prot · H10971 · 2014-02-20 00:00:00 — Den som inte kan läsa, skriva och räkna har sämre möjligheter att göra sig hörd i samhället och har mycket svårt att etablera sig på arbetsmarknaden. Av de anledningarna bör regeringen vidta lämpliga åtgärder för att införa en läsa-skriva-räkna-garanti. Låt mig sammanfatta med att säga att vi i anser att skolan måste få en högre prioritet än vad Alliansen har visat. I vårt budgetförslag satsar vi hela mer än regeringen på skolan , medan Alliansen senast satsade av reformutrymmet på skattesänkningar och på skolan. Avslutningsvis vill jag säga att jag självfallet står bakom alla våra reservationer, men för att vinna tid yrkar jag bifall bara till reservationerna 3 och 4. 94 (SD): Elevers utveckling mot målen i , elever med särskilda behov, betyg, utbildningens innehåll, modersmålsundervisning med mera är viktiga frågor som vi debatterar här . Det är ingen nyhet att svensk skola står inför en lång rad olika utmaningar. Skolan har blivit stökigare, otryggare och mer segregerad, skolresultaten har fortsatt att sjunka, läraryrket har fortsatt att tappa i status och så vidare. Listan kan göras lång, och frågorna är många. För mig är de viktigaste frågorna: Vad är orsaken, och hur kan vi komma till rätta med problemen? Men debatt efter debatt står vi här och kör på i samma hjulspår: Alliansen skyller på oppositionen, och oppositionen skyller på Alliansen. För att tala klarspråk, herr talman, struntar jag egentligen i vems fel det är. Lärarna struntar i vems fel det är, och framför allt struntar eleverna i vems fel det är. Fokus borde i stället ligga på vad orsaken är och hur vi kan få det att vända, snarare än att leta efter en syndabock. Vi står inför ett fullbordat faktum och måste i stället se framåt, för att stävja nedgången men framför allt för att säkra uppgången. Det är såklart inte ointressant vilka reformer som har fungerat eller inte, men jag vill i stället få svar på och debattera vad vi gör härifrån och framåt. Skolfrågan är inget isolerat problem utan är en återspegling av samhället. Samhället har blivit hårdare och mer otryggt, medmänsklig respekt saknas, förväntningarna har sänkts, och alltför få krav ställs. I PISA-utfrågningen klargjordes att de elever som inte har så höga förväntningar på sig tenderar att prestera sämre. För att komma till rätta med skolans problem menar jag att vi måste lyfta blicken och försöka förändra attityden i samhället i stort. Bristerna i vårt samhälle och i vårt utbildningssystem är dock fler än så, och de är därmed inte åtgärdade i en handvändning. Det finns mycket vi kan göra för att ge eleverna bättre förutsättningar för att lyckas, till exempel förbättra arbetsmiljön i skolan. Många av landets skolor lider av dåliga inomhusmiljöer, vilket är ett problem för såväl lärare som elever. Dessa problem kan vara fukt, dålig luft, flimmerbelysning, dålig akustik med mera. Här vill vi att staten tar ett större ansvar för landets skollokaler, och vi gör också en satsning för det i vår budget. Satsning på skolmat är en annan tämligen enkel åtgärd. En viktig förutsättning för kunskapsinhämtning är att kroppen har nödvändigt bränsle i form av näringsrik mat. Att höja kvaliteten på maten i skolan är också något vi satsar på. Skolan måste också lära ut den djupa innebörden av demokrati och respekt för andras åsikter samt stimulera till kritiskt och konstruktivt tänkande och reflexion kring etiska och moraliska frågor. Kritiskt och självständigt tänkande måste uppmuntras, och etik och moral måste betonas mer än , så att eleverna kan lära sig att samarbeta och visa hänsyn, kamratanda och ärlighet. Den senaste PISA-undersökningen visade att har gått från att 2003 ha legat över genomsnittet i matematik till att 2012 ligga klart under genomsnittet. Det är såklart en bedrövlig resa som vi alla ser ytterst allvarligt på. Det duger helt enkelt inte att vi på detta sätt halkar efter samtliga . Vi brukar stå här från samtliga partier och vara stolta över att kalla oss en kunskapsnation. Vill vi fortsätta att kalla oss det måste vi göra något åt de sjunkande resultaten, bland annat i matematik. Vi välkomnar regeringens fortsatta satsning på Matematiklyftet men anser att det borde till en nivågruppering av matematikundervisningen. Elever är olika, en del är teoretiskt lagda, och en del är praktiskt lagda. Föreställningen att alla elever kan tillgodogöra sig matematik på samma sätt är en illusion, precis som det vore en illusion att påstå att alla elever kan bli bra på att meka med motorer. Ska vi klättra i framtida PISA-undersökningar måste vi bejaka elevernas olikheter. Är det då rätt att nivågruppera elever i en viss årskurs utifrån betygsnivå? Både ja och nej, skulle jag vilja säga. Ett av de stora problemen som lärare har är ju att hitta en undervisningsnivå som passar hela klassen. Ska jag sikta in mig på den svagare gruppen och lägga mycket tid på de eleverna? Eller ska jag se till att hålla de lättlärda stimulerade så att de inte bromsas i sin utveckling och tröttnar? Det ena blir ofta lidande av det andra. Argumenten mot nivågruppering är att eleverna kan känna sig stämplade som mindre begåvade. Problemet är att vissa har svårt att hänga med i den ordinarie utbildningstakten. Och kommer man en gång efter är det väldigt svårt att komma i kapp, vilket också naggar självförtroendet i kanten. Andra är understimulerade och tycker att det går för långsamt. Det är lite grann som att åka buss. Alla åker i samma hastighet, alla har samma mål, och alla ska kliva av . Men så enkelt är det inte – utan tvärtom. Elever utvecklas i olika takt och är i olika faser av sin mognad. Därför måste det finnas tid för lärarna att se alla elever och vilka behov de har. Insatser måste sättas in tidigt, och här ser vi det som nödvändigt att se till att vi har fler vuxna i skolan i form av lärare, kuratorer, specialpedagoger, skolhälsovård med mera. Om barnen mår bra och tillåts verka i en hälsosam och stimulerande miljö blir också resultaten därefter. Vi behöver vuxna som kan fånga upp eleverna och som har tid att jobba med individen. Vikten av att i ett så tidigt stadium som möjligt få den hjälp man behöver kan inte nog betonas. har 3–av barnen i skolan någon form av bokstavsproblematik, det vill säga två tre elever i varje klass. Många av dem har såklart inte fått någon diagnos utan uppfattas bara som stökiga och bråkiga. Skolmiljön kan vara en riskfaktor för dessa barn. Det är angeläget att barnens svårigheter uppmärksammas tidigt under skolgången, innan andra problem har tillkommit. I ett sådant uppspårande arbete har skolhälsovården en viktig roll. En skolmiljö som inte har anpassats till barnets förutsättningar kan vara en allvarlig riskfaktor som förstärker barnets problem. Förhållandena i skolan har stor betydelse för hur barnets svårigheter kommer till uttryck. Det gäller till exempel kraven på ett självständigt arbete och ett stort ansvar för eget lärande i form av projekt- och grupparbeten. Med andra ord krävs en varierad undervisning som tillgodoser alla barns behov. Ett instrument för att tidigare upptäcka eventuella svårigheter hos eleverna är betygen. Att ge betyg i årskurs 4, då eleverna träder in i ett nytt stadium verkar naturligt. Dessutom ska man enligt ämnesplanerna lära sig att läsa och skriva i . Då förefaller det ganska naturligt att man, som vi föreslår, börjar använda sig av betyg i årskurs 4. Betyg är ett bra och kompletterande verktyg för att kontrollera att inget barn har hamnat mellan stolarna och missat viktig läs- och skrivinlärning. Man kan klart och tydligt direkt visa vilka barn som är i behov av extrainsatser. Att vi vill utreda hur staten på bästa sätt kan bli huvudman för skolan är ingen hemlighet. Men det ensamt är inte lösningen. Det finns många fler åtgärder som måste till. Det pratas mycket om lärarnas roll, deras auktoritet, status och inte minst en förbättrad lärarutbildning. Men dessa faktorer kanske inte spelar så stor roll om vi inte får ordning och reda i klassrummet. Det spelar nämligen ingen roll hur duktig en lärare är om eleverna inte ens är på plats. Det spelar ingen roll hur duktig man är om det inte är arbetsro i klassrummet. Då spelar inte klassstorleken heller någon roll. Det ena ger det andra, och det är ett helhetsgrepp som vi måste ta. Det handlar om attityderna både i samhället och i skolan. Jag yrkar bifall till samtliga våra reservationer, alltså 2, 5, 7 och 9. 95 (V): Vi har haft en särskild debatt om PISA-undersökningen, och vi hade också en hearing om den . Man kan säga att det är en fråga som är väl debatterad. Mycket har redan sagts, och mycket kommer säkert att upprepas. Jag ska börja med att yrka bifall till reservationerna 11 och 13. Resultaten pekar nedåt och har gjort det . Det finns, såvitt vi kan se, ingenting som tyder på att den utvecklingen håller på att vända. Då säger man från de borgerliga partierna att det tar tid för reformer att sätta sig och ge resultat. Det kan man ha respekt för. Problemet är att de lösningar och de reformer som regeringen har presenterat och genomfört har inget stöd för att vara det som är lösningen på de problem som vi ser i svensk skola. Forskningen visar att innan den här regeringen tillträdde och som regeringen har varit verksam är det de tre stora skolreformerna, framför allt det fria skolvalet men även de fristående skolornas etablering och kommunaliseringen, som har spelat roll för att vi har minskad likvärdighet, ökad segregation och därmed ett stort kunskapstapp. Det som regeringen har svarat med är betyg, nationella prov och inspektion. presenterades en undersökning i som visar att dessa saker inte har något stöd bland svenska folket. Det har inte heller något stöd i svensk forskning. Det som däremot har stöd är att man till exempel tar tag i det fria skolvalet, att man gör klasserna mindre och att det blir fler lärare. Det är någonting som har valt att lyssna på. Vi satsar på 6 000 fler lärare. På det sättet kan lärarna också ge sin tid till var och en av eleverna för att möta deras behov. Det är inte rimligt med den arbetssituation som lärarna har . har regeringen presenterat hur man ska minska de administrativa uppgifterna. Men regeringen har också ökat de administrativa uppgifterna genom att det ska vara fler och tidigare nationella prov. De nationella proven har dessutom inte den effekt som man önskar. Det finns andra saker som är viktiga att göra. Vi vet att av de elever som inte når målen i årskurs 9 är det många som inte har varit så i . Det är inte rimligt att man inte ska kunna tillgodogöra sig kunskaper bara på grund av att man har varit i . Därför menar vi att det är oerhört viktigt att satsa på modersmålsundervisningen, men även att eleverna får ämnesundervisning på sitt modersmål. Det är någonting som har visat sig ge goda resultat men som ges i alldeles för liten utsträckning. En annan sak som jag skulle vilja lyfta fram är avgiftsfriheten i skolan. Det är en fråga som lätt kan viftas bort, och det görs av personer som har det ganska gott ställt och som inte tycker att det är så farligt om man ska betala till en utflykt. Men för vissa människor har det stor betydelse. Vi ser hur barnfattigdomen har växt. Det är väldigt många barn som lever med en skam och som blir sjuka när det är utflykt, som glömmer bort att ta med sig sin matsäck till utflykten och som sitter vid sidan av rinken därför att de inte har skridskor. Det är inte okej. Alla barn ska kunna känna sig delaktiga i skolan. Därför är det oerhört viktigt att vi faktiskt står fast vid att skolan ska vara helt avgiftsfri. Det är beklämmande att den här regeringen inte har brytt sig om det utan ändå har öppnat upp för att man ska kunna ge frivilliga bidrag eller att skolan ska kunna ta in mindre summor. Den där lilla summan kan vara enorm för vissa familjer. För att eleverna ska kunna ges goda förutsättningar i skolan krävs det att vi också har ett fritidshem som är värt namnet. Storleken på barngrupperna på fritidshemmen har ökat dramatiskt under . Vi har sett hur barngruppernas storlek har ökat i förskolan och i skolan, men det är inte i närheten av den takt som ökningen har skett på fritidshemmen. Det är dags att göra någonting åt det. Vi har skrivit en reservation om att det ska finnas en typ av rekommendationer som hade för förskolan. har man tyvärr tagit bort den därför att man inte anser att det håller. Barngrupperna är ändå större än de 15 barn som rekommenderades. Vi menar att det inte är att ta bort rekommendationer som är det viktiga – om de rekommendationer som gäller inte hålls är det lagstiftning man måste gå till. Man måste sätta ett maxtak för grupperna i både förskolan och fritidshemmen, och där har tagit tydlig ställning för att vi ska ha max 20 barn och minst 2 personal. 96 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. Nya och Alliansen prioriterar svensk skola. Klarar vi inte skolan står vi oss inte i den internationella konkurrensen om jobben, och klarar vi inte skolan håller inte samhället ihop. Det kanske allra viktigaste är: Klarar vi inte skolan ger vi inte varje barn en bra start i livet. För oss i Alliansen är skolan så viktig att vi har drivit igenom stora förändringar trots hård motvind. Förändringarna har varit nödvändiga för att återupprätta kunskapsskolan, och vi kan nu glädjande konstatera att den svenska skoldebatten i huvudsak handlar om hur vi ska få mer kunskap i skolan. Det är alldeles utmärkt. Vi i Alliansen vill betona att vi tänker vara tålmodiga men att vi också är beredda att göra mer. Svensk skola är nämligen i ett mycket allvarligt läge där vi ska välja väg: Ska vi fortsätta ha fokus på kunskap, eller ska vi ha mindre av det? aktualiserades de allvarliga PISA-resultaten återigen, när presenterade sin första fördjupade studie om . Vi i utbildningsutskottet har haft en bred och öppen utfrågning om resultaten. Slutsatserna visar i stort att de senaste årens skolreformer har varit riktiga men att vi har en lång väg kvar att vandra. Det finns inte heller några snabba resultat. När från fick en rak fråga från mig om vad måste göra för att vända de negativa resultaten gav han tre tydliga rekommendationer. För det första: Lärare behöver karriärmöjligheter och högre lön. För det andra: Det behövs kompetensutveckling för lärare, och deras insatser behöver utvärderas. För det tredje: Attityden till utbildning måste förändras. Vi behöver ha högre förväntningar på alla elever, och vi behöver generellt i samhället ha högre förväntningar på skolan. Jag tror att detta är mycket viktiga rekommendationer för alla partier i denna kammare att lyssna in. har regeringen genomfört en stor omläggning av utbildningspolitiken, med en ny skollag och nya läroplaner – allt i syfte att få ett tydligare kunskapsinnehåll. Vi har mer av uppföljning med nationella prov och tidigare betyg – allt för att vi ska försöka hitta eleverna mycket tidigare och kunna gå in med det stöd som krävs. Det handlar om att vända den utveckling vi ser i skolan , där det är i årskurs 9 allra flest elever får tillgång till särskilt stöd. Det borde vara precis tvärtom. Vidare har Alliansen tagit ansvar för att vi nu har karriärtjänster för lärare. inrättas hela 15 000 tjänster. Jag säger det en gång till: 15 000 tjänster. innebär detta att var sjätte lärare kommer att ha möjlighet att ha en karriärtjänst. Vi tycker nämligen att det är en god idé att skickliga pedagoger har bra betalt. Vi tror att det är bra att få fram mer av skolutveckling på de svenska skolorna. Vi tycker att det är en bra idé att en förstelärare får mer och en lektor mer . Vi har också valt att satsa på fortbildning för lärare. I två steg har ett lärarlyft skett, och vi är nu tydliga med att mer kommer att behöva tillföras för att vi ska ge lärare de verktyg som behövs för att vi ska vända utvecklingen i klassrummen. Alliansen har dessutom givit tre