prot · H10982 · 2014-03-12 00:00:00 — Jag var på en utbildningsdag för ST-läkare och allmänläkare där man konstaterade att man fick väldigt lite tid att tala med patienterna därför att förskrivningen av läkemedel via systemet är så tidskrävande. Då var det någon doktor som sade: Då återgår vi till att skriva på pappersrecept och ber patienterna ta med en lista över vilka läkemedel de får medan man löser it-systemets problem! Men detta är alltså på gång, och vi måste klara ut det här med tidstjuvarna. Under de som regeringen har arbetat med hälso- och sjukvården har man flyttat fram positionerna . Vid nya förändringar har man bett myndigheter att följa hur det har gått med förändringarna. Man ändrar om man hittar sådant som kan göras bättre på annat sätt. Det sker alltså fortlöpande utvärdering och självkritisk granskning av det som man håller på med. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 42 (V) replik: När det gäller det här med att titta över professionerna och vem som ska göra vad instämmer jag helt i vad säger. Jag tror att det finns mycket man kan göra, och man kan jobba tvärprofessionellt och ha tid och utrymme för det. Jag funderade på specialistsjuksköterskorna. Vi ser hur det blir färre och en allt lägre andel som har specialistsköterskeutbildning. Inom vissa områden, till exempel när man jobbar med äldre, är de specialistutbildade väldigt få. Trots att man utbildar lite fler är det många som går i pension, så antalet fortsätter att minska. Jag funderar på det tillkännagivande som regeringen har. Vad innebär det konkret, helt enkelt? Vad ser du för något i det, ? Vi har tydligt sagt från att vi ser att det finns hinder när det gäller att nå upp till en högre andel specialistutbildade sjuksköterskor. Ett är att man på många håll har fått betala detta själv. börjar en del regioner och landsting inrätta utbildningsanställningar, även om det inte är i så stor skala. Man har fått betala det själv, och i genomsnitt har det tagit att tjäna in det genom den måttliga löneförhöjning man får. Om vi ska vända denna trend, som har sjunkit från , tycker vi i att man får ta ett nationellt ansvar och satsa rejält. Det är därför vi har avsatt pengar för att sjuksköterskor ska kunna specialistutbilda sig på utbildningsanställningar. När detta är fullt utbyggt kommer vi att ha avsatt nästan 1 miljard – 900 miljoner – i vår budget. Vad ligger det för konkret i det förslag som ni har? Det är lite svårt att utläsa det, tycker jag, och jag vet att också tycker det. De undrar, nämligen. 43 (FP) replik: Jag tycker att det är solklart: Här sker nu en satsning på specialistsjuksköterskor, och vi har också uttalat det i majoritetsdelen av betänkandet. liberalerna hade sitt kommunala denna helg, och då kom frågan upp. Från den landstingskommunala sidan är man helt överens om att landstingen nu måste satsa på en utbildning värd namnet för dem som vill bli specialistsjuksköterskor. Jag tvivlar inte en sekund på att det här nu ska utvecklas vidare. På diskuterade vi främst specialistsjuksköterskor inom äldrevården och äldreomsorgen, men också inom en rad andra specialiteter. Detta kommer att bli bättre för patienterna, men det kommer också att vara mer kostnadseffektivt än vad situationen är . Specialistsjuksköterskorna kommer att ha rätt utbildning för de behov som patienterna har, medan läkare och andra specialister kan koncentrera sig på andra delar av den vård och omsorg som behövs. 44 (V) replik: Det är jättebra om man är överens om det. Jag konstaterar i alla fall att och tycker att det är upp till landstingen att fixa det här. Vi i vill göra en nationell satsning för att detta ska hända och för att det inte ska ta . Vi vet att många landsting har det ganska tufft ekonomiskt . Du tog dock upp en annan fråga som är viktig, . Det är jämlik sjukvård. Det finns en grupp människor, människor med olika funktionsnedsättningar, som faktiskt får mycket sämre sjukvård. Bland andra har tagit upp att många som bor i till exempel gruppboenden och på LSS-boenden inte alls får det stöd man ska ha för att upptäcka cancer eller får den cancerbehandling de ska ha. Många människor med psykisk funktionsnedsättning får också betydligt sämre sjukvård än andra. Jag tror inte ens att jag såg att det står något tydligt i betänkandet om att vi i har lyft upp de frågorna och tycker att man måste titta särskilt på det här området. En annan fråga som vi har lyft upp är hur situationen ser ut för de som är traumatiserade av tortyr och krig. Kunskaperna är alldeles för bristfälliga. Man upptäcker inte att det finns trauman eftersom man inte vet vad det innebär ute på bvc, mvc eller vårdcentraler. Människor kan alltså få gå med problematiken länge och får krav på sig från försäkringskassa och arbetsförmedling som inte går att leva upp till innan de har fått stöd och hjälp. Det här går också vidare till barn. Anhöriga påverkas väldigt mycket. Vi skulle vilja att man ser till att det finns stöd och behandling i hela landet, men också att man ser till att kunskapen om det här kommer ut till dem som dessa personer kommer i kontakt med, både i sjukvården och inom myndigheter. 45 (FP) replik: Ja, det är just när det gäller de problemen som öppna jämförelser och kvalitetsregistren ger oss kunskap om var vi behöver sätta in mer resurser och var vi behöver mer kunskap för att de grupperna ska kunna få bra hälso- och sjukvård på lika villkor. Men vi har hunnit lite olika långt med frågorna. I regeringen arbetar särskilt med frågan om människor som har varit utsatta för tortyr och krigshändelser av olika slag, framför allt när personerna blir mycket gamla och också drabbas av demens. Det är en fråga som måste tas upp med de ansvariga personerna i kommunerna och landstingen. Vi har det kommunala självbestämmandet, och det är jätteviktigt att landsting och kommuner har en dialog om hur man kan samverka för bra insatser. Det behövs nämligen insatser på olika nivåer, men de ska göras på rätt ställe. Det låter lite grann som om oppositionen vill att staten nu ska ta över ansvaret för vård och omsorg. Om ni talar med era egna i partierna tror jag inte att ni egentligen vill det. 46 (KD): Betänkandet som vi nu debatterar är ett motionsbetänkande med fler motionsyrkanden än de flesta som redovisas här i kammaren. Det ser jag som en signal om att hälso- och sjukvården ligger många människor varmt om hjärtat. Det handlar om livet – ja, hela livet. Förutsättningarna för god hälsa är att vi känner att vi kan lita på att hälso- och sjukvården finns där när krämpor kommer eller när sjukdomar drabbar oss. Som kristdemokrat vill jag verka för hälso- och sjukvård med hög kvalitet och stor tillgänglighet, som ger trygghet och likvärdig och jämställd vård över hela landet. Det är utgångspunkten för oss i vårt politiska arbete, och det har också varit utgångspunkten i vårt arbete i alliansregeringen. Inledningsvis vill jag markera att hälso- och sjukvården ska styras utifrån patientens behov. Det är en hälso- och sjukvård som utgår från patientens behov, och det är fastslaget i de prioriteringsriktlinjer som vi har drivit igenom med riksdagsbeslut. Utöver denna prioritering har vi också markerat att vi slår vakt om en gemensam, solidarisk finansiering av hälso- och sjukvården. Människor i vårt land ska känna sig trygga med att vi har gemensamt ansvar för hälso- och sjukvården, även när det gäller finansiering. Under de två senaste mandatperioderna kan vi se klara förbättringar. Vi kan se utveckling och positiva delar. Vi har gått från dålig tillgänglighet i sjukvården till bra tillgänglighet. Vi har gått från långa vårdköer till korta vårdköer. Vi har gått från stora kunskapsluckor när det gäller vårdens resultat till att vi nu mäter och kan redovisa såväl framsteg som det som är bekymmersamt. Vi har gått från nästan obefintlig valfrihet för patienterna till en värld där patienten verkligen finns i centrum och där vi nu till och med kommer att få en ny patientlag som markerar detta. Det har hänt mycket inom hälso- och sjukvården då Socialdemokraterna fick släppa ifrån sig regeringsmakten och en ny alliansledning tog plats i . Jag tvekar därför inte att i debatten peka på några områden som utmärker det som alliansregeringen har åstadkommit och som mina allianskolleger också har lyft fram. Det gäller bland annat en lagstadgad vårdgaranti. Frågan är om någon vågar ifrågasätta den , men den var ifrågasatt innan den kom. Det är självklart att det är patientens rätt. Kömiljarden sätter väl egentligen ingen ett frågetecken för i den allmänna debatten. Man ser att det har varit nödvändigt för att minska vårdköerna och för att patienten ska få vård . Och när det gäller valfrihet i primärvården är patientens inflytande en naturlig utveckling. Satsningen på de mest sjuka äldre är ett försummat område som det nu har fokuserats på. Regeringen har satsat kraftigt, med över 4 miljarder, på området. Även strategin för bättre patientsäkerhet har lyfts upp på ett sätt som vi inte kunde se , men där måste vi fortsätta. Jag välkomnar strategin för jämlik vård, som flera har talat om, som regeringen kom med 2012 och som vi nu också kan se i jämförelser – Jämlik vård 2013. Den pekar på att vi faktiskt har gjort förbättringar. Men det finns fortfarande mycket att göra för att vi ska få en jämlik vård. Vi har genomfört apoteksomreglering, vi har ökat utbildningsvolymerna när det gäller sjuksköterskor och läkare, och vi har – vilket har framhållits här i kammaren – en ny nationell strategi för cancersjukvården. Den var ifrågasatt, men är nu en självklarhet. Vi har skapat en ny tillsynsmyndighet, Inspektionen för vård och omsorg, som på ett tydligare sätt markerar att vi har ett samlat ansvar även för att följa upp vad som händer i sjukvården. Tandvårdsreformen och de miljardsatsningarna är andra delar. Dessutom har psykiatrisatsningen och PRIO-arbetet utvecklats och är en av de viktiga delarna för att skapa en god hälsa för hela befolkningen. Jag vill inte minst lyfta fram en annan del, nämligen den nationella strategin för att förebygga och behandla kroniska sjukdomar. Reumatiker, astmatiker och andra med kroniska sjukdomsbesvär har alldeles för länge fått en placering i sjukvården som inte har gett den prioritet som sjukdomarna och dessa kroniska besvär kräver i form av insatser. finns det en nationell strategi för de frågorna. Vi har också en fortsatt satsning på öppna jämförelser och kvalitetsregister. Resurserna till hälso- och sjukvården har varit ett prioriterat område för alliansregeringen, trots att vi under de här åtta åren har haft en finanskris, en ekonomiskt kärv utveckling – vi minns alla 2008. Trots det har de samlade utgifterna på välfärdsområdet ökat med i fasta kronor och fasta priser. För enbart hälso- och sjukvården handlar det om en ökning med 22 miljarder i fasta priser då den nuvarande alliansregeringen med som socialminister tog över ansvaret för just hälso- och sjukvården. Om man vill sammanfatta vad regeringen gjort och vad som utmärker den kan man se följande tre områden. För det första har det skett en kraftig förstärkning när det gäller tillgänglighet till hälso- och sjukvården. För det andra har det varit valfrihet och delaktighet för den enskilde patienten. För det tredje har man förstärkt insatserna för de allra sköraste och mest utsatta. Bland de frågor på sjukvårdsområdet som vi kommer att hantera efter regeringens beslut är förslaget om en ny patientlag. Syftet är att stärka och tydliggöra patientens ställning och att främja patientens integritet, självbestämmande och delaktighet. Det är ganska stora förslag som innebär en rad förbättringar som jag ser fram emot. Bland annat kommer patienten själv att få möjlighet att välja utförare av offentligt finansierad primärvård och öppen specialistvård i hela landet. Landstingen får med den nya lagen skyldighet att erbjuda öppenvård och primärvård också för personer som bor i ett annat landsting. Det underlättar livet för många som bor på en ort och jobbar på en annan. Det underlättar också för patienter som bor i ett landsting med långa väntetider att söka sig till ett grannlandsting som kanske har kortare väntetider. Detta är några delar i den patientlag som enligt våra ambitioner träder i kraft . Utöver det jag nämnt innebär den nya lagen att den nuvarande informationsplikten gentemot patienten utökas, att möjligheten för en patient att få en ny medicinsk bedömning kommer att utvidgas och att barns inflytande över sin vård blir tydligare. Jag vill understryka att vi i patientlagen har lagt in detta barnperspektiv och markerar betydelse. Mycket har gjorts och hänt sedan alliansregeringen tog över. Som kristdemokrat är jag glad för det utvecklingsarbete och det tydliga fokus som har funnits, men mer finns att göra. Jag vill som kristdemokrat särskilt peka på arbetet med jämlik vård. Cancervården har varit aktuell under början av detta år, bland annat i de rapporter och granskningar som SVT har gjort. Jag upplever att det på många håll fortfarande finns oacceptabla väntetider. Skillnaderna i väntetiderna kan inte tillåtas vara så stora mellan de olika landstingen. Att komma till rätta med denna ojämlikhet har socialministern angivit som en av sina viktigaste uppgifter, vilket hedrar honom. Därför finns kömiljarden, som mycket verksamt bidragit till att vi har färre som väntar och att de som väntar får göra det allt . Därför har också alliansregeringen initierat en nationell cancerstrategi som stegvis utvecklar och förbättrar den svenska cancersjukvården. Att behandla cancer, särskilt ovanliga former, kräver stor kompetens och ibland avancerad utrustning. Det leder till slutsatsen att vi till vissa delar måste acceptera en centralisering av den mest kvalificerade vården till ett fåtal enheter, för vi kan inte uppnå toppresultat på varje enskild enhet. I detta utvecklingsarbete för högsta kvalitet och jämlik hälso- och sjukvård tror jag att det är klokt att staten tar ett fastare grepp om sjukvårdsorganisationen. För att uppnå en mer jämlik och rättvis sjukvård behövs en tydligare samverkan i större regioner och kanske, i vissa delar, behövs det också ett direkt statligt ansvar. För oss kristdemokrater är arbetet med jämlik hälso- och sjukvård nästa mandatperiods stora utmaning. Jag är övertygad om att det finns ett brett stöd hos allmänheten för denna prioritering. Jag vill avslutningsvis notera att vi kristdemokrater i utskottsbetänkandet avlämnat särskilda yttranden där vi markerar vår uppfattning om barnperspektivet gällande assisterad befruktning och surrogatmoderskap. Dessa yttranden finns under punkterna 8 och 10. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet SoU10. 47 (S) replik: Jag ska inte låta gå miste om ett replikskifte. Det är alltid roligt. Jag ska börja med att säga att ni har gjort en del bra saker. Jag tror att vi har understrukit det. Om man går tillbaka och tittar i protokollen kan man se att vi från oppositionen i princip alltid inleder med att säga att svensk sjukvård står sig väl vid en internationell jämförelse och att det händer en hel del bra saker. Vid många tillfällen har jag berömt just cancerstrategin och de regionala cancercentrumen, även om farten skulle kunna accelerera lite grann. En huvudfråga är det som själv kom in på här på slutet, nämligen att faktiskt förstatliga sjukvården och att stärka det statliga greppet över svensk sjukvård. Jag tänkte att skulle få ta tillfället att för övriga partier, inte minst allianspartierna, förklara varför ett förstatligande är det bästa för sjukvården. Om vi nu ska knyta an till betänkandet, vilket ju görs då och då i debatten, finns det ju ett konkret förslag från Socialdemokraterna om att nationella riktlinjer borde vara obligatoriska. Det säger och nej till. Jag har svårt att se hur man å ena sidan vill förstatliga sjukvården eller åtminstone ta steg och stärka greppet från statligt håll medan man å andra sidan inte vill att nationella riktlinjer, som grundar sig på beprövad erfarenhet och forskning, ska vara obligatoriska. Det blir en lite svår ekvation för mig. Men jag lyssnar, ! 48 (KD) replik: Jag tackar för frågan. Inledningsvis vill jag säga att jag också uppskattar den dialog som finns mellan alliansregeringen, våra olika partier och oppositionens partier. Det finns ett erkännande också hos er av att svensk hälso- och sjukvård ligger i framkant. är ett av världens tryggaste länder att bli sjuk i. Det är ett av de länder där man har störst möjlighet att ge bot, bättring och lindring. När det gäller förslaget om att göra nationella riktlinjer obligatoriska har vi samtalat med professionens företrädare. hade vi överläggning med om detta, och vi får tummen ned. Nationella riktlinjer som obligatoriska skulle i sig vara en låsning, och man skulle kunna ledas att tro att de beskriver behandling på individnivå. Det är därför vi inte har stött detta. Och det är därför som vi har avstyrkt det förslag som Socialdemokraterna har lagt fram i sin reservation. Vi tror däremot att staten måste ha starkare kontroll över organisationen av hälso- och sjukvården. Jag pekade på detta när det gäller cancersjukvården. Där har vi tagit ett steg. motsatte sig socialdemokratiska regeringar en nationell cancerstrategi. Jag har försökt räkna, och jag vet inte om det var 17 eller 18 gånger som vi i allianspartierna blev nedröstade av de rödgröna när vi ville ha en nationell cancerstrategi. har vi fått den. Vi har regionala cancercentrum. Detta är en del i att ta ett ökat statligt ansvar. Jag personligen och socialministern har sagt att jämlik hälso- och sjukvård innebär att man ska känna en trygghet oavsett om man är i , , , , eller . Det är så viktigt att vi faktiskt är beredda att titta på om det behövs större regioner eller till vissa delar ett statligt ansvar också för sjukvården. Patientens rätt att känna att man har en jämlik och likvärdig sjukvård i hela landet är för oss så viktig att vi är beredda att också ta upp denna fråga. 49 (S) replik: Jag tycker att begreppet ojämlikhet blir väl enkelt. Om vården verkligen var exakt densamma innanför varje länsgräns, landstingsgräns eller regiongräns skulle jag vara beredd att diskutera frågan om förstatligande. Men så ser det inte ut. Skillnaderna beror på mycket annat än just läns- och landstingsgränser. Jag önskar fortfarande en liten argumentation om varför det skulle bli enklare att förstatliga hela den svenska sjukvården och sköta den från . Jag tror att det finns för partier som är intresserade av de argumenten. Jag tänkte också kasta in en annan fråga om tycker att det finns tid och utrymme. Om fler jobbar och betalar skatt finns det mer pengar att fördela till den gemensamma välfärden. Det har alltid varit i fokus för Socialdemokraternas politik att vi ska ha ett samhälle där människor ges förutsättningar att arbeta. Ändå är det så att om skattekvoterna sänks blir det mindre resurser kvar att fördela. Jag är ganska säker på att de flesta som lyssnar på debatten hänger med på den ekvationen. Jag tror att det är svårare att begripa att sänkt skatt leder till mer resurser till välfärden. Om man tror på den ekvationen, vilket de borgerliga partierna mycket tydligt verkar göra, undrar jag: Varför sänker man inte skatten ännu mer i så fall? Då blir det ju ännu mer pengar till välfärden. 50 (KD) replik: Jag tackar särskilt för den sista frågan. Jag råkade nämligen ha med mig ett utdrag från Dagens Samhälle. För den som lyssnar på debatten ska jag berätta att Dagens Samhälle beskriver kommuners och landstings verksamhet. Där har man gjort en kartläggning som visar att det är toppår för kommunerna. Skatteintäkterna till sjukvård, äldreomsorg och skola har vi har haft fem jobbskatteavdrag ökat med 160 miljarder. Har jobbskatteavdraget gett mindre skatteintäkter till vård, skola och omsorg? Svaret är: nej. Har skatteintäkterna vuxit trots skattesänkningarna? Svaret när det gäller de kommunala är: Ja, mycket. Mycket är 160 miljarder. Den medvetna politik som innebär att människor är i sysselsättning, att människor får jobb, att 200 000 fler har arbeten än på den tidigare S-tiden leder faktiskt till att vi har mer resurser i hälso- och sjukvård, i äldreomsorg och i skola. Det här är ingen partsinlaga från allianspartierna och inte heller från och . Det är snarare ett kvitto på att vi har varit med. Och som jag uttryckte det: I fasta priser har sjukvården fått 22 miljarder ytterligare i resurstillskott sedan alliansregeringen tillträdde. Det är en utveckling som vi ser som viktig. Och vi vill fortsätta arbetet med att satsa på välfärden. Vi har gjort det. Det finns ett kvitto på det. Vi kommer att fortsätta som allianspartier. Som kristdemokrat ska jag säga något. Öppna jämförelser – Jämlik vård 2013 är en rapport som man gärna kan läsa. Den visar att vi har gått rätt 2007, 2008, 2009, 2010 och 2012. Men det finns fortfarande en ojämlikhet mellan de olika landstingen som jag inte är nöjd med. Det gäller hjärtsjukvården, som jag har egna erfarenheter av. Det gäller cancersjukvården. Det gäller andra delar. Det vill vi förändra när vi jobbar vidare. 51 (MP) replik: svänger vi lite, för jag tänker ställa ett par frågor om kömiljarden. uttryckte att alla partier tyckte att det här var strålande. har en annan syn på det. Vi vill snarare ha en hälsomiljard, men den tänker jag inte prata om . Jag undrar om anser att det finns några problem med kömiljarden. anser definitivt att den har undanträngningseffekter. Jag läser att flera av de intervjuade läkarna inte ser några större skillnader – nu pratar vi om de mest sköra äldre. Tidsbrist är en återkommande orsak. Och när det handlar om läkemedelsgenomgångar försöker de verkligen göra rätt från början. De försöker hinna med, men det fungerar inte. Det är de här undanträngningseffekterna som har kommit upp mer än en gång. Även har påpekat att det är ett problem. Jag undrar: Ser att det är ett problem, att det är en av bieffekterna av kömiljarden som inte är önskvärd? 52 (KD) replik: Det finns en tendens från vänstersidan och även från att utmåla det som att kömiljarden är orsaken till eventuella brister i sjukvården. Jag vill säga att kömiljarden är något som tusentals patienter tackar för, för den har förkortat vårdkötiden oerhört. När det gäller område efter område och diagnos efter diagnos visar det sig att vi har fått en kortare väntan, en snabbare behandling och ett högre välbefinnande. Jag vill påstå att därigenom är de flesta, även om har en annan uppfattning, överens om att kömiljarden har varit betydelsefull. Man skulle inte vilja vara utan den. Ingen vill rulla . Däremot har jag här i kammaren, i tidigare debatter med socialdemokrater och även med dig från , sagt att jag, när det gäller undanträngningsfrågan, är jätteangelägen om att lägga örat mot marken och lyssna. Vi har bett att titta på detta. Som redovisade har vi inte fått några redovisningar som pekar på detta. Men trots att vi egentligen får en försäkring om att detta är något som oppositionen försöker fokusera på – och självklart ett antal läkare – är vi beredda att följa det. Jag vill då säga att en del i att undvika detta är den nationella strategin för att förebygga och behandla kroniska sjukdomar, för det är just reumatiker, astmatiker och andra grupper av kroniskt sjuka patienter som har upplevt oron för en undanträngning. Det är där som återbesökssituationen har varit en fråga. Jag menar att vi ska vara beredda att titta på det. Personligen ser jag det som oerhört viktigt att vårdgarantin och kömiljarden utvecklas till en vårdgaranti 2.0, som innebär att vi har en återbesöksgaranti. Jag ser framför mig att kronikersatsningen är en del i att säkerställa att alla patientgrupper får rätt till snabb och tillgänglig vård av högsta kvalitet och att man känner att det finns en trygghet i den långsiktiga behandlingen. 53 (MP) replik: Det jag har framför mig är inte någon miljöpartiskrift, utan det här kommer från och även från . Det är inte så att vi påstår detta. Vi håller med.