prot · H109129 · 2014-06-23 00:00:00 — Det är samma sak där; tillstyrker förslaget och tycker att det är bra om man kan kapa några månader i processen. Min fråga till är: Varför litar han inte på sina kommunpolitiker? 29 (MP) replik: Som sade: Det skulle kunna vara bra. Det är det som är så sorgligt – att regeringen inte lyssnar och tar intryck av reaktionerna ute i kommunerna. Arbetet skulle ha kunnat landa väldigt bra, men tyvärr gjorde det inte det. Vi ser att det finns möjligheter att göra detta bättre, och därför tycker vi att det är synd att sätta i gång ett arbete – framför allt så här nära ett val, när vi förhoppningsvis ska kunna hantera detta efter valet på ett annat sätt. Jag tror att det finns underlag i de utredningar som är gjorda som gör att vi kan hitta bättre former för förenklingar. Det är det jag menar, och det som jag försökte säga i mitt anförande: Vi är övertygade om att det går att förkorta och förenkla. Men det behöver göras på ett sätt så att vi inte tappar den demokratiska förankringsprocessen ute i samhället. Vi har föreslagit att man ska ha en djupare dialog inledningsvis. Jag vet att ni känner till det. Vi tycker att det är synd att ni inte har tagit med den biten i era förslag så att vi får medborgarna med oss. Även efter de justeringar ni har gjort från remissförslaget till propositionen uppfattar vi det som att ni fortfarande föreslår något som man skulle kunna kalla en teknokratisk förändring och inte en demokratisk förändring. Det beklagar vi. 30 (M) replik: Politik fungerar alltid på det sättet att man har olika uppfattningar och att man resonerar om vad lösningar på samhällsproblem skulle kunna bestå av. Och till slut måste man fatta ett beslut. Det kanske blir ett beslut som man inte i alla detaljer känner var exakt som man ville ha det. Men demokrati och politik handlar om att man fattar beslut som i grund och botten ändå är bra och som går i rätt riktning. På bordet har vi flera beslut som just handlar om att införa och komma till stånd med förenklingar, förbättringar och effektiviseringar i den planprocess som i princip varenda bedömare i samhällsdebatten säger är alldeles för lång i . Då säger att en del av det hade kunnat bli bra men att man inte har lyssnat tillräckligt. Jag försöker peka på flera av fallen, till exempel antagande av detaljplan eller när planbestämmelser ska upphöra, där man har lyssnat på remissinstanserna. Man har förändrat förslagen och lagt andra förslag. Men det avvisar bara med att det inte var att lyssna – det var något annat – eftersom vi inte gjorde exakt som vill. Min fråga handlade specifikt om förslaget att kunna anta fler planer direkt i kommunstyrelsen eller . Det förslaget tyckte kommuner där är med och styr var ett bra förslag. Men det avfärdas av som uppenbarligen, tillsammans med Socialdemokraterna, inte litar på sina egna kommunföreträdare och kommunpolitiker. Det är fortfarande märkligt. Jag skulle också vilja ställa en sista fråga. Det gäller det som ägnade störst del av sin talartid åt, det vill säga det som de flesta bedömare också säger om att olika krav i varje kommun gör att det blir dyrare. Det är de flesta överens om. Det vore bra med ett klart besked från . Om detta nu genomförs, kommer om de hamnar i regeringsställning att se till att kommunala särkrav kommer tillbaka på agendan? Det vore intressant att få ett svar på det. Avslutningsvis, eftersom detta med all sannolikhet är mitt sista replikskifte i min sista riksdagsdebatt, vill jag också passa på och önska glad sommar. 