prot · H109132 · 2014-06-26 00:00:00 — Det finns en rad olika orter där man kanske annars hade tvingats lägga ned verksamheten, om man inte hade haft de här servicekontoren. Då kan man nämna , , , , , , , , , , etcetera – det är en lång rad till. Det innebär inte att jag inte delar den oro som man också kan känna för att enskilda kloka beslut, väl grundade i olika myndigheter, sammantaget kan bidra till att man får en sämre service än man annars skulle behöva få eller att man skulle få en sämre närvaro än vad som annars skulle vara möjligt. Det är något som man ständigt måste jobba med. Men jag tror inte att lösningen är att staten dikterar exakt hur man ska organisera sig i de olika myndigheterna. Uppgiften om att det har blivit 55 nya statliga myndigheter är en sanning med stor modifikation. För de flesta av de här myndigheterna har det varit omorganisation av befintliga myndigheter som har slagits ihop eller som har delats på ett nytt sätt. Då har det funnits befintlig personal som har jobbat i myndigheten, och så har man gjort en ny organisation. Det är klart att det är ganska dålig personalpolitik att då säga: tappar ni alla jobb, för nu flyttar myndigheten rätt upp och ned, och det skulle också bli en stor kompetensförlust. Det har prövats på en del ställen, inte alltid med bästa resultat. Jag kan nämna myndigheter som har bildats : Statens servicecenter med säte i , Havs- och vattenmyndigheten i , som delvis är gamla , som låg i , men också består av en del verksamhet från , som har sitt säte i . Det sker alltså ett antal etableringar runt om i , så det är en mer komplex bild än vad vill ge sken av. 98 (MP): Jag tycker att statsrådet inte ser de problem som jag upplever. Visst är det mer komplicerat, för det är ju inte bara en orsak till att vi har en urbanisering i som går ganska snabbt och att landsbygden förändras på många håll. Det finns positiv utveckling också, men någonstans gäller det att alla parter tar sitt ansvar. Jag hade i går en debatt om nedläggningshot över Marinens Musikkår, som spelar runt om i landet. har jag den här debatten om myndighetsnedläggning runt om i landet. I förrgår debatterade jag en fråga om folkbildning. I den debatten lyfte jag frågan om en viss typ av tolkutbildning, där det finns hot om att den försvinner på flera håll i landet. För sedan debatterade jag frågan om högskolornas verksamhet och nedläggning av vissa utbildningar på flera håll i landet. Jag har tagit upp myndighetsfrågan tidigare och lyft frågor om lågtrafikerade järnvägar och minskad service av postutdelning. Varför drar jag upp det? Jag gör det eftersom det finns ett genomgående mönster i alla de här politiska områdena och många fler. Det sker en centralisering och en förändring där verksamheter och möjligheter försvinner från mindre orter till större orter eller städer. Det är på det sättet denna regering påverkar den urbanisering och de förändringar som pågår, alltså genom att inte ta ett ansvar i alla delar, genom att inte säga att man vill göra någonting och genom att i många fall låta någon annan ta ansvaret. Jag får ofta svaret att ansvaret ligger på en viss skola eller en viss myndighet, att det är Postens beslut eller att det är någon annans beslut. Men jag håller inte riktigt med om den förklaringen alla gånger. Jag tror att vi kan göra mer. Jag är mån om att man är försiktig med att gå in och styra i detaljer. Men någonstans har man en princip och en möjlighet att påverka. Jag tycker inte att vi i politiken ska se för mycket i stuprör utan se helheten. Jag kan inte säga vad som är den stora lösningen på detta. Men när jag granskar politikområden tar jag på mig landsbygdsglasögonen och tittar vad som händer och så vidare. Då ser jag att det finns många områden där små steg leder till den förändring som pågår , och det är det som jag vill ta upp. Detta leder till förändringar för landsbygden som är förlorare. Men det kan finnas saker som är bra också. Det är inte så ofta jag blir