prot · H10979 · 2014-03-06 00:00:00 — Det lät på ledamoten som att strategiarbetet skulle ha varit välkänt utåt. , innan strategin beslutades, uppvaktade representanter från och och ministern för att vi ville vara med och ge synpunkter på den strategi som skulle läggas fram, men det visade sig vara omöjligt. Då tog vi initiativ till ett seminarium, men det kom att hållas dagen efter regeringen hade beslutat strategin på sitt regeringssammanträde. Så gick det till, vilket var anmärkningsvärt. Det var bra att vi fick till stånd ett seminarium. Ministern kom inte, men det gjorde som var duktig på att föredra. Men vi har aldrig varit med. Den folkvalda församlingen var inte på något sätt delaktig i den strategi som togs fram. Trots att man kände till den enorma tillväxten och den klimat- och miljösituation som finns där uppe, trots att man kände till ursprungsbefolkningens kritik av och oro och rädsla för vad som skulle hända och trots att det fanns en stor folklig debatt i frågan valde regeringen att inte låta de folkvalda vara med i framtagandet av strategin. I mitt nästa inlägg ska jag vidareutveckla detta. 154 (C) replik: Som parlamentariker kan jag förstå att man vill vara med när regeringen tar alla beslut. Så är vi parlamentariker; det är nog ett gemensamt drag. I utrikesutskottet fick vi information och hade föredragningar om strategin. Vi hade möjlighet att få en dialog. Visserligen var det inte hela kammaren, och det hade inte varit med delegation heller. De olika strukturerna i vårt parlamentariska arbete sätter sina spår. Jag har inget emot dialog och att lyssna in. Jag vet att man jobbade för att lyssna in olika aktörer innan strategin antogs, och jag beklagar om grupp kände sig ohörd. Å andra sidan lyssnade väl inte heller tidigare regeringar när de gick till . Då var det nog ingen som visste vad regeringarna hade för strategi. Långt mindre hade vi någon chans att vara med och ha en synpunkt på vilken ställning regeringen tog i . Därefter kom alliansregeringen, som ni kritiserar. Men vi fick i alla fall en strategi. Det har varit både debatter och interpellationsdebatter om det. Jag har varit med i flera debatter då vi har talat om och dess frågor. Jag uppfattar att det har haft en hög aktualitet . 155 (S) replik: får gärna kritisera tidigare regeringar, men det som händer i nu när det gäller tillväxten har börjat hända . Det finns en rapport från och i där man har grävt djupare i företagens och myndigheternas investeringsplaner för att se hur det kommer att se ut. Man beräknar att i , och del av kommer 2 000–3 000 miljarder att läggas fram på 10–. När man börjar prata om den penningsumman bara i den del av som tillhör de nordiska länderna är det självklart att det borde finnas ett större engagemang från regeringen. Något annat vore konstigt. Det är av den anledningen som förslagen från oss socialdemokrater har tagits fram. Vi tycker att det är dags att regeringen kommer tillbaka till och delger vad man har gjort i form av en skrivelse. Hela den utveckling vi ser där uppe är historisk. Den är oerhört viktigt för hela och faktiskt – om vi drar ut det – för hela världen. Så ligger det till. Vi tycker att det är märkligt att man jämt förbiser dessa områden. Det blir mest vacker retorik, ren information och envägskommunikation. Jag skulle vilja fråga igen om inte skulle kunna tänka sig att ställa sig bakom Socialdemokraternas krav om en skrivelse till så att vi kan debattera frågan ordentligt. 156 (C) replik: utveckling är historisk, även om vi kanske inte vill det. Vi vill inte se den klimatutveckling vi nu upplever. Det är en del av de förändringar som gör att mycket nytt händer. Det blir många nya utmaningar, inte minst när vi pratar om och området däromkring, urfolken, stora områden i och naturligtvis . Med tanke nöjer jag mig med att konstatera det jag sade tidigare. Vi har haft en diskussion om det krav om årliga skrivelser som kommit från Socialdemokraterna i opposition. Vi har haft ett rejält samtal om detta i utrikesutskottet. Vår samlade hållning har varit att vi inte ska fortsätta att kräva skrivelser på alla områden . I stället ska vi försöka få en mer samlad och ordnad diskussion om skrivelsekraven. Mot den bakgrunden hade jag nästan hoppats att Socialdemokraterna inte skulle yrka bifall till reservationen nu utan hålla fast vid kravet om att föra en diskussion. Det vill jag göra, och jag hoppas att Socialdemokraterna också vill det, fru talman, även om de röstar ja till reservationen. 157 (KD): avslutade det roterande ordförandeskapet för , och senast vi debatterade i var på . som parti har haft anledning att återkomma i frågan om skyddet av i form av motioner och debattartiklar i . I stiger nämligen temperaturen dubbelt så fort som i resten av världen. Det leder till smältning av isarna, vilket i sin tur leder till havshöjningar och utgör en risk främst för de fattiga länder som ligger havsnära och inte har rustat bebyggelsen för det. Miljön i kännetecknas av ett myllrande växt- och djurliv. I lever dessutom cirka fyra miljoner människor utspridda över flera kontinenter och med kulturer som kan vara gamla. Ungefär en tiondel av regionens befolkning tillhör något av urfolk. Både samhällen och ekosystem har anpassat sig till is, kyla och permafrost och behöver dem för att fortsätta fungera. För att skydda miljön och naturfolken etablerades 1996 . Med denna bakgrundsbild gör det extra känsligt för exploatering. Människor som bor i området liksom djurriket kan komma att drabbas hårt av exploatering. Tre områden är särskilt utmanande och är stora hot mot framtid: oljeborrning, klimatförändring och industrifiske. Konkurrensen om tillgångar av skyddade naturresurser har pågått men ökar nu i takt. Här finns några av jordens sista stora och livskraftiga bestånd av fisk. Det finns även stora mineralfyndigheter, och energibolagen hoppas på att hitta olja och gas. Genom vår ordföranderoll i till och med har vi fått bred möjlighet att påverka och sätta agendan , i samarbete med sju andra stater. Det var ett ordförandeskap med ett flertal överenskommelser och viktiga beslut. Låt mig ge några exempel. 1.Sverige arrangerade det andra arktiska miljöministermötet någonsin sedan etablerandet av rådet. Temat var Arctic Change – Global Effects. 2.Vi initierade arbete för att utveckla ett avtal om reduktioner av kortlivade klimatpåverkande ämnen samt ett avtal om beredskap mot och bekämpning av oljeutsläpp. 3.Vi har fört in frågor om hållbart företagande på Arktiska rådets agenda. 4.Vi har påbörjat ett arbete om ekosystembaserad förvaltning där det finns ett starkt åtagande om att förändra förvaltningen av till att bli ekosystembaserad. 5.Sverige har bidragit till att skapa ett starkare råd med ett permanent sekretariat i med fokus på ett utökat kommunikationssamarbete. 6.Nya observatörer välkomnades till i , till exempel och som är viktiga aktörer på den globala miljöscenen och som har avgörande betydelse. Syftet med är att tillvarata de intressen vi gemensamt har när det gäller att få till hållbara lösningar och att bevara miljön i detta område där nästan fyra miljoner invånare lever och som ingår i åtta staters territorium: , , , , , , och . har därför ett intresse av att påverka utvecklingen i rätt riktning, inte minst för att vi är ett föregångsland när det gäller miljöfrågor. Oljespill är ett av de största problem som kan drabba . Trots att det är både dyrt och mycket svårt att borra efter olja i det hårda arktiska klimatet etablerar sig oljebolagen i området. Kalvande , mycket låga temperaturer, hårda vindförhållanden och stora borrningsdjup gör att risken för en allvarlig oljeolycka blir stor. är mycket dåligt rustat för att hantera en oljeolycka. På grund av kylan och sammansättningen av bakterier i vattnet bryts olja ner långsamt i . Dessutom är många av de djur som lever i området mycket sårbara för att få olja i päls, fjäderdräkt eller gälar. När flera av världens stora oljebolag nu har meddelat att de planerar att kraftigt utvidga exploateringen av olja i ökar risken för allvarliga föroreningar. En större olycka, som den i , skulle vara praktiskt taget omöjlig att städa upp och drabba en mängd arter som inte kan leva någon annanstans. Det finns helt enkelt ingen metod för att sanera olja från is. Både samhällen och ekosystem i har anpassat sig till is, kyla och permafrost och behöver dem för att fortsätta fungera. Den mest påtagliga effekten är minskningen av havsisen. växer havsisen för att sedan till viss del smälta . Förutom havsisen smälter även den grönländska inlandsisen. Om inlandsisen skulle smälta helt beräknas världshaven höjas med . Dessutom tinar permafrosten och släpper ut stora mängder växthusgaser som tidigare bundits i marken. Eftersom bosättningar och infrastruktur är byggda för att stå på permafrost leder upptiningen även till att hus, vägar och rör sjunker ner i marken och förstörs. Det är inte acceptabelt att områdets resurser utnyttjas hejdlöst av internationella företag. Urbefolkningens framtid och överlevnad är beroende av att vi respekterar olika internationella överenskommelser, som FN:s konvention om ursprungsbefolkningars rättigheter. Ska vi lyckas hejda klimatförändringarna som vi ger ursprungsbefolkningen möjlighet att leva och verka i de arktiska områdena krävs ökade miljöinsatser i , i dialog med ursprungsbefolkningen, för att säkerställa ett hållbart utnyttjande av naturresurser som fisk och mineraler. I korthet handlar position om vikten av att bevara miljö och att respektera rätten för ursprungsbefolkningarna. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2013/14:JuU17 Kriminalvårdsfrågor föredrogs. 158 (S): Kriminalvården ska vara brottsförebyggande. Man ska öka människors trygghet och bidra till ett tryggare samhälle. Målet är att Kriminalvårdens klienter ska vara bättre rustade att leva ett liv utan kriminalitet och missbruk efter avtjänat straff. Kriminalvårdens uppdrag är att genom frivård och fängelse verkställa de påföljder som domstolen dömer ut, driva häkten och utföra transporter samt genomföra personutredningar i brottmål. Man har också ett uppdrag att förebygga återfall i brott. Det är ingen tvekan om att Kriminalvården är en av rättsväsendets viktigaste verksamheter. Men är det kanske en av de allra svåraste, för när alla andra samhällsinsatser har misslyckats kommer man ju till Kriminalvården. Att bara låsa in människor utan rehabilitering tror jag inte det är många som förespråkar. Det är inte bra för vare sig samhället eller den enskilde, eftersom alla intagna förhoppningsvis ska ut i samhället igen igen. Kriminalvården har en speciell situation. Klienttillströmningen fortsätter att minska inom såväl häkte och anstalt som frivård. Man har haft ett minskat inflöde av fängelsedömda till följd av bland annat färre fängelsedomar och kortare strafftider framför allt för narkotikadömda. Även om klienttillströmningen enligt prognosen kommer att minska bedömer Kriminalvården att osäkerheten är stor. Prognoserna måste därför användas med stor försiktighet vid planering av Kriminalvårdens verksamhet. Den uppkomna situationen skapar dock förutsättningar för Kriminalvården att genomföra eftersatta och nödvändiga satsningar på både kompetensutveckling och renoveringar. Det är satsningar som är nödvändiga för att Kriminalvården långsiktigt ska kunna höja kvaliteten i sin verksamhet. Kriminalvårdens nuvarande situation var inte lätt att förutse. Nog trodde vi väl alla att när vi ökade antalet poliser skulle det få konsekvenser även för Kriminalvården. Fler poliser borde normalt innebära fler uppklarade brott, fler fällda och större tryck i våra häkten och fängelser. vet vi alla att så inte blev fallet. Vi har tio reservationer i detta betänkande. Vi står självklart bakom samtliga, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation 11. Jag tänker trots allt ta upp lite kring några av reservationerna. Först har vi behandling av intagna med