31 (MP) replik: Jag tror inte att det är särskilt lyckat att backa tillbaka och göra som det var förut. Jag tror att man ska gå framåt . När det gäller de kommunala särkraven kan jag tänka mig att vi kommer att göra saker i rätt ordning, i stället för i fel ordning som den här regeringen gör. Vi kommer först och främst att se till att flytta fram byggkraven så att de hamnar där vi skulle vilja ha dem. Vi hade den diskussionen . Vi tycker att det är märkligt att man först öppnar upp för att bygga dåliga hus som ingen egentligen vill ha och som ingen egentligen vill bygga i stället för att först ändra de byggkrav som har. Jag är rätt övertygad om att vi kommer att gå den vägen. Det tror jag att de andra partierna – om de får samma fråga – kommer att ha ungefär samma uppfattning om. Vi måste lyfta golvet. Om vi hade gjort det, och om regeringen hade kommit med förslag på att till exempel höja kravet med bara ca 10–hade byggindustrin reagerat jättepositivt på det och konstaterat att de kommunala särkraven nu helt plötsligt har försvunnit. Då hade man nämligen hamnat på en nivå som kanske inte hade varit spetsnivån som kommunen hade velat satsa på men ändå så pass nära att den generella byggnationen hade hamnat på en acceptabel nivå. Vi bygger inte för 10–; vi bygger hus som ska stå åtminstone 50 kanske . Då måste kraven ligga ganska långt fram. Jag tror att det är på den vägen vi kommer att lösa problemet. 32 (FP): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 4 samt i övrigt bifall till förslaget i betänkandet. Precis som var inne på har det kommit mängder av rapporter och kommissioner som har beskrivit vilken typ av reformer som behövs på bostadsmarknaden. En fråga som ständigt återkommer är att processerna för att bygga bostäder måste bli enklare. Begrepp som bostadsbyggandets hinderbana syftar till att påvisa hur komplicerat det är att bygga nya bostäder. I bostadspolitiska debatter på seminarier, konferenser och andra sammankomster kan det låta som att politiska partier har en samsyn när det gäller utmaningar samt att vi behöver beslut i för att minska hindren. Ja, vi har samsyn om problemformuleringar, men när det kommer till skarpa förslag finns det olika uppfattningar. Det är när det finns skarpa lägen som man verkligen prövar viljan att hitta lösningar. är ett sådant skarpt läge. Och här kan alla bidra till förändring. har vi en debatt om konkreta förslag som syftar till att underlätta bostadsbyggandet. Flera av förslagen syftar till att flytta makt till kommunerna samt öka transparensen och förutsägbarheten. Jag hoppas att Socialdemokraterna, och förklarar vad som menas med de motioner som har lagts. Det har vi nämligen inte hört . vill göra bostadspolitiken bättre. På vilket sätt? Jag noterar att i sin motion inledningsvis välkomnar att regeringen har ambitionen att förenkla planprocessen, men de återkommer inte till vad deras alternativ är. eller aldrig har så svårtolkade motioner skådats. Beredningen har varit besvärlig eftersom det har varit svårt att riktigt få fram vad oppositionen vill. Motionerna har varit mycket svåra att förstå. Varför är de så luddiga? Och varför är det luddiga avslagsyrkanden? Varför finns det inte alternativa beskrivningar av vad ni vill ha? Jag har arbetat med bostadsfrågor i , både i opposition och i regeringsställning. Jag har arbetat på och regional nivå, både i opposition och i majoritet. Det gäller även i stadsbyggnadsnämnder. Det finns tydliga skillnader i en S-regerings reformagenda kontra en alliansregerings. Det finns tydliga skillnader. som styrde i minoritet 2002–2006 föreslog inga stora reformer på bostadsområdet, trots utredningar, trots en ansträngd bostadssituation på många håll i och trots bostadsbrist – tvärtom. Socialdemokraterna försvarade en fastighetsskatt som tvingade folk att sälja sina hus. Socialdemokraterna motsatte sig reformer på hyresmarknaden. De ville inte tillåta ägarlägenheter, ombildning eller bidra till skattereformer. De lade inga förslag för att minska regelkrånglet. Jag påtalade i bostadsutskottets budgetbetänkande 2005 följande: När det gäller planering, byggande och förvaltning bör dessa verksamheter underlättas genom att staten tar bort eller minskar de hinder som finns för denna del av samhällsbyggandet. Dagens bostadspolitik behöver fortsätta förnyas så att förutsättningar skapas för en stabil och långsiktig politik. vill se en kontinuerlig bostadsproduktion utifrån konsumenternas efterfrågan. Endast