prot · H109106 · 2014-05-05 00:00:00 — Jag har ingenting emot de tre områden som finns, men om man tänker utifrån de äldres situation borde boendet vara nummer ett. Då återkommer jag till något annat som ministern sade: den äldres önskemål och behov. Det handlar återigen om boendet och den valmöjligheten, som jag tycker är mycket viktigare än att välja skylt. Det viktiga är att över huvud taget få plats på ett äldreboende. 44 Statsrådet (KD) replik: Jodå, boendet finns med i utredningen som handlar om framtidens äldreomsorg. Det handlar både om det ordinära boendet och om annan typ av boende. Det handlar om att se vad de äldre önskar, vilken typ av boende det kan gälla och vad som krävs av en bostad. Det vi ser är att många vill bo kvar i sitt ordinarie hem, och kan hemtjänst och hemsjukvård göra fantastiska saker. Jag har varit ute och rest med hemsjukvården, och det är helt enormt vad de kan göra i en bostad . För många är det den största tryggheten. Men vi ser också att en del som önskar det inte får tillgång till ett särskilt boende med heldygnsomsorg. Jag tror att man tar för lite hänsyn till den förändring vi har gjort i socialtjänstlagen, att värdegrunden innebär att man ska titta inte bara på de fysiska och medicinska behoven utan också på de sociala behoven. Ensamheten är svår för många äldre, och det måste vägas in när man biståndsbedömer om det behövs en plats på ett särskilt boende. Därför är jag djupt bekymrad över att av kommunerna säger att de inte har behovet täckt. Även om det har blivit fler, och fler är bättre rustade, är det för många som inte gör vad de ska. Jag funderar mycket över hur vi ska få kommunerna att verkligen ta sitt ansvar. Behövs det mer av sanktionsåtgärder, eller vad är det som ska till? En del av svaren när det gäller boendets utrustning och ett innovationstänkande kring boende kommer vi att få i utredningen, men det kommer kanske också att behöva göras andra saker kring denna fråga. 45 (MP) replik: Detta att det fattas leder mig osökt in på nästa fråga. På grund av att det fattas så mycket boenden i många kommuner är det 1,3 miljoner som vårdar sina anhöriga. Många får helt enkelt inte plats på äldreboendet, eller också ser man att vården där inte är tillräcklig. Då är frågan naturligtvis: Är det över huvud taget acceptabelt? är jag medveten om att många gör en insats därför att de vill göra det. Men jag hör också att många gör mer än vad de egentligen vill och orkar. Är det en bra lösning på äldrefrågan att man får förlita sig så mycket på anhöriga? 46 Statsrådet (KD) replik: Jag insåg att jag glömde fråga vad de vill göra med LOV. Vad vill ni i säga till de 800 företag som är verksamma? Det var synd att jag missade det i förra replikskiftet, men jag blev så tagen. När det gäller de anhörigas roll har vi låtit kartlägga hur det ser ut. Vi kan se att av de 1,3 miljoner människor som utför kärleksgärningar varenda dag i det här landet är nöjda med omfattningen. De säger att de känner sig nöjda med att ge den insats de ger. Det är naturligt att vi i de små gemenskaperna – i grannskapet och åt släkten, åt mamma eller pappa – gärna vill ge omsorg och hjälpa till i den mån det står i vår förmåga. Det som är viktigt är dock, och detta säger jag i vartenda anförande som handlar om anhöriga, att det alltid ska bygga på frivillig grund. Man är aldrig tvingad till det, och om man känner att det blir för mycket och att man inte kan och inte vill, måste samhället vara berett att ta över. De som tycker att de gör för mycket tittar vi noggrannare på. Vi försöker se om vi kan hitta något som ytterligare underlättar eller om det kanske är så att de inte vet om att hjälp finns att få. Det kan finnas många förklaringsmodeller, och vi vill ta reda på mer. Men glöm inte att vill göra detta av kärlek och omtanke i den omfattning som de gör det . Det är den stora majoriteten. Det är naturligtvis därför att vi bär relationer till varandra. Det är naturligt i en gemenskap att man hjälper varandra, men det ska aldrig göras av annat än frivillighet. 47 (M): I det här betänkandet finns huvuddragen i den förda äldrepolitiken , och det är väldigt mycket som är positivt. Utvecklingen har bara gått uppåt. En av företrädare här, Per Ramhorn, berättade hur mycket bättre det var . är det jag arbetade i äldreomsorgen, men jag kan säga att inget var bättre . Då fanns det långvårdsavdelningar där det låg fyra personer i en sal. De hade inga egna saker, och det stod bara lite skynken mellan sängarna. Det fanns avföringsdagar och duschdagar. Från detta har vi gått till att man får sin egen lägenhet och en personlig omvårdnad. Vi har gått från att se personer som ett kollektiv till att se individen. Internationellt sett har vi också en av de bästa äldreomsorgerna. Det finns förstås en rad åtgärder som stimulerar denna utveckling. En av de viktigaste är det fria valet och lagen om valfrihet. Det är en enormt positiv utveckling som vi kan se, med duktiga företagare, verksamhetschefer och personal som arbetar hårt för att leverera omsorg av god kvalitet. tog upp LOV och fri etablering. Jag håller med om att detta kanske är den knepigaste frågan för kommunerna att fundera på, framför allt när det gäller särskilda boenden. Men LOV medger också att man kan ställa krav på verksamheten, och det viktiga blir då att ställa upp kriterier och ställa krav och också göra den uppföljningen. Det ansvaret har man i kommunen. Det är oerhört viktigt. talade också om fokus på personalen. En viktig, positiv del för personalen är ju att det finns flera arbetsgivare att välja mellan och att det finns möjlighet för kvinnor att starta och driva företag, att utvecklas och att ta egna initiativ. Det spelar roll. Det ska för kvinnor vara lika lätt som det är för dem, oftast män, som arbetar inom byggbranschen, som elektriker, rörmokare, asfalterare eller vad det än kan vara. De tar också del av skattepengar, men ingen ifrågasätter vinstmarginalerna i deras företag. Det är ju samma pengar som går dit. Både och statsrådet har pratat om de åtgärder som har stimulerat utvecklingen. Jag har varit ute och sett många verksamheter. Jag vill lite grann stanna till också vid de privata verksamheterna, för är det faktiskt de privata som leder utvecklingen. Det är där de spännande alternativen finns. De driver på och hittar nya vägar. Man blir lycklig. Jag tycker att ni som kritiserar detta skulle gå ut och titta på de kvinnor som driver företag. Jag blir ibland förvånad när man ser alla kvalitetskriterier som man sätter upp för boenden – det är kanske fem aktiviteter och inte bara chokladbingo , som i vissa kommunala verksamheter. Jag vill också slå ett slag för att man ska få göra ett överskott i de här verksamheterna. Man tar ju en risk när man startar ett företag. Man gör investeringar. Många av dem som driver dessa företag kan inte ta ut någon lön i början. Man måste också få ett överskott för att kunna driva ett företag och göra nya investeringar. Ute i kommunerna får man nya tillskott. Det görs underskott i verksamhet, och då är det bara att ta ut lite mer skattepengar att betala med! Det är likadant när det ska investeras och byggas till: Då tar man lite ur kassakistan, som många kommunpolitiker tror att det bara är att ösa ur. Som egenföretagare måste man bygga upp detta själv, och därför är det viktigt att man också kan få göra överskott i den verksamheten. Jag ska tala lite om ett annat uppdrag jag har, nämligen som ordförande i socialnämnden i min kommun. frågade om vilken som är skillnaden mellan att arbeta i skolan och att arbeta med äldreomsorg. Då ska jag säga vad jag alltid brukar säga i våra debatter, nämligen att vi har ett ännu större ansvar i äldreomsorgen. De allra flesta skolbarn har nämligen föräldrar som har ansvar för sina barn och är om sig och kring sig och ser till att skolan och förskolan är bra. Det har dock inte de äldre. De har inga föräldrar som ser efter dem, och de har inte alltid anhöriga som gör det heller. Därför vilar det ett ännu större ansvar på oss som är engagerade i äldreomsorgen. Jag ska ta några exempel från betänkandet på sådant som har hänt . I min kommun har vi använt kvalitetsregistren. De är outstanding. Det gäller palliativregistret och , som har gjort stor skillnad i det dagliga arbetet och höjt kvaliteten mycket hos varje individ. Det är samma sak med demensregistret och utvecklingsstödet som gäller psykosocialt stöd vid demens, som man har kunnat arbeta med i kommunen. Vi har också använt kompetenshöjande åtgärder och Omvårdnadslyftet. Vi har utbildat många till undersköterskor och höjt utbildningsnivån. Det har varit värdegrundsutbildning, där man har arbetat mycket med bemötande, som jag skulle vilja säga är kanske det absolut viktigaste. Varje person ska bemötas väl. Ytterligare finns det stöd till anhöriga, stimulansbidrag när det gäller kost och nutrition, läkemedelsgenomgångar, som vi också har gjort, liksom rehab och socialt innehåll. Det finns en lång rad åtgärder som har varit positiva. Det bekymmersamma , där de väljare som lyssnar borde fråga vad de andra partierna vill, återspeglas i det som sade: Det finns så mycket att välja på. Vem ska man ta? Vem får man? I vet vi vad svaret blir, för det blir det som bestämmer. Hon vet tydligen bättre vad min mamma vill ha för äldreomsorg än vad mamma själv vet. Man blir omyndigförklarad när man fyller och ska inte kunna välja själv. Det är rätt prekärt att det finns partier som går till val på att rasera en del av välfärden. De vill säga till de anställda att de jobbar i fel företag, och till dem som har valt omsorg vill man säga att de har valt fel. Det viktigaste med lagen om valfrihet är inte att man kan välja utan att man kan välja bort. Det är väl den största styrkan med valfrihetsreformen. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag. 48 (S) replik: Det var roligt att höra anförande. Jag kände att hon faktiskt hade lyssnat på våra anföranden. Så är det ju inte alltid här i kammaren, men jag uppskattar det väldigt mycket, även om jag tyckte att var lite väl kategorisk om att de privata alltid är bättre och de offentliga alltid är sämre. Det finns betydligt fler gråzoner än så. Jag vill också säga att du överraskade mig i reflexionen kring LOV. Jag tycker att fri etablering är det som vi politiskt, intellektuellt skulle kunna resonera om. Huvudpoängen är inte huruvida det är en privat aktör eller inte, i alla fall inte för mig och Socialdemokraterna, utan det handlar om den fria etableringsrätten. Den kan innebära att det finns fyra fem aktörer som satsar långsiktigt på sin personal, och sedan dyker det plötsligt upp tre fyra aktörer till, som kanske dessutom har råd att gå med förlust , tills de har konkurrerat ut de andra. Frågan är hur man ger långsiktiga förutsättningar även till de privata aktörer som finns. Det får väl lyssna på i efterhand, men det var det jag försökte säga i mitt anförande också: att hitta en modell som innebär att man är långsiktig. När man väl har klarat kvalitetskriterierna får man verka. Man ska inte behöva upphandlas igen. Men det kanske inte är så att etableringsrätten finns , utan man kanske har ett antal aktörer – åtminstone är det så vi socialdemokrater resonerar. Kan något ytterligare utveckla det faktum att fri etablering innebär att man väljer bort, som du själv sade? Hur ser på äldre människors möjlighet att välja och välja bort både hemtjänst, som de kanske har ganska mycket, och särskilda boenden? Alla har inte anhöriga som väljer åt en och alla har inte alltid förmågan att välja. Hur ska de ställa sig till att de är kunder som ska välja och välja bort på en marknad? 49 (M) replik: Det finns mycket bra kvalitet och verksamhet i omsorg också. Det är synd om personalen i äldreomsorgen , för står det något om det i medierna är det bara negativt. Det finns många som gör ett jättebra jobb där , så det är inte bara i det privata. I min hemkommun håller vi på att titta på etableringar. har vi redan gjort, och det kändes lättare. De flesta kommuner har gjort det. Men när det gäller särskilda boenden är det lite knepigt. Kanske är det inte så knepigt för oss som bor i , men som sade måste många mindre kommuner fundera över vad man ska göra och om man kan köpa de platser man behöver eller inte. Det är en frågeställning. Är det bra att vi kan välja? Hemtjänst är lättare att välja. Ett särskilt boende är svårare. Initialt vet många var de vill hamna och väljer det boendet, men sedan kan det vara svårt att flytta sin mamma eller pappa från ett boende. Kommunerna har ansvaret att se till att all verksamhet är bra. Ansvaret att göra uppföljningen ligger hos kommunpolitikerna. Den dåliga verksamheten ska sorteras bort. Det är meningen med konkurrensen. 50 (S) replik: Det bygger på att äldre har kraften, orken och insikten att välja bort dåliga och välja något annat, att både reagera över den verksamhet man får och göra ett annat val. Det ska finnas plats och utrymme. Det ska dessutom vara tillräckligt många som gör detta, och det ska få konsekvensen att det läggs ned. Hela grundtanken i den fria etableringen bygger på att man har kunder som har kraft att välja bort det dåliga och välja det bra. Det bygger inte på att de får välja mellan bara bra alternativ, utan det bygger på att man använder brukaren, eleven eller den äldre som en regulator. Svensk förskola fick inte etableringsfrihet . Ändå är nästan var femte förskola enskild. I stället för att bygga upp en konkurrenssituation samverkade man med kommunen om hur etableringar kunde ske på ett bra sätt. Det vore klokt om man kunde hitta en sådan modell, för det är olyckligt att vi ska dividera om privat eller inte om vi får en överetablering och om vi får dålig kvalitet. Det är det allra största problemet. Hur ser på att det har försvunnit 8 000 platser på särskilda boenden som Reinfeldtregeringen har suttit vid makten? De 500 miljonerna i investeringsstöd har uppenbarligen inte räckt. Var och en kan ju räkna ut hur många äldreboenden det blir för de pengarna. Hur ser på denna utveckling och på den kraft regeringen har lagt på denna fråga? 51 (M) replik: Ja, det har funnits investeringsstöd till det. Här måste man åter gå på kommunerna. En ansvarsfull kommun ser till att det finns platser. Det är ju olika. Särskilt boende är en sak, för det har man rätt att få. Är man biståndsbedömd för särskilt boende ska det anvisas en plats . Det måste kommunen göra. Annars får den sanktionsavgifter av Inspektionen för vård och omsorg. Bostadsförsörjningen är kommunernas ansvar. Det är de som ska se till att bostäder finns. Ansvarsfulla kommuner ser till att det också finns trygghetsboende och en blandning av hyresrätter och bostadsrätter att välja på för dem som inte kan själv. De äldre har också ett ansvar att planera för sitt boende, för är det några som är etablerade på bostadsmarknaden är det de äldre. Det är som sagt kommunernas ansvar, och det vore intressant att kartlägga vilka kommuner som har gjort det och vilka som inte har gjort det. Det finns goda exempel i på borgerliga kommuner där man har gjort det på ett utmärkt sätt. 52 (V) replik: Jag ska börja med att instämma i det sade om att all verksamhet ska vara bra. Det är grundsynen för . Därför tror vi inte på en modell där gamla människor ska försöka värdera och välja bort det som är dåligt. De ska inte behöva uppleva en dålig verksamhet som de måste välja bort. Som sade är många som får hemtjänst 80–och har stora omsorgsbehov, börjar glömma lite grann och har inte så lätt att ta till sig information och agera på egen hand. De ska inte behöva välja bort något, utan det är samhällets ansvar att se till att all verksamhet är bra. Tycker att det är detsamma att bedriva äldreomsorg som att asfaltera en väg eller gata i en stad? Jag menar att det finns stora skillnader. Vi vill inte ha vinst i välfärden, för då styr inte behoven. Då styr andra överväganden: Om jag gör si eller så kan jag tjäna lite mer pengar. Därför satsar jag på dem som är mest lönsamma och inte på dem som är besvärligast, har mest behov och är minst lönsamma. Dessa överväganden ska aldrig vara med när vi bedriver omsorg för gamla och sköra människor. De äldres behov ska gälla till . Därför vill jag gärna veta om tycker att det är detsamma som att asfaltera en väg. Det är visserligen dyrt att göra fel när man anlägger en gata, men eller halvåret i en gammal människas liv kan inte göras om. Det går inte att reparera om det går fel. Ser inte skillnaden där heller? 