prot · H10962 · 2014-01-29 00:00:00 — Kampen för en hållbar utveckling, både miljömässigt och socialt, är i förlängningen en kamp för fred. Vi kan minska risken för konflikter genom riktade åtgärder mot krisernas grundorsaker inom ramen för arbetet för en rättvis och hållbar utveckling. har slagit fast behovet av att förebygga väpnade konflikter genom att angripa deras grundorsaker som fattigdom, brist på demokrati och mänskliga rättigheter samt utnyttjandet av naturresurser. Det innebär att vår nationella säkerhet måste breddas för att kunna möta alla de risker och hot som kan drabba vårt land och vår befolkning både direkt och indirekt. Det svenska deltagandet i FN-ledda fredsfrämjande insatser är en del i detta och måste öka från en historiskt låg nivå. Svensk och europeisk säkerhetspolitik har förändrats . talar alla partier, mer eller mindre, om den breddade hotbilden. Försvarsberedningen 2007 och Försvarsberedningens rapport , Vägval i en globaliserad värld, lägger mycket stor vikt vid andra hot mot vårt samhälle än de rent militära hoten. Jag tycker att det är en positiv utveckling som har kommit till stånd i den svenska debatten men också i den europeiska det . Det breda perspektivet på säkerhet inbegriper snart sagt alla samhällssektorer. Säkerhet är ett vidare begrepp än endast skydd av det egna fysiska territoriet. Den svenska säkerhetspolitiken är en del av samhällets samlade resurser för att möta hot och utmaningar mot vår säkerhet. Säkerhetspolitiken inbegriper en stor del av det breda perspektivet på säkerhet, dock inte allt. Den mer oförutsägbara och komplexa utvecklingen i världen förstärker behovet av en väl fungerande och allsidig analys- och underrättelseförmåga. säkerhetspolitik syftar ytterst till att garantera landets politiska oberoende och självständighet. Hävdandet av vårt lands suveränitet är en förutsättning för att ska kunna uppnå målen för vår säkerhet. Den svenska säkerhetspolitiken ska, inom ramen för målen för vår säkerhet, förebygga krig och framväxten av hot mot svensk, nordisk och europeisk säkerhet. Säkerhetspolitiken ska genom vårt stöd till FN bidra till global fred, säkerhet och utveckling, och tar genom medlemskapet i EU ett solidariskt ansvar för säkerhet. Sedan slut har den svenska säkerhetspolitiken ändrats i grunden. Medlemskapet i EU ändrade förutsättningarna för den svenska utrikes- och säkerhetspolitiken. Hot mot freden och vår säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder. Det går inte att se militära konflikter i vårt närområde som skulle påverka endast ett land. kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat medlemsland eller ett nordiskt land, och vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om skulle drabbas. bör därför kunna ge och ta emot såväl civilt som militärt stöd. trädde i kraft. Inom finns ett ömsesidigt beroende som stärker solidariteten mellan länderna. Den solidariska säkerhetspolitiken ska vara grunden för den svenska försvars- och säkerhetspolitiken. Det nordiska samarbetet är ett komplement till de existerande samarbetena inom EU och Nato. Men samarbetet mellan de nordiska länderna bör öka, och då kanske i första hand med . Som ett led i att klargöra vilka prioriteringar bör göra gällande det nordiska samarbetet är det viktigt att utvärdera hur försvarspolitiska samarbete i , inom EU, med Nato och andra berörda forum kan utvecklas. Hur dessa samarbeten ska kunna förbättras ytterligare bör analyseras och utvecklas i särskild ordning. Det nordiska försvarssamarbetet ska fördjupas genom bland annat fortsatt koordinering av utbildnings- och övningsverksamheten samt det befintliga nordiska flygövningssamarbetet utvecklas, vilket även kan omfatta gemensam incidentberedskap. måste skapa sig en ny säkerhetsstrategi som vilar på en bredare grund än den vi har . En säkerhetsstrategi är inte längre något exklusivt för det militära försvaret, utan har sin giltighet över hela samhället. Globalisering innebär att det inte går någon skarp gräns mellan extern och intern säkerhet, mellan civila och militära åtgärder. En modern nationell säkerhetsstrategi måste omfatta alla dessa aspekter. Det är inte bara staten som efterfrågar säkerhet, utan också dess invånare. behöver därför en ny nationell säkerhetsstrategi. En sådan innebär inte att gränsen mellan civilt och militärt bör suddas ut. Däremot är själva idén att skapa synergier och koordinering mellan statens olika resurser. är ett litet land, och vår strategiska handlingsfrihet är därmed begränsad. Det innebär att vi inte ensamma kan möta många av dessa hot och risker. Vi kan exempelvis inte själva skydda den internationella sjöfarten, som vårt välstånd är beroende av. Vi klarar inte ens av att skydda svenska fartyg – annat än i vårt närområde – trots att fartygen och deras besättningar täcks av de säkerhetspolitiska målen. Vi måste i ett skarpt läge lita till att vi får hjälp från det internationella samfundet. Den nationella säkerhetsstrategin ska klara ut de övergripande principerna för hur samhällets olika delar ska samverka för att uppfylla målen för vår säkerhet gentemot prioriterade hot och risker. Strategin måste naturligtvis ha medborgarnas stöd. Den måste också ge en inriktning om var och i vilka sammanhang akuta insatser i första hand är aktuella eftersom en sådan inriktning styr vilka resurser som behövs – utbildning, övning, doktrin och utrustning. Därmed, herr talman, yrkar jag bifall till reservationerna 1, 6 och 12. 29 (SD): Jag yrkar bifall till reservationerna 3, 4, 8 och 11. var under en väl försvarsmakt. Vi bidrog till världsfreden genom att var mycket svårgenomträngligt för i händelse av anfall från deras sida. När efter kapprustningen med kollapsade tog slut –1991. Det följdes i av med många förbandsnedläggelser, vilket resulterade i att vår militära förmåga i stort sett blev obefintlig eller lika med noll. Fenomenet fick benämningen den strategiska pausen. Den obefintliga militära förmågan har dock inte oroat den nuvarande regeringen särskilt mycket. Jag förmodar att regeringen antar att andra länder ska betala för vår säkerhet. Emellertid har pendeln nått sitt yttersta och börjar pendla tillbaka. heter det åter att svenska försvarets viktigaste uppgift är försvaret av vårt territorium och våra direkta omedelbara intressen. försvar börjar i . ska åter ha en försvarsplanering. Tyvärr får vi konstatera att det hade varit bättre om vi inte hade skurit ned försvaret så totalt och vårdslöst. Det har varit dyrt att skrota system. blir det dyrt att återskapa dem. Hoten mot och våra grannländer är svåra att förutsäga. De kan uppstå plötsligt, och beredskapen måste därför vara god. Det aktuella hotet mot är litet. Inget land skulle tjäna på att angripa . Men det potentiella hotet finns . Om det uppstår starkt beväpnade och övade krigsmakter med en stor volym måste vi förhålla oss till dem. Ett återtagande av vår försvarsförmåga tar tid. Vi måste alltså lägga oss på en rimlig nivå. IO14, regeringens insatsförsvar, som ska vara klart , är för litet för att skapa tillräckliga och avskräckande trösklar mot framtida angrepp. IO14 är också underfinansierat med 30–. Att Försvarsmaktens främsta uppgift är att hävda och värna suveränitet samt våra rättigheter och nationella intressen måste därför tydliggöras. Vi har nya miljöer som vi måste räkna in i försvarsuppgiften. En sådan är Arktisområdet. Naturtillgångar som olja, gas, mineraler och fiske håller på att förvandla området geopolitiskt på ett dramatiskt sätt. Samarbetet mellan flygbaserna i , och bör utvecklas. Det svenska försvaret måste vidare bibehålla och utveckla ubåtsjaktsförmågan. betraktar som, i fallande ordning, en del av en nordisk, europeisk, västerländsk och global gemenskap. I linje med detta vill jag särskilt arbeta för att stärka den nordiska identiteten. Att delta i förvarsoperationer kräver ett stort mod och engagemang som går längre än till sig själv. Under såg vi många svenskar som gjorde sak till sin egen. Det nordiska samarbetet har redan innan vi diskuterar det praktiska rent psykologiska fördelar. Nordbor är lika och har lätt att känna solidaritet. Jag kan förvisso konstatera att Försvarsberedningen som ett första steg har framhållit vikten av att bredda och fördjupa det nordiska samarbetet. Jag vill driva det nordiska försvarssamarbetet så långt som möjligt, och jag anser att bör undersöka möjligheten att fördjupa det nordiska militära samarbetet i linje med Stoltenbergrapportens förslag. Jag menar därför att bör verka för en delvis gemensam försvarsplanering för de nordiska länderna. Om vi är beredda att betala vår egen säkerhet är det mer än troligt att amerikanerna låter oss följa ett nordiskt spår i det kommande säkerhetsbygget. Ytterst ser jag det som nödvändigt att inom ramen för det nordiska samarbetet verka för en konkretisering av den nordiska solidaritetsförklaringen i hela skalan från krishantering till fullskaligt krig i . Därutöver menar jag att bör verka för ökade insatser för att uppnå en samordnad nordisk havsövervakning och ett samordnat nordiskt satellitsystem. bör avsäga sig deltagande i ytterligare beredskapsperioder för EU:s stridsgrupper och därmed även lämna alla eventuellt pågående förberedelser för att delta i dessa eftersom stridsgrupperna är ett förstadium till uppbyggnad av en egen krigsmakt för EU. Jag menar att EU fortfarande inte har format någon överstatlighet på försvarsområdet, men att en sådan utveckling har påbörjats. EU:s stridsgrupper kan ses som ett led i detta, och därför bör inte delta. Lika lite som EU bör bli en nation med egen lagstiftning och skatterätt bör EU förses med en egen krigsmakt. Den svenska försvarsindustrin har en mycket hög kompetens och har en strategisk betydelse för . Det är därför angeläget att en försvarsindustristrategi upprättas och att tydligt definierar säkerhetspolitiska intressen som är kopplade till särskilda kompetenser i fråga om tillverkning av eller handel med försvarsmateriel. Jag menar att detta är avgörande för att en svensk myndighet som upphandlar försvarsmateriel sedan kan använda undantagsregeln i artikel 346 i EUF-fördraget på liknande sätt som andra medlemsländer som har en viktig försvarsindustri. De produkter som den svenska försvarsindustrin ska konkurrera mot på världsmarknaden är ofta initierade med statliga forsknings- och utvecklingsanslag. Motsvarande satsningar för att utveckla och bygga upp förmåga i är därför viktiga även för den försvarsindustri som verkar här i landet. Att produkter som har tagits fram i nära samarbete med den svenska staten för mycket stora belopp inte anskaffas av det svenska försvaret ser jag som mycket allvarligt. 30 (V): Jag börjar med att yrka bifall till reservationerna 9 och 12, som står bakom. I det här betänkandet finns ett antal olika saker som är värda att ta upp, diskutera och argumentera om när det gäller svenska försvaret, vår förmåga, vilket säkerhetshot vi står inför och hur hotbilden ser ut. Men det finns också ett pågående arbete i Försvarsberedningen, som ska lämna ett yttrande , vilket innebär att det är för tidigt att göra starka ställningstaganden i vissa frågor. När det gäller säkerhetsstrategin och hotbilden har Försvarsberedningen lämnat en rapport där man är relativt enig, men har anmält en avvikande mening där vi framför en annan åsikt. Det handlar framför allt om hur ska agera som alliansfritt land utifrån en hotbild och där måste hitta ett sätt att klara sig självt. Vi menar att inte, som , ska knyta upp sig alltmer till Nato och . Jag återkommer till frågan . förmåga måste bygga på att vi har en grundläggande kunskap att själva försvara vårt land och att hitta strategiska samarbeten som gör att klarar sig bättre. Då kommer vi in på det som jag tycker är det viktigaste och det mest problematiska, nämligen det nordiska samarbetet. I betänkandet finns beskrivet olika saker. De frågorna kommer att komma tillbaka även i Försvarsberedningen. Det handlar verkligen om varför ska vara alliansfritt