prot · H20911 · 2014-10-21 00:00:00 — Tusen journalisttjänster har försvunnit i . har sagt upp 13 fotografer. Nyhetsbolaget, som gör TV4:s nyheter, har bestämt sig för att göra sig av med 20 tjänster. Det känns som att hela Mediesverige håller på att förändras som vi pratar. Varken eller TV4 får förstås något presstöd, och man kan inte reglera allting med politiska beslut. Men det finns en hel del som man faktiskt kan göra. Jag förstod att ministern och regeringen sätter sig in i betänkande, som kom . Det är 490 sidor med en utomordentlig beskrivning av presstödets historik och hur det ser ut . Däremot tycker jag, som var med i den kommittén och avgav ett särskilt yttrande, att det blev något bättre än på marginalen. Men är det ett system som i stort sett blir ett branschstöd mer än ett system som värnar originaljournalistik, som jag gärna kallar det. Kvalitetsjournalistik, som många pratar om, är ett så väldigt svårt begrepp. Då får man diskutera vad kvalitet är, och det är ett jättestort bekymmer. Varför jag tar upp frågor som jag vet egentligen ligger på till exempel socialförsäkringsministerns eller arbetsmarknadsministerns bord är att det är illa för alla som har allmän visstidsanställning eller en massa konstiga timanställningar eller som måste gå in via ett bemanningsföretag. Det är lika illa var man än jobbar. Jag försökte i min interpellation beskriva att det har särskilt dålig påverkan när det gäller demokrati när journalister – den tredje statsmakten, som ska granska det som vi och regeringen håller på med – blir rädda medarbetare som inte har en trygg anställning utan bara vill uppfylla redaktörens dröm. Det är ett hot mot vår demokrati. Jag är väldigt glad över att ministern har ansvar även för demokratifrågorna. Regeringen är ju kollektivt ansvarig, och därför vill jag understryka att det är otroligt viktigt att regeringen ser dessa frågor som en helhet och att kulturministern också ser till att ge skjuts åt dem – det är viktigt för medierna och mediepolitiken. Jag skulle nog vilja veta lite mer vad som är ”skyndsamt”, för det är verkligen bråttom. Det nuvarande presstödssystemet har på sig om det inte ska gå i graven och om många av de medier som vi vill ha kvar inte ska gå i graven. Jag vill alltså veta lite mer om tidpunkten. 99 Kultur- och demokratiminister (MP): Grunderna för det svenska presstödssystemet utformades . har medielandskapet förändrats enormt, men det har inte presstödet. tillsattes och lämnade sitt slutbetänkande, Översyn av det statliga stödet till dagspressen, till den dåvarande regeringen . Kommittén var parlamentarisk, som vi hörde, och alla partier stod bakom utredningens slutsatser och de förslag som lämnades. Kommittén föreslår inte några stora förändringar av det nuvarande systemet. Snarare föreslås vissa justeringar, till exempel höjning av stödnivåer och att vissa frågor ska utredas vidare, till exempel omställningsstöd till elektronisk publicering. ordförande och de externa experterna skrev sig däremot som skiljaktiga, eftersom de menade att den verklighetsbeskrivning som görs med en förändrad mediesituation visar på behov av större förändringar i systemet. Just nu är, som jag tidigare sade, slutbetänkande under beredning i , vilket betyder att vi dels analyserar de förslag som lämnats och de remissvar som kommit in, dels reder ut vilka behov som finns av ytterligare utredning. En tydlig tidspress – vi pratar om tiden; det är bråttom – är att bara accepterar det nuvarande svenska presstödssystemet fram till . Jag känner väl till och är också oroad för att många svenska medieföretag planerar eller har genomfört neddragningar när det gäller den lokala journalistiken. Detta följer en allmän trend, framför allt i dagstidningsbranschen, som kämpar med sjunkande intäkter från prenumeranter och annonsörer. Några av de senaste exemplen är att nyhetsbyrån meddelade att de lokala kontoren i , och skulle avvecklas. fick personalen på liksom lokalkonkurrenten