbetsmiljö som stressig, psykiskt ansträngande och ibland som en risk för de äldre till följd av låg bemanning. Personalens arbetssituation är främst en arbetsgivarfråga. Kommunernas ansvar för personalens arbetsvillkor, oavsett vilken utförare som driver verksamheten, måste både betonas och respekteras. Inte minst är det viktigt att den äldre bemöts med respekt och kompetens. Ett väl fungerande ledarskap är i sammanhanget en viktig komponent i att skapa en god arbetsmiljö och goda villkor för personalen. I framkommer det också att kompetensutveckling upplevs som en bidragande faktor till att se möjligheterna att utvecklas i sin yrkesroll. Regeringen har vidtagit kraftfulla åtgärder för att effektivisera kvalitetsarbetet inom äldreomsorgen och däribland kompetenssatsningar för såväl personal som chefer. Omvårdnadslyftet omfattar ca –2014 och syftar till att stärka den grundläggande kompetensen bland personalen. Sedan starten har ca 10 000 personer påbörjat utbildningsinsatser inom ramen för Omvårdnadslyftet. har –2013 haft uppdraget att fördela i stimulansmedel till lokalt utformad utbildning för personer med särskilt ansvar för värdegrundsfrågor, så kallade värdegrundsledare, eller för att vidareutveckla funktioner med ett mer sammanhållet ansvar för sociala frågor. Regeringen har satsat på två värdegrundsutbildningar på högskolenivå för enhetschefer, . I grundutbildningen Att leda och arbeta utifrån den nationella värdegrunden har ca 2 100 personer deltagit, och närmare 300 enhetschefer har deltagit i fördjupningsutbildningen Fördjupad värdegrundsutbildning med tonvikt på ledarskapet. Regeringen har även satsat på en nationell ledarskapsutbildning för chefer i äldreomsorgen . Utbildningen började denna höst, och det har till min glädje funnits ett stort intresse och en efterfrågan bland äldreomsorgens chefer för att genomgå denna utbildning. I visas att andelen personal som har gymnasiekompetens, i både hemtjänst och särskilt boende, har ökat . Det är viktigt att omsorgen utförs av tillräckligt många medarbetare. arbetar med att ta fram regler om bemanning i äldreomsorgen. samarbetar med SKL i denna fråga för att utarbeta en samsyn kring regelverket och hur kvaliteten inom äldreomsorgen kan följas upp. uppger att det är låg personaltäthet inom äldreomsorgen. I en nyligen publicerad rapport från har 130 personal per 1 000 personer . Det är den högsta siffran bland . Enligt har antalet årsarbeten i stort sett varit oförändrat. Regeringen gör också omfattande satsningar för att öka kvalitet och trygghet i äldreomsorgen. Satsningen på de mest sjuka äldre omfattar sammanlagt och syftar bland annat till att stimulera ett systematiskt förbättringsarbete. Exempelvis bidrar satsningen på kvalitetsregister till att ge personal goda förutsättningar och bättre verktyg för att utveckla och utföra sitt arbete. Genom starkt ledarskap, att personalen får möjlighet att stärka sin kompetens och ökad tillgång till evidensbaserade metoder och arbetssätt får personalen bättre förutsättningar att minska sin stress och därmed minska risken för att den äldre kommer till skada. 58 (V): Personalen i äldreomsorgen är den viktigaste resursen. Det är i mötet mellan undersköterskan och den äldre som har hemtjänst eller bor på äldreboende som vi får en riktigt bra äldreomsorg. Det är också i grunden där som inflytandet över vardagen skapas. Ingen gång ser jag det tydligare än när jag själv går med eller, som jag gjorde , med undersköterskan på äldreboendet i min hemstad . Men det är också när jag besöker hemtjänst och äldreboenden runt om i landet och pratar med personal som jag får höra oron för de neddragningar som har skett och för att de ska bli fler. Jag får höra om orimliga arbetsscheman där man jobbar hur många timmar som helst och dubbla turer på sina håll där man får obetalda luckor mitt – en stress där man känner att man inte hinner med. Jag träffar också personal som är inne på timmar eller som vikarier och som bara längtar efter att kunna veta att man har en lön att betala hyran med när månaden är slut. I och låg bemanning i äldreomsorgen framgår att mer än en femtedel av medlemmar och en tredjedel av dem som är svarar att de inte vill arbeta kvar i yrket eller branschen , och detta utifrån hur man upplever arbetsvillkor och arbetsmiljö. Bland det som man tar fram finns stress och stor tidspress när man ska ge vård och omsorg till de äldre. Då blir arbetet inte bara fysiskt utan också psykiskt ansträngande. En majoritet av dem som inte vill arbeta kvar säger att personalbemanningen minst en gång är så låg att de känner att de inte kan ge den hjälp de ska ge och att de minst en gång inte hinner ta längre raster som lunch och ofta inte heller kortare raster. Det här skapar naturligtvis inte arbetsvillkor och arbetsmiljöer som gynnar att personal stannar kvar i äldreomsorgen. Då är det heller inte så konstigt att sjukskrivningarna ökar. är ute och tittar och jämför hemtjänst med tekniska förvaltningar utifrån ett uppdrag från regeringen, och de konstaterar att det är stor skillnad mellan arbetsmiljö, som de säger är alldeles för stressig och dålig, och den som finns på de tekniska förvaltningarna. Vad säger då minister ? Ja, det mesta är bra, regeringen satsar och antalet årsarbetare har varit i stort sett oförändrat. Men ministern glömmer att säga att andelen äldre har ökat, att de äldre kommer hem snabbare från sjukhusen och att de anhöriga tvingas göra mer än vad de gjorde för . Det är en arbetsgivarfråga, säger . Men för mig är detta att rekrytera och behålla personal en av de viktigaste strategiska frågorna. Att ha en lön att leva på och rimliga arbetsvillkor är en viktig jämställdhetsfråga för alla de kvinnor som bär upp äldreomsorgen. Det är därför vi i öronmärker miljarder till mer personal i äldreomsorgen, har en tioårig kompetenssatsning med 400 miljoner och utbildningsvikariat så att kommunerna har råd att ta in vikarier. Regeringens satsning har ju till stor del gått tillbaka eftersom kommunerna inte har haft råd att använda den. Det är också därför vi vill begränsa tillfälliga anställningar och satsa på heltid som rättighet och deltid som möjlighet. Jag har därför kvar min fråga till : Är det inte fler åtgärder som behövs om vi ska kunna rekrytera inför den ökade andelen äldre framöver och om vi ska kunna behålla den personal vi har? Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 14 § (forts.) Svar på interpellation 2013/14:138 om arbetsförhållanden för personal i äldreomsorgen 59 Statsrådet (KD): Jag vill hålla med om att personalen är den viktigaste resursen i äldreomsorgen. För att få en väl fungerande äldreomsorg vet vi också att kontinuitet ger betydelsefull kvalitet och kvalitetshöjning för den äldre. Man uppskattar att det är samma personer från som kommer tillbaka, att de inte är många och att man lär känna dem på ett personligt plan. Detta väcker naturligtvis den stora framtidsfrågan: Hur ska vi klara personalförsörjningen i äldreomsorgen ? Jag brukar alltid säga att det handlar om att vara klok ute i kommunerna. Både och jag har varit kommunpolitiker. Det är kommunerna som har arbetsgivaransvaret, och jag har inte hört att vill flytta det till staten. Så har jag inte uppfattat henne, men har hon en annan mening är den naturligtvis av intresse. Arbetsgivaransvaret som finns ute i kommunerna är det viktigt att man sköter på ett bra sätt. Det handlar om att erbjuda bra villkor så att man har personal som trivs och som stannar. Det är en ledningsfråga – man ska kunna ha ett gott chefskap och en god ledning för äldreomsorgen, en ledning som hinner vara ledare ute i verksamheterna, hinner med medarbetarsamtalen med alla sina medarbetare och så vidare. Jag gläds åt att fyra femtedelar i undersökning vill arbeta kvar , men vi vill naturligtvis se att alla tycker att yrket är så intressant att de vill stanna långsiktigt. Vi har försökt stödja kommunerna på ett påtagligt sätt, inte minst genom att möta upp med stimulanspengar för att vidareutveckla kvaliteten. Det är naturligtvis av avgörande betydelse för den enskilda anställda att man känner sig nöjd när man går hem efter sin arbetsdag. När jag är ute och reser får jag väldigt många positiva signaler om att det arbete som har inletts med stimulanspengar och med kvalitetsregisterarbetet som skapar mer professionella arbetssätt har varit väldigt positivt. Jag kan också läsa i att hälften av personalen har gått en utbildning eller kurs . Det är ett gott betyg på att alla de kompetenssatsningar vi har gjort från regeringens sida verkligen har mött behovet hos många medarbetare i äldreomsorgen. Det är en viktig framtidsfråga. Sedan handlar det naturligtvis också om att se till att man får jobba i den utsträckning man vill, att man inte får vikariat på vikariat utan får en fast anställning. Jag skulle vilja säga att kommunerna tjänar på det. Framför allt de äldre tjänar på det. Det är alltså en vinn–vinn-fråga ur alla aspekter. Jag är också lite intresserad, , av de beslut om sex timmars arbetsdag med bibehållen lön som har fattat nu på sin kongress. Jag undrar lite vad det skulle handla om när det gäller ökade kostnader i äldreomsorgen. Ni har säkert tittat på det och gjort den typen av beräkningar. Jag tycker att det skulle vara jättebra att få en belysning av den frågan när vi nu har ett interpellationstillfälle. 60 (V): Jag kan börja med sex timmars arbetsdag. Det finns nästan ingen fråga som bemöts mer positivt när man är ute och pratar med människor i äldreomsorgen. Många känner att de inte orkar jobba heltid med den stress och press som är. Kongressen beslutade att vi ska lyfta fram den här frågan tydligare men sade också tydligt att vi ska titta mycket mer konkret på hur det ska gå till att genomföra detta och att vi inte är färdiga med det jobbet. Det jobbet har vi alltså inte riktigt gjort , men vi har sagt att vi ska göra det och kommer också att göra det. Det som gör mig fundersam är när barn- och äldreministern pratar om kommunernas ansvar. Det finns flera saker som underlättar för kommunerna att ta ansvar, till exempel att man räknar upp de statliga bidragen med pris- och lönehöjningar och att man satsar på välfärden i stället för att sänka skatterna. När det gäller anställningsförhållanden är man väldigt påverkad av vad lagen om valfrihet har inneburit. En arbetslivsforskare som heter har precis gett ut en bok, Mångfaldens marknad och arbetets villkor, om följder av kundval i . Hon har tydligt konstaterat det jag också har hört när jag har varit ute: Ja, vi vill ha många småföretag. Då ska vi inte ställa tuffa krav när det gäller anställningsvillkor. kan också konstatera att små företag anställer väldigt få på fast heltid. Man ska ragga kunder, man kan bli av med äldre som har hemtjänst för att de byter men oftast för att de hamnar på sjukhus eller kanske går bort. Då blir det en liten del fast anställda och en stor del timanställda. Men har även funnit att man på grund av de låga kraven faktiskt utnyttjar personal. Icke-seriösa företagare går in där man inte har kollektivavtal. Majoriteten av småföretagen i har faktiskt inte kollektivavtal. Den fråga jag skulle vilja ställa till barn- och äldreministern är om det inte är viktigt att man har kollektivavtal. Det är ju grunden för sjysta arbetsvillkor. Är det inte något som både ministern och lokalt ska jobba för? Vad man också hittar är att människor bara får betalt för timanställningar. De får jobba gratis på rasterna; de får gå tidigare och jobba gratis. Människor utnyttjas alltså väldigt hårt. Det gäller inte minst kvinnor med utländsk bakgrund. Jag tycker att vi måste ställa mycket tuffare krav när det gäller arbetsvillkoren. Här har faktiskt LOV sämre arbetsvillkor inbyggda i sin struktur. Det är en fråga om kvalitet för de äldre men också en jämställdhetsfråga. Hur ska jag kunna klara mig på min lön och försörja mig och eventuellt mina barn om jag inte vet om jag får mer än halvtid, om jag får springa på timmar? Det slutar också med en väldigt dålig pension. Det värsta är att det här också påverkar kommunernas äldreomsorg. Ta – när man gjorde sig av med den kommunala äldreomsorgen sänkte man sysselsättningsgraden, och även den kommunala personalen fick gå ut och jaga timmar för att kunna försörja sig. Jag skulle egentligen vilja ställa flera frågor till . Är det inte dags, när man utvärderar lagen om valfrihet kors och tvärs, att utvärdera vad den innebär för äldreomsorgens arbetsvillkor? Vi har ingen som har ansvar för en statistik över arbetsvillkoren för all personal inom äldreomsorgen. Ska vi inte se till att få det? Kommer kommunerna, när nu kommer, att få bättre möjligheter att ställa krav på sjysta villkor, eller kommer de möjligheterna i stället att försämras? 61 Statsrådet (KD): Tack för frågorna, ! De brukar alltid vara många, och jag brukar hinna svara på en del. Låt mig först säga att jag förstår att har fattat beslut om sex timmars arbetsdag – vilket jag tror att många skulle tacka ja till om de hade bibehållen lön – utan att ha räknat ett dugg på kostnaderna.