och varför inte ska knytas närmare Nato. Nato är en organisation som bygger på helt andra premisser än vad man egentligen vill påskina. Framför allt är dominansen från den enda supermakten påfallande. Det påverkar naturligtvis samarbetet. är positivt till ett nordiskt samarbete. Vi tror att det är en bra grund att stå på, det vill säga att utveckla ett nordiskt samarbete civilförsvarsmässigt, till exempel för krishantering, i Försvarsmakten och i vårt försvar. Men det måste ske på ett sådant sätt att vi utgår från ett bilateralt samarbete där varje land i tillsammans med utvecklar ett försvar där det passar att samarbeta. Det går att göra, tror vi i , utifrån en öppen attityd till att samarbeta på vissa sätt men inte inom ramen för en försvarsallians. Vi har sett exempel på hur ett sådant samarbete kan fungera, till exempel flygövningar, där vi har hittat en väg in. Vi ska utveckla det för att få ett utökat nordiskt samarbete men på de premisser som bestämmer, som ett alliansfritt land med utgångspunkt i vad som behövs för försvaret av vårt eget land. Frågan kommer att utvecklas i Försvarsberedningen, men vi kan diskutera den här också. Problemet är att har en nära koppling till något som kan vara kontroversiellt, nämligen samarbetet inom EU och utvecklingen av EU:s stridsgrupper. är kritiskt och tror inte att detta är en framkomlig väg. I grunden handlar det om att inte vill se ett EU som blir , där kommer att tvingas att delta i saker som inte passar landet, som inte ska ta ställning för. Även där finns saker som vi är kritiska till. Vi vill inte att ska delta i NBG 2015, Nordic Battlegroup 2015, eftersom det är ett steg in i att göra beroende. Dessutom ser vi inte någon anledning att över huvud taget samarbeta med Natos stridsgrupper. Det leder oss in på helt andra saker än vad vi i vill ha. Man bör se till att ha ett bilateralt samarbete med de nordiska länderna, men som vi ser det är utgångsläget för det nordiska samarbetet att man inte ska ha något Natosamarbete. Det har vi också utvecklat i ett särskilt yttrande vid punkt 3. Något som också är aktuellt är de svenska insatserna utomlands. Vi har en positiv syn på internationella insatser under FN-flagg. har en historia som ett land som på olika sätt kan visa på internationell solidaritet. Tyvärr finns det exempel på att det här kan slå fel. Vi gör inte på det sätt som ska göras när det gäller fredsbevarande verksamhet, fredsfrämjande verksamhet eller fredsframkallande verksamhet. Det senaste exemplet, som man kan läsa om i , handlar om våra trupper i och i specialstyrkorna. Är det så att vi ingår i något annat slags verksamhet än det som var tänkt från början och i stället ingår i en operationsverksamhet där vi styrs av framför allt och sätt att föra krig? är ifrågasatt på många olika sätt, men det är märkligt tyst om från vår regering. Jag hoppas verkligen att vi kan lyfta fram dessa aspekter på ett helt annat sätt. Det behövs en debatt om vad står för och gör. Jag tror att detta är kontroversiellt för vår regering. Man är väldigt insyltad i samarbetet med framför allt . När det gäller samarbetet i finns det ju beskrivet hur pass nära vi samarbetar med . Detta bör tas upp på ett helt annat sätt, tycker vi. Det samarbetet bör avvecklas, eftersom det leder oss in på fel väg när det gäller att försvara och se till att vi gör bra saker i de internationella insatserna. Detta bör lyftas fram på ett helt annat sätt, och jag tror att det kommer att göras i Försvarsberedningens arbete. Dessa frågor är kontroversiella, framför allt för oss i , men vi kommer i alla fall att driva frågan. vill jag ta upp detta med . Vi i är ju kritiskt till all försvarsexport. Vi vet att det behövs export i dagens läge, men den ökar . Exporten är kontroversiell utifrån att vi exporterar till länder vi inte ska exportera till. Vi vet att det är så. Saudiarabienaffären är ett bara ett exempel, med det fortsätter ju. Försvarsexporten gynnas av en myndighet som underlättar denna. Försvarsexporten