besked om besparingar som ska göras. meddelade Mittmedia att alla koncernens tidningar ska tryckas i stället för . meddelades att köper , och bakgrunden till affären är kraftigt vikande annonsbeställning, vilket skapar ett växande underskott. Det är en ytterst bekymmersam utveckling, inte minst, som interpellanten själv säger, eftersom den lokala journalistiken är viktig för demokratin. Lokalbevakning ingår i public service-uppdragen till SR och SVT, men public service kan inte kompensera för minskande mediemångfald. Det behövs aktörer i hela landet som kan bidra med perspektiv. Regeringen avser att återkomma med förslag för att säkra att har ett väl fungerande presstöd. 100 (V): För ganska länge sedan fanns det en kulturminister som hette , och när TV4 lade ned sina lokala sändningar skrev han någonting som jag lyfte på ögonbrynen för. Han skrev ungefär så här: Men det var väl inget konstigt – det var väl inget annat att förvänta sig. Det är väl helt i sin ordning om man inte får ut tillräckligt mycket av det. Hur kunde han skriva så? Jo, om man läste hela hans artikel framgick det att det är så med marknadskrafterna: Vi kan inte förvänta oss att marknadskrafterna ska göra någonting annat än det som de är till för. Om jag tjänar lite pengar på att ha lokalredaktioner här och där har jag det om jag kan ta betalt för det. Och det är inget fult – det är inte det jag vill säga. Däremot finns det då andra som måste ta ett ansvar för det som marknadskrafterna inte klarar av att ta ansvar för. Kulturministern nämnde själv public service. Det är en annan sak som ligger på bordet, och det finns jättemånga som är klåfingriga och vill förändra systemet så att avgiften ska tas ut i någon annan riktning. När vi då ser att marknaden inte klarar av det här blir den politiska makten viktig för att se till att fler röster ska höras. Vi politiker ska inte styra, utan vi ska hålla oss så långt borta som möjligt från styrning av medierna och framför allt från plånboken. Det måste göras på något annat sätt. Kulturministern gjorde en väldigt bra uppräkning av allt elände. När det gäller det 490 sidor långa betänkande som levererades är det på det viset att ett politiskt uppdrag, en utredning eller en kommitté, inte blir så himla mycket bättre än de direktiv som finns. Jag var en av dem som tyckte att man nog kunde tolka direktiven lite bättre. Man kunde liksom tänja på direktivens ramar och försöka utforma ett modernt presstödssystem inom ramen för dem. Vi var någonting på spåren, tyckte jag och flera med mig. Kulturministern sade ju själv att de fyra experterna reserverade sig mot det som kom fram och som bara var mer av samma sak som men aningen bättre. Jag tycker såklart inte heller att det ska bli fort och fel, utan jag vill gärna att det ska bli en bra utredning. Som jag har förstått det kommer det att tillsättas en ny utredning. Jag är inte säker på att jag uppfattade om den ska vara parlamentarisk, vilket jag tycker vore bra, men direktiven till den utredningen är hur viktiga som helst. Vi kan inte vänta tills det gamla presstödssystemet dör ut, utan ett nytt måste vara på plats . Det skulle som sagt ha varit på plats , för utvecklingen går ifrån oss. Jag skulle vilja höra kulturministern säga någonting om vad man vill. Vad vill hon? Vad är det som är viktigt att bevara? Är det att göra mer av samma sak så att EU ska acceptera det, eller finns det några andra inriktningar på stödet? Jag skulle i så fall gärna ta del av de tankarna. 101 Kultur- och demokratiminister (MP): Jag börjar med att svara på inlägget om kommersialiseringen – den berördes kort. Det finns ju både för- och nackdelar med den. Det ena utesluter inte det andra. Vi lever och kommer fortsatt att leva i ett kulturpolitiskt landskap där viss kultur kommer att röna stor kommersiell framgång, och det välkomnar regeringen. har vi lyckligtvis smalare kultur, och hur långt bort den än må vara från utsålda arenor är den viktig. Det är viktigt att den får växa fritt och oberoende av marknadens lönsamhetskrav. Det är det viktigaste för regeringen. Underlaget som lämnades av och de remissynpunkter som har inkommit är under beredning i , och vi har att ta ställning till det. Om det blir en utredning kommer jag att återkomma om hur den i så fall är utformad. Förändringarna på mediemarknaden visar på behovet av ett modernt stödsystem. rådde det i en enighet över partigränserna om att utgå från dagens system. Det kan säkert delvis bero på direktiven, men i det underlag vi har finns det en enighet om detta. I tät dialog som är en del av beredningen kommer vi – tiden står inte till vårt fria förfogande – att återkomma. Public service är förstås en del av den stora mediepolitik som jag också kommer att ha glädjen att lägga fram. Jag kommer – också – att presentera en handlingsplan för mandatperioden i stort men också för . Där kommer detta att aviseras ytterligare. 102 (V): Det ska bli spännande att få ta del av en handlingsplan. Om den kommer kanske den blir en bra julklapp till oss som är intresserade av kultur i väldigt vid bemärkelse. Däremot blir jag orolig när jag hör ord som om det blir en utredning eller hur det nu blir. Jag trodde att vi i alla fall var överens om att någonting måste göras när det gäller presstödet, att det måste bli modernt och inte som en kvarleva från tiden då det inte var ett presstöd utan ett stöd till politiska partier för att de skulle kunna göra sina röster hörda. Det var bra då, men talar vi 60- och 70-tal – det är faktiskt rätt länge sedan. Även om utredningen inte känns så gammal – är ju inte vansinnigt länge sedan – är den gammal. Den var gammal när den lämnade pressarna, när den trycktes. Den var passé, och jag tror att vi är överens om att det är vansinnigt bråttom. Jag står inte här och värnar några gamla kolleger som blir utan jobb, även om det naturligtvis är jättetrist, utan för att branschen har en sådan stor betydelse för hur vi ser på demokratin. Det var så jag en gång blev journalist, ungefär av samma skäl som man vill bli politiker: blir besjälad av idén att jobba för demokratin i demokratins tjänst. Vi måste se till att vi har många som kan göra det och att det också finns de som är oberoende, de som inte klarar marknadskrafternas mekanismer. Vi måste hitta stöd på annat sätt. 103 Kultur- och demokratiminister (MP): Yttrandefrihet och tryckfrihet är grundbultar i en demokrati där dagspress och medier i stort spelar en väsentlig roll. En central uppgift för mediepolitiken är att skapa förutsättningar för att alla medborgare ska få del av nyheter och samhällsinformation. Viktiga verktyg för att bevara mediemångfalden är bland annat en oberoende public service och ett presstöd till tidningar i hela landet. Jag anser att det finns ett stort behov av att titta mer samlat på mediepolitiken på både kortare och i det arbete som görs och där också ta höjd för teknisk utveckling och se till konsumenternas behov. Exakt på vilket sätt det kommer att ske och vilka frågor som kommer att omfattas kommer jag att återkomma till. Det jag kan säga nu är att regeringen avser att återkomma med förslag på det mediepolitiska området och om presstödet. Det finns ju flera förslag. Bland annat har ett intressant förslag. Jag ser fram emot att träffa representanter från höra mer om detta. I har man infört ett systemstöd i den riktningen, vilket också kan vara intressant att följa. Jag kan dock konstatera att det inte finns något beredningsunderlag att ta över för att utreda frågan. Just därför behövs den beredning som görs. Svenska medieföretag är inte heller ensamma om den kris vi just nu befinner oss i. Situationen ser ungefär likadan ut i våra nordiska grannländer och i hela . Det gör inte saken mindre allvarlig – tvärtom. Jag kommer att återkomma, och regeringen kommer att återkomma. Jag ser fram emot fortsatt diskussion och medhåll i de här frågorna. Överläggningen var härmed avslutad. § 16 Svar på interpellation 2014/15:4 om bemanningen i skolan om vinstmöjligheter minimeras 104 Utbildningsminister (MP): Finn har frågat mig vilket besked jag har att lämna till elever, medarbetare, företagare och företagsfinansiärer inför den ovisshet och oro som dessa måste känna inför det förslag om bemanningskrav som ska läggas 2016. Interpellanten undrar även om jag inte ser några problem med en tidshorisont innan klara besked kan ges. Frågan är ställd med anledning av den överenskommelse som vi regeringspartier har träffat med om synen på vinster i välfärden. Regeringen avser att tillsätta en utredning som bland annat ska överväga bemanningskrav som reglerar att privata aktörer inte kan dra ned på personaltäthet eller personalkostnader. En sådan reglering kan enligt regeringens uppfattning komma att begränsa möjligheterna att göra vinst inom välfärden. På så sätt säkerställs att skattemedel som är avsedda för skolan faktiskt används i verksamheten för att bibehålla och öka kvaliteten i stället för att generera vinst till ägare av skolföretag. var vi överens med allianspartierna om att Skolinspektionen i sin tillsyn särskilt ska analysera lärarresursen, om det finns återkommande brister som på ett påtagligt sätt påverkar förutsättningarna för eleverna att nå kunskapsmålen. Om bristerna kan kopplas till tillgången på lärare eller hur de används i undervisningen bör Skolinspektionen i ett föreläggande ange hur bristerna kan åtgärdas inklusive förändringar i lärarresursernas storlek eller disposition. Att den nya utredning vi har aviserat även ska överväga bemanningskrav för att minska risken för att privata utförare inom välfärden håller nere på kvaliteten genom besparingar på personal ligger i linje med sexpartiöverenskommelsen inom . 105 FINN (M): Låt mig först gratulera till utnämningen till utbildningsminister och även tacka honom för det svar han just har avgivit. En av mina frågor rörde om ministern inte ser några problem med den ovisshet och den oro som alla berörda i skolvärlden måste hysa för en ny utredning som verkar dra frågan i långbänk när det nu finns en av alliansregeringen tillsatt så kallad ägarprövningsutredning, som kommer att landa fortare och som också belyser den frågeställning som den nya utredningen skulle titta på men utan att knyta den till vinsten i första hand utan till kvaliteten, vilket är ledordet för dagen. Denna oro berör inte med ett enda ord i sitt interpellationssvar, vilket jag tycker är ytterst märkligt när nu han och har tagit steget in i regeringen och, förmodar jag, vill att svenska folket ska känna att de har ett starkt engagemang för sådant. Som minister måste man förstå denna oro och visa medkänsla, men jag tycker inte att gör det genom det uteblivna svaret. I den nyliga överenskommelsen mellan regeringen och , som kallas Välfärd utan vinstintresse, står det bland annat att läsa följande: ”Ett bemanningskrav som reglerar att privata aktörer inte kan dra ned på personaltäthet eller personalkostnader kommer att starkt begränsa möjligheten att göra vinst i välfärden.” Man kan ställa detta mot vad till exempel en av världens ledande forskare, Stanfordforskaren , har beräknat. Han beräknade att elever som har en lärare som tillhör den dugligaste fjärdedelen på en skola lär sig så mycket som elever som har en lärare som tillhör den mindre dugliga fjärdedelen. valfrihet kräver en mångfald av aktörer som i sin tur tävlar om att uppnå högsta kvaliteten för att vinna både elevers och föräldrars gunst. Då kan olika nya och innovativa sätt att organisera arbetet, bland annat beroende på den lärarstab man anställer, för att skapa bättre kvalitet till lägre kostnad uppstå. Om nu ett skolföretag förbjuds att fungera på något annat sätt än kommunalt drivna enheter faller själva grunden för att etablera och utveckla verksamheten, oavsett om vinst genereras eller inte. Kravet på bemanning i lag förutsätter jag måste komma att inrikta sig på en numerär och inte en faktisk förmåga som exempelvis de enskilda anställda lärarna har för något sådant. Det förefaller då egentligen omöjligt att reglera det i en lagstiftning. Om nu ett företag bedriver kvalitetsmässigt bra utbildningsverksamhet mot bakgrund av de forskningsresultat om lärares ofta olika förmåga att undervisa som jag nämnde, är det då inte detta som är det viktiga för eleverna och föräldrarna? Om sådana företag inte förmår men i lag ska tvingas utöka sina lönekostnader för att tillfredsställa lagen och då kanske måste avveckla sin verksamhet, hur möter utbildningsministern ett sådant företag, dess anställda, elever och elevernas föräldrar? Det var min fråga. Att hänvisa till att detta ska utredas med osäkert och kanske hotfullt resultat duger inte för att stilla den oro och ovisshet som råder för över 55 000 personer på nästan 500 fristående förskolor och skolor i dit över 300 000 barn och elever går . Det duger helt enkelt inte att utbildningsministern inte ens kommenterar den oro som jag tror att dessa individer känner. 106 (S): Jag tror att det även finns en annan oro, som kanske egentligen är större, och det är oron för barnens skola. Det finns ett tydligt samband mellan personaltäthet och kvalitet i undervisningen. Därför har vi gått fram med att vi snarare vill öka personaltätheten. Det handlar inte bara om att ta bort övervinsterna i välfärden, utan det handlar även om att i den vanliga, offentliga skolan ta bort de jättestora klasserna där man inte ser barnen och kan hjälpa barn med särskilda behov. Det ena utesluter heller inte det andra. Man kan ha både bra lärare och hög personaltäthet. Det är inget som står i motsatsställning till varandra utan snarare tvärtom. Det är också ett sätt att ta vara på de bra lärarna, så att de inte blir utbrända. Det är många som har blivit det under dessa år av nedskärningar. Jag ser alltså ingen motsatsställning där. De vinster som har gjorts är inga småpengar. Det är miljardvinster, och det är våra skattepengar som går till dessa vinster. Då är det framför allt personalkostnader som man kan göra vinst på. Genom att minska personalstyrkan blir det mindre kostnader. Därför är detta ett sätt att också effektivt komma åt övervinsterna och de riskkapitalbolag som har gett sig in i välfärden för att tjäna pengar. Det finns en målsättning att de ska stängas ute. Syftet måste huvudsakligen vara att bedriva en bra skola, inte att tjäna snabba pengar. JB, , hade en lägre personaltäthet än vanliga offentliga skolor och gjorde stora vinster. Helt plötsligt stod sedan barnen utan undervisning när man gick i konkurs. Det drabbade också lärarna, som fick söka efter andra jobb. Det fanns också mycket klagomål på undervisningen och att den var för dålig på grund av nedskärningarna på personalstyrkan. Jag tror alltså tvärtom att det här är ett sätt att komma åt de problem vi har haft. Det är inte fel om den här utredningen tar ett tag. Det är ju väldigt viktigt att vi gör det här på ett sätt så att vi verkligen kommer åt problemet och att man inte hittar kryphål i systemet och andra vägar. Men målsättningen är tydlig, och det har tydligt gått ut till elever, lärare och alla som bedriver skolor vad målsättningen och inriktningen är. Sedan får vi se till att det blir ordentligt gjort, så att vi kan få det förverkligat . Jag tror att den oro som framställs är minst lika stor bland lärare, elever och föräldrar. Det finns en allmän oro i samhället över skolresultaten, som bara har gått ned. har utmärkt sig på ett negativt sätt. I kan vi se att våra resultat har fallit snabbast. Detta är inte bara ett sätt att se till att våra skattepengar används på rätt sätt, det vill säga till skolundervisning, utan också faktiskt ett sätt att öka kvaliteten och därmed vända den negativa utveckling vi har sett . 107 (M): Detta är mina första ord i riksdag, och jag vill gripa tag i möjligheten att påpeka ett antal saker. Jag har gedigen företagserfarenhet när det gäller hur man driver företag och hur man presterar. Där handlar det inte om antalet anställda. handlar det om vad man levererar, i det här fallet kvalitet i utbildningen. 300 000 elever och deras familjer kan inte ha fel när de utnyttjar möjligheten att välja. För egen del kan jag konstatera att det finns en hel del myter om övervinster i denna sektor. De flesta av skolorna ägs av småföretag, och de flesta av skolorna avkastar ungefär 5–. Det vore felaktigt att framföra till allmänheten en uppfattning att det finns folk som dels beter sig oärligt i den sektorn, dels faktiskt missbrukar skattepengar. Det är det ena. Det andra är att jag återkommer till den punkten där vi måste fokusera oss och låta bli den politiska klåfingrighet som regeringen ämnar ta till. Det handlar om att styra och skapa en så kallad shadow management, det vill säga att man kommer in och styr, som företagsledare, den verksamhet som pågår i de fria skolorna. Det är en situation som kan kosta väldigt mycket. Dessutom vill jag lyfta upp en intressant aspekt som inte framfördes i detta resonemang, nämligen att ägare till de fria skolorna riskerar en hel del. De går in i verksamheten och finansierar den med hjälp av egna pengar, det vill säga riskkapital. Om de misslyckas leder det till konkurs med oanade och tragiska följder för dem som åtar sig den rollen. Jag ska avsluta med att ödmjukt framföra en protest mot den bild som framförs av vissa. Det finns en del personer, individer, företagare som beter sig oärligt. Man utmålar en hel bransch på basis av vissa felaktigheter som har begåtts tidigare av väldigt få. konstaterar man att statens långa arm ska ingripa för att rädda situationen. 108 Utbildningsminister (MP): Tack, Finn , för gratulationerna till uppdraget! Tack, och , för deltagandet i debatten! Särskilt tack till för de första orden i den här kammaren och för att du bestämt dig för att dela med dig av dina erfarenheter som företagare också genom ett uppdrag i riksdag! Mycket av diskussionen handlar om oro. Jag delar bilden av att det finns en oro. Det finns en stor oro bland föräldrar och elever, såklart. Det är en oro som handlar om att vi inte alltid har gett vårt viktigaste välfärdsuppdrag, att ge våra barn och unga en bra skolgång och en bra start i livet, på basis av att personer och företag har en passion för bildningsuppdraget. Det har uppenbarligen funnits exempel på företag som fått detta förtroendeuppdrag, vårt gemensamma förtroendeuppdrag, från välfärden med syfte att gå in i verksamheten för att tjäna pengar. Vi har sett exempel på företag, utifrån vilka avsevärda belopp har lämnats, där en konkurs lett till att elever och lärare har stått utan vetskap om vad de ska göra . Det finns en oro som handlar om att skattemedel landar i det som de inte var avsedda för. Och det finns en oro som handlar om att om man väljer fel skola leder det till att man får gå på en skola med färre lärare eller sämre betalda lärare, med resultatet att lärarkontinuiteten försämrar kvaliteten. Eller det kan, för den delen, vara en skola med sämre förutsättningar för elevhälsa och annat som skapar kvalitet för eleverna på skolan. Denna oro leder i sin tur till en oro bland de många seriösa och viktiga friskoleaktörer som är med och skapar en mångfald och kvalitet i det svenska skolväsendet. De allra flesta friskolor som drivs i drivs av passion för bildningsuppdraget. Jag vill gärna använda den här debatten till att tacka alla de friskolor som sliter hårt för att deras elever ska få de bästa förutsättningarna och möjligheterna i livet. Men föräldrarnas oro för vad som hänt med skolväsendet och hur vissa friskoleföretag har betett sig drabbar också dessa friskolor. Det är just därför vi gemensamt måste ta ansvaret att garantera ett grundläggande system som bygger på att alla skolor är bra skolor och att de som får välfärdsuppdraget att driva en skola faktiskt kan visa att de gör detta just av passion för bildningsuppdraget och inte i första hand för att tjäna pengar.