prot · H109106 · 2014-05-05 00:00:00 — Att frågan ändå inte finns med i propositionen beror på att det i remissrundan har uppkommit motargument där bland annat anför att det finns risk att tiderna för sammanräkningen kommer att öka. påverkar förtidsröstningen och personvalet sammanräkningen så pass att vi i och med denna proposition förlänger tiden för rösträkning med . Valresultatet kan alltså med denna ändring dröja till torsdagen efter att valet har avslutats. Det är därför som frågan om att öka möjligheterna till att avlämna en personröst utanför sin egen valkrets fortsatt ska beredas vidare i . Finns det möjlighet att ha en rättssäker förtidsröstning, ökad möjlighet till att lämna särskild personröst och hålla sammanräkningstiderna korta är allting väl. Men så länge detta inte kan garanteras är det viktigaste att genomföra det som regeringen nu föreslår, ett flertal förstärkningar av regelverket för att komma till rätta med de brister i rättssäkerhet och tillgänglighet som vi såg prov på i valet . Med det yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 110 (V) replik: Man kan förvisso tycka att det är konstigt att anser att människor ska ha utvidgad rätt att lämna personröster. Men om vi nu har ett system där vi ska kunna lämna personröster ska det inte vara så att en person som vill använda den rätten inte ska kunna göra det därför att den råkar befinna sig på en annan ort. Jag tycker att det är ett konstigt sätt att begränsa den rätten som ändå är given. Sedan skulle jag önska att man hade andra regler för personval. Men det är någonting annat. Då ska de regler som gäller då vara möjliga att använda för alla. Det tycker jag är en självklarhet. Vi ska inte bygga in andra krångelvägar som gör att människor inte kan använda sin rätt. Företrädaren för de borgerliga partierna före dig angav att skälet för att man inte var för detta var att frågan redan bereddes och att det också framgår i propositionen. Jag hittar inte riktigt det. hade andra skäl till att inte bifalla. Det var att det fanns remissinstanser som hade sagt att det var krångligt. Det är klart att det finns en möjlighet att det kan ta lite att räkna om man ska kunna titta på de namn som personer har skrivit dit. Men det är många andra namn som vi inte kommer att behöva räkna och partibeteckningar som inte kommer att behöva räknas. I den proposition som jag har står: Det finns dock skäl att ta fasta på kommitténs bedömning att man bör sträva efter att underlätta för väljare som förtidsröstar utanför sin hemkommun att lämna en särskild personröst. Frågan bör därför övervägas vidare i annat sammanhang. Så kan man skriva. Men det står inte att man överväger det i något annat sammanhang och att det är något som pågår just . Är det någon kunskap som ni har fått senare än propositionen? Den finns i varje fall inte med här. 111 (FP) replik: I själva sakfrågan är vi inte oense. Alla partierna i var positiva till detta. Som ett parti som står upp för att vi ska ha personval och tycker att det är bra är det självklart så att vi ska försöka underlätta för människor att både förtidsrösta och lämna en personröst. har remissinstanserna svarat att det kan medföra problem. Jag nämnde bland annat att vi måste komma till rätta med problem som vi redan har sett och som är mer prioriterade än detta. Vi var alla vara överens om att om förslaget kunde genomföras utan några större komplikationer ska det göras så. behöver regeringen mer tid för att titta på förslaget. Det är därför som det heller inte finns med som ett förslag i detta sammanhang. 112 (V) replik: Det är klart att det behövs tid. Det är därför nästan alla förslagen ska gälla till valet . Det är en . Det är många delar i detta som man på olika sätt från olika remissinstanser har tyckt vara besvärande. Det handlar om att just att skriva dit ett namn skulle vara det stora problemet när det är det problemet vi tar bort i väldigt stor utsträckning. Det är någonting som förekommer där man kan skriva dit namn och nya partier, och det är en massa krångel med det. Den möjligheten kommer inte att finnas. Att den röstande ska kunna skriva dit ett personnamn på någon som redan är registrerad och att man sedan ska tyda det är betydligt enklare än det förfarande vi har . Att just det skulle behöva så otroligt lång beredningstid är lite märkligt. Jag har fortfarande inte hittat var det står i propositionen att man just nu gör ett arbete med detta. Den tidigare borgerliga talaren anförde att man nu gör detta. Jag kan inte hitta det. Du får jättegärna hjälpa mig. Här står: Frågan bör därför övervägas vidare i annat sammanhang. Sedan hoppar man vidare till nästa del i propositionen. 113 (FP) replik: Jag ska försöka svara på frågan och vägleda. Enbart genom att titta i betänkandet, eftersom jag inte har propositionen framför mig , går det att läsa på s. 18. Där finns ett citat från propositionen. Där står: Frågan bereds i . Med den informationen får jag utgå från att det pågår ett arbete i . I och med att vi var många, rentav enade, som tyckte att frågan var bra som utgångspunkt menar jag att arbetet får pågå. Precis som önskar se detta gör också jag det om det inte vållar några andra problem. 114 (C): Jag vill i mitt anförande lyfta fram ett perspektiv. Det handlar om utbildningen av valförrättare. Annars sägs att detta handlar om ökad effektivitet, säkerhet och tillgänglighet i valförfarandet. Både effektivitet och säkerhet kräver utbildning. Både från regeringen och utskottet lyfter man fram att om valet ska kunna genomföras på ett säkert sätt måste de som arbetar med val ha tillräcklig kunskap och få den utbildning som behövs för att få förordnande som röstmottagare. Det blir ett formellt krav att en person ska ha en utbildning för att kunna bli förordnad som röstmottagare. I den delen har jag själv erfarenheter från valet . Som jag uppfattade det var det i stor utsträckning en ny generation valförrättare som var engagerade i valet. Som jag uppfattade det hade de inte tillräcklig utbildning och tillräcklig erfarenhet för att genomföra valet på ett säkert sätt. Det var en erfarenhet från mitt eget valdistrikt i . När det gäller genomförandet i enlighet med propositionen föreslås det i denna del att det ska ske först . Det är bara den del som handlar om förvaring av valmaterial som trädde i kraft . Men jag har förstått av de kontakter som jag har haft med dem som är ansvariga för valet i att har tagit tag i detta så att valförrättarna till Europaparlamentsvalet och till de allmänna valen kommer att ha krav på sig att ha genomgått en utbildning. Även om ikraftträdandet ligger längre fram genomförs alltså inför dessa val en omfattande utbildning som kommer att göra att valen kommer att kunna genomföras på ett bättre sätt än som skedde . Jag vill med detta yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. 115 SKÅNBERG (KD): Det är faktiskt så att och jag är helt överens. Jag tycker att hon har en poäng, och jag vill gärna nämna det eftersom jag tycker att det är viktigt. Det hedrar henne att trots att hon är emot personvalet tycker att när det ändå finns ska det genomföras konsekvent. Det är faktiskt en fördel och inte en nackdel. Men det finns tyvärr skäl att tro att vår åsikt att regeln om att man skulle kunna få skriva dit kandidater nu inte blir verklighet. Jag ska läsa från propositionen på s. 29, och detta står även på s. 18 i betänkandet. Enligt regeringens uppfattning talar mycket för att kommitténs förslag bör kunna underlätta betydligt för väljare att personrösta även om väljaren inte har tillgång till partiets namnvalsedel vid röstningstillfället. Regeringen anser dock att en grundläggande förutsättning för att genomföra förslaget är att tiderna för sammanräkningen inte får överskridas. Härutöver behöver också möjligheten att skriva till namn anpassas till det system för anmälan av kandidater som finns. Om anmälda kandidater får skrivas till på partivalsedlar och blanka valsedlar för de partier som har anmält samtliga kandidater kan detta i många fall – när namnet förekommer på flera namnvalsedlar – få till följd att länsstyrelserna behöver registrera en ny valsedel i valdatasystemet varje gång en kandidat skrivs till på en valsedel. Denna uppfattning för bl.a. i , i och fram. Som framhåller skulle detta kunna innebära att en mycket stor mängd nya valsedlar måste upprättas i samband med den slutliga rösträkningen. Regeringen bedömer att detta kan få till följd att tiderna för sammanräkningen överskrids och att valresultatet kan försenas. Regeringen anser att redan denna omständighet medför att det finns behov av ytterligare överväganden i fråga om förfarandet för röstsammanräkning innan förslaget genomförs. Det finns dock skäl att ta fasta på kommitténs bedömning att man bör sträva efter att underlätta för väljare som förtidsröstar utanför sin hemkommun att lämna en särskild personröst – – –. Frågan bör därför övervägas vidare i annat sammanhang. Frågan bereds i . Om detta var oklart säger alla partier i utskottet utom : Enligt utskottets mening är det mycket som talar för att kommitténs förslag bör kunna underlätta betydligt för väljare att personrösta även om väljaren inte har tillgång till partiets namnvalsedel vid röstningstillfället. Det går emellertid inte att bortse från de synpunkter som förts fram i olika remissvar om att det kan finnas risk för problem i samband med rösträkningen. Utskottet, som delar regeringens uppfattning att frågan bör övervägas vidare, föreslår att avslår motionen. Därmed tror jag att jag har ett gett ett svar med anledning av farhågor. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 14 § Kommittéberättelse 2014 betänkande 2013/14:KU36 Kommittéberättelse 2014 (skr. 2013/14:103) föredrogs. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2013/14:UbU12 Skolväsendet föredrogs. 116 (S): När jag läste igenom det här betänkandet om skolväsendet igen inför debatten blev jag nästan lite full i skratt. Det var några faktum som plötsligt blev väldigt övertydliga. Det första var hur kopieringsmaskinerna har gått varma. Jag tänker på alla fina formuleringar om skolforskningsinstitut, minskad administration för lärare, tioårig grundskola, en it-strategi för skolan eller rättvisare resursfördelningssystem. I och för sig är det bara bra att regeringen anammar så många av våra förslag. Vi har fler förslag som ni gärna får anamma, och det behövs onekligen en större samsyn i den övergripande utbildningspolitiken så att spelreglerna blir tydliga och förutsägbara. Det andra som framstår tydligt är att vi lever med en minoritetsregering där SD faktiskt utgör en del av regeringsunderlaget genom att stödja regeringens förslag. Men när SD råkar ställa sig bakom våra förslag faller ju regeringens, och vi har flera exempel på det i det här betänkandet. Detta är ju extra skrattretande just nu eftersom alla alliansföreträdare i debatt efter debatt på alla möjliga nivåer försöker få det att framstå som att en röst på S är en osäker röst där man inte vet vad man får eftersom något av de andra partierna som kan tänkas stödja S kanske tycker annorlunda i några olika detaljer. Det kommer alltså från alliansföreträdare som är helt beroende av SD och inte ens vet hur många av dagens allianspartier som finns kvar i . En röst i allmänna val, oavsett parti, är i någon bemärkelse alltid en osäker röst. Det är en av demokratins spelregler och ett sätt att respektera väljare och att makten faktiskt utgår från folket i det här landet. Det tredje som fick mig att dra lite grann på smilbanden är den röra som råder i skolsektorn. Om man ser tillbaka har skolor startat, köpts upp, konkat och slagit igen. De lärare som inte hade rätt till lärarlegitimation i går har det . Alla de uppföljnings- och mätinstrument som själv har infört, tävlar han nu med oss om att rensa upp bland. Det är smått absurt faktiskt. Men, herr talman, sedan stockar sig faktiskt skrattet i halsen. För det som skulle vara komiskt om det var pjäser som hoppade hit och dit på en spelplan med föränderliga och oförutsägbara regler är faktiskt inte ett dugg kul när man tänker på vilka det är som drabbas och att det inte är spelpjäser utan människor – elever, föräldrar, lärare, annan personal i skolan, på myndigheter och på landets lärosäten. Det är människor som till råga på allt är helt avgörande för vårt lands framtida välstånd och konkurrenskraft. För det är inte bara ordning och reda i själva klassrummet som skolan behöver. Det behövs också ordning och reda i skolväsendet. Om vi ska kunna skapa en modern kunskapsskola där kvalitet och kreativitet står i centrum och där alla skolor är bra skolor måste vi vända dagens utveckling. Vi måste göra det genom mer tid för varje elev, genom tidiga insatser, ökad likvärdighet och genom att investera i lärare, som vi till exempel gör genom vår lärarmiljard. Men det krävs också en långsiktig och förutsägbar skolpolitik som inte bygger på marknadstänkande. Ett barn som går i skolan kan ha oturen att få uppleva fyra olika regeringar med olika skolpolitik bara under sin skoltid. I dagens skolsystem kan man också ha oturen att välja en skola som man inte vet om den finns kvar från till en annan eller en förskola där man bokstavligen får leva på knäckebröd och sallad. Föräldrar får sitta och oroa sig på sina arbetsplatser för att barnen inte får i sig tillräckligt mycket näring. Det är verkligen inte värdigt en välfärdsstat. Även lärarna drabbas av den här otydligheten. Ta bara legitimationsreformen som exempel. Reglerna ändras , och lärare som borde vara behöriga blir inte det medan vissa plötsligt blir behöriga i ett gäng ämnen som de aldrig har undervisat i, och så kanske rektorerna planerar deras arbetstid utifrån detta. För att inte tala om all fortbildningstid som går åt till att sätta sig in i de ständigt förändrade reglerna, all administration och alla åtgärdsprogram. Det är tid som skulle kunna ha använts till uppföljning och utveckling av den egna och kollegernas undervisning, vilket vi vet är något av det viktigaste för hög måluppfyllelse. Sedan har vi allt arbete som läggs ned på våra myndigheter, på lärarhögskolorna, på landets kommunala utbildningskontor och bland alla skolledare. De är faktiskt alla hjältar som lyckas bedriva en så pass bra verksamhet som man ser att de gör under de här råddiga förutsättningarna. En sådan här röra i skolväsendet uppstår när man tror att skolan är en marknad, vilken som helst, och när man inför varje ny skolreform skjuter från höften. Det vill vi komma till rätta med. Vi kan naturligtvis inte lova att den negativa kunskapsutvecklingen kommer att avstanna efter eller med som statsminister. Men det vi kan lova är att vi kommer att sträva efter en utbildningspolitik som ger arbetsro och är förankrad i forskning och beprövad erfarenhet. Vi är beredda att ta ett långsiktigt ansvar för svensk skola, också om det kräver blocköverskridande överenskommelser. De viktigaste punkterna för att förverkliga detta är följande: Ett nationellt ansvar för kunskapsuppföljning och resursfördelning. En organisation som tar fram systematiska forskningsöversikter kring lärande men också stöttar i att omsätta detta i praktiken genom ett verksamhetsnära perspektiv och nära samarbete med landets lärosäten, skolverk och skolinspektion, huvudmän och professionen. En förändring i skollagen så att resurser fördelas efter behov i landets kommuner. Ett modernare regelverk för fristående skolor som gör det lättare att välja utifrån kunskap och öppna jämförelser där sådant som lärartäthet och antal behöriga lärare framgår, där syftet med verksamheten är att bedriva god utbildning i stället för att få så hög avkastning som möjligt och där kommunerna får ett avgörande inflytande över etableringar så att inte eleverna plötsligt står där på en överetablerad marknad och upptäcker att de inte längre har någon skola att gå till eftersom skolan inte hade någon långsiktig plan för verksamheten. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till våra reservationer nr 1 och nr 6. Det gör jag alltså för tids vinnande. Jag står naturligtvis bakom samtliga våra S-reservationer. 117 (SD): Svensk skola är i kraftig gungning. Ännu en PISA-undersökning offentliggjordes , och än en gång var resultatet nedslående för svensk del. Ämnet var digital problemlösning, vilket är ett ämne som många trodde att vi kanske skulle prestera bättre i, eftersom vi hade så dåliga resultat i de andra, men även här sjönk vi. Att ständigt lägga fokus på vem som bär skulden för elevernas sjunkande resultat är tämligen meningslöst, även så här inför ett val. I stället tycker jag att vi bör fokusera på vad som behöver göras i svensk skola, för någonting kraftfullt måste verkligen göras. Jag vet att det har gjorts en hel del, och jag vet också att argumenten är att det ännu inte fått någon större genomslagskraft. Men ordning och reda, arbetsro, arbetsmiljö med mera har en stor och betydande roll, och här tycker jag inte att man har gjort förändringar i någon större utsträckning. Vad vi menar behöver göras är att förändra huvudmannaskapet så att staten tar huvudansvaret för styrningen av den svenska skolan. Att kommunaliseringen inte bidragit till att vi höjt oss i internationella undersökningar är i princip varenda forskare övertygad om. Vi har också fått svart på vitt på det. Med staten som huvudman får vi en mer genomtänkt och enhetlig styrning, och vi får en mer jämlik skola. Dessutom är det ofta på statlig nivå som kompetensen finns och kanske inte ute i kommunerna. Att enbart förändra huvudmannaskapet löser såklart inte problemet, och det är inte ensamt lösningen. Det är svårt för de flesta människor att erkänna misstag. Men för att tala klarspråk var kommunaliseringen ett misstag. I praktiken blir det aldrig en renodlad statlig eller skola, utan ansvaret har alltid varit delat mellan stat och kommun. Det är bara tyngdpunkten som skiftat. Vi, tillsammans med flera forskare och sakkunniga på området, är för att återigen skjuta över tyngdpunkten till en statlig nivå. En av de saker som pekar på som ett problem i svensk skola, även i jämförelse med övriga jämförbara länder, är att vi har sämre ordning och att stöket har blivit värre. Om man inte tror att detta påverkar resultaten negativt i en alldeles för hög grad är man naiv. och är arbetsplatsen för oss riksdagsledamöter som sitter här. Skolan är precis på samma sätt en arbetsplats för elever och lärare. Riksdagsledamöterna vill kunna gå till jobbet och känna trygghet och arbetsro. Vi vill inte gå till jobbet och ha en klump i magen . Precis på samma sätt är det för både lärare och elever. De ska kunna gå till sin arbetsplats utan att behöva känna rädsla eller oro för vad dagen ska innebära för dem. En åtgärd bland många andra är att inrätta jourklasser för elever som behöver extra tillsyn och lite striktare ramar för en . Möjligen kan detta verka stigmatiserande för de elever som flyttas, men vi står inför problemet att hela blir stigmatiserat med en misslyckad skolpolitik. Vi måste kraftfullt arbeta mot mobbning av elever och oacceptabelt beteende mot lärarna i skolan. Gränserna för vad vi kan acceptera i ett klassrum måste vara glasklara, både när det gäller bemötandet mot läraren och mot kamraterna. Ingen tror förmodligen att denna åtgärd ensam räcker till för att skapa studiero, men det är en viktig pusselbit för att elever som fallit ur ramarna ska få en chans att komma på rätt spår och för att elever som verkligen vill studera ska kunna göra bra ifrån sig i skolan och få ett lugnt och trivsamt klassrumsklimat. Det finns alltid en grundproblematik när det gäller varför elever är bråkiga och stökiga. Det handlar om att ha kunskap och tid för att få reda på varför och komma till rätta med problemet. Jag menar att bristande ordning och reda i grunden inte är ett skolproblem utan att det är en återspegling av det övriga samhället. Vuxna inom skolan och utanför skolan måste alla dra åt samma håll om vi ska komma till rätta med de ordningsproblem som till och med skymtade fram i den senaste PISA-undersökningen. Samarbetet mellan skola och föräldrar måste förbättras, och föräldrarnas ansvar för sina barn måste kraftigare poängteras. Det kan tyckas lätt att få föräldrarna intresserade av sitt barns skolgång och uppförande i skolan, men i dagens stressade samhälle är lärarna nöjda och glada om föräldrarna ens kommer till föräldramötena. Jag noterar att regeringen anslutit sig till vårt förslag om betyg från årskurs 4. Det är en bra åtgärd, för man kan tidigare se vilka elever som inte riktigt hänger med i undervisningen och ge bra och tydlig information till både föräldrar och elever. Detta bäddar såklart också för att kunna sätta in extra åtgärder tidigare, vilket är avgörande både för eleven och för skolresultatet. I har nästan en åttondel av eleverna ett riktat särskilt stöd i skolan. I handlar det om . Men ligger också i topp i PISA-mätningarna, och det gör inte . sätt att tidigt sätta in stöd till de elever som behöver det har lyfts fram som en bidragande orsak till landets starka kunskapsresultat. Orsakerna till det svenska raset i PISA-undersökningarna är säkerligen många, och friskolereformens del i det hela har ibland diskuterats. Alla delar av friskolesystemet har inte varit lyckosamma för våra skolor. Även om orsakerna säkert är flera måste vi våga och kunna se obehagliga fakta i vitögat. Det är bättre att erkänna uppenbara misstag och rätta till dem än att bortförklara dem och fortsätta med dålig skolpolitik. har en rad förslag för att komma till rätta med uppenbara brister i skolsystemet. Vi menar fortfarande att intentionerna med friskolereformen var i grunden bra, och dem har vi ställt oss bakom. Det är snarare utvecklingen som vi är kritiska mot. Vi menar att det måste ställas större krav för att få starta friskolor än vad som görs . Vi är inte emot friskolor som princip, men vi måste se till helheten. Vi förordar, som vi har sagt tidigare, att det för att en friskola ska kunna starta ska finnas ett påvisbart behov av den utbildning som en friskola avser att starta, till exempel en viss pedagogisk profil eller språkskola. Det kan inte vara rimligt att en friskola startar i en kommun där elevunderlaget redan är sviktande och kanske inte räcker till för vare sig den kommunala skolan eller för den nyetablerade friskolan. Följden blir att båda skolorna får svårt att klara av sitt uppdrag, att utbilda elever på bästa sätt. Den utveckling som har skett gällande friskolor har snarare blivit osund konkurrens än kvalitetshöjande. Vi menar att en kommun där det redan finns bristande elevunderlag måste kunna lägga in ett kommunalt veto mot en ny friskoleetablering. Till viss del är friskolorna här för att stanna. Då måste vi också ha någon slags ordning, även i skolvärlden. Vi kan inte ha två olika system som motverkar varandra, till nackdel för både skattebetalare och elever. Likaså anser vi att de vinster som genereras från friskolor ska återinvesteras i skolan och inte sättas in på konton belägna på någon varm semesterö. Pengarna till skolan är rena skattemedel och ska också användas för våra barns utbildning, ingenting annat. Att dessa skattepengar slussas ut ur landet är alldeles oacceptabelt. Vi har en fri marknad för riskkapitalbolag och andra bolag. Jag menar att de får arbeta på den marknaden, inte inom skolsystemet. Skolan har ett demokratiuppdrag som är klart och tydligt formulerat i läroplanen. Det är av största vikt att eleverna i svensk skola lär sig vad äkta demokrati innebär: att få ha en avvikande åsikt och framföra den även om kanske både läraren och kamraterna är av en annan åsikt. Elevkårsarbetet är nog så viktigt, men demokratin prövas först när du möter någon med avvikande mening, inte när du möter en meningsfrände. Här menar vi att skolan och andra myndigheter har missat lite av sin demokratigärning. Som jag sa innan är skolan elevernas och lärarnas arbetsplats. Arbetsmiljön är viktig på alla arbetsplatser och även på skolan.