genom att sätta bostadskonsumenten i centrum kan vi få ett byggande och ett boende som svarar mot dagens och morgondagens krav. Vi ser exempel på företag som väljer exempelvis i stället för eftersom de som man har anställt eller vill anställa inte kan hitta önskat boende. Bostadspolitiken behöver skifta fokus från ett centralplanerings- och myndighetsperspektiv till ett konsumentperspektiv. Jag påtalade även följande – det sista regeringsåret för Socialdemokraterna här i : För att skapa långsiktiga förutsättningar för bostadsbyggande och ombyggnad krävs att hinder minskas både på den nationella och lokala nivån. – – – Hinder som behöver avlägsnas eller minskas genom lagstiftningsinsatser avser plan- och byggprocessen, hyressättningen för nyproduktion, tillgången till attraktiv mark m.m. Hyressättningen för nyproduktion är nu utvecklad genom alliansregeringens arbete. kan fastighetsägare välja mellan tre olika modeller för att sätta hyran. Fastighetsskatten är avskaffad, och i stället finns en avgift. För nyproduktion finns ingen avgift . Och finns ytterligare förslag på bord. Att minska regelkrånglet och skapa förutsättningar för en enklare planprocess är en viktigare åtgärd ekonomiskt sett än kortsiktiga byggstöd och bidrag. Socialdemokraterna vill inte bidra till enklare planprocess, däremot vill de införa byggstöd. Det är inte en långsiktig ekonomiskt hållbar lösning. Pengarna ska dessutom tas ut från kommuner, även från de kommuner som satsar på bostadsbyggandet. Socialdemokraternas bostadsmiljard innebär att kommuner och landsting ska betala. kommer att få betala till bostadsbyggande. får betala till andra kommuner, får betala och får betala . Ja, exemplen är många. Pengarna tas från vård, omsorg och skola för att pytsas in i byggföretagens kalkyler. Skillnaden i synsätt på bostadspolitik kvarstår. Det handlar om missriktade socialdemokratiska byggstöd och bidrag i stället för enklare och tydligare regler och mer makt över byggprocessen till kommunerna. Alliansregeringen med bostadsministern i spetsen har lagt fram 112 förslag för att reformera bostadsmarknaden. Propositionen som vi diskuterar handlar om hur kommuner kan bidra till att korta ned tiden, så att spaden kan sättas i backen snabbare. Men det finns ingen anledning att slå sig till ro. Självfallet ska den svenska bostadsmarknaden fungera så att de som söker bostad ska kunna hitta en bostad. Och man ska kunna byta bostad när behoven förändras. Dagens förslag handlar om att flytta makt till kommuner för att göra planprocesser enklare, tydligare och kortare, så att husen kan byggas snabbare. Regeringens förslag innebär att det inte ska vara obligatoriskt med detaljplan i lika många situationer som enligt nu gällande bestämmelser. Detaljplanekravet begränsas till att gälla för åtgärder som kräver bygglov och som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan eller omfattas av den så kallade Sevesolagen. Men inget hindrar att en kommun upprättar detaljplaner i samma utsträckning som . En av de motioner, där det föreslås att regeringens förslag ska avslås, tycks utgå från en påtaglig misstro mot kommunerna när det gäller hur de kommer att utnyttja en ökad möjlighet att avgöra när en detaljplan behövs. Enligt Socialdemokraternas motion riskerar möjligheten för kommunerna att i vissa fall avstå från detaljplaneläggning att leda till godtycklighet, utpressningssituationer och korruption. Kommunerna ska alltså inte ges mer makt då detta kan innebära godtycklighet, utpressningssituationer och korruption. Det är en häpnadsväckande misstro. Vad säger kommunstyrelseordföranden och kommunalråd om detta? Jag delar inte denna syn på det kommunala beslutsfattandet. Det är välkommet att utöka kommunernas möjlighet att besluta om beslutsprocesserna. Lokala politiker är valda av medborgarna, och väljarna har makten att byta ut dem i valen om politikerna inte lyssnar på synpunkter och kritik. Regeringen menar att utgångspunkten måste vara att det i första hand är ett kommunalt intresse att reglera användningen av mark och vatten genom en detaljplan. Det innebär att det i första hand också bör vara kommunen som bedömer om det finns skäl att pröva en viss bebyggelse genom en detaljplan. Genom att kommunen ges större frihet att avgöra när det krävs en detaljplan kan antalet planer som upprättas enbart av formella skäl begränsas. innebär den ordning som regeringen föreslår att det alltid ska krävas detaljplan i situationer när det finns ett så starkt allmänintresse av att en plan upprättas att det inte bör överlåtas på kommunen att avgöra frågan. Vi anser således att bör anta regeringens lagförslag om en begränsning av detaljplanekravet av de skäl som regeringen anför i propositionen, och motionerna bör avslås. Regeringen föreslår också att kommunfullmäktige ska kunna delegera antagandet av planer som inte är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Förslaget innebär att en kommunstyrelse eller en byggnadsnämnd ska kunna anta fler detaljplaner än enligt nu gällande bestämmelser. Regeringens förslag stämmer delvis med det förslag som lade fram. Förslaget innebär att de invändningar mot utredningsförslaget som framkom vid remissbehandlingen i huvudsak är bemötta. bör därmed ange att en detaljplan ska antas av kommunfullmäktige men att fullmäktige får uppdra åt kommunstyrelsen eller att anta en plan som inte är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Den föreslagna ordningen är tydligare när det gäller vilka planer som alltid ska antas av kommunfullmäktige och i vilka fall som fullmäktige har möjlighet att delegera rätten att anta detaljplaner. Delegationsrätten enligt kommer också att bättre överensstämma med regleringen i kommunallagen. Regeringens förslag anger endast gränserna för vilken delegation som kan tillåtas. Inget hindrar att kommunfullmäktige beslutar om en mindre omfattande delegation. Motionärerna menar att varje utvidgning av delegationsrätten i förhållande till den nu gällande ordningen riskerar att leda till att den kommunala demokratin sätts ur spel. Regeringens förslag innebär att detaljplaner av större vikt fortfarande kommer att antas av kommunfullmäktige. I andra fall, när det är fråga om detaljplaner av mindre vikt, kommer möjligheterna till en snabbare beslutsprocess att öka. Den föreslagna lagändringen är således en del i regeringens strävan efter en snabbare och effektivare planprocess. Därför bör motionsförslagen avslås. Det finns mängder av förslag i propositionen som handlar om att avlägsna hinder. Exploateringsavtalen måste bli tydligare genom riktlinjer med utgångspunkter och mål. Syftet är ökad transparens och tydlighet. Detta är bra. vill avslå förslaget. Det finns förslag om riktlinjer för markanvisningar som ska innehålla utgångspunkter och mål för överlåtelser av mark som ska bebyggas. Vi vet alla att markpolitiken är en grundläggande faktor för att det ska kunna byggas bostäder. Här finns det ett lite ovanligt yrkande från Socialdemokraterna. Motionsyrkandet avser ett tillkännagivande om att ska framhålla att det är bra att hanteringen av markanvisningar öppnas upp och att det blir större insyn – alltså beröm till regeringen. Rikta gärna detta beröm direkt till bostadsministern här i debatten! Det är viktigt att underlätta nyproduktion genom att krav är enhetliga på nationell nivå. Den stora effekten ur klimat- och miljöhänseende sker när alla bidrar. har ett uppdrag att vässa de nationella reglerna, och det är mycket bra. Vassare regler ger större effekt. Socialdemokraterna, vill avslå förslagen. Socialdemokraterna menar i sin reservation att i och i hade förhindrats med de regler som finns i propositionen. Detta anser jag vara ett mycket märkligt påstående. Alliansens förslag handlar om skärpta nationella regler. Därutöver handlar förslaget om vilka krav en kommun ska kunna ställa i kommunala beslut, och inte minst i egenskap av myndighet. Kommuner kan verka för hållbart byggande även genom sina egna fastighetsbolag, såsom MKB gör i eller som och Stockholmshem gör i . Stockholmshem bygger 152 nya miljöklassade hyresrätter i . hade omkring 35 olika byggherrar fått markanvisning i området, inklusive , och . Kunder och konsumenter efterfrågar ett hållbart byggande. Så varför elda för kråkorna? Det innebär dyrare drift som kunden eller konsumenten får betala. Det är också beteendet som inverkar på hur energianvändningen ser ut. Socialdemokraterna, är överens om vad de vill stoppa. Men de har inget svar på vad man ska göra i stället. Socialdemokraterna och vill i en reservation ha en fortsatt översyn av . vill i sin reservation ha en översyn utifrån andra principer. Uppenbarligen saknas intresse för att minska regelkrångel och hinder för bostadsbyggandet, precis som före maktskiftet . Alternativen är tydliga. Jag vill fråga Socialdemokraterna, och : Varför detta misstroende mot kommuner och mot lokala politiker? Varför ska en enklare planprocess motverkas på grund av att ni anser att förslagen kan leda till godtycklighet, utpressningssituationer och korruption? Ni behöver förklara det. Det behövs ett minskat krångel och snabbare processer för att bostadsbyggandets hinderbana ska bli rakare, att tiden från idé till att spaden åker i backen blir enklare och kortare. Det finns tydliga skiljelinjer i bostadspolitiken. I Alliansen talar vi om vad vi vill. Vi i talar om vad vi vill. Socialdemokraterna, talar om vad de inte vill. I övrigt saknar de förslag. Bostadsbyggandet riskerar därmed att drabbas av en än krokigare väg med både rödljus, hinder, stoppskyltar, återvändsgränder, köer och byggstopp. Väljarna står inför ett viktigt val i höstens val. 33 (C): Mandatperioden är som bekant på väg mot sitt slut. Jag har varit bostadspolitiske talesperson under tre av de fyra åren. Om jag ska summera Alliansens bostadspolitik med tre ord kan jag säga probleminsikt, lösningsinriktat och resultat. Bostadsbyggandets hinderbana brukar man kalla det för. Det tar från idé till spaden i marken och till färdigt hus. Till följd av långa och osäkra planprocesser blir det ibland höga kostnader om det inte är fråga om bostads- eller äganderätter som är riktade till konsumenter som har råd att betala. På så sätt kan alla led, inklusive kommunerna, ta ut sin del av kakan med god marginal. Vi får höga bostadspriser, hög skuldsättning hos hushållen och ett tudelat där det är ett högt tryck på plankontoren i storstäder och tillväxtkommuner, som min hemkommun , medan de bygglovshandläggare som är anställda i de 123 kommuner som har en negativ befolkningstillväxt säkert gärna skulle se att det fanns anledning att ta fram översiktsplaner, bostadsförsörjningsprogram, planprogram och detaljplaner samt bevilja bygglov åt inflyttare som inte kommer. De som går till banken för att låna pengar därför att de trots allt vill bygga ett hus på en så kallad svag bostadsmarknad kan inte låna till förmånliga villkor eftersom marknadsvärdet faller under byggkostnaden som nyckeln sätts i låset på det nya huset. Bor de dessutom i ett län där väljer att strikt tillämpa det strandskydd som har nämnts, utan möjlighet till dispens från kommunernas sida, och konsekvent avvisar de LIS-områden som kommunen vill åstadkomma för landsbygdsutveckling genom att planera för bostäder i strandnära lägen, eller i ett län där snåriga riksintressen begränsar kommunernas möjligheter att hitta områden att planlägga, ja då blir det omöjligt att vända utvecklingen, skapa attraktiva bostäder och förverkliga bostadsdrömmar åt människor som vill bo och verka på den svenska landsbygden. Vid sidan av att drivkrafterna att investera i bostäder är låg och hindren höga ser vi dessutom, framför allt i storstadsområdena, ett dåligt utnyttjande av de bostäder som redan finns. Lägenheter står tomma i attraktiva centrala lägen, och vi har en dålig rörlighet. Människor som skulle behöva flytta avstår från det eftersom det är besvärligt och inte minst dyrt att betala de skatter och avgifter som följer av försäljningen. hindras den unge bostadskonsumenten av bolånetak och är hänvisad till en hyresmarknad där det krävs kontakter och pengar under bordet om man inte har tur eller har råd att betala för en nyproducerad bostad. EU och kritiserar inte för speciellt mycket, men de fortsätter att varna för de risker för vår utveckling och för möjligheterna till tillväxt och fler jobb som ligger i att det är svårt att få tag i en bostad och i de ökande hushållsskulderna. Med hela 65 utredningar och uppdrag har vi fått en bra och överskådlig bild och ökad kunskap om hur det fungerar i praktiken och vad hindren består av i detalj. Det har resulterat i 112 förslag, varav vi får ta ställning till några av de viktigaste och mest verkningsfulla , under en av mandatperiodens sista veckor. gäller det en enklare planprocess och samordningen av bullerkraven. Att lyssna till fastighetsägare, hyresgäster, allmännyttiga bostadsföretag, kommuner och byggföretag, att tillsätta de utredningar som behövs för att verifiera att det de säger stämmer och att lägga fram förslag som är verkningsfulla och ger önskade resultat visar på lösningsinriktning och handlingskraft. Det är viktigt att lyssna, men att agera är också viktigt. Beskeden från branschen har varit entydiga: Ge oss långsiktigt hållbara villkor. Ge oss regelförenklingar. Ge oss rimliga och förutsägbara ekonomiska villkor att driva företag, att anställa och investera för framtiden, att bygga, renovera, äga och förvalta bostäder långsiktigt. Det är lätt att fastna i bostadspolitiken, men det som mest av allt påverkar bostadsbyggandet är finansiell stabilitet, hushållens ekonomi, räntenivåer, skatter och ekonomiska villkor, det vill säga villkoren för dem som äger, bygger, hyr ut och naturligtvis för dem som köper eller hyr en bostad, de som bor. Det är viktigast av allt, och där tycker jag att man gärna fastnar i detaljer kring hyreslagen och när det egentligen handlar om omvärldens tilltro till svensk ekonomi, ett adelsmärke för alliansregeringen. Tillbaka till bostadspolitiken och byggreglerna. De får gärna vara skarpa så länge de är enhetliga och förutsägbara. Man frågar efter fungerande bostadsmarknader. Man frågar också efter stärkt skydd för hyresgäster och för dem som hyr ut sin bostad eller hyr sin bostad i andra hand, liksom för dem som är våldsutsatta. Regeringen har lyssnat även till dem, låtit utreda, kartlagt, analyserat, berett och föreslagit verkningsfulla åtgärder. Det tredje ordet jag tänker på, utöver probleminsikt och lösningar, är resultat. Har det varit verkningslöst att ställa om från en bostadspolitik som grundlagts på en betongblandning av subventioner och regleringar? Har inte byggföretagen reagerat på de signaler som sänts ut från regeringen och de förslag som antagits av ? Svaret är: Jo, och det går att sätta siffror på det också. Byggindustrierna skriver i Perspektiv på byggmarknaden, som kom , att temperaturen höjs i byggindustrin, och fortsätter: Det är främst produktionen av nya bostäder som stiger snabbt och uppgången sker på bred front såväl som . Nästan 32 000 lägenheter påbörjades , en ökning med 10 000 jämfört med året innan. Samma tendens är det vad gäller beviljade bygglov. I Trä- och möbelföretagens marknadsrapport sägs: Goda förutsättningar för en positiv utveckling . Vår bedömning är att byggandet fortsätter öka . 6 450 småhus påbörjades . Det är en ökning jämfört med . Men vi är inte färdiga . Målet är att komma upp i volym. Om man talar om minst 40 000 bostäder så finns det fler saker att vänta på och genomföra. Vi väntar på lösningar för hur den regionala nivån ska få större vikt i planprocessen, hur man ska kunna förbättra konkurrensen och på så sätt få ned kostnaderna i byggbranschen, hur man kan begränsa antalet överklaganden och få ned antalet instanser, hur man ska få fram bostäder åt äldre på svaga bostadsmarknader, hur vi ska hantera de snåriga riksintressena, hur vi ska få fram fler ägarlägenheter i befintligt bestånd. Listan över det som återstår att göra är fortfarande lång.