besked. För det första vill vi gå vidare med en tioårig grundskola med skolstart . För det andra vill vi ha förlängd skolplikt med för de elever som saknar behörighet till gymnasiet. För det tredje vill vi ha obligatorisk sommarskola. Vi tror att detta är tre nya åtgärder som är viktiga för den svenska , men i grunden handlar det såklart om att vi nu gemensamt måste lyfta attityden: Vi måste ha höga förväntningar på alla elever, och vi måste få mer av föräldraengagemang och mer av stöd till elever. Det måste också bli ordentligt med tid mellan lärare och elev. Det här låter rätt, och det låter kanske till och med lätt. Det är dock oerhört svårt. Det är nämligen en stor utmaning, som vi delar med många andra länder. Vi ser tyvärr att även länder vi ofta tittar på, till exempel , brottas med en attitydförändring kring svensk skola. Det är någonting jag tror att vi behöver fokusera mer på om vi menar allvar med att lyfta skolan. Jag tycker att det är viktigt att svensk skola genomsyras av några fundamentala värden. Det handlar om att alla elever ska bli sedda, att alla elever ska få tillräckligt med tid och att alla lärare ska mötas av respekt för sitt yrke. Det är också min bestämda uppfattning att skolan skulle må bra av mer politisk samsyn. Visst är det väl som så att Alliansen har inlett en förändring av skolan som Socialdemokraterna har röstat nej till, och och har en helt annan syn på kunskap. tycker jag, herr talman, att det kan vara på sin plats att vara ärlig och säga som det är. Om jag ska tro på vad Socialdemokraterna säger innebär det nämligen att man nu är för de skolreformer som är på plats. När det gäller de förslag Alliansen vill lägga fram framöver och de förslag Socialdemokraterna talar om framöver verkar vi även där i grunden göra samma analys. Jag tror att detta är något bra, och jag tycker att det är dags att vi är ärliga i den svenska skoldebatten: Vi har större samsyn kring kunskapsskolan, och det tycker jag är mycket viktigt. Det finns dock, såklart, en konflikt i den svenska skoldebatten. Men den handlar inte längre så mycket om skolförslagen utan om hur man vill finansiera sina förslag och med vem man vill genomföra politiken. Låt mig då börja med finansieringen. Nya och Alliansens besked till väljarna är tydligt: Vår politik går ihop krona för krona. Vi prioriterar skolan, och det utrymme som kommer att finnas ska främst gå till utbildning. Socialdemokraterna verkar dock ha en helt annan idé och även en egen matematik när de räknar. De verkar nämligen anse att samma krona kan användas om och om igen. fick vi besked om miljardlöften från Socialdemokraterna på flera olika områden, men står vi här och kan konstatera att vi har ett ekande gap på mer än 10 miljarder i den socialdemokratiska budgeten. har inte eller en enda gång redovisat vad i budgeten det är som ska bort. Dessutom lade Socialdemokraterna, som enda parti i , fram en ettårig budget. Detta är mycket anmärkningsvärt. Alla andra partier i denna kammare inser att svensk skola behöver långsiktiga besked. Då duger det inte att lägga fram en budget som saknar över tio miljarder i finansiering och dessutom inte ger några besked . Det finns som sagt också en annan fråga att ställa sig, herr talman. Även om Alliansen och Socialdemokraterna har stor samsyn kring vilka skolförslag som vore bäst att satsa på handlar det nämligen om med vem man vill genomföra politiken. Frågan är då: Vad är det för politik väljarna skulle få om Socialdemokraterna, fick väljarnas förtroende ? Man skulle kunna fundera på hur det fungerar i praktiken. Låt oss då titta på de två rödgröna skyltfönstren och . I och råder det skolkris. Här talas det om platsbrist, resursbrist och brist på ledarskap att stödja skolorna. Jämför vi exempelvis med en annan stor stad, till och med den största, , som är alliansstyrd, visar det sig dessutom att man lägger mindre pengar per elev i och än vad man gör i . Det vill säga fina ord och stora löften. I