hyllad av olika organisationer som verkligen tar kontakt med mig. I går blev jag uppringd av företrädare för organisationen . De gav mig sitt fulla stöd för att jag lyfte fram denna fråga. Att en organisation som organiserar företagare ställer sig bakom att man verkligen vill ha skattekontor på plats tycker jag är fantastiskt i sig. Det är nog lite unikt också. Vi politiker ställer krav på företagare. Vi vill ha företagare som vågar och vill. Det är inte alltid en enkel resa att vara företagare. Det är en livsstil. Vi ställer stort hopp till att det är företagarna på landsbygden som ska fixa jobb och utveckling. Men om vi politiker inte ställer upp och tar dessa förändringar på allvar då tappar de tilltron och respekten för de regler som vi har för företagare. Allt detta sade inte organisationens företrädare, men de gav mig sitt fulla stöd till att jag lyfte fram denna fråga utifrån deras perspektiv. Det kändes mycket bra. Just nu handlar det om till exempel att skattekontoret i ska läggas ned och verksamheten flyttas till . Jag har varit i kontakt med människor som är nära den verksamheten och som verkligen ifrågasätter vad grunden för detta är. 99 Statsrådet (KD): Jag kan inte uttala mig om vad grunden är i de enskilda besluten. Jag är inte heller ansvarig för . Men frågan är ställd mer generellt förvaltningspolitiskt. Jag ser de problem som kan uppstå om vi får en utveckling med en sämre service. Men jag vill påstå att bilden inte är så entydig även om jag håller med om att detta problem finns i den meningen att vi har en urbanisering och att vi har färre statliga arbetsplatser runt om i landet. För att komplettera bilden ska jag säga att vi har bättre service runt om i landet därför att vi använder ny teknik för att serva medborgare. Förut var man kanske beroende av att bo nära en myndighet för att få del av servicen och kunna utnyttja den på nära håll. kan man utnyttja servicen ungefär likvärdigt i hela landet oavsett om man bor i glesbygd eller någon annanstans. Vi behöver därför ha även dessa bilder med oss. Men jag håller helt med om att det finns en problematik i detta sammanhang och att det är värdefullt att vi för en offentlig debatt om detta. En del av lösningen av problemet ligger i trender i ett samhälle och hur beslutsfattare värderar vad som är lämpliga lokaliseringsorter. Det finns ibland en övertro på den stora stadens roll som en god plats att vara på, när personaltryggheten, kompetensen och lojaliteten kan vara större på en mindre ort än i storstäderna där det är svårt att rekrytera och där det är en stor genomströmning av människor och liknande. Å andra sidan måste vi ha respekt för att det på många platser runt om i kan vara svårt att rekrytera den kompetens som man behöver på en del myndigheter. Det ser alltså lite olika ut beroende på vilken verksamhet man talar om. Jag noterade att sade att hon inte kan säga hur den stora lösningen ser ut. Nej, det är det som är det intressanta. Det finns få konkreta förslag på vad man ska göra åt det hela om man vill behålla den långtgående delegeringen, om man vill att det fortsatt ska vara ett kostnadstryck på myndigheterna och om man vill ställa krav på att servicen ska förbättras, vilket ändå måste vara huvudsyftet. Statlig verksamhets huvudsyfte är inte att ha så många anställda som möjligt. Vi måste ändå vara på det klara med det. Statlig verksamhets huvudsyfte är att utföra de myndighetsuppgifter man har och ge den service som man ska till medborgare och företag. Det är det viktiga. Servicekontoren tror jag är en metod som kan göra att det blir mer tillgänglig service på flera fysiska platser, inte minst för människor som kanske inte är så väl bevandrade i de nya tekniska metoderna. Där för vi också diskussioner om hur vi ytterligare kan förbättra förutsättningarna för myndigheter att jobba via servicekontor. Jag kan hålla med om att det kan finnas ett problem i dagens system när det gäller att en myndighets beslut, som kan vara