53 (M) replik: och jag har olika människosyn. Jag tror att människor är kapabla att välja även efter 65 och vill göra det. Om man inte kan det finns det ofta en anhörig som är intresserad av att göra det. Jag talade om vart skattepengarna tar vägen. Om det görs en rondell i en kommun är det ingen som frågar vem som har gjort den och vilken vinstmarginal det företaget har. Det tar ju också av skattepengarna som vi tar av alla människor och som kunde ha gått till vård och omsorg. Det är ingen som ifrågasätter att det går mer skattepengar till de stora byggbolagen än till vård- och omsorgsföretagen. Det är det jag har talat om. Jag värderar inte vad de gör. Tycker inte att det är en viktig jämställdhetsfråga att kvinnor ska kunna driva företag och få jobb i andra företag. kategoriserar jag igen, men det är fler kvinnor som jobbar i vård och omsorg och fler män som asfalterar, tvättar kläder och bygger sjukhus. Här ska männen få driva företag men inte inom vård och omsorg. Ni vill ju förbjuda dessa företag. Vad ska säga till alla dem som arbetar där? Det börjar smyga sig in överallt. Tyvärr har en del socialdemokrater sagt att de vill avskaffa det fria skolvalet. Vi vet inte var detta ska sluta. Jag känner mig orolig för vilka S ska samarbeta med om de vinner valet. Blir det med blir det elände. 54 (V) replik: Jag kan konstatera att till och med väljare är klokare, för de säger att skattepengarna inte ska tas ut i vinst i äldreomsorg, sjukvård och skola utan gå tillbaka till verksamheten. Jag har svårt att se jämställdhetsperspektivet i att bara män kan jobba i byggbranschen och bli chefer där och att bara kvinnor kan bli chefer inom vård och omsorg. Det är ingen vidare jämställdhetssyn. Jag är orolig för arbetsvillkoren för undersköterskorna i äldreomsorgen, för dem som inte kan få ett fast jobb, för dem som har timanställning och får komma in lite då och då och för dem som jobbar på företag som inte ens har kollektivavtal. I vissa kommuner i har de anställda så tuffa villkor att de inte ens får betalt för gångtiderna eftersom ersättningsnivåerna från kommunerna ligger så lågt att företagen inte tänker betala för gångtiden. Vad vi måste ha är arbetsvillkor som ger en lön att leva på, en trygg anställning och en heltid. Vi ska inte ha en massa timanställningar och otrygga anställningar. Det blir skit för de kvinnor som jobbar där, och det blir också väldigt dålig kvalitet på äldreomsorgen. Jag skulle vilja fråga dig, : Hur ser du på de hemtjänstföretag som inte har kollektivavtal? Hur ser du på rätten till heltid och på att kvinnor som jobbar i äldreomsorgen – jag hoppas att vi får mer män där också – ska kunna få rätt till heltid, kunna leva på sin lön, få betalt för gångtider som ingår i jobbet, få tid att reflektera och ha arbetsplatsträffar och möta varandra? Jag var på ett äldreboende i som jag tyckte var hyfsat bra. Det var Attendo, och de hade arbetsplatsträffar . Det tycker jag är ganska illa. Jag tror att det är de som i stort sett aldrig har det. 55 (M) replik: Jag tycker att skulle vara mer orolig för att det är av väljarna som vill kunna välja. För det är vad det handlar om. Ska man få välja själv vilken äldreomsorg man vill ha, eller ska bestämma vad man ska ha? Att man måste göra ett överskott i ett företag är en helt annan sak än att man tar ut vinster. Statsrådet berättade att av alla vård- och omsorgsföretag drivs i enbart en kommun. Jag har träffat många av dem. är det kvinnor vi pratar om igen, som inte har kunnat ta ut lön i början och som gör allt de kan för att se till att de boende har det bästa. Det är nämligen kvinnornas intäkter det handlar om. Varje person är en intäkt, inte en kostnad, för dem, så de gör allt de kan för att lägga dagar till de boendes liv och för att det ska vara så bra som möjligt. När det gäller jämställdhetsfrågan är det viktigt att konstatera att vill höja skatterna. En av de viktigaste sakerna för alla låg- och medelinkomsttagare är att vi har sänkt skatterna. En månadslön till betyder mycket om man arbetar. Jag är väldigt orolig för vad ska göra. Jag kommer att tala om för dem, , att ni är beredda att lägga ned välfärdsföretagen. Det är 100 000 personer som arbetar i de privata vård- och omsorgsföretagen. Ännu fler har valt dem, men det ska de inte få göra. Ni påstår att de har valt fel. Det är vad valet kommer att handla om. Ska man kunna få välja själv, eller är det politiker som som ska få bestämma i ? 56 (FP): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Det är ett viktigt betänkande, och det är en viktig skrivelse som är grunden för det. Här sammanfattas Alliansens arbete på detta område – en bra äldrepolitik. Allt finns inte med. Enstaka lagförslag som parboende och annat finns inte med, men här ges en bred bild av vad som har gjorts . När jag lägger betänkandet bredvid en bok som gav ut med frågan: Vågar jag bli gammal? och går igenom de punkter som SPF ville ska förbättras ser jag vilka framsteg som har gjorts. Det var inte bättre . Det är klart att det finns sådant som inte är bra heller. Vi vill mer, och vi har idéer om vad som ska göras under den kommande mandatperioden. I det program och den utredning som regeringen nu lagt fram med direktiv och olika punkter ser jag att det här är en väg framåt. Ska man våga bli gammal eller årsrik? Jag vill gärna använda det ordet, för om man har kommit upp är man rik på levda år, kunskap och livserfarenhet. Under livet har man fått bestämma hur man vill skapa sin dag, och det är viktigt med självbestämmande, integritet och att ses som en individ. Att då inte kunna få fortsätta att välja hela livsresan ut, om man nu inte drabbas av demens och den oförmåga som den sjukdomen för med sig, tycker jag är skämmigt. Men det är klart att det finns människor som har blivit så miljöskadade av att inte få bestämma själva att det kanske känns lite motigt att få göra det i då vi har infört LOV. Fokus i betänkandet ligger på omsorgen, men ett bra äldreliv innehåller mycket annat. Man vill känna att man är en resurs under hela livsresan. Det har jag tagit upp tidigare här i kammaren. Man vill få möjlighet att fortsätta i arbetslivet, man vill känna att man är en resurs i det civila samhället med de insatser man gör som anhörigvårdare, delaktig i olika organisationers verksamhet och så vidare och man vill att det ska lyftas fram att man är en värdefull person. har genom lagen mot åldersdiskriminering, som Alliansen stödde och som är verklighet , velat få bukt med ålderismen. Denna syn på årsrika människor som lägger hinder i vägen för att man ska kunna leva sitt liv som man själv vill måste vi få bukt med. Jag vill upprepa ett citat som jag har tagit upp i den här kammaren tidigare. Det är en fråga som en tolvårig pojke ställde i en uppsats: Varför är det finare att vara en gammal möbel än en gammal människa? Det är något vi måste ändra på. Jag kan konstatera att lagen mot åldersdiskriminering vann laga kraft och att det kom in 262 anmälningar till DO om åldersdiskriminering. Av dessa gällde 69 bemötande. Det har vi tagit upp här i äldreomsorgssammanhang. Därför är tillägget i lagen om en värdegrund för äldreomsorgen oerhört viktigt. Regeringen har satsat pengar på att få personal att se när man har tappat bort värdegrunden och hur man ska arbeta med en värdegrund som innehåller den etik som årsrika människor i vården och omsorgen ska mötas av. Det finns en rad punkter i oppositionens reservationer att ta upp i debatten.