praktiken blir det mindre pengar till skolan och sämre kunskapsresultat. En sak är dock väldigt tydlig, om vi nu tittar framåt, och det är att vi nu kommer att ha en stor debatt och en viktig valrörelse där väljarna ska få besked. är det tid att visa hur man på riktigt vill finansiera sina skolsatsningar. I Alliansen förbereder vi oss. Vi lägger fram våra förslag om hur vi ska finansiera våra skolsatsningar. Och jag kan notera att för sedan gav sitt besked. ska bidragssystemen byggas ut i mångmiljardklassen. Den fråga som då ställs, om nu den stora satsningen är på höjda bidrag, är vad som då händer med skolsatsningarna. När det blir stora satsningar på bidrag som slår undan jobben, hur kommer man då att kunna finansiera sina förslag? Och hur är det med den gemensamma politiken? Kommer vi att få se några gemensamma besked för svensk skola från Socialdemokraterna, ? Det här är frågor som jag tycker är hängande i luften. Det vore väl utmärkt om vi kunde använda denna debatt till att reda ut detta. Vi har haft ett antal debatter där vi har fördjupat oss i och redogjort för vad de olika partierna vill. Men är det , och låt mig därför vara lite övertydlig så att ingen missar detta. Jag har tre tydliga frågor, och jag vill rikta dem till före detta skolminister . För det första: Ni vill ha mer skatt på arbete för att höja bidragen. Hur kan det höja resultaten i svensk skola? För det andra: Ni vill höja bidragen för att minska drivkrafterna till arbete och därmed ge mindre resurser till skolan. Hur kan det höja resultaten i svensk skola? För det tredje: Ni väljer att inte förbereda er gemensamt med något annat parti, vilket betyder att det råder stor osäkerhet om vilken skolpolitik som faktiskt ska gälla. Vad händer med krav på att ta bort betygen och se till att man inte får göra läxor utanför skolan? Vad händer med den kunskapssyn som ger uttryck för? Vad är era gemensamma besked, och hur kan de i sådana fall höja resultaten i svensk skola? Vi i Alliansen kommer att ta vårt ansvar. Vi förbereder oss gemensamt i gemensamma arbetsgrupper. Vi kommer att presentera en gemensam politik, finansierad krona för krona, för vi tycker att svensk skola är värd ordentliga besked. (Applåder) (forts. 10 §) Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 7 § Beslut om ärenden som slutdebatterats KrU6 Spelfrågor Punkt 2 (Marknadsföring av spel) 1. utskottet 2. res. 2 (SD) Votering: 279 för utskottet 20 för res. 2 50 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 95 S, 97 M, 17 MP, 17 FP, 17 C, 19 V, 17 KD För res. 2: 1 S, 19 SD Frånvarande: 16 S, 10 M, 8 MP, 7 FP, 6 C, 1 SD, 2 KD Punkt 4 (Jämställdhetspolicy för Svenska Spels sponsorverksamhet) 1. utskottet 2. res. 3 (MP) Votering: 280 för utskottet 19 för res. 3 50 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 95 S, 97 M, 17 FP, 17 C, 19 SD, 18 V, 17 KD För res. 3: 1 S, 17 MP, 1 V Frånvarande: 16 S, 10 M, 8 MP, 7 FP, 6 C, 1 SD, 2 KD Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. KU12 Kommunala och regionala frågor Punkt 2 (Representation i nämnder, utskott och styrelser) 1. utskottet 2. res. 1 (SD) Votering: 278 för utskottet 21 för res. 1 50 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 94 S, 97 M, 17 MP, 17 FP, 17 C, 19 V, 17 KD För res. 1: 2 S, 19 SD Frånvarande: 16 S, 10 M, 8 MP, 7 FP, 6 C, 1 SD, 2 KD (S) anmälde att han avsett att rösta ja men markerats ha röstat nej. Punkt 7 (Kompetensutvidgande bestämmelser för tolkförmedling) 1. utskottet 2. res. 2 (S, MP, V) Votering: 167 för utskottet 132 för res. 2 50 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 97 M, 17 FP, 17 C, 19 SD, 17 KD För res. 2: 96 S, 17 MP, 19 V Frånvarande: 16 S, 10 M, 8 MP, 7 FP, 6 C, 1 SD, 2 KD Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. UbU13 1 (Övergripande högskolefrågor) 1. utskottet 2. res. 1 (S) 3. res. 2 (MP) 4. res. 3 (SD) Förberedande votering 1: 16 för res. 2 19 för res. 3 262 avstod 52 frånvarande Kammaren biträdde res.