rationellt utifrån den myndighetens situation, kan medföra att andra myndigheters möjligheter att verka på denna ort i servicekontor raseras. Vi har haft en del sådana tendenser ibland, där man alltså tittar i sitt stuprör och glömmer att tänka bredare. Där pågår diskussioner om hur vi kan bli bättre från regeringens sida på detta område också. Jag ska ge ytterligare en motbild. Det är inte så att den största andelen av befolkning som jobbar i statliga myndigheter finns i . Dessa människor finns i , därefter , därefter och därefter . Först på femte plats kommer . Den del av som har störst behov av att klaga på bristande antal statliga anställningar är sydöstra . Där finns de största luckorna om man ska se det ur detta perspektiv – ett slags rättvis fördelning av de statliga anställningarna i proportion till befolkningen. 100 (MP): I det svar som jag har fått från statsrådet säger han: I den förvaltningspolitiska propositionen Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt har regeringen angett att utgångspunkten för de statliga myndigheternas service ska vara en så långt som möjligt likvärdig tillgång till service för alla. Då funderar jag på vem som bedömer det. När det gäller likvärdig tillgång till service för alla är det mycket olika vad man behöver. Jag kan lyfta fram en småföretagare på landsbygden, till exempel i området runt , som har ett par anställda. Om dessa personer behöver komma till skattekontoret och träffa personer fysiskt där kanske de inte har möjlighet att åka till eftersom det blir en mycket längre resa. Småföretagare är mycket sårbara i detta samhälle om vi anser att de kan få sin service via den nya tekniken och om det inte fungerar. När det gäller servicekontor som vi alla tycker är intressant att utveckla har jag hört att det ser mycket olika ut i fråga om hur man kan tillgodose alla behov som finns och som servicekontor ska täcka upp när all annan verksamhet försvinner från många ställen. Förmodligen behöver vi utveckla och se över hur man kan täcka upp när servicekontor försvinner från många platser. Statsrådet skriver i svaret: Varje myndighet ansvarar också för att medborgarkontakter och service inom myndighetens område uppfyller behoven hos medborgare och företag i hela landet. Bara det är ett krav som man inte lever . 101 Statsrådet (KD): Jag håller alltså med om att det finns en problematik i detta sammanhang. Det finns en urbaniseringstendens som slår igenom i hela samhället och även berör den statliga sektorn. finns det rationella skäl till det. Men ibland tycker jag inte, i alla fall inte utifrån mitt perspektiv, att det finns rationella skäl till det. Därför är det viktigt att vi debatterar frågan och ligger på även de enskilda myndigheterna. Det är viktigt att vi i den politiska debatten också diskuterar hur styrinstrumenten kan se ut från statens sida utan att vi ifrågasätter den grundläggande rollfördelningen mellan regering och myndighet som jag tror är viktig och riktig. Alla gånger jag talar med generaldirektörer och andra statliga chefer försöker jag betona det jag kallar den grundläggande principen för statsförvaltningen: Vem är vi till för? Vi är till för medborgarna, för de företag och organisationer vi ska serva. Det handlar om att titta på den egna verksamheten från det perspektivet. Får vi det tänkandet att vara djupt och väl grundat – ännu mer än det är – tror jag också att vi får många fler övervägningar som landar i att man kanske inte alla gånger ska lösa saker på det enkla sättet. kanske inte centralorten är lösningen, utan det kanske finns andra orter. Vi ska som sagt ha klart för oss att fokus måste vara att människorna i hela och ska ha en bra service från i det här fallet sida. Det är det viktiga. Exakt var en enskild tjänsteman sedan sitter är kanske en andrahandsfråga, även om det i sig också är viktigt. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2013/14:479 om arbetslösheten i 102 Arbetsmarknadsminister (M): har frågat mig genom vilka åtgärder jag avser att möta den höga arbetslösheten i och i hans hemkommun . har också frågat mig genom vilka gränsöverskridande åtgärder jag avser att utveckla och bygga ihop de skånska och danska arbetsmarknaderna. Dessutom har frågat mig vilken tidplanen är för ytterligare en fast förbindelse över eller under Sundet. Målet för regeringens politik är full sysselsättning, och för att lyckas krävs en politik som bidrar till fler jobb på hela arbetsmarknaden. Alla som vill och kan ska ha ett jobb att gå till. Vägen dit går genom arbetslinjen, vilket också har präglat de reformer regeringen har genomfört för att motverka utanförskap och sänka trösklarna för dem som har svårt att komma in på arbetsmarknaden. Regeringens reformer har bidragit till att sysselsättningen har ökat med över 250 000 personer . Vidare omfattar satsningarna i den senaste budgetpropositionen åtgärder för tillväxt och jobb på sammanlagt . Det handlar bland annat om åtgärder som ökar sysselsättningen, stärker företagens konkurrenskraft och förbättrar elevernas kunskaper. Dessutom presenterades ett nytt stöd för yrkesintroduktionsanställningar, vilket väntas underlätta ungas övergång från skola till arbetsliv och trygga arbetsgivarnas långsiktiga kompetensförsörjning. Sammantaget bedöms satsningarna medföra att det blir mer attraktivt för arbetsgivarna att anställa, så att fler personer i kan erbjudas en anställning. är också ett av de län som kommer att få del av medlen från EU:s sysselsättningsinitiativ för unga. Initiativet innebär att tilldelas ca , exklusive den nationella medfinansieringen, för att bekämpa ungdomsarbetslösheten i tre särskilt utsatta regioner. Regeringens ambition är att sysselsättningsinitiativet för unga ska bidra till att reellt påverka sysselsättningen bland unga i dessa regioner. Det är ungefär 15 000 personer som pendlar från till . Rörlighet över gränserna ser jag som något positivt, och gränshinder som kan hindra jobbrörligheten eller påverka den enskildes ekonomiska situation negativt bör om möjligt undanröjas. Mellan de nordiska länderna bedrivs både på regeringsnivå och på myndighetsnivå ett arbete för att skapa lösningar som kan underlätta rörligheten på den nordiska arbetsmarknaden. Många av gränshindren som följs upp har identifierats i . Inom samarbetet i kommer gränshinderfrågorna att vara ett fortsatt prioriterat arbete och särskilt följas upp av det nybildade . Regeringen har fattat beslut om att EU:s gränsregionala samarbetsprogram ––kan överlämnas till Europeiska kommissionen för godkännande. För , och innebär det 2014–2020 som bland annat ska bidra till att stärka forskning och innovation samt främja utvecklingen av miljövänlig energi. Förutom satsningar på forskning och innovation stöder programmet även bland annat satsningar för att skapa en gränsöverskridande arbetsmarknad i regionen och för att öka antalet gränsarbetspendlare. Andra exempel på insatser som kan stödjas inom arbetsmarknadsområdet är insatser för ökad rörlighet inom utbildningssystemen inklusive samarbete kring gränsöverskridande praktikmöjligheter i regionen, samt insatser för bättre matchning av utbud och efterfrågan mellan utbildning och arbetsmarknad. De första utlysningarna i programmet kommer att kunna öppnas eller . Den gränsöverskridande infrastrukturen i har stor betydelse för såväl personresandet mellan och som långväga godstransporter mellan och kontinenten. En ny fast förbindelse mellan och via Fehmarn Bält beräknas vara klar , och den kommer att förbättra förutsättningarna för framför allt långväga järnvägstrafik. Den ökade mängd trafik som förbindelsen möjliggör kan medföra krav på åtgärder även i och möjligen en ny fast förbindelse över . Regeringen anser att möjligheterna att utöka kapaciteten på i första hand ska tas till vara. Utifrån ett längre tidsperspektiv behöver förutsättningarna för och behovet av en fast förbindelse mellan och utredas vidare. 103 (S): Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. Arbetslösheten är väldigt hög i västra , framför allt i min hemkommun . Arbetsmarknadsministern säger i sitt svar att alla som vill och kan ska ha ett jobb att gå till. Det tycker jag att arbetsmarknadsministern kan utveckla lite mer, för det är de facto så att 440 000 personer är arbetslösa i . Det är näst intill en fördubbling , och då måste man fundera över om det antingen är en medveten politik eller ett rent misslyckande. Som jag ser det finns det två strategier i den borgerliga regeringens jobbpolitik. Det är att sänka skatten, och det är lönesänkningar. Det jag menar med lönesänkningar är att man genom reservationslönerna – genom a-kassan – ser till att trycka ned lönerna. Man har inte höjt a-kassan, utan tvärtom sänkte man den vid regeringens tillträde 2006. Det är egentligen klassisk moderat arbetsmarknadspolitik, men man döljer den i någonting annat – man säger att det är den nya arbetarpolitiken och att man skapar jobb. är de facto 440 000 människor arbetslösa, och det var 260 2006. Vad tänker arbetsmarknadsministern göra åt det? Det här med att man tror att man skapar jobb genom att ha en låg ersättningsnivå för dem som är utanför arbetsmarknaden är ju helt felaktigt tänkt. Det viktigaste för svensk arbetsmarknad är nämligen att det finns människor som är anställningsbara när företagen behöver dem. Det som har hänt i min hemkommun, och det som föranledde mig att skriva interpellationen, är att ett antal företag har fått slå igen eller flytta verksamheten utomlands och därmed säga upp samtliga anställda. Det är möjligt att man kan göra det; det har vi alltid bejakat i svensk socialdemokrati och i svensk fackföreningsrörelse. Om det är strukturella förändringar ska man göra det. Då är det dock också viktigt att det finns en arbetsmarknadsutbildning och en rejäl a-kassa för människor att falla tillbaka på, så att de därifrån kan omskolas och komma in i de nya jobb som skapas. Så har vuxit starkt . Det är det här jag tycker att den borgerliga regeringen har misslyckats fullständigt med, arbetsmarknadsministern. Man har dragit ned antalet arbetsmarknadsutbildningar till ca 6 000. Till 440 000 arbetslösa har man 6 000 arbetsmarknadsutbildningar. Hur ska människorna som går ut från det företag som senast slog igen i göra? Vad har de för erbjudanden? Många av dem är ; det är den allra största gruppen eftersom det har varit nedskärningar tidigare. Vad ska de som är och till och med lite äldre göra? Vad är rådet till de människorna för att de ska komma tillbaka till arbetsmarknaden? 104 (S): Situationen är tuff i , detta trots Öresundsintegrationen som ändå har gett många unga jobb – de har kunnat pendla från till och få jobb där. Vi kan se att arbetslösheten är så hög att vi har fått bidrag från EU för att vi har så många arbetslösa ungdomar, och på det sättet ligger vi i samma klass som och de andra . De har också fått speciellt stöd för att de har väldigt hög ungdomsarbetslöshet. Det här är allvarligt, för om man börjar sitt liv på det sättet är risken att man kanske i värsta fall aldrig kommer i jobb. Det blir allt fler så kallade NEET:s. Det innebär att man inte finns registrerad i arbete och inte heller i utbildning eller på annat sätt. Man får inte heller försörjningsstöd. Man är helt enkelt utanför systemet. På något sätt försörjs man. Inte minst är det många vuxna barn som försörjs av sina föräldrar. Men det är inte bra för framtiden när allt fler hamnar i den här situationen. Vi kan också se att skuldsättningen är hög bland unga. I de värst drabbade kommunerna är var tionde ungdom överskuldsatt. Man kan inte betala sina skulder och har hamnat hos kronofogden. Om man då dessutom är arbetslös och bostadslös förvärrar det läget. Det vi vet om skuldsättning är att det är lätt att bli skuldsatt men väldigt svårt att ta sig ur, för det finns ju en anledning till att skulden uppkommer från början. Man har inte pengar, och det finns inget som tyder på att man kommer att få pengar, men då har man dessutom räntor att betala. Grundproblemet är dock arbetslösheten, för det finns ett tydligt samband mellan unga arbetslösa och ökad skuldsättning. finns det ett behov av arbetskraft, men ofta efterfrågas kompetens som många inte har. I många fall måste man ha körkort – det är många unga som inte har råd att skaffa sig det – och olika typer av utbildning. Det kan vara teoretisk utbildning och yrkesutbildning. Här tror jag att man rent konkret skulle kunna göra mycket. Man skulle kunna ge Arbetsförmedlingen uppdraget att se till att utbildningen kompletteras. Det första steget är att se till att de som inte har grund- och gymnasieutbildning får det – arbetslösheten är mycket högre i de åldersgrupperna bland dem som inte har en grundläggande utbildning – och att satsa mer på högskoleutbildning. Både och har till och med dragit ned på platserna. Det ska sättas i samband med att befolkningen växer, det vill säga att det är extra illa med tanke på detta. Framför allt växer den unga delen av befolkningen, och är en väldigt ung del av . I , som jag kommer från, är varannan under , och söktrycket är högt. Det är väldigt många som söker till utbildningar, men tyvärr räcker inte platserna. Det värsta är såklart platsbristen på bristyrkesutbildningar till yrken där det verkligen behövs folk. Det finns ju många sådana, förskollärare, specialister av olika slag, högskoleingenjörer och så vidare. Men även efter de så kallade vanliga utbildningarna är det mycket goda chanser att få jobb. En konkret sak som man skulle kunna göra är att utöka platserna på våra högskolor och på , för chansen att de unga som går där ska få jobb efteråt är stor. De flesta får jobb. 105 Arbetsmarknadsminister (M): Jag tackar för interpellationen. Jag har svarat på frågorna i interpellationen tidigare, men låt mig göra några reflexioner över utvecklingen på arbetsmarknaden eftersom nämner den i sitt inlägg. Vi hade en period av då hade en rätt bra tillväxt, men jobben blev inte särskilt många fler, trots att ekonomin såg bra ut. Befolkningen ökade, men jobben växte till i liten utsträckning. Man kan gå in på SCB eller vilket institut som helst och titta på hur utvecklingen såg ut. har vi haft den värsta krisen . har över en kvarts miljon fler människor ett jobb att gå till. Socialdemokraterna tror att det på något sätt sker av en slump. De brukar ofta säga att befolkningen har ökat. Ja, men det har den gjort i många andra länder också. har befolkningen i exempelvis ökat, men jobben har blivit 3 miljoner färre. Det räcker att tar bron eller någonting annat över till så ser han att även där har sysselsättningen sjunkit trots att befolkningen har ökat. Jobb växer inte till av en slump. Jobb växer till när man har en tydlig jobbpolitik. Och Alliansens absoluta mål 2006 var just att genomföra en politik som ökar arbetskraften och ser till att jobben blir fler. Det är inte heller en slump att utanförskapet har minskat med 200 000. Allt det här handlar om en politik som ökar drivkraften att jobba och återupprättar arbetslinjen. Vi har reformer inom arbetsmarknads- och utbildningspolitiken och ser till att hitta insatser som ökar efterfrågan på människor som har svårare att ta sig in på arbetsmarknaden. Låt mig till detta lägga till att när parti hade regeringsmakten förtidspensionerades 140 personer per dag. Många av dem hade arbetsförmåga, men de fick ingen chans. Och de räknades inte som arbetslösa, för de fanns inte ens i arbetskraften. De här personerna ser vi i Alliansen. Vi vill att de också ska få vara med i arbetskraften och på arbetsmarknaden. Många av dem har ett jobb att gå till eller finns i utbildningssystemet, andra kämpar för att komma in efter krisen, för konkurrensen om jobben har varit hård. Hur ser det då ut när alla som bor i ska gå och rösta i valet? Vi kan konstatera att det blivit över 40 000 fler skåningar som har ett jobb att gå till. Dessa 40 000 bidrar med mycket. De bidrar på sina arbetsplatