prot · H109105 · 2014-04-29 00:00:00 — Kommer det att vara den rödgröna rättspolitiken? Jag är övertygad om att väljarna vill veta detta innan de går till valurnorna . Till slut: Det finns ytterligare en reservation. har föreslagit att livstidsdömda inte ska kunna få tidsbegränsat straff. De ska alltså sitta kvar i sin cell tills de dör. Jag vet inte varifrån får sina idéer, men det är definitivt inte en svensk tradition att inte under några som helst omständigheter kunna förlåta. Förlåtelsen är grundläggande inom den kristna rättstraditionen, vari våra lagar har sin ursprungliga grund. Det handlar om själva tanken att en människa aldrig ska kunna få syndernas förlåtelse – att man oavsett avtjänad påföljd, oavsett hur länge man har suttit i fängelse, oavsett ålder, oavsett hälsotillstånd och oavsett ånger över det brott som har begåtts aldrig ska kunna säga att en människa har tagit sitt straff. Det är inte svensk rättstradition. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. 20 (V) replik: Låt oss titta på grunderna till att man nu återigen – som ni regeringspartier och några andra – vill se till att folk ska dömas till mer livstid, . I propositionen nämner man att man har kommit fram till att det dödliga våldet minskar i . Det är tydligt att det inte är denna utveckling som talar för att straffnivån för mord bör höjas. Det finns inte heller stöd för detta om man jämför straffnivåerna i de övriga nordiska länderna. vill gärna peka ut och , men vi är inte ensamma om vår kritik. Det är tunga remissinstanser som har yrkat avslag på förslaget, exempelvis . I detta sammanhang, där det dödliga våldet minskar och det blir färre mord, konstaterar ni det här själva. Men ni väljer ändå att gå vidare med förslaget. kan man fundera på om det har något att göra med att vi har fått in ett visst parti som vill ha verkliga livstidsstraff – att vi aldrig ska släppa ut människor och att de inte ska få några permissioner. Jag skulle gärna vilja ha svar på den frågan. Det finns inga grunder för att göra denna skärpning. 21 (C) replik: Jag tror att lite grann har missuppfattat anledningen till att vi genomför denna förändring. Vi gör det varken för att minska eller öka det dödliga våldet. För att vara helt ärlig tror jag inte att den lagändring som vi gör kommer att leda till vare sig det ena eller det andra. Det är inte heller syftet. Vi tycker olika. Jag har full respekt för att har en helt annan syn på straff än vad många av oss andra har. Vi kan ta det fall som nämnde, eftersom det var vägledande från Högsta domstolens sida. Det gällde en kvinna som blev mer eller mindre slaktad med bajonett inför sina barn. säger: Den gärningsmannen ska inte ha livstids fängelse. Det är så det ser ut . Vi säger: Vi håller inte med. Vi tycker att i ett sådant fall är det fullt rimligt att gärningsmannen döms till livstids fängelse. Vi tycker olika. Ni får stå för era åsikter, och vi står för vår åsikt. Jag är övertygad om att vi har svenska folket bakom oss i denna fråga. 22 (V) replik: Jag vet precis vilket fall tänker på. Vi kan konstatera att det fanns psykiska störningar bakom detta fall. Det var tragiskt, det var fruktansvärt och det var hemskt. Mord är ett hemskt brott. säger ofta att har missförstått, att har missförstått och så vidare. Det är samma påpekande varenda gång; det är en debatteknik han använder sig av. tar till exempel upp den senaste straffskärpningen. Den var med på. Jag vill upplysa dig om att vill avskaffa livstidsstraffet. Men det ska föregås av en utredning. Om du läser betänkandet ordentligt ser du det. Det ska inte gå till som i det förslag ni har. Ni har tagit fram ett förslag på departementet, och ni har inte ens brytt er om att utreda det på rätt sätt. Detta får ni skarp kritik för av bland andra , som också tror att detta tillhör den valtaktiska delen nu inför valåret. Om du säger att det bara skulle handla håller du dig inte till sanningen. Vi kan tänka oss ett längre tidsbestämt straff, men att man avskaffar livstidsstraffet. Hur det ska vara ska en utredning komma fram till, . Det ska inte vi stå här och säga. Vi vill titta på den norska modellen. Du vet säkert hur den ser ut. Det innebär väl då också att har varit totalt urkorkade eftersom de har avskaffat livstidsstraffet. 23 (C) replik: Man måste börja med att säga att det inte är för så jättelänge sedan – – som ni själva satt med om inte i regeringen så i regeringsunderlaget och lade fram förslag inför riksdag. Då dömdes nästan hälften av alla som dömdes till mord till livstids fängelse. Då lade ni inte fram något förslag på att ändra detta. är det nere på under en tiondel som döms till livstids fängelse. Vi vidtar dessa åtgärder för att återgå till en nivå närmare den som rådde när ni själva satt med vid makten. Kritiken blir alltså något bakvänd, får man väl säga. Om det finns en allvarlig psykisk störning med i bilden, som var inne på, är det klart att man ska dömas till rättpsykiatrisk vård. Då sitter man inne tills vidare. Vi ska komma ihåg att också detta är ett tidsobestämt straff. Jag talade om missförstånd. Det gällde enbart varför vi gör denna förändring. Vi gör inte denna förändring för att vi tror att dessa brott ska minska. Vi är glada för att vi under våra vid regeringsmakten har minskat det dödliga våldet i samhället. Det är inte den bild man får om man läser kvällstidningarna; det är alldeles klart. Men det dödliga våldet har minskat i . Till slut: säger att de skulle vilja ha ett längre tidsbestämt straff. Det var åtminstone väl att nämnde det, så att inte skulle vara det längsta möjliga. Om det blir halvtidsfrigivning på det är vi nere . har dock ingen som helst egen uppfattning om vad som skulle vara ett lagom långt straff som maxstraff i . Det är konstigt av ett politiskt parti. Ni har alltså inte någon egen uppfattning om vad som är lagom eller vad som borde vara det längsta möjliga straffet i för mord. Det är mycket intressant. 24 (KD): Samhället ska sträva efter att begränsa brottslighet så långt det är möjligt. Den inställningen genomsyrar vår rättspolitik såväl när det gäller ungdomsbrottslighet som när det gäller livstidsstraffet. Mord är ett oerhört allvarligt brott. av de morddömda får livstid. En viktig målsättning för och övriga Alliansen har varit att skärpa straffen för allvarliga våldsbrott. Den grundläggande utgångspunkten för hur strängt straffet ska vara är brottets allvar. Straffet ska återspegla hur allvarligt och klandervärt ett visst brott är. Ett allvarligt brott ska bestraffas strängare än ett mindre allvarligt brott. Lika allvarliga brott ska bestraffas lika strängt. För att avgöra allvaret, och därmed straffet, handlar det om att se till den skada, kränkning eller fara som brottet inneburit för andra människor och för samhället och vad den som begått brottet har förstått. Vad fanns det för avsikt eller motiv? Med skärpta straff för mord ökar nu det straffrättsliga skyddsvärdet för utsatta människor. Det är rätt, det är riktigt och viktigt och det är ett steg mot att straffen står i proportion till brottens allvar. Det grövsta våldsbrott som man kan göra sig skyldig till är att beröva en annan människa livet. Det måste komma till uttryck i straffen för mord. Straff fungerar moralbildande, och samhället måste markera mot det grövsta våldsbrottet mer tydligt än . I många fall återspeglar inte straffen för mord de aktuella brottens allvar. Livstidsstraffet svarar bättre mot medborgarnas rättsmedvetande. Det är uppgift att på ett generellt plan avgöra hur allvarlig en viss typ av brottslighet är. Det sker genom lagstiftning. Sedan är det upp till domstolarna att tillämpa lagarna i enskilda fall. Om inte lagstiftningen får det genomslag som regeringen vill kan regeringen vända sig till med förslag om en ny lagstiftning. Så fungerar en rättsstat, och så har det fungerat i det här fallet. förändrade 2007 i en vägledande dom praxis så att färre brott skulle ge livstidsstraff. Vi har även fallet som flera har nämnt här . Den här utvecklingen överensstämmer inte med och övriga Alliansens syn på brottets allvar. Den mest grundläggande av alla rättigheter en människa har är rätten till livet. Mord är därmed ett av de allvarligaste brotten en människa kan begå. Dessutom finns det människor som är så farliga att de inte ska släppas ut bland allmänheten utan en särskild prövning. Det är skälet till att alliansregeringen har lagt fram det förslag vi debatterar . Det har diskuterats fram och tillbaka huruvida det är bra att man ger exempel på omständigheter som talar för livstids fängelse eller inte, och då tycker jag att det tål att nämnas vilka fall det skulle kunna handla om. Det är brott som riktas mot en närstående. Det är brott där förövaren inför ögonen på en närstående till offret, till exempel offrets barn, har begått gärningen. Det är brott där gärningen har varit särskilt hänsynslös genom att den medfört ett svårt lidande för brottsoffret. Det är fall där brottet har föregåtts av noggrann planering och har präglats av särskild förslagenhet. Det är fall där brottsoffret har befunnit sig i en skyddslös situation eller fall där brottet har begåtts i brottsoffrets hem. Jag tycker att alla de här fallen är så pass allvarliga att utgångspunkten bör vara att det ska vara livstids fängelse som gäller. Jag tror att det är viktigt att vi markerar mot det här. Vi behöver inte gå in på enskilda fall, men exemplen som tas upp handlar om allvarliga fall som ofta är så pass hänsynslösa att det är viktigt att man markerar allvaret. Våldsbrott hotar människors trygghet och påverkar starkt brottsdrabbade och deras nära anhörigas liv . Vi kommer att fortsätta att reformera för ett mer rättvist och rimligt straff som står i proportion till brottets allvar. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 6 § Begravningsfrågor och trossamfund betänkande 2013/14:KU27 Begravningsfrågor och trossamfund föredrogs. 25 (SD): I betänkandet behandlar vi 17 motionsyrkanden på området begravningsfrågor och trossamfund. Vi i utskottet är överens sånär som på en punkt där det finns en reservation från , och . Det gäller punkten om balsamering. Där säger vi i vår reservation att vi anser att det är förvånande att bedömningen av när balsamering är nödvändig kan skilja sig så radikalt åt i olika delar av landet och hos olika huvudmän. Vi anser mot den bakgrunden att det kan finnas anledning att närmare utreda om det finns behov av en tydligare reglering av när balsamering bör utföras och formalin användas. Till den här frågan hör också ekonomiska faktorer, men dem väljer vi den här gången att gå förbi. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 7 § Mer inflytande för den enskilde i valet av hjälpmedel betänkande 2013/14:SoU19 Mer inflytande för den enskilde i valet av hjälpmedel (prop. 2013/14:67) föredrogs. 26 (S): Som alltid när vi diskuterar funktionshinderspolitik handlar det i grunden om att vi pratar om att göra samhället tillgängligt för alla människor. Därför fanns det stora förhoppningar på den proposition som lades fram här i och som handlar om att göra brist på tillgänglighet till grund för diskriminering. De förhoppningar som fanns på den propositionen har inte riktigt uppfyllts. Därför har funktionshindersrörelsen flyttat från till att numera på tisdagsförmiddagar stå utanför port. Jag rekommenderar alla ledamöter att gå dit och prata med dem, för de påtalar att av de företag som skulle kunna omfattas av lagstiftningen inte kommer att göra det genom förslaget i propositionen. Det är inte riktigt det som vi ska diskutera , men det har i alla fall bäring i sammanhanget. Tillgång till bra och individuellt utprovade hjälpmedel är för många människor med funktionsnedsättning skillnaden mellan att kunna vara med i samhällslivet och att inte kunna det. För oss socialdemokrater är det självklart att det ska vara behovet som avgör om du ska erbjudas hjälpmedel och i så fall också vilken typ av hjälpmedel. Det får aldrig bli en fråga om hur din egen ekonomi ser ut. Det är för oss en demokrati- och en rättighetsfråga precis som frågan om rätten till en bra skola för alla barn och en sjukvård efter behov. Regeringens förslag i propositionen som vi nu ska debattera innebär att hälso- och sjukvårdslagen och patientsäkerhetslagen ska ändras så att det tydligare framgår att sjukvårdshuvudmannen ska erbjuda den enskilde möjlighet att välja hjälpmedel när det finns olika hjälpmedel tillgängliga inom eller kommunen. Man ska också få information om de hjälpmedel som finns, och hälso- och sjukvårdspersonalen ska se till att den funktionsnedsatte får möjlighet att välja det alternativ som han eller hon föredrar. Vi socialdemokrater är positiva till dessa förslag. De föreslagna förändringarna innebär att det tydliggörs i lagtexten att den enskilde ska få ökat inflytande över valet av hjälpmedel. Vi är också nöjda med att det inte blir någon tvingande lag om att införa ett fritt-val-system med hjälpmedelscheckar, vilket har aviserat. Det är en stor och viktig framgång för funktionshindersrörelsen och andra grupper som påpekat riskerna och problemen med checksystemet. har till exempel , , påvisat stora brister i de checksystem som finns i och i där enskilda hamnar i kläm, ibland med dryga kostnader för att få hörapparater. Att regeringen nu avstår från att lagstifta om sådana checksystem innebär att det berättigade i kritiken erkänns. Det finns också oroande inslag i regeringens hjälpmedelsproposition. Olika myndigheter, som Myndigheten för delaktighet, och , ska enligt propositionen få i uppdrag att på olika sätt stimulera och stödja införandet av fritt-val-system med checkar. Vad detta kommer att innebära i praktiken är oklart, men att stimulera införandet av system som har stora brister är enligt vår uppfattning felaktigt och oklokt. har också i en skrivelse till bland annat delgett oss följande erfarenheter av försöksverksamheten i och : hörselcheck blir en grundersättning. De som behöver hjälpmedel utöver checknivån får betala själva. HRF har kunnat konstatera att exakt samma hörapparatsmodell som våra medlemmar i ett landsting fått kostnadsfritt via hörselvård har andra medlemmar i landsting med fritt val fått betala – per hörapparat – ur egen ficka för att få! Som jämförelse kan nämnas att upphandlade avancerade hörapparater köps in av landstingen för ca 1 000–. Systemet med hörselcheckar innebär alltså en betydande risk för att principen likvärdig vård överges och att en ny verklighet smyger sig på där plånbokens storlek bestämmer hur bra du kan höra. Trots dessa och andra problem som uppstått med det system för fritt val av hjälpmedel som införts i och har någon utvärdering eller konsekvensanalys av systemet aldrig genomförts. Vi socialdemokrater, tillsammans med och , föreslår därför att några uppdrag inte ska ges till Myndigheten för delaktighet, och med anledning av propositionen. Vi föreslår i stället att regeringen ger eller annan lämplig myndighet i uppdrag att utvärdera de fritt-val-system som har införts. I uppdraget bör också ingå att i utvärderingen ha en nära dialog med berörda funktionshindersorganisationer. Uppdraget ska återrapporteras till som därefter kan ta ställning till om några nya uppdrag ska ges till myndigheter kring frågan om att välja hjälpmedel. Socialdemokraternas principiella syn på hjälpmedelsfrågorna har presenterats i tidigare motioner men förtjänar ändå att upprepas. Om personer med funktionsnedsättning ska få möjlighet att verka i vardagen på samma villkor som människor utan funktionsnedsättning krävs ofta att olika former av hjälpmedel ingår som en del i vården och rehabiliteringen. Hälso- och sjukvårdens hjälpmedelsansvar ska vila på en värdegrund där individens möjligheter att leva ett självständigt liv i trygghet och värdighet ska vara den bärande utgångspunkten. Tillgången till hjälpmedel varierar stort över landet liksom regler och avgifter. Mot den bakgrunden anser vi att det bör formuleras en nationell strategi för hur vi resursmässigt och organisatoriskt ska klara av att möta ett växande hjälpmedelsbehov. En sådan strategi ska också tydliggöra hur sjukvårdshuvudmän med hjälpmedelsansvar kan bidra till att förverkliga de funktionshinderspolitiska och äldrepolitiska målen. Jag yrkar bifall till reservation nr 1. I detta anförande instämde och (båda S). 27 (MP): Jag står naturligtvis bakom alla reservationer, men för tids vinnande lyfter jag endast upp reservation 1. Personer med funktionsnedsättning är ingen liten grupp i . Nästan två miljoner människor i åldrarna 16–har någon form av funktionsnedsättning. Av dem är det nästan en miljon, eller , som har hörselnedsättning. Det är alltså utan tvekan den allra största gruppen. Jag kommer därför i mitt anförande att till största delen tala om personer som har hörselnedsättning och är beroende av hörapparat. En grupp som ofta glöms bort när det gäller hjälpmedel är personer med utvecklingsstörning och deras behov av kognitiva hjälpmedel, ett hjälpmedel som oftast behöver individanpassas. Optimalt är om hjälpmedlet kan ändras alltefter omständigheterna så att brukaren kan växa med sitt hjälpmedel. Anpassningarna kräver samarbete över längre tidsperioder mellan brukare, anhöriga och hjälpmedelsexperter. Det kräver i sin tur lyhördhet, fingertoppskänsla, ödmjukhet och respekt. Det är mycket tveksamt om val av kognitiva hjälpmedel gynnar de personer som är beroende av samarbete med personer med specifik kunskap över längre tidsperioder. Förslaget som har kommit skulle kunna sägas vara bra, men det är inte tillräckligt bra. Precis som Socialdemokraterna har vi ingenting emot själva grunden till fritt val. Vi har något emot att man ger olika myndigheter uppdraget att stimulera någonting som man uppenbarligen inte tycker fungerar. Jag kommer att utgå ganska mycket från remissvaren. Jag har läst 50 stycken. Det är lätt att göra en kort sammanfattning av remissvaren; den är nämligen: Ja, men Det är knappast någon som svarar bara ja eller bara nej, utan det är: Ja, men En del tunga instanser som Förvaltningsrätten, Kammarkollegiet, , och säger men i sina svar på grund av det oklara rättsläget. Och det är ganska allvarligt med tanke på att de instanserna anser att det behöver bli föremål för ytterligare beredning och konsekvensanalys. Kammarkollegiet tar också upp om det verkligen behövs en lag för att öka den enskildes rätt till delaktighet och valfrihet. De tycker att det är onödigt. Vi kan dock titta på vad landstingen och intresseorganisationerna har svarat. Även där är det mycket av detta Ja, men Man är positiv till grundtanken med fritt val av hjälpmedel, men sedan kommer alla invändningar. Den största användargruppen är de som är hörapparatbärare, och de är mest kritiska. De har också varit med i försöksverksamheten som de underkänner ganska duktigt. De pekar speciellt på att ett flertal statliga myndigheter ska verka för att införa eget ägande av hjälpmedel i samband med hörselrehabilitering, vilket de inte vill. De skriver att resultaten från försöksverksamheten i och är nedslående. En annan anledning är att audionomerna hamnar på två stolar, vilket också tar upp i sitt remissvar. De ska nämligen prova ut och ge neutral rådgivning till patienterna, men de är också säljare som ska dra in intäkter till företaget. En del audionomer upplever att de behöver hänvisa en patient till företagets privata utbud även om det finns likvärdiga produkter i sortiment. Det strider mot de mest grundläggande principerna för såväl vårdetik som affärsetik. Behandlaren, audionomen, blir säljare, och patienten blir kund. I och har man provat hörselcheckar. Det har då framkommit att om jag behöver hörapparat över checknivån får jag ta pengarna ur egen ficka. Det innebär en betydande risk för principen lika vård. Det blir plånboken som bestämmer hur bra jag kan höra, eller rättare sagt får höra. Det finns exempel på hur privata försäljare utan insyn satt sina priser på hörhjälpmedlen på samma nivå som hörselchecken. Den enskilde drabbas inte, men varken eller vet vilka hörapparater som finansierats med skattemedel, vad de kostar och vilken kvalitet de har. Det finns också exempel på att hörapparatanvändare har fått betala ur egen ficka för att få rätt hörapparat. Hur har de klarat det? Jo, flera har fått ta lån. Allt detta har kommit till HRF:s kännedom; det är delar ur deras remissvar. Lunds universitets remissvar är talande på den här punkten. De skriver: Förslaget gynnar okomplicerade fall, som kräver få besök, och personer med god ekonomi som kan bekosta hjälpmedel för 5 000–. När HRF frågat hörapparatväljarna har av dem som varit med i försöket uppgett att de verkligen fått välja. Att man själv ska behöva betala är precis tvärtemot vad hälso- och sjukvårdslagen säger, nämligen att målet för hälso- och sjukvård är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Man kan fråga sig var uppföljningen och konsekvensanalysen av de problem som kommit fram finns. Svaret är att dessa inte finns. Kanske är det därför som både och län bestämt sig för att inte införa hörselcheckar. Något som inte klart framgår är om lagförslaget faktiskt påverkar valfriheten eftersom det bygger på frivillighet för kommuner och landsting att införa LOV. Slutligen, herr talman, vill jag säga några ord om inflytande och delaktighet. Slutrapport från försöksverksamheten Fritt val av hjälpmedel , som åberopas i utredningen. Den indikerar att denna typ av hjälpmedelsförsörjningsmodell saknar attraktionskraft då av patienterna låter bli att välja över huvud taget. väljer alltså inte. 28 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2 och 4. Jag träder in i Per Ramhorns ställe i den här debatten. Att tillgodose barns krav på hjälpmedel är inte helt lätt. som det ska ge barnet den frihet det behöver för att utvecklas ställs krav på funktionalitet, hållbarhet, design och teknologi. Det kräver en alldeles speciell kompetens dels vad gäller barns motoriska, sociala och kognitiva utveckling, dels vad gäller modern teknologi och utveckling inom barn- och ungdomskulturen. Barn ska ha rätt att vara barn och få hjälpmedel som är utvecklade för just barn. Undersökningar visar att föräldrar upplever att det saknas spetskompetens och att habiliteringen och hjälpmedelscentralerna inte håller sig ajour med utvecklingen. Därför anser vi att man ska utreda möjligheten att införa ett nationellt kompetenscenter där expertkunskap om avancerade hjälpmedel och barns hjälpmedelsbehov samlas. Utöver detta behövs fritidshjälpmedel för att barn och unga med funktionsnedsättning ska kunna delta i fritidsaktiviteter och därmed undvika att etablera onödig ohälsa. Skillnaderna mellan landstingen är stora och oacceptabla när det gäller vilka hjälpmedel som erbjuds. Vi anser därför att regeringen bör se över frågan om fritidshjälpmedel för personer med funktionsnedsättning. 29 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 om att man inte ska ge myndigheter uppdrag att stimulera något som uppenbarligen inte har fungerat bra, så kallat fritt val av hjälpmedel, och till reservation 4 om barn och hjälpmedel. Den här debatten handlar både om regeringens proposition Mer inflytande för den enskilde i valet av hjälpmedel och om motioner från den allmänna motionstiden. Jag kan inte låta bli att lite grann ta upp den tråd som inledde sitt anförande med, för självklart handlar hjälpmedel om rätten att kunna fungera och vara delaktig i samhället. Det kan gälla arbetsliv, vardagsliv, vistelse i hemmet och blir därmed en fråga om medborgerliga rättigheter för människor med olika funktionsvariationer. Självfallet skulle en skarp tillgänglighetslagstiftning, mot diskriminering, vara en bra förutsättning för det.