är inte en bransch bland andra. Det är en väldigt kontroversiell bransch. Vi måste se till att exportera vapen enligt de regelverk som finns. Jag menar att det gör vi faktiskt inte i . Vi ska inte exportera till diktaturer och inte till krigförande länder, men det gör vi. Ett steg är att se till att statliga myndigheter inte gynnar exporten av försvarsmateriel. Man kan exportera till länder som är godtagbara, men får vi en bättre och fredligare värld om vi tar bort all försvarsexport och demilitariserar hela världen. Den är naturligtvis en vision på lång sikt, men vi måste ha den visionen för att utvecklingen ska gå åt rätt håll. Ett steg att börja med är att se till att vi inte exporterar till fel länder. Då kan vi också lägga ned . Det anser vi att man ska göra. 31 HANS (M): Låt mig komma med en bekännelse. talar vi alldeles för länge här i kammaren. Jag har varit med om då både av den begärda talartiden förbrukats. Och har ändå högt värderade kolleger slagit till med att önska både 10 och långa inlägg. Jag kan själv också ha tummat på nåden, så det här är lika mycket en självkritisk reflexion. Jag tror att det handlar om att ibland skapa konflikter och motsättningar som inte finns, och ibland om att försöka dölja verkliga samband och intressanta mönster bakom en väv av ord. För dagens anförande har jag begärt . Jag hoppas kunna efterskänka något av . Förhoppningsvis är det till kammarens glädje. Inför dagens debatt, som bygger på att vi ska behandla ett motionsbetänkande från försvarsutskottet, har jag haft ett utkast till ett anförande på runt sex tätskrivna sidor. Det i sin tur bygger på ett pm som duktiga medarbetare tagit fram på bortåt 60 sidor som handlar om allt från personalförsörjning och materiel till Nato och . I grunden är det dock tre aspekter på detta motionsbetänkande jag vill lyfta fram, och låt mig sig visa på dem utan att använda alltför många ord. För det första: De motioner som behandlas är i många fall återkommande. En hel del av tankarna kan på olika sätt återfinnas i den försvarspolitiska debatten. Från utskottets sida är vi tämligen överens om att flera av dessa nu behandlas i den av regeringen tillsatta Försvarsberedningen. Det finns helt enkelt ingen anledning att föregå den. beslutade den dåvarande att Försvarsberedningen fortsatt skulle svara för samråd mellan regeringen och om den långsiktiga inriktningen för försvars- och säkerhetspolitiken. Tanken är att Försvarsberedningen ska vara à jour med omvärlden inom sina områden och inkomma med förslag kring dessa. kom instruktioner som inbegrep analys av den internationella utvecklingen såväl regionalt som globalt. Nästan alla av denna riksdagsdebatts deltagare är också ledamöter av den försvarsberedning som är i full gång med sitt arbete. Till Försvarsberedningens fortsatta arbete kom anvisningar som innebar att man ska inkomma med förslag för perioden . är det tänkt att Försvarsberedningen ska inkomma med sin rapport till regeringen. Därmed läggs en viktig grund för ett nytt riksdagsbeslut om försvarets inriktning och kraven på operativ förmåga. Mot denna bakgrund har utskottet haft att behandla ett antal motioner inom sju områden: säkerhetsstrategi och anpassad hotbild det svenska försvarets förmåga nordiskt samarbete Östersjösamarbetet svenska insatser väsentliga säkerhetsintressen och försvarsindustristrategi . Av den anledningen har det varit naturligt att besvara många av motionerna med hänvisning till Försvarsberedningens pågående arbete. Det finns ingen anledning för mig att söka konflikt inom dessa områden förrän Försvarsberedningen har getts möjlighet att presentera sin nästa rapport. För det andra: Låt mig ändå fästa uppmärksamheten på ett brett motionsområde, och . Som vicepresident i känns det helt naturligt för mig att kasta ljus över en del av frågeställningarna. Det finns exempelvis motioner som berör och vår förmåga i norr. Ett svar på dessa och ett gott exempel att framhäva är ökad samverkan mellan flygbaserna i , och . Det handlar om att bevara och utveckla den kompetens som har av verksamhet i subarktisk miljö. Precis som Försvarsberedningen noterade i sin säkerhetspolitiska rapport som presenterades handlar det om förebyggande samverkan. Det är fråga om organiserat samarbete till förenade operationer i kris- och krigstid. Just dimensionen försvars- och säkerhetspolitik är något som uppmärksammas mer i nordiska sammanhang. I kan erfarenheter dras och ge positiva effekter inom underrättelse, försvarsplanering och operativ samverkan, som exempelvis luftträningen nu över . Utskottet noterar att flera av yrkandena redan har genomförts eller hanteras vidare inom ramen för befintliga strukturer. Försvarsberedningen föreslår att det nordiska försvarssamarbetet fördjupas, bland annat genom fortsatt koordinering av utbildnings- och övningsverksamheten, men även incidentberedskap och informationsutbyte kan komma att omfattas. Viss lagstiftning kan också komma att behöva uppdateras för att kunna motsvara de legala krav som omvärldsförändringarna innebär. konstaterar utskottet att över 130 nordiska samarbetsaktiviteter, inom ramen för Nordefco, pågår inom en rad olika områden, vilket visar på omfattningen av det befintliga nordiska samarbetet. De fem nordiska försvarsministrarna har också undertecknat ett avtal om ökat samarbete kring transportflyg. I regi genomfördes ett första rundabordssamtal med företrädare för de nordiska parlamentens försvarsutskott och ett antal försvarsministrar. Det skedde i , som då var ordförandeland i Nordefco. I det svenska ordförandeskapet i finns ambitionen att genomföra något liknande lyckat arrangemang. Avslutningsvis, för det tredje: Vi skriver nu månad. Det är vad som kallas . Då börjar det bli alltmer intressant att jämföra de olika regeringsalternativen. Av medierna att döma finns det ambitioner hos de rödgröna partierna att ersätta Alliansen. En hel del av det som man önskar, som har framförts, kostar pengar. Då är det intressant att veta: Hur ser rödgrön försvarspolitik ut? I samband med budgetdebatten som vi höll framstod skillnaderna på ett närmast övertydligt sätt. ansåg att tiden var inne att dra ned 1 miljard inom försvarsområdet. ville inte vara sämre utan önskade minus 1,6 miljarder. Långsiktigt talar om att minska med 3,4 miljarder de kommande tre åren, och vill minska med 7,2 miljarder de kommande fyra åren. Från socialdemokratiskt håll föreslogs i vart fall inga besparingar , 2014. Dock har en del halvkvädna visor hörts om ett möjligt besparingstryck på landets större myndigheter på kanske bortåt 10 miljarder. Det skulle väl för en av de största myndigheterna, Försvarsmakten, ifall det verkställdes innebära någon miljard eller så i ospecificerad neddragning. Till det kommer då detta motionsbetänkande som vi behandlar, där det spretar i olika riktningar. vill att lämnar samtliga åtaganden i den nordiska stridsgruppen 2015 – något jag svårligen ser som socialdemokratisk politik. Och i fråga om , , anser både och att den bör läggas ned – något jag svårligen ser som socialdemokratisk politik. Så frågan kvarstår sannerligen: Hur ser en samlad rödgrön försvarspolitik ut ifall det skulle bli ett regeringsskifte? Det är en varudeklaration medborgarna rimligen borde kunna ställa krav på inför . Med dessa ord vill jag yrka avslag på motionerna och bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet. 32 (S) replik: Hur ser borgerlig försvarspolitik ut efter höstens val? Är statsministern överens med vice statsministern? Det verkade inte så i . Och var befinner sig i sammanhanget? Han verkar inte vara överens med statsministern. Här finns uppenbarligen en spännvidd. Vi som har deltagit i Försvarsberedningen kan ju konstatera att det så kallade borgerliga blocket inte alltid håller ihop i alla debatter. Så frågan är: Hur ska ni ha det efter valet? Och hur värderar ni Försvarsberedningens arbete? För oss är det så att kan vi åstadkomma en blocköverskridande lösning förutsätter vi att den gäller.