neuropsykiatriska diagnoser. Alltmer talar för att den neuropsykiatriska diagnosen adhd är en nyckelfaktor för kriminalitetsutvecklingen. avslutade studier inom visar att förekomsten av adhd är hög bland klienterna, av kvinnorna i anstalt och av unga våldsdömda män. En annan studie visar på förekomst av adhd hos hos långtidsdömda män. En grupp forskare på kunde påvisa att kriminaliteten minskade med när en person var i behandling jämfört när han eller hon inte var i behandling. Trots denna kunskap är det av de intagna som får behandling. Mot bakgrund av detta menar vi att Kriminalvården måste satsa mer på att utveckla arbetet runt adhd. Det adhd-projekt som har pågått i visar goda resultat, men för att kunna få verksamheten att fungera som en nationell satsning krävs ytterligare utvärdering. Mot bakgrund av detta menar vi att regeringen bör ge Kriminalvården i uppdrag att utveckla och påskynda arbetet med adhd. Ett annat problem inom är situationen för barn och unga i häkte. överlämnade 2013 rapporten insidan – barn och ungdomar om tillvaron i arrest och häkte till regeringen. I rapporten uppmärksammas en rad missförhållanden som bedöms stå i strid med barns grundläggande mänskliga rättigheter. Upplevelserna från tiden i arrest och häkte riskerar att skada unga psykiskt på både kort och lång sikt. Vi anser att regeringen bör ta kritik på allvar och påbörja ett arbete med att realisera de förslag som läggs fram i rapporten. I samma rapport från lyfter man också fram att har begärt uppgifter om det totala antalet personer som sätts i polisarrest och den genomsnittliga tid som barnen är frihetsberövade. har emellertid inte kunnat lämna dessa uppgifter, eftersom regeringen inte har begärt att polismyndigheten ska föra denna typ av statistik. Det är anmärkningsvärt att polisen trots påpekande uppger att de saknar förutsättningar att ta fram ett statistikstöd för att klarlägga hur många barn som placeras i arrest. Vi anser att detta är en fråga som måste prioriteras. Regeringen bör därför ge polisen i uppdrag att ta fram ett sådant statistikstöd. Sedan måste jag också lyfta fram frågan om utslussningsavtal. Det är en mycket viktig fråga. I många fall kan det vara helt avgörande för en lyckad övergång från anstalt till frihet. Stödet vid övergång från anstalt till frihet måste utvecklas. Utgångspunkten ska vara bättre när de intagna lämnar fängelset eller frivården än när de kom dit. Många av klienterna i anstalt har multiproblematik: utbildningsnivån är uppseendeväckande låg, bara hälften har en egen bostad, hälften är öppet arbetslösa, och har missbruksproblem. Nästan alla har problem på mer än ett område och har haft det . Risken för återfall i brott är hög. återfaller i brott av dem som lagförts för brott. Förberedelserna för den intagnes frigivning ska vara särskilt inriktade på konkreta åtgärder för att underlätta övergången till ett liv i frihet. Syftet är att den intagne vid frigivningen i möjligaste mån ska ha sin försörjning ordnad genom arbete eller på annat sätt och att han eller hon ska ha tillgång till bostad. Det är viktigt att kommunerna har god beredskap för att kunna erbjuda bostad, utbildning, stöd och vård som behövs efter frigivandet. För att underlätta kommunernas möjlighet till detta menar vi att det bör utredas hur alla de resurser som finns inom missbruksvården, , arbetsförmedlingen etcetera kan samordnas på ett bättre sätt för att ge varje enskild individ ett relevant stöd i samband med frigivningen, med ett så kallat utslussningsavtal. Stödet ska vara individuellt, och insatserna ska vara riktade mot exempelvis fortsatt missbruksvård, arbetspraktik, utbildning och boende. Insatserna ska vara dokumenterade i en handlingsplan som har skrivits under av den enskilde, Kriminalvården och kommunen. Avslutningsvis vill jag betona vikten av att samhället satsar mer på förebyggande arbete, så att de som har avtjänat sitt fängelsestraff inte återfaller i kriminalitet. Det är viktigt att övergången mellan anstalten, frigivningen och häktet förbättras och utvecklas. Jag är övertygad om att ett införande av ett utslussningsavtal är en åtgärd som skulle vara till stor hjälp i detta arbete. (Applåder) I detta anförande instämde , Arhe Hamednaca, och (alla S) samt (V). 159 (MP): Vi debatterar betänkande nr 17 Kriminalvårdsfrågor. har lagt flera omfattande kommittémotioner där vi utvecklar vår syn på kriminalvård och trygghet. Vår grundinställning delas i mångt och mycket av Kriminalvården. De skriver så här i sin årsredovisning : Intagna och klienter har i mycket hög grad en vag koppling till det omgivande samhället; utbildningsnivån är uppseendeväckande låg, bara hälften har en egen bostad och har missbruksproblem. Nästan alla har problem på mer än ett område och har haft det . Det positiva är att de flesta av dessa problem är möjliga att göra någonting åt. Kriminalvården kan dock inte på egen hand lösa hela den komplexa livssituation som klienten befinner sig i. Genom en bättre samverkan med andra aktörer i samhället kan vi komma betydligt längre. Och precis så är det. Problemen har pågått länge innan en person hamnar i fängelse. Det förebyggande arbetet med att fånga upp barn och ungdomar i riskzonen är därför helt centralt. Men lika centralt är förstås också att vi behöver en skola där alla faktiskt lär sig att läsa och skriva och där det finns kringpersonal som kuratorer, skolsköterskor och speciallärare som kan fånga upp missbruk . Vi behöver se till att man kan få stöd och hjälp för sitt spelberoende också utanför fängelser och storstäder, och vi behöver göra investeringar som minskar arbetslösheten. Jag står givetvis bakom samtliga av åtta reservationer i betänkandet. Jag tänkte dock för tids vinnande här i kammaren yrka bifall bara till reservation nr 1 som handlar om verksamhetsplanering. Den är gemensam med Socialdemokraterna och . Jag skall återkomma till den strax men tänkte först säga några ord om häkten. Vårdkedjan inom kriminalvården börjar med häktet. Där finns det en hel del att göra. Till att börja med behöver man se till att det finns häktesplatser någorlunda regionalt spritt över landet. motionerade om att se till att det finns häktesplatser i och i . För del har man nu hittat en tillfällig lösning. Det är bra, men behöver situationen lösas också långsiktigt för att minska alla transporter som annars sker. Tiden i häktet präglas ofta av isolering. Kriminalvården är där långt ifrån sina egna mål och beskriver även det i sin egen årsredovisning. Kritiken från andra är också hård på området. Därför behöver man arbeta både med att bryta isolering men också, vilket vi skriver i vår reservation nr 10, korta de långa häktestiderna. För att minska de långa häktestiderna har riksåklagarens arbetsgrupp lagt fram en rad åtgärder. Använd dem och beakta dem! En annan kritik är den som har lyft fram när det gäller hur man har hanterat barn i häktessituationer och där det till att börja med behövs riktig dokumentation. saknas helt statistik över barn och unga i arrest och häkte. Det är inte något som vi kan vänta med att lägga fram, vilket utskottets majoritet tycker. Därför står jag bakom vår gemensamma reservation nr 11, som yrkade bifall till. lade också fram en rad förslag för att åtgärda situationen i häkte. Det behöver man verkligen göra något åt. Vår reservation nr 9 handlar om det. beskrev det noggrant alldeles . Därför går jag in mer på det. Om man går vidare i vårdkedjan kommer man till att dom har fallit och till arbetet med verksamhetsplanering. görs bedömningar för att hitta lämplig placering där den dömde skall tjäna av sitt straff. En stor andel av dem som sitter både i häkte och i fängelse får också ta del av uppsökande och motiverande samtal. Jag menar att det vettiga vore att den delen skulle vara obligatorisk och att man helst skulle genomföra det innan placeringen eller direkt i starten av placeringen, alltså direkt efter lagakraftvunnen dom. Då blir det obligatoriskt. Det är ofta då man har förmågan att också ha ett motiverande samtal. Reservation nr 13 handlar om barn till dömda. En av de viktiga faktorer som kan få en intern att lyfta sig och motivera en intern att komma tillbaka till samtalet är familj och barn, för den som har det. Att på olika sätt stimulera till att de intagna kan behålla en någorlunda normal relation till sina barn är centralt. Vi vill därför att Kriminalvården får i uppdrag att ta fram bra modeller för hur kontakten mellan barn och förälder ska kunna ske på ett så bra sätt som möjligt. Vi menar att det då också kan behövas särskilt stöd till barnen, inte bara till den intagne, eftersom det ofta är svårt även för dem. Vid tiden för frigivningsförberedelser blir det alltmer centralt att man också får stöd i att hitta ett arbete. Det är därför bra att Kriminalvården har ett tätt samarbete med Arbetsförmedlingen. Det är bra om det samarbetet utökas. Det är också det vi skriver i vår reservation nr 6. Jag vill återigen yrka bifall till reservation nr 1. (Applåder) I detta anförande instämde (V). 160 (SD): Att släppa ut mycket farliga livstidsdömda brottslingar för tidigt kan resultera i mycket grov återfallsbrottslighet. Ett tydligt exempel på detta är den morddömde man som i dödade sin sambo genom att hugga henne med en kniv i halsen. efter den villkorliga frigivningen begick han bland andra brott en obeskrivligt grym, hänsynslös och i medierna omskriven våldtäkt mot en för honom okänd och förbipasserande 12-årig flicka på i . Vidare tillåts att livstidsdömda mördare får permission . tillåts dessutom häpnadsväckande nog obevakade permissioner med övernattning ute i det fria. Enligt regeringens egen utredare har detta bland annat lett till det absurda fallet med en livstidsdömd mördare som under en obevakad permission mördade på nytt. Resultatet blev att mördaren dömdes till livstidsstraff en andra gång, efter att han huggit sin flickvän med en kniv i huvudet och i halsen upprepade gånger. Dessa och ytterligare några fall kunde vi läsa om i för i det nummer av tidningen som jag nu visar för kammarens ledamöter. Rubriken är: Livstidsdömda frigavs – begick nya brott. Det är en ganska intressant artikel. Exemplen är dock betydligt fler än de som tas upp här. Därför är det också vår bestämda uppfattning att den som begår ett grovt vålds- eller sexualbrott ska straffas hårt. De grövsta våldsbrottslingarna ska dessutom kunna dömas till verkliga livstidsstraff utan möjlighet till frigivning, vilket vi också har framfört . Vi menar också att det är av största vikt att de grova vålds- och sexualbrottslingarna sitter tiden ut. Det är inte rimligt med ett system där grovt kriminella blir villkorligt frigivna efter två tredjedelar av straffet. Därför vill vi avskaffa den automatiska tvåtredjedelsfrigivningen. Det är glädjande att bland annat har öppnat för det, och jag hoppas att man också kommer att landa i ett skarpt förslag på området. För att undvika att oskyldiga människor utsätts för brott menar vi också att de obevakade permissionerna för livstidsdömda mördare ska tas bort helt och i stället göras om till bevakade permissioner, som för övrigt ska användas sparsamt. I artikeln i som jag hänvisade till tidigare, kan vi dessutom läsa att en tredjedel av de livstidsdömda som släppts fria har återfallit i brott, dessutom ganska ofta i väldigt grov brottslighet. Det är bland annat med anledning av detta som vi menar att personer som begått till exempel grova vålds- och sexualbrott, men också narkotikabrott, rån eller grova tillgreppsbrott, vid frisläppandet ska förses med elektronisk fotboja. Vi menar även att det ska stå i proportion till det begångna brottet. Ju längre straff, desto med elektronisk fotboja. Vi är helt övertygade om att det kan vara ett effektivt system för att se till att de här människorna inte återfaller i brottslighet. Med detta, fru talman, har jag hållit mig kort och vill yrka bifall till reservation 12. 161 (V): Vi debatterar kriminalvårdsfrågor.