prot · H109131 · 2014-06-25 00:00:00 — Vi höjer normalbrottets straffmaximum och det grova brottets straffminimum och inför dessutom ett synnerligen allvarligt vapenbrott för de värsta fallen där personer ägnar sig åt att föra in vapen och använda vapen i sin brottsliga verksamhet. Där får vi ett rejält straffvärde upp till med ett minimum . Allt detta har till syfte att driva upp straffskalorna så att våra fria och oberoende domstolar, när de tillämpar lagen, ska förstå hur vi vill se en skärpning. Det är ingen som kan vara tondöv för det faktum att det är för mycket vapen på våra gator, för mycket vapen som används illegalt. Det orsakar stor skada, och det är också en verksamhet som driver fram det våldskapital som även utan skjutningar riskerar att förstöra vårt land och skapa otrygghet och elände för människor. Vi kommer att följa tillämpningen noga, för att se till att det blir så att mer av de tvångsmedel som efterfrågas inte minst från Socialdemokraterna kommer till användning. Vi reglerar inte tvångsmedlen separat, men genom att ha särskilda straffvärden kan detta slå in, och man kan effektivare bekämpa den här typen av mycket grov brottslighet. På tre områden skärper vi nu strafflagstiftningen för vapen. Vi har fått en bra redogörelse för andra åtgärder som vi har vidtagit. Det här är rätt väg att gå. Det som efterfrågas i någon reservation om tullen har genomförts. Det finns hur mycket mer som helst att göra. Jag vill återigen, som liberal och företrädare för , slå ett slag för den europeiska tanken på samarbete. Det är ju klart att vapen kommer någonstans ifrån, såvida de eller delar av dem inte tillverkas i , och vi måste ha ett brett europeiskt samarbete på polisiär nivå och tullnivå för att komma åt detta. Det är för mycket navelskåderi att tro att vi ska kunna lösa detta i landet med förstärkningar till tullen på vissa håll. Vi har en mycket bred gräns, vill jag upplysa om, och det går inte att täppa till vägarna till , utan detta måste lösas på europeisk nivå – det är ett alleuropeiskt problem. Avslutningsvis kan jag säga något om det jag tyckte att förde fram bra i talarstolen, den andra delen i betänkandet och den underliggande propositionen, om legala vapen. Det finns ett intresse som är helt okej att ha vapen. Man kan hålla på med och jakt. Jag tycker att vi nu lyfter fram klara förbättringar vad gäller auktorisation och tillståndsgivning för att underlätta och modernisera den lagstiftningen. Här finns det hur mycket synpunkter som helst. Jag lyfter gärna också fram det faktum att man gör förändringar när det gäller kolsyrevapen och soft air guns. Det är vapen, oftast attrapper, som används inte minst i kriminella sammanhang. Det är helt omöjligt för en människa att veta vad som är ett riktigt vapen och vad som inte har metallkula, så att säga. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. 37 (C): Just vapen har vi debatterat här i riksdag . Regeringen har till och med fått kritik från och för att vi inte har höjt straffen tillräckligt snabbt. Det är vi inte vana vid. Men höjer vi straffen. Minimistraffet för grovt vapenbrott höjs från till , och dessutom skapas en ny brottsrubricering, synnerligen grovt vapenbrott, med fängelse som lägst och som högst . Jag tror att det är helt rätt, för den som begår grova vapenbrott ska veta att det kommer att leda till ett långt fängelsestraff, inte som kanske kan avtjänas med fotboja. ska jag vara ärlig med att säga att jag inte tror att längre straff generellt minskar den här typen av brottslighet. Men det är ändå principiellt rätt, med tanke på brottets allvar. Vill man minska brottsligheten är det inte generellt hårdare straff som är den effektiva vägen – det måste vi vara medvetna om – utan då krävs det andra åtgärder. De uppdrag som regeringen har gett till tull och polis om att minska inflödet av vapen är en av de åtgärderna. En annan sak är de tidigare och tydligare insatserna mot unga kriminella, så att man helt enkelt inte ska vilja eller tänka tanken att gå omkring med vapen på stan. Färre unga ska välja den kriminella banan, och då minskar också användandet av vapen, vilket är viktigt. Det är viktigt att betona att det vi nu gör är att ge oss på de illegala vapnen – inte de legala vapnen. Ingenting av det vi nu genomför försämrar för skyttar eller jägare. Man skulle kunna tro det när man lyssnade på några av de tidigare inläggen. En viktig förändring som vi också genomför med den här lagändringen är att den som har ett tidsbegränsat vapentillstånd och ansöker om ett nytt tillstånd men handläggningen tar , automatiskt får ett förlängt tillstånd som prövning pågår. Det är ingen hemlighet att vi har problem med långsam tillståndshantering, särskilt här i men också i . Många har hört av sig till mig – och säkert er andra som sitter här – och klagat på de långa väntetiderna. Jag förstår det verkligen. Om man ansöker om ett förnyat tillstånd ska det inte behöva bli en mellanperiod när man sitter utan ett godkänt tillstånd fram tills ansökan har hanterats. Det är därför vi gör den här förändringen, så att det tidsbegränsade tillståndet förlängs automatiskt. ska vi såklart också få ned handläggningstiderna. Jag är övertygad att den nya polisorganisationen har större möjligheter att hantera vapenansökningarna på ett effektivt sätt och därmed få ned handläggningstiderna. Jag vill också säga något om den reservation som har om villkor för auktorisation av sammanslutningar för jakt- eller målskytte. Reservationen är ganska svårbegriplig. Den kanske är ett utfall av att man försöker att vara populistisk utan att egentligen förstå vad förslaget innebär. skriver i sin reservation att det av propositionen inte framgår vilka krav som ska ställas på sammanslutningarna och att detta i stället ska regleras på föreskriftsnivå. menar att kriterierna för auktorisation ska regleras i lag, detta särskilt med avseende på att regeringen inte påvisat något konkret problem med den nuvarande ordningen. yrkar avslag på de delar av propositionen som rör förslaget om auktorisation och menar att nuvarande regler ska fortsätta att gälla. Alltså: Missnöjda med förslaget, eftersom det inte innehåller någon precisering i lag utan regleringen ska ske i föreskrift, vill de ha kvar det som det är . Då ställer man sig genast frågan: Hur är det då ? Hur är alltså den ordning som vill ha kvar? Jo, finns det inte ens någon precisering i föreskrift. Det som vill ha kvar är alltså en ännu större otydlighet än det som de kritiserar för att vara alltför otydligt. Det blir helt obegripligt. Det är ett ologiskt resonemang, säkert ett försök att vara populistiska och göra några missnöjda vapenägare glada. Det är ett missnöje som jag dessutom menar är en missuppfattning. ser oförstående ut, så jag ska försöka förklara det ytterligare. I det förslag som vi har framför oss föreslås en ny 17 § i 2 kap. vapenlagen där det står: En sammanslutning för jakt- eller målskytte får auktoriseras om den har en stabil organisation, kontinuerlig skytteverksamhet och ordning för säker vapenhantering. Här finns det tre rekvisit. Då kan man fråga: Hur ser det ut ? Ja, står det i 2 kap. 3 § b) vapenlagen: Sammanslutningar för jakt- eller målskytte, som har en stabil organisation och kontinuerlig skytteverksamhet samt uppfyller höga krav på säkerhet i fråga om handhavande av vapen. Det är alltså i princip samma rekvisit, alltså stabil organisation och kontinuerlig skytteverksamhet. Rekvisitet uppfyller höga krav på säkerhet i fråga om handhavande av vapen, blir ordning för säker vapenhantering. förklaras dessa rekvisit inte i lag, inte i förordning och inte i föreskrift. Det som kommer med auktorisation med samma rekvisit kommer att preciseras i föreskrift. Hur kan det vara otydligare än hur systemet ser ut ? Det kan få berätta för mig. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Jag vill också tacka för mig och tacka de väljare som har gett mig förtroende att stå här i talarstolen 200–300 gånger . är det slut. Det är lite vemodigt. Jag vill också tacka alla kolleger, ni som är här nu och alla tidigare, för goda debatter. Det har varit trevligt, och jag kommer att sakna det. 38 (V): Vi debatterar justitieutskottets betänkande 36, Skärpningar i vapenlagstiftningen, med fokus på de illegala vapnen. Bättre sent än aldrig. står bakom den proposition som har lagts fram. Både som vänsterpartist och som jägare är jag nöjd med förslagen. Det kan hända att det finns anledning att återkomma för att se över detta, som det alltid gör när vi stiftar nya lagar. Jag tackar för orden om att både och kan vara för straffskärpningar. Men jag ska inte orda mer om detta. Detta är min sista debatt i den här kammaren. Jag vill framföra ett stort tack till mina kolleger. Men jag vill framför allt tacka alla personalgrupper, och då menar jag precis alla inklusive presidiet. Personalen har alltid ställt upp när man haft frågor, när man har ringt och velat ha hjälp. Det har varit superbra service. Ett stort tack för att ni har gjort så att mitt uppdrag har kunnat gå så smidigt som möjligt. Jag vill även tacka de väljare som har röstat på oss och mig. Ett stort tack även till före detta kolleger. Jag satt i även och trodde inte att jag skulle komma tillbaka. Men det gjorde jag, och det har varit mycket lärorikt och intressant. Till de ledamöter som fortsätter och till den personal som fortsätter önskar jag en mycket trevlig sommar och lycka till med framtida riksdagsuppdrag. 39 (KD): Vi vill alla ha ett tryggare samhälle, och vi vill minska antalet brott och brottsoffer. Hur detta görs har vi i de olika partierna lite olika syn och förslag på. Men vi verkar vara ense om att den grova organiserade brottsligheten och illegala vapen är ett mycket stort problem. Jag tycker att det har presenterats bra av flera partiföreträdare i denna debatt att det är viktigt att vi har fokus på illegala vapen och att det är viktigt att det förs en nära dialog med jakt- och skytteföreningar och jägare så att vi hamnar rätt och inte på något sätt trampar in på de legala användningsområdena som självklart ska värnas. Men varje illegalt vapen som vi kan få bort är ett vapen mindre som kan skada och döda. Under de senaste årens skjutningar har det varit många illegala vapen inblandade. Alliansregeringen har tagit flera steg, som det har redogjorts för här tidigare. Jag tycker att det betänkande som vi debatterar här med förslag på ytterligare straffskärpningar är mycket bra. Det som jag tycker att man ska tala lite grann om är tullen. Det står inget explicit i regleringsbrev om detta. Men ska enligt sitt uppdrag kontrollera och beslagta illegala vapen vid svenska gränser. Det står i regleringsbrevet bland annat att kontroller av in- och utförselrestriktioner särskilt ska inriktas på hot mot hälsa, miljö och säkerhet. I det ligger självklart kontroll av införsel av illegala vapen. Det är någonting som vi kristdemokrater skulle vilja att man tittar vidare på eftersom det är mycket viktigt att de stoppas redan vid gränsen. Historiskt har man haft en ganska dålig bild av de vägar som vapen kommer in i landet. Därför har det getts ett uppdrag till och tullen att kartlägga detta. Det är nämligen viktigt att man vet vad man ingriper mot. Det finns även ett antal hundar som har varit narkotikahundar som har omskolats till att bli vapenhundar. Det tror jag också är viktigt. I det stora och det lilla gäller det att vi alla tillsammans jobbar för att begränsa den grova organiserade brottsligheten men att vi värnar de legala vapen som finns och som ska kunna användas på det sätt som vi vill. Jag yrkar bifall till regeringens lagförslag och avslag på samtliga reservationer. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 21 §) 14 § Uppskov med behandlingen av vissa ärenden betänkande 2013/14:JuU40 Uppskov med behandlingen av vissa ärenden föredrogs. Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 21 §) Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då interpellationssvar skulle lämnas. 15 § Svar på interpellation 2013/14:506 om ekonomisk utsatthet och ökad ojämlikhet 40 Finansminister (M): har frågat mig om jag är beredd att vidta några åtgärder i finanspolitiken för att öka jämlikheten i och om jag är beredd att vidta åtgärder i finanspolitiken för att de inkomstbaserade trygghetssystemen ska kunna garantera en rimlig inkomst vid sjukdom eller arbetslöshet. Ojämlikheten är en central utmaning för samhällsbygget och behöver mötas med en hållbar politik för sammanhållning. Den ekonomiska politiken måste därför inriktas på att värna drivkrafter till utbildning och arbete och förbättra villkoren för jobbskapande och tillväxt. Ett av regeringens viktigaste mål är full sysselsättning. Arbetslöshetsförsäkringen är en omställningsförsäkring mellan två arbeten, och sjukförsäkringen är en försäkring för inkomstbortfall på grund av sjukdom. Båda försäkringarna ska ge en god ekonomisk trygghet för dem som behöver dem och utformas så att arbetslinjen understöds. Det ska alltid löna sig att arbeta. Väl avvägda försäkringar främjar snabb och effektiv återgång till arbete som de ger trygghet vid omställning. Det finns många unga och utrikes födda som inte kvalificerat sig för a-kassa och som saknar sjukpenninggrundande inkomst. Regeringen prioriterar åtgärder för att dessa grupper ska få ett arbete framför höjda ersättningsnivåer. Försörjningsstödet ska även fortsättningsvis fungera som ett yttersta skyddsnät för personer som tillfälligt har försörjningsproblem. Alla ska få del av den tillväxt och välfärd som skapas. En väl fungerande skola är av yttersta vikt för att värna sammanhållningen. Fortsatta satsningar på skolan är därför prioriterat. För att minska den ekonomiska utsattheten och värna sammanhållningen och ett samhälle som håller ihop avser regeringen att fortsätta med att få fler i arbete och genomföra åtgärder riktade till grupper med svag ekonomi och större försörjningsbörda. 41 (S): Jag har ställt några frågor till finansministern. Jag kan konstatera att även detta svar dröjde längre än vad det borde göra. Det har varit en genomgående trend att finansministern har skjutit upp sina svar. Jag vet inte om han tycker att frågorna är krångliga eller om han inte behagar komma till kammaren. Han har i alla fall avstått från att besvara ett antal interpellationer. Bland annat , som har suttit i , förvägras en sista debatt, vilket jag tycker är tråkigt. Mina frågor till finansministern, fru talman, var om finansministern är beredd att vidta några nya åtgärder i finanspolitiken för att öka jämlikheten och om finansministern är beredd att vidta åtgärder i finanspolitiken för att de inkomstbaserade trygghetssystemen ska kunna garantera en rimlig inkomst vid sjukdom eller arbetslöshet. Bakgrunden till min interpellation är bland annat en rapport från , som bland annat företräder socialtjänstanställda. Rapporten heter Året då a-kassan blev lägre än försörjningsstöd – Om hur trygghetssystemen kollapsat och försörjningsstödet tar smällen. I rapporten redovisas tydligt hur människor som är sjuka och arbetslösa hänvisas till försörjningsstöd. Finansministern, fru talman, har gjort sig känd för att kalla våra inkomstförsäkringar för bidrag, vilket jag tycker är synd. Det handlar om inkomstförsäkringar. I rapporten framgår att a-kassan är en omställningsförsäkring mellan jobb utan en övergång från en vettig ekonomisk situation till ekonomiskt undantagstillstånd. En sådan livssituation minskar dramatiskt förutsättningarna att hitta nästa jobb. Finansministern sade att båda försäkringarna ska ge en god ekonomisk trygghet för dem som behöver dem och utformas så att arbetslinjen understöds. Vet finansministern hur mycket man kan få ur a-kassan om man har haft ett heltidsarbete och uppfyller kvalifikationerna? Vet finansministern exakt hur mycket man får ut av försäkringen? Om han vet, hur kan han då kalla det god ekonomisk trygghet? Poängen med våra socialförsäkringar är att de ska vara generella och att de ska finnas där utan att man ska behöva betala extra privata försäkringar. Det är något som regeringen visserligen understöder och vill. Det är kanske därför man urholkar systemet. Den förra socialförsäkringsministern medgav att anledningen till att ersättningen för de sjuka sänktes var att man skulle kunna finansiera skattesänkningar för mig och . Man kan fundera över varför denna politik bedrivs. Jag har försökt beskriva hur ojämlikheten ökar i medan finansministern säger att han vill göra någonting åt den. Ändå använder han en helt annan typ av politik än vad som rekommenderas. Jag får hälsa till att han är välkommen till Socialdemokraternas ekonomisk-politiska seminarium i med . Där kan ha få lära sig mer om hur bra ett samhälle kan vara om det är jämlikt. Finansministern sade också att han vill minska den ekonomiska utsattheten och värna sammanhållningen. Hur kan man värna sammanhållningen om man utförsäkrar 75 000 sjuka personer från sjukförsäkringen? Hur kan man värna sammanhållningen genom att göra arbetslösa fattiga? Vad är poängen med att göra försörjningsstödet till den enda inkomstförsäkring som människor får ta del av? 42 (S): Tänk om alla som bor i skulle uppbära socialbidrag. Det är en lika svindlande som absurd tanke. Men verkligheten, fru talman, visar att 70 000 unga vuxna uppbär socialbidrag . Det är lika många som alla som bor i . Dessa 70 000 unga vuxna får bidraget för att över huvud taget kunna försörja sig eftersom de flesta saknar jobb. De blir inte färre, trots jobbskatteavdrag och sänkta ungdomsarbetsgivaravgifter. Bidragstiden blir i stället allt längre. Som om det inte vore nog, fru talman, får var fjärde ensamstående mamma socialbidrag för att klara sitt uppehälle. Det är fråga om 36 591 kvinnor – ensamstående mödrar. Det är helt oacceptabelt. Närmare 11 miljarder betalade kommunerna ut i socialbidrag . Nästan hälften av dem som fick bidrag sökte det på grund av arbetslöshet. De 11 miljarderna får kommunerna ta ur egen ficka. De får inte någon kompensation från staten. Det är pengar som i stället skulle ha landat i skolan och äldreomsorgen. Ansvaret för regeringens misslyckade jobbpolitik landar i kommunernas knän, . Men det högsta priset får ensamstående mödrar betala, som i större utsträckning än andra grupper utestängs från arbetsmarknaden och tvingas leva på socialbidrag . Det är månader som till slut blir . Sambandet är glasklart. I takt med att långtidsarbetslösheten ökar blir allt fler långtidsberoende av socialbidrag, och gruppen ensamstående kvinnor med barn blir allt större. Regeringens jobbpolitik har misslyckats, och det är kommunerna som får ta ansvaret och betala de 11 miljarderna i socialbidrag utan att bli kompenserade. Värst är det för alla 70 000 unga vuxna, lika många som hela , alla ensamstående mödrar och alla andra drygt 400 000 svenskar som får socialbidrag . och regeringen stoppar huvudet i sanden och låtsas som att läget är gott – alldeles oavsett. När verkligheten visar att kommunernas nota för socialbidrag landar på 11 miljarder, till största delen orsakad av regeringens misslyckade jobbpolitik, kallar regeringen detta för en förstärkt arbetslinje. När verkligheten visar att ensamstående mödrar tvingas söka socialbidrag , som till slut blir , kallar regeringen detta för en förstärkt arbetslinje. När den enda livlinan för 70 000 unga vuxna är socialbidrag kallar regeringen detta för en förstärkt arbetslinje. Varför inte benämna sakers tillstånd vid dess rätta namn, finansminister ? Detta är ett stort misslyckande. Men regeringen väljer att inte se sina misslyckanden. Man väljer att inte ta ansvar för dem och för den arbetslöshet som gör att allt fler tvingas gå till och söka socialbidrag. Med en arbetslöshet på är det svårt att ta svar om att regeringen jobbar för full sysselsättning på allvar. Är det inte så, , att verkligheten har överträffat den allianspolitiska dikten för länge sedan och att verkligheten har blivit regeringens värsta fiende? 43 (S): Tack, , för en viktig interpellation om de ökade ekonomiska och sociala klyftorna i vårt land. Jag tror att det finns tre förhållanden som leder till mer jämlika levnadsvillkor. Det viktigaste är att ha ett jobb. Vi har en regering som totalt har misslyckats med sina ambitioner med jobben. 260 000 arbetslösa har blivit över 400 000. talar man inte längre om massarbetslöshet och jättelikt utanförskap utan försöker tysta ned det gigantiska jobbmisslyckandet. Det andra är omfördelande sociala försäkringar, som vi betalar till när vi arbetar och som vi har nytta av när vi kan arbeta, som vid sjukdom och arbetslöshet. Men även andra sociala försäkringar är starkt omfördelande i vår ekonomi, minskar de ekonomiska klyftorna och utvecklar de sociala möjligheterna. De sociala försäkringarna har den moderatledda regeringen gett sig på med precision. Med en kirurgisk precision har man gett sig på arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen. Undertexten har varit: Det är dem som inte vill arbeta som vi vill komma åt. Jag vill fråga finansministern: finansministern någonsin under sin politiska tid blivit kontaktad av någon som har sagt: Jag vill inte arbeta, kan du hjälpa mig med det? Har finansministern någonsin träffat någon människa som har sagt att denne inte vill arbeta? Jag har varit politiskt verksam , som kommunpolitiker i . Jag har talat med hundratals, ja tusentals, förtvivlade människor som bett om att få ett arbete. Och vi har en regering som försöker mäla ut den grupp som inte får jobb. Ni i regeringen har gjort om arbetslösheten från ett viktigt samhällsproblem till ett enskilt problem. Det är den enskildes fel. Så är det också med sjukförsäkringen. Människor i vårt land, drabbade av svår ohälsa som rimligen är opåverkbar för den enskilde, slängs ut ur ett försäkringssystem i väg till Arbetsförmedlingen. Där går man och traskar och går sedan tillbaka till sjukförsäkringen. Så slängs man ut igen. Vi har dem som har gjort den vandringen . Får de lättare jobb? Blir de mer anställbara genom att de förnedras i brutala försäkringssystem? Den ökade ojämlikheten i vårt land är inte slumpartad. Den är resultatet av medvetna politiska val av den moderatledda regeringen som bygger på en dyster människosyn, inte en ljus, och en regering som tror att människor vill fuska och smita undan. Det tror inte vi socialdemokrater. 44 (S): Det vi kan se är att våra gemensamma försäkringar har urholkats och att allt fler har vältrats över till försörjningsstöd. Verkligheten är väldigt tuff för dem som är sjuka och arbetslösa och som tidigare haft a-kassa eller sjukförsäkring och som tvingas att sälja allt de har för att kunna bli berättigade till försörjningsstöd. Den som har en partner blir inte berättigad till det, och då blir det ett inkomstbortfall för den familjen som drabbar hela familjen, också barnen. Det tragiska är att detta inte ens har löst det problem som det sades att det skulle lösa. Det skulle leda till lägre arbetslöshet. Det var därför man skulle genomföra dessa förändringar. Det enda som har hänt är att arbetslösheten har ökat och att fattigdomen också har ökat. Syndabockarna i vårt samhälle har blivit de sjuka och arbetslösa. Allt är deras fel. Det är en medveten politik att försämra villkoren, men det leder inte till att fler får arbete. Då är det att tänka om, eller borde rimligtvis vara det. Om det nu verkligen var det som var anledningen till att man genomförde de här försämringarna borde man nu tänka om: Vad ska vi göra i stället? Vi som tar upp detta är inte de enda som tycker så här, utan den här kritiken börjar sprida sig. läste jag på ledarplats i ett ifrågasättande av urholkandet av våra gemensamma försäkringar. Man menade att det är bättre att höja taken i a-kassan och sjukförsäkringen för att skapa grundtrygghet för människor, för det gynnar omställningen i arbetslivet.