prot · H109131 · 2014-06-25 00:00:00 — Omställningen är viktig för jobben och för att komma åt arbetslösheten i och med att förändringarna i dagens samhälle är snabba. Om man har starka trygghetsförsäkringar, inte minst a-kassa, blir det en smidigare övergång mellan jobb när arbetslivet ställs om. Men med dagens system rasar människors liv när de tvingas lämna sitt jobb, och hela familjers liv raseras. Den forskning som finns när det gäller personer som har a-kassa jämfört med personer som har försörjningsstöd visar att vägen tillbaka från försörjningsstöd är längre än vägen tillbaka från a-kassa. Vill man verkligen att människor ska komma i arbete igen bör man se till att de inte hamnar på försörjningsstöd. Tvärtom måste man försöka hålla kvar dem i a-kassa och självklart göra allt man kan för att de ska komma i arbete. Förutom att man har försämrat människors ekonomi och tvingat fler till försörjningsstöd har de satsningar som så väl behövs inom utbildning och arbetsmarknadspolitik uteblivit. Vi har en unik situation med massarbetslöshet och ett stort behov av arbetskraft. Vart femte vakant jobb tillsätts inte därför att arbetsgivare inte hittar rätt personal med rätt utbildning. Det här borde man satsa pengar på och se till att de arbetslösa för det första får behålla sin a-kassa och för det andra får hjälp från Arbetsförmedlingen med den utbildning som krävs för att de ska kunna ta ett jobb. Det är mycket mer meningsfullt än att de ska söka hundratals jobb som de ändå inte har en chans att få. Det har stått redan i jobbannonsen att det krävs en viss utbildning som många saknar. Det är felprioritering efter felprioritering, tyvärr. Det är naturligtvis inte lätt; det är en svår uppgift att komma åt arbetslösheten, och det finns inte en enda väg. Men när man ser uppenbara fel och brister och ser att politiken inte fungerar utan att allt bara blir sämre borde man ändra politik. 45 (FP): Hos Socialdemokraterna är det närmast per definition så att är det en borgerlig regering blir det ökade klyftor, ökad fattigdom och ökad ojämlikhet, som vi hört här. Men enligt statistiken och de mått som finns besannas inte de anklagelser som framförts här. Det finns tre mått som man brukar använda. Det ena är den så kallade Gini-koefficienten, som mäter inkomstfördelningen från den fattigaste till den rikaste, från den lägsta inkomsten till den högsta inkomsten. Enligt det måttet har jämlikheten inte förändrats i . Däremot försämrades den under Socialdemokraternas tid i efterbörden av 90-talskrisen. Det andra måttet är så kallad relativ fattigdom. Det är ett besvärligt mått att använda därför att det är så konjunkturberoende, och brukar varna för att använda det. Men det är klart att man kan göra det, och då kommer man till exempel fram till att det blev bättre i under krisen när människor blev arbetslösa, förlorade sina inkomster och tvingades emigrera. Det måttet är också dåligt, av det skälet att det inte alls på något sätt speglar social misär. Det tredje måttet är ett mått som inte används så mycket i , och det mäter absolut fattigdom. var också inne på det. Där definieras låg materiell standard med nio kriterier, och om fyra av dem är uppfyllda är man fattig. Det är att man inte har råd med oförutsedda utgifter eller en veckas semester, inte kan betala skulder, inte får äta kött och fisk och så vidare. Om vi tittar på det måttet ser vi att , tillsammans med , har den lägsta andelen fattiga i hela EU. Det är lite överraskande att denna siffra är absolut lägst i . Den har dessutom förbättrats för del . Vi har alltså i den lägsta andelen fattiga i hela EU, och den region i som har allra lägst andel, , är . Jag tycker att det är lite överraskande, men det är väldigt glädjande. Hur kan man då stå här och säga gång på gång att blir ett allt uslare land att leva i och att människor har det allt sämre? Det stämmer alltså inte alls med de mätningar som görs, av för del. har en bättre situation än andra länder. har haft en bättre situation eller en oförändrad situation vad beträffar jämlikhet. Sedan var det någon som gled in på detta med sänkta skatter. Sanningen är den att vi har sänkt skatten – ja. Men vi har också ökat utgifterna för offentliga tjänster, i kommuner, för vård, skola och omsorg. Vi har kunnat förena båda två. Anledningen till att vi har gjort det är att vi har 250 000–260 000 fler människor i sysselsättning. Och lägg märke till att jobbskatteavdrag har införts fem gånger i av denna regering och att oppositionen varje gång har varit emot detta. De har varit emot det varje gång tills de varje gång har varit för det och accepterat det. Så mycket för principfasthet! 46 Finansminister (M): Det framstår som alltmer uppenbart att har klarat den svåra ekonomiska krisen bättre än nästan alla jämförbara länder. Detta gäller särskilt när vi tittar på sammanhållningen. Det som definierar sammanhållningen i ett samhälle är tre faktorer. Det är att man har många människor i arbete. I ekonomier där stora grupper har lämnat arbetsmarknaden, fastnat i förtidspension eller aldrig kommit in växer skillnaderna. Det handlar om att man har inkomster som växer för alla grupper. Vi har sett ett antal länder där toppinkomsterna vuxit men stått stilla för vanliga människor. är väl det tydligaste exemplet. Det handlar om utbildning, att utbildningssystemet är öppet, är tillgängligt och har en kunskapsinriktning för alla. På dessa områden har regeringen gjort viktiga insatser för att stärka sammanhållningen, och det är därför har klarat krisen bättre än de flesta länder när det gäller sammanhållning. Låt mig börja med arbete. Det är över 250 000 fler som arbetar . Tittar vi på sysselsättningsgraden som mäter den, , ser vi att sysselsättningen är högre än vad den var 2006. –2006 stod den still trots en mycket stark ekonomisk utveckling. För gruppen har sysselsättningsgraden under dessa år ökat från . Det är alltså en mycket kraftig ökning trots att vi redan från början låg nästan högst i den åldersgruppen. Vi ligger högre än andra europeiska länder. Tittar vi på inkomsterna i ser vi att de i genomsnitt i reala termer har ökat för medborgarna. Det talades mycket från Socialdemokraternas sida om låglönepolitik och lönesänkningspolitik. Men sanningen är ju att hushållen har haft en mycket bra ekonomisk utveckling under dessa år. Det beror på att vi har haft en stark produktivitetstillväxt – det är det som bygger löneökningar. Det beror på att vi har haft låg inflation. Priserna har stigit i långsammare takt i än i många andra länder. Och vi har sänkt skatterna kraftigt för hushållen. Detta har gjort att hushållen har kunnat konsumera under krisåren, och nästan alla svenskar har fått en bättre standard. Det här gör att när utvärderar sammanhållningen landar de i slutsatsen att förvånansvärt nog har klarat krisen utan växande inkomstskillnader. Det intressanta är att också konstaterar att vi har haft stigande inkomstskillnader , men det är perioden –2006. Av de inkomstskillnadsökningar vi har sett, nästan oavsett vilket mått vi använder, ligger 80–av ökningen under den socialdemokratiska regeringsperioden. Det framgår också för var och en som läser bok att så är fallet. Han redovisar statistiken, och där ser man högst påtagligt och tydligt att inkomstskillnaderna i ökade kraftigt och sedan har stannat av. Åren 2006–2014 har de i praktiken stått stilla. Samma sak gäller när vi tittar på förmögenhetskoncentration, Gini-koefficienter eller toppinkomster. Det är samma bild: Under de socialdemokratiska åren ökade skillnaderna kraftigt. Det berodde på att man misslyckades med de tre grundläggande faktorerna: arbete, inkomster och utbildning. Man stängde ut människor från arbetsmarknaden, och då ökade skillnaderna. När man bygger ut bidragssystem bygger man också vägar bort från arbetsmarknaden. Då trycker man ut människor i system där de fastnar i inaktivitetsfällor och i fattigdomsfällor och där deras långsiktiga inkomstutveckling och deras välfärd blir sämre. Det är därför socialdemokratisk politik i praktiken leder till växande ekonomiska skillnader. Det som är så fascinerande är ju att Socialdemokraterna inte har lärt sig något av detta. Man byggde upp ekonomiska skillnader, och går man till val på ett program som åter skulle öka de ekonomiska skillnaderna. 47 (S): Finansministern hade på sig att svara på frågorna, men han lyckades inte åstadkomma några svar. Därför får jag upprepa frågorna. Vet finansministern vad den högsta inkomsten är som man kan få från dagens a-kassa, efter skatt, om man har jobbat heltid? Har finansministern läst rapporten från ? Jag kan ta det igen: Året då a-kassan blev lägre än försörjningsstöd – om hur trygghetssystemen kollapsat och försörjningsstödet tar smällen. Det man redovisar är att människor som är sjuka och ska ha rehabilitering får gå till för att diskutera sin ersättning. Det man kan konstatera till exempel från sida är att det är svårt att rehabilitera människor som är väldigt oroliga över sin ekonomi. De tenderar att bli ännu sjukare. A-kassan ska vara en trygghet, en inkomstförsäkring från ett jobb till ett annat, men om det innebär att man funderar på om man måste sälja huset för att man inte kan bo kvar försvårar det möjligheterna att söka ett nytt jobb. Jag rekommenderar finansministern att läsa den här rapporten. Jag vet inte om han kan dra några slutsatser av den, men jag hoppas det i alla fall. Tanken med socialförsäkringarna är att de ska vara riskutjämnande, och motivet för det är att det skapar en social sammanhållning – en sammanhållning mellan grupper, där ingen säger så här: Varför ska jag bry mig om dem som är sjuka och arbetslösa? Det är bättre att jag tittar på vad jag får i plånboken när jag kollar på politiken. Varför ska jag över huvud taget bry mig om sjuka och fattiga? Jag är ju frisk – varför ska jag bry mig? Jag kan berätta för finansministern varför man ska bry sig: Ett jämlikt samhälle blir ett bättre samhälle för alla. Om de fattiga minskar fattigdomen, om vi kan säkerställa att människor får jobb och kan ha en rimlig ersättning när man är sjuk eller arbetslös, blir samhället mycket bättre även för dem som har jobb och är friska. Den dagen finansministern inser det sammanhanget kanske han förstår att den politik han håller på med just nu är förödande. Det finansministern inte redovisar är att han har använt pengar som skulle ha gått till både a-kassan och sjukförsäkringen. De har i stället hamnat i finansministerns svarta hål, det som kallas allmän löneavgift, och har därmed finansierat skattesänkningarna som man drev på och som vi försökte stoppa. Det är helt korrekt att vi försökte stoppa dem. är de genomförda. Vi är beredda att faktiskt höja skatten för alla som tjänar över 60 000. Det inkluderar till exempel finansministern. Vi tror att det är fördelningsmässigt bra. Om finansministern har tid, lust och ork, om han lyssnar över huvud taget, kan jag upprepa mina frågor: Vet finansministern vad den högsta ersättning man kan få ut från a-kassan är? Har han insett att den ligger i nivå med försörjningsstödet? Är finansministern bekymrad över att det nu är som ska ge människor – sjuka och arbetslösa – den ekonomiska ersättningen i stället för att de ska gå till Arbetsförmedlingen eller för att få stöd och komma i arbete igen? Är det inte ett problem för finansministern? För mig är det ett problem. Varför oroar sig finansministern inte över det här, och varför ser han inte de ekonomiska klyftorna som ökar? Vad är det som gör att och hänger på sina teoretiska kamrar och inte möter människor? Har ni sett hur det ser ut i ? Har ni mött den ökade fattigdom som finns? Är ni inte bekymrade över det? Jag är jättebekymrad. Har man då en utbildningspolitik som stänger ute många människor och fas 3 som det enda receptet på att möta arbetslösheten, då förstår jag att man borde vara bekymrad men inte varför man inte är bekymrad. 48 (S): Ja, det är uppenbart att varken eller vill prata om socialbidrag. Man vill inte alls ta ansvar för det misslyckande som har resulterat i att kommuner sammantaget betalar 11 miljarder i socialbidrag. Merparten av de utgifterna beror på misslyckad jobbpolitik. Det går inte att ducka för det faktumet längre. Jag förväntar mig någon kommentar från er, åtminstone från i egenskap av ansvarig finansminister. 250 000 fler jobb – det är mantrat vi hör från Alliansens företrädare. Men varför, fru talman, märks inte det på kontot för ekonomiskt bistånd, det vill säga socialbidrag? Det ligger på 11 miljarder. Det har ökat . De 250 000 nya jobben har inte fått någon effekt – om de nu är 250 000. Jag ifrågasätter det starkt. Det är också så att många yngre har blivit förtidspensionerade. Förtidspensionärer i åldern under 30 har ökat , . Jag har tittat lite grann på hemsida. Det gör jag inte , kan jag lova, men jag gjorde det inför den här debatten. Där står det till exempel så här: Vi tror på ett som ser alla och glömmer ingen. Som håller ihop och låter alla komma till sin rätt. Då undrar jag: Att är arbetslösa – över 400 000 – och att fler än någonsin har varit arbetslösa , är det att komma till sin rätt? 11 miljarder i socialbidrag – över 400 000 får socialbidrag. Är det att låta människor komma till sin rätt? Att allt fler stängs in i fas 3, är det att låta människor komma till sin rätt? Verkligheten, , har blivit din och regeringens värsta fiende. Kom ut ur bubblan , och ta ansvar för er misslyckade jobbpolitik! 49 (S): Egentligen tycker jag att politiken var bättre och tydligare . Då skrev vår nuvarande finansminister och vår nuvarande statsminister var sin bok på samma tema: vikten av att minska välfärdssamhällets omfattning och demontera viktiga element i välfärden genom att kraftigt sänka skatter, försvaga socialförsäkringen och privatisera. De sade tydligt att ökad ojämlikhet skulle bidra till drivkrafter och göra samhället rikare. En ojämn fördelning var något man fick ta. Några ramlade på vägen i livets kapplöpning. Då var politiken tydlig. gör detta, men man säger någonting annat. Med precision attackerar man de jämlikhetsskapande sociala försäkringarna. Med precision går man in i viktiga element i välfärden såsom omfattningen av skola och äldreomsorg och säljer ut, privatiserar och låter dem som har ekonomiska resurser förmera kvalitet för sig själva och sin egen betalningsförmåga. Allt detta som ni skrev om gör ni , men ni talar ett annat språk. Jag tycker att det är beklagligt för den politiska debatten. Alla utanför den här plenisalen ser ju hur ojämlikheten breder ut sig i det svenska samhället, och det är ett resultat av en mycket medveten politik från den moderatledda regeringens sida. 50 (S): Ja, vi kan konstatera att de som har drabbats av försämringarna har blivit fattigare – det är ett faktum. Vi kan framför allt konstatera att regeringen fördelningsmässigt har gett betydligt mer i kronor och ören till dem som redan har mycket och mindre till dem som redan har lite. Även om man inte bara talar om den ökade fattigdomen kan man fråga sig hur logiskt detta är med tanke på att kostnaderna inte försvinner. Det som framför allt har skett är en övervältring av kostnader som tidigare legat på staten till kommunerna och naturligtvis till privatpersoner. Föräldrar får försörja sina vuxna barn, och partner får försörja den i paret som har förlorat a-kassan och sjukförsäkringen. Det här har inneburit en kostnad för många kommuner, och det går ut över välfärden – skola, vård och omsorg. Den här politiken är alltså någonting som slår mot alla i förlängningen genom sämre välfärd. Det är dessutom så att många människor vill ha trygghet. Snabba skattesänkningar är inte det viktigaste för många människor, utan de vill ha den här tryggheten. Många fackförbund har försökt lösa det genom att själva teckna privata försäkringar för sina medlemmars räkning. Det syns kanske inte mer än i form av avgiften för medlemmarna, men det är likväl privata försäkringar för att kompensera för försämringarna i de offentliga försäkringarna. Det finns också arbetsgivare som försäkrar sina anställda, till exempel med sjukförsäkringar eftersom de är oroliga för att vården inte fungerar. Det finns enskilda som försäkrar sig själva med privata försäkringar. Då får man ju ändå en kostnad. Kostnaden försvinner alltså inte, utan den hamnar i förlängningen på den enskilde. Jag vill avsluta med det skrev: att det är lika vansinnigt att försämra a-kassan på det här sättet som att kalla att ta ut föräldraförsäkring för utanförskap. 51 (FP): Det sades här att alla ser hur ojämlikheten breder ut sig. Problemet för den som sade det är att de som arbetar som statistiker på eller Europeiska inte ser detta. Av alla mått som vi har, de tre viktiga måtten, registrerar inget någon ökad ojämlikhet för . Sedan var det detta med teoretiska kamrar som jag skulle sitta i tillsammans med . Låt mig då upplysa om följande: har fler läkare, fler sjuksköterskor, fler vårdcentraler, fler apotek – 600 stycken – och kortare vårdköer än 2006. Resurserna till vården har ökat . Resurserna till äldreomsorgen har ökat. Resurserna till personer med funktionsnedsättning har ökat. Tillgängligheten i primärvården har förbättrats. Mer än 20 000 fler arbetar i den offentliga välfärden. Resurserna till den offentliga välfärden har ökat med mer än 70 miljarder. Resurserna till välfärden som andel av bruttonationalprodukten, de totala inkomsterna i , har ökat. Bostadsbidraget för barnfamiljer har ökat jämfört med . Andelen biståndsmottagare i befolkningen har minskat, . Flerbarnstillägget är högre. Barnfattigdomen, sådan den mäts, har minskat. Bostadstillägget för pensionärer är högre. Högkostnadsskyddet för tandvård är högre. Grundavdraget för pensionärer är högre. Grundnivån i föräldrapenningen är högre än den var 2006. har högre personaltäthet när det gäller skolsköterskor, kuratorer och skolpsykologer. har 40 000 fler studenter vid våra universitet. har fler barn i förskolan utan att barngruppernas genomsnittliga storlek har ökat och med samma förskollärartäthet som . har min talartid gått ut. Jag hade några saker till att nämna. är ett bra land att leva i. 52 Finansminister (M): Den här debatten gäller hur det har gått med sammanhållningen i . Det är viktigt att vi för den debatten på ett sakligt sätt utifrån de fakta som föreligger. Det vanligaste måttet för inkomstspridning är Gini-koefficienten. 1996 låg den på 0,23. 2007 hade den ökat till 0,3, och har den minskat till 0,29. Den ökade alltså under de socialdemokratiska åren, och den har legat stilla eller minskat under de år som den här regeringen har styrt. Det är, precis som understryker, förvånande att vi har gått igenom en djup ekonomisk kris och ändå lyckats undvika en ökad inkomstspridning. När den här regeringen tillträdde var den andel av hushållen som mottog försörjningsstöd . I den senaste statistiken är det . Trots den värsta ekonomiska krisen sedan depressionen är det alltså en minskad andel hushåll som är beroende av försörjningsstöd. Det är likadant när vi ser på grupper med låg materiell standard. När vi tillträdde var det av hushållen som bedömdes ha låg materiell standard. Trots den djupaste ekonomiska kris har upplevt i modern tid har vi i alltså kunnat se att andelen hushåll med låg materiell standard har minskat. Vad beror det då på att vi har lyckats mycket bättre under den här svåra perioden än Socialdemokraterna gjorde under de goda åren innan? Det beror på att vi har fört en politik som förbättrar förutsättningarna för sysselsättning. Det gör man när man förbättrar arbetsmarknadens funktionssätt och skapar förutsättningar för fler företag att vilja anställa och när man utbildar människor för att ha den kompetens som krävs. Det är därför det socialdemokratiska alternativet leder till ökade ekonomiska skillnader. Eftersom jag förstår att ledamöterna från Socialdemokraterna har svårt att ta till sig detta ska jag försöka förklara det väldigt noggrant. Om man höjer skatterna och höjer bidragen blir det mindre lönsamt att arbeta och mer kostsamt att anställa. Då får vi en politik där kostnaderna för företagen ökar när de ska anställa unga människor och i servicesektorn som ersättningsnivån i våra bidragssystem stiger. Det finns en bred genomgång av forskningen från , , och som visar att om man höjer skatterna och bygger ut bidragssystemen får man färre människor i arbete och en högre arbetslöshet. Skulle man därtill lägga en kraftig arbetstidsförkortning finns det mycket stor risk för att vi får en utveckling som påminner om det som skedde i när man genomförde detta. Då steg kostnaderna med mellan , och därefter har den franska ekonomin stått och stampat. Man har haft svag tillväxt, dålig utveckling på arbetsmarknaden och väsentligt högre arbetslöshet. Det beror på att en arbetstidsförkortning är mycket kostsam. Den kan kosta enligt de beräkningar som har gjorts utifrån de förslag som har funnits. Till detta kommer att om man höjer kostnaderna för energin, vilket de andra rödgröna partierna är så angelägna om att göra, flyttar ytterligare produktion ut från . Denna typ av politik leder alltså till att färre människor är i arbete, för man belastar företagen med kostnader, man bygger ut bidragssystemen och man försämrar förutsättningarna för svensk ekonomi. Då ökar de ekonomiska skillnaderna, för man misslyckas med den grundläggande uppgiften att bygga en väg till full sysselsättning. Det är där vi ser skiljelinjen. 53 (S): Det är svårt att få svar av finansministern. har jag ställt frågan två gånger, och jag ställer den igen: Vet finansministern hur mycket man kan få ut från a-kassan som arbetslös oavsett vilken inkomst man har haft? Vet han vad högstanivån på vad man kan få ut är efter skatt? Om han vill ha tips kan han läsa min interpellation. Han har vägrat svara, men jag tänkte att det vore bra om det kom ut från hans mun. Det vi nu ser, när finansministern talar om våra trygghetssystem, våra inkomstförsäkringar och våra socialförsäkringar som bidrag, är att de är i nivå. A-kassan är alltså i nivå med försörjningsstöd, det yttersta skydd vi har i samhället. Rapporten visar att 115 000 personer får försörjningsstöd och är arbetslösa. Därutöver tillkommer 15 000 personer med arbete som är beroende av försörjningsstöd, då lönen inte räcker till. Utöver dessa finns det 35 000 sjukskrivna med läkarintyg som inte får sjukersättning, som inte får tillräckligt eller som får vänta på sjukpenning. Detta är nöjd med! Ojämlikheten ökar mest i , , och därefter . Det finns det statistik på. Klyftan mellan rika och fattiga har ökat lika mycket i som i i genomsnitt. Det är inte min statistik, utan det är de organisationer som hänvisar till. Jag tycker att det är bekymmersamt att vi får ökade klyftor. Jag har förstått att den här regeringen har använt pengarna från trygghetssystemen till att sänka skatten för sig själva. Jag tycker att det är problematiskt att vi får ökad ojämlikhet. Jag kan inte förstå hur kan stå här och vara så himla nöjd när vi får en minskad sammanhållning och när våra trygghetssystem i stället för att vara riskutjämnande och skapa social sammanhållning är sådana att människor får skaffa sig extraförsäkring. Ta gärna en titt ut i landet! Prata med de fattiga pensionärerna i och försök övertyga dem om att ojämlikheten har minskat. Du har fel, ! 54 Finansminister (M): Vi har i bra offentlig statistik. Den redovisas också i många fall av på samma sätt. Här har vi alltså tre grundläggande mått på sammanhållning, inkomstskillnader och inkomstspridning. De steg kraftigt under de socialdemokratiska åren . Därefter har de legat stilla eller kanske till och med minskat. Det är inte bara min slutsats utan också Finanspolitiska rådets slutsats i två olika rapporter. När det gäller socialbidragen är andelen hushåll som får del av dem färre än det var när vi tillträdde 2007. Då är vi alltså i sitsen att vi har gått igenom den värsta ekonomiska krisen, och andelen som är beroende av försörjningsstöd har minskat.