prot · H109123 · 2014-06-11 00:00:00 — Inledningsvis vill jag understryka att vi står bakom de förslag till ändringar i minerallagen som föreslås och som är ett resultat av det tillkännagivande som gjorde om behovet av att stärka den enskildes ställning i samband med mineralprospektering. Viktigt i det här sammanhanget är att vara medveten om att utgångspunkten för allt undersökningsarbete är att det inte kan starta utan en gällande arbetsplan upprättad av den som har undersökningstillståndet. Denna plan ska innehålla en redogörelse för det arbete som planeras, en tidsplan och en bedömning av hur arbetet kan påverka allmänna intressen och särskild rätt. De förslag som regeringen nu lyft fram syftar till att stärka möjligheterna till insyn och inflytande för markägarna och dem som innehar denna särskilda rätt. Det handlar om att informationen som lämnas i arbetsredogörelsen och tidsplanen ska anpassas till pågående markanvändning inom aktuellt område för undersökningsarbete. Det handlar också om att tydliggöra och utveckla vad arbetsplanen ska innehålla, bland annat bedömningar av hur stor skada eller hur stort intrång undersökningen kommer att innebära och hur detta ska regleras, liksom vilka säkerheter prospektören har för att klara eventuella ersättningsfrågor. Det handlar vidare om att prospektören blir skyldig att tillhandahålla översättning av arbetsplanen till meänkieli, finska eller samiska om undersökningen helt eller delvis sammanfaller med de berörda minoritetsspråkens förvaltningsområden. Kraven för att bergmästaren ska kunna fastställa en arbetsplan skärps, så att det blir tydligt att den ska ha ett innehåll som följer lagen och att prospektören ska ha uppfyllt sina informationsskyldigheter och tillhandahållit översättning om så krävts. Vidare föreslås att om fastighetsägare eller innehavare av särskild rätt vill bli informerad om när undersökning startas respektive avslutas ska prospektören tillhandahålla denna information. Kommunerna och länsstyrelserna ska, förutom att lämna yttranden över inkomna ansökningar om undersökningstillstånd, också få del av gällande arbetsplaner. På så vis kan kontrollen av undersökningsarbetet stärkas. Slutligen menar regeringen att alunskiffer inte ska vara ett koncessionsmaterial, eftersom den enda anledningen till att leta efter detta är att man egentligen söker efter uran, olja eller gas, som alla var för sig är föremål för koncessionsförfaranden . Om allt detta är vi eniga med regeringen. Däremot är vi inte nöjda med behandlingen av vår kommittémotion, som innehåller dels förslag på en förutsättningslös översyn av de avgifter som berör gruvnäringen, dels ett tillkännagivande om behovet av hållbarhet för den svenska gruv- och mineralnäringen. Just nu är intresset för expansion inom gruvsektorn i stort, och jag tror att vi alla här i denna kammare är väl medvetna om de utmaningar som detta innebär för det omgivande samhället. Därför har vi socialdemokrater gjort bedömningen att det nu finns ett starkt behov av en förutsättningslös översyn av de avgifter som berör gruvnäringen. Vi menar dock att det blir ett alltför snävt angreppssätt att enbart fokusera på mineralersättningens storlek och fördelning. Till exempel bör man också titta på prospekteringsavgiften och andra avgifter som näringen berörs av . Utgångspunkten för en sådan översyn menar vi bör vara att skapa en tydlig ansvarsfördelning mellan näringens olika aktörer och det omgivande samhället för att hantera de långsiktiga utmaningarna. Den svenska gruv- och mineralnäringen är inte bara livsviktig för enskilda samhällen i , och Bergslagen, utan den är i själva verket en mycket stor angelägenhet för hela vårt land. Det är en framtidsbransch som måste klara utmaningen att utvecklas i samexistens med människorna, naturen, renskötseln och turistnäringen. Vi vill därför att den svenska gruvnäringen ska bli en föregångare när det gäller hållbar utveckling, såväl miljömässigt som socialt. Gruvorterna i ska inte vara flyg-in-flyg-ut-samhällen. Vi vill att de ska vara livskraftiga och ser därför behovet av att också lösa frågorna om bostäder, investeringar i tåg och vägar, transporter och utbildning, så att människor kan ta de jobb som växer fram i branschen och i det omgivande samhället. Därför tog vi socialdemokrater initiativ till en beställning från till regeringen med uppdraget att ta fram en mineralstrategi. Och för ett drygt år sedan, , presenterade regeringen en sådan mineralstrategi med fem strategiska områden och 19 identifierade åtgärder. Det är gott och väl. Men dess värre saknas ännu riktigt skarpa förslag, och eftersom strategin inte är förankrad i saknas den långsiktighet som näringen så väl behöver och efterfrågar. Jag vill i kammaren bara beklaga att regeringen gjorde på det här viset, att man inte förankrade mineralstrategin i . Vi socialdemokrater vill därför se ett offensivare arbete med att utveckla svensk gruv- och mineralnäring till en föregångare när det handlar om social och miljömässig hållbarhet. Som vi ser det är detta en bransch som är i stort behov av långsiktighet, stabilitet och samverkan mellan näringslivet, akademin och samhället. Den politik vi står för erbjuder näringen detta. 43 (MP): Det är många av oss som har fått höra att det är svårt att tänka sig en värld utan hus, broar, järnvägar och bilar. Vi behöver också datorer, telefoner och miljöelektronik. För allt detta behövs mineraler och metaller. Logiken är så långt oantastlig. Det är ofta i debatten som de efterföljande leden och slutsatserna skiljer sig åt mellan mig och många andra. Att vi använder mineraler och metaller innebär inte per automatik att dessa måste komma från en nyöppnad gruva eller att alla kända eller ännu okända fyndigheter i marken måste exploateras. är det väl heller inte så att någon är så radikal att den säger att det är på det viset. Men det finns ändå tydliga skillnader i hur vi ser på bland annat resurshushållning, värdet av orörd natur, annan näringsverksamhets förutsättningar att vara verksam i gruvområden, långsiktig hållbarhet och lokalt inflytande. Minerallagen, som det föreligger förslag till ändringar av, är en exploateringslagstiftning vars enda syfte är att göra det enklare att prospektera och utvinna mineraler och metaller ur berggrunden. Alliansregeringen och allianspartierna verkar på det stora hela nöjda med minerallagstiftningen medan stora delar av landets befolkning kokar av missnöje. Fastighetsägare upplever att de inte har någonting att säga till om när prospekteringsföretag och gruvföretag vill ge sig in på deras marker för att prospektera eller anlägga en gruva. Detsamma gäller de särskilda rättsinnehavarna samebyarna. Det samiska folket i sin helhet har inte heller något inflytande över hur deras traditionellt brukade områden exploateras. Fastighetsägare och andra tvingas flytta från sitt hem på grund av en expanderande gruvnäring och upplever i en del fall att de inte får en rättmätig ersättning för sina bostäder eller påtvingas ökade kostnader för nytt boende. Länsstyrelser, Havs- och vattenmyndigheten och har för lite resurser för att fullt ut bevaka allmänintresset. Riskerna för betydande miljöpåverkan och skador är stora. Det som inte ska ske och vi heller inte vill ska hända händer ändå. Det visar inte minst olyckan i Talvivaara i , som ändå är ett land som stått som förebild när det gäller gruvnäringen och en bra miljölagstiftning. Vi har också flera exempel i där föroreningar från gruvverksamhet och gruvor slagit ut sjöar och förgiftar vattendrag. Kommunerna med sitt planeringsansvar har förutom när det gäller uranbrytning inte heller något reellt inflytande när det gäller gruvexploateringar. Minerallagen behöver förändras och vårt försörjningssystem för mineraler och metaller styras över till ett alltmer cirkulärt materialflöde. Det säger sig självt att ett långsiktigt hållbart samhälle och en hållbar ekonomi inte kan bygga på exploatering av ändliga resurser. Vi måste bli bättre på att utnyttja de resurser som redan är i omlopp och ta vara på dem som rör sig längs ett linjärt flöde. I ett långsiktigt hållbart samhälle har enskilda, kommuner, vårt urfolk samerna och allmänintresset en större tyngd i relation till mineralnäringen. Jag tror att företrädarna för allianspartierna och regeringen i det stora delar min verklighetsbeskrivning. Regeringen uttrycker själv att det finns en obalans mellan enskildas, det allmännas och mineralnäringens intressen som man nu vill korrigera med sitt förslag. Det är , herr talman, som det blir svårt att följa alliansregerings logik. Regeringen förslag till är inte dåliga, men de räcker inte på lång väg för att lösa den obalans som finns mellan olika intressen, något som regeringen säger sig vilja uppnå. Bättre information och ökad tydlighet kring ansvar förändrar inte maktförhållandena mellan enskilda, kommuner, det samiska folket och samebyarna eller allmänintresset. Vi i de gröna menar att det behövs större förändringar i både minerallagen och för att stärka miljöskyddet. Yttranderätten om ansökningar om undersöknings- och bearbetningstillstånd behöver vidgas. Vi föreslår att kommuner ges vetorätt mot både prospektering och bearbetning och tycker att provborrningar alltid ska föregås av en miljökonsekvensbeskrivning. Jag vill också att miljöprövningen ska ligga till grund för bedömning av brytningstillstånd – inte det omvända, som . vill att de avsättningar gruvföretagen måste göra för att bekosta återställning av ett gruvområde ska kompletteras med en obligatorisk återställnings- och miljöskadeförsäkring. För att styra ekonomin mot bättre hushållning av ändliga resurser och återvinning och för att värdet av naturtillgångar i större utsträckning ska komma alla till del vill vi se en ny naturresursskatt. I väntan på att en sådan kommer på plats ser vi ett utrymme för att avsevärt höja nivån på dagens mineralersättning. Det gläder mig att det finns en majoritet i riksdag som ser ett behov att just se över mineralersättningen. måste gå vidare i arbetet med att ratificera 169 och införliva FN:s konventioner om urfolkens rättigheter i svensk lagstiftning. Det samiska folket måste få ett reellt inflytande över Sápmi. Mer resurser behöver riktas mot forskning och utveckling av urban mining och waste mining. Inget av detta berör regeringen i sin proposition och inte heller allianspartierna i utskottets betänkande. Jag står förstås bakom reservationerna 2, 5 och 7 i betänkandet men för tids vinnande yrkar jag endast bifall till reservation 7. 44 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 3. Om gruv- och mineralindustrins stora betydelse för vårt land har vi alla partiföreträdare en samsyn. En stärkt och långsiktigt hållbar gruv- och mineralpolitik är i allas vårt intresse, då efterfrågan på metaller i världen ökar ständigt. som vi bidrar till att länder utvecklas och byggs med hjälp av våra metaller får vi intäkter till vår egen välfärd. Vi har all anledning att känna framtidstro med de förutsättningar som vårt land har. Det gäller först och främst våra stora fyndigheter som få länder har lyckan att äga. Det gäller vår kunskap, då är en gammal gruvnation och har förvärvat erfarenhet under århundraden av bruk. Vi har framstående utbildning, forskning, näringsliv som är kunnigt och intresserat men även en hög och näst intill unik miljömedvetenhet och sträng reglering som skyddar allmänintresset. Vi ser positivt på propositionen i sin helhet som lovar större transparens och information till markägarna. Den enskildas ställning vid prospektering efter mineraltillgångar måste stärkas. Det huvudsakliga syftet med översynen har enligt utredningsdirektiven varit att utveckla regelverket så att markägare, sakägare och kommuner med ökad tydlighet och effektivitet ska få information om vad som avses med en undersökning enligt minerallagen. Arbetsplanen ska vara skriven på svenska eller, om någon berörd fastighetsägare begär det, på något av de nationella minoritetsspråken. Vi har en liten notering som även advokatfirman har gjort: Begäran om en översättning av prospekteringshandlingarna kan i realiteten missbrukas för att försena prospekteringen. Tecken på missbruk bör tas i beaktande framöver för att inte fördyra projekt i onödan. Jag vill också lyfta fram en eventuell problematik med tillgång till tekniska översättare i minoritetsspråken. Jag har tidigare lyft fram frågan om mineralersättning. Staten och den expanderande gruvnäringen är på många sätt ömsesidigt beroende av varandra. Stora värden genereras visserligen som en följd av gynnsamma världsmarknadspriser men också som en följd av att staten bygger lämplig infrastruktur, bedriver en aktiv utbildnings- och arbetsmarknadspolitik, tillhandahåller geologiska grunddata och skyndsamt behandlar ansökningar om prospekterings- och koncessionstillstånd. För att staten på detta sätt ska kunna bidra med en aktiv och gruvvänlig politik även i fortsättningen måste det dock tillföras resurser för ändamålet. Om staten inte får en rimlig, direkt ersättning från det värdefulla material som bryts ur en gruva kan gruvnäringen heller inte vänta sig att staten ska vara villig att finansiera exempelvis den infrastruktur som gruvetableringen kräver. Den nuvarande så kallade mineralersättning som gruvföretag får betala till markägare och till staten härrör från då den utländska konkurrensen inte var lika påtaglig som och speglar, enligt min uppfattning, inte på ett tillfredsställande sätt det ömsesidiga förhållandet mellan statens och gruvnäringens olika roller. Där finns en obalans till förmån för gruvnäringen som måste rättas till. Jag har tidigare föreslagit att mineralersättningen ska ses över. Inriktningen bör vara att intäkterna från gruvnäringen ska kunna skapa förutsättningar för hela den svenska landsbygden. Jag står alltjämt bakom detta förslag. 45 (V): Den här debatten handlar om bättre information och tydligare ansvar vid mineralprospektering. De förslag som regeringen har lagt fram är en förstärkning och förbättring av minerallagstiftningen. står bakom förslagen och tycker att de är ett steg i rätt riktning, men vi anser inte att de är tillräckliga. gjorde i sitt anförande en pedagogisk och bra genomgång av propositionens innehåll, så jag tänker inte uppehålla mig vid det. Vi har här i kammaren debatterat gruvnäringen åtskilliga gånger. har motionerat och lagt fram förslag om hur gruvnäringen ska utvecklas i . Vi har gjort det . Bland annat har vi föreslagit en höjning av mineralavgiften. Jag tycker att vi har fått vår analys av mineralavgiften bekräftad. anser i sina studier av gruvskatten i att vi har den absolut lägsta i världen. Expertgruppen för offentliga studier, regeringens egen expertgrupp, presenterade sin analys av gruvnäringen och säger tydligt: Mineraltillgångarna tillhör svenska folket. Vi behöver införa en gruvskatt och fondera pengarna till efter det att en gruva lagts ned. Det var deras analys av det hela. Vi vet att gruvnäringen har spelat en stor roll i rent historiskt. Gruvan, skogen och vattnet är det som har byggt vår välfärd. Det är det som vi kan se effekterna av och som gjort oss till den industrination vi är . Gruvnäringen har en speciell betydelse – inte bara metaller utan även mineraler. Den är livsviktig för välfärden och för samhället, inte bara i utan i hela världen. Det vi har sett , när ekonomin har växt i och , är att efterfrågan på metaller och mineraler har ökat. Vi har också fått en enorm gruvboom här i . Så har det inte alltid varit. var det nedläggning av gruvor i . Gruvnäringen var ifrågasatt. Det var många politiker som ifrågasatte om vi skulle behöva bedriva gruvnäring över huvud taget. Hela Bergslagen kallades för rostbältet, och det var inget positivt. Det var väldigt negativt. Hur kunde man bo i rostbältet? är optimismen en helt annan. Det finns en framtidstro, och efterfrågan på mineraler och metaller har inneburit att antalet undersökningstillstånd har ökat dramatiskt i . är vi uppe i 900 giltiga aktiva undersökningstillstånd som finns i Bergslagen, och . Det är i grunden något som är väldigt positivt. Regeringen gör samma bedömning när man i sin mineralstrategi beskriver möjligheter framöver. har vi 16 metallgruvor i drift. räknar man med att vi kommer att ha 50 metallgruvor. Hur kan det då komma sig att det har blivit så här? Det beror delvis på världsefterfrågan, men det beror också på gruvföretagens syn på som en möjlighet att exploatera våra naturtillgångar. samlades nästan 700 gruvföretag och prospekteringsföretag på en mässa i . Bland annat gick man igenom vilket land som var det mest gruvvänliga, och hamnade i topp. Det som de hade tittat på var beskattningen, tillgången till infrastruktur och miljölagstiftningen. Sammantaget kom man fram till att är det mest gruvvänliga landet i världen. Det är det som är resultatet av den boom som vi kan se i , och det är i grunden något väldigt positivt. Men om vi vänder på myntet ser vi att konflikterna här ökar betydligt mellan olika intressen, mellan sakägare, kommuner och de exploaterande företagen. Det finns en rad exempel på det. Det försöker vi också beskriva i den reservation och den kommittémotion som vi har till propositionen som ett förslag till förbättring av propositionen. Jag vill påminna om ett radioprogram som heter Kaliber. Jag tror att många av er har följt det. För inte så länge sedan gjorde man en genomgång av gruvverksamheten i och tittade bland annat på antalet undersökningstillstånd i och . Ungefär hälften av de giltiga undersökningstillstånden finns i dessa två län. 95 av undersökningstillstånden var tillstånd i naturreservat. Lade man till Natura 2000-områden blev det över 100 tillstånd i naturreservat – alltså reservat där du och jag, när vi vandrar, inte får bryta en kvist eller plocka blommor. Där tillåts undersökningstillstånd! Det är tydligt att miljölagstiftningen och förslaget som ligger inte är tillräckligt. Vi föreslår därför från sida att inga undersökningstillstånd ska medges i naturreservat eller Natura 2000-områden. Det är ett av förslagen. Det här är inte de enda exemplen. Vi har också exemplet Laponia, som har ett undersökningstillstånd att söka efter uran. Det här visar på att det finns luckor i lagstiftningen, att den inte gäller alla. Här har gruvföretagen företrädesrätt. Vi anser också att när undersökningstillstånd ges ska också sakägare eller de med särskild rätt ges möjlighet att yttra sig över det, alltså i ett tidigare skede. När det gäller provborrning anser vi också att man redan där ska lägga in beslut om att miljökonsekvensbeskrivning ska ske enligt , alltså betydligt mycket tidigare. Då kanske vi slipper det som hände i Kallak, där man provborrade utan tillstånd och har en verksamhet som gränsar till Laponia. Vi kanske också slipper diskussionerna i om Rönnbäcksgruvans verksamhet. Här har föreslagit att verksamheten bör avbrytas eftersom den är diskriminerande mot samer. Svaret från den var att det inte bedrivs någon gruvverksamhet. Det finns en rad områden där miljölagstiftningen behöver förändras och skärpas. Alldeles fick ett engelskt bolag fem tillstånd att leta efter uran i . Kommunen har försökt stoppa processen men har ingen möjlighet. Man får inte ens yttra sig över det. Kommunen har överklagat bergmästarens beslut till förvaltningsdomstolen. Det syns på en rad områden att det behövs en tydligare och bättre lagstiftning som också tar hänsyn till sakägare och det allmännas intressen. Det görs inte tillräckligt i detta förslag till lagstiftning. Jag yrkar bifall till reservation 7, men jag står givetvis bakom den motivreservation jag har skrivit. Jag vill passa på att tacka för mina i . Jag vill tacka dem som har hjälpt till i kammaren och dem som har fört protokoll. Jag har ibland fått signaler därifrån att det jag sagt inte varit riktigt tydligt, men de har försökt rätta till det utan att förvanska vad jag har sagt. Jag vill också tacka mina kamrater i näringsutskottet för och de debatter vi har haft. Jag har lärt mig mycket, och det har varit som ett stort universitet. Något jag har funderat på när talmannen sitter i kammaren är: Vad är det för tankar som finns? Jag hoppas att detta blir nedskrivet i memoarer. Många av oss blir kanske både överraskade och förvånade då. Jag kan nämligen tänka mig att koncentrationen inte alltid är på topp. 46 (M): Enskildas ställning vid prospektering efter mineraler behöver stärkas. Därför föreslår regeringen förändringar i minerallagen. Kraven på vad en arbetsplan ska innehålla skärps och förtydligas. En rätt till översättning av arbetsplanen till minoritetsspråken finska, meänkieli och samiska införs, liksom ett krav på att en gällande arbetsplan ska sändas till , länsstyrelse och kommun. På så sätt säkerställs att de som berörs av undersökningsarbeten får den information de behöver för att de ska kunna tillvarata sina rättigheter i förhållande till prospektören. Ändringarna innebär också att de myndigheter som har att bevaka allmänna intressen hålls informerade om hur arbetena ska bedrivas och vilka konsekvenser de kan antas medföra. gick på ett noggrant sätt igenom förslagen till ändringar i lagen, så jag tänker inte repetera det. Jag ska i stället hålla mig till de motioner som har väckts. Allt fler partier vill utveckla mineralavgiften till någon form av gruvskatt. Resonemanget i kammaren är ofta att det är kortsiktiga vinstintressen som ligger bakom investeringarna och att de företag som kommer tar våra tillgångar. Inget av detta överensstämmer med verkligheten. Att starta en gruva är en långsiktig process. Det kan gå från undersökning till koncession till påbörjat arbete. Kanske tar det innan företaget börjar visa vinst. Det handlar alltså varken om kortsiktighet eller snabba vinster. Det är snarare långsiktighet och, i bästa fall, långsiktiga vinster som gäller i denna bransch. Av de gruvor som finns i har svensk ägardominans. Dessutom bedriver alla bolag med utländsk ägardominans sin verksamhet genom svenska dotterbolag och betalar skatt i . Det är tre partier i som tydligt förordar en gruvskatt. Det är , och . Kanske förordar även Socialdemokraterna det, men jag återkommer till dem . Vänstern går längst och förordar en gruvskatt på av värdet på som bryts och uppfordras. En sådan hög skatt innebär att gruvor med svag lönsamhet kommer att avvecklas och att nya gruvor blir svåra att finansiera. Skälet är enkelt, då företagens kostnadsbild är det enda som företagsledningen kan kontrollera. Intäkterna bestäms av en nyckfull världsmarknad. Om skillnaden mellan kostnader och intäkter är för liten uteblir investeringar. Om kostnaderna är högre än intäkterna läggs verksamheten ned. Jag har läst igenom deras utredning där de tittar på och jämför de olika gruvländerna. Ungefär det resonemang jag förde för även de. De hävdar att man måste ha detta i åtanke när man planerar ett skattesystem eller ett royaltysystem på de intäkter en gruvverksamhet kan ge. Den gruvskatt på av värdet som Vänstern föreslår klarar ingen svensk gruva som är i drift och lyder under mineralavgiften. Alla skulle gå med förlust. De nyöppnade gruvorna i och Kallak, som båda kämpar för sin överlevnad, skulle behöva stänga på direkten. , och Laver kommer att få svårt att få en investeringskalkyl som går ihop för att sätta i gång gruvdrift. Är det en önskvärd utveckling? Är det inte bra att är gruvvänligt? Jag förstår att behöver skatteintäkter för att finansiera sina vallöften. Men en hög gruvskatt lär leda till mindre intäkter, inte mer. Så till Socialdemokraterna och mineralavgiften. Ute i landet och även här i hör vi socialdemokrater som talar om en gruvskatt i form av en höjd mineralavgift. Därför välkomnar jag Socialdemokraternas ställningstagande i kommittémotionen om att det finns skäl att förutsättningslöst se över avgifter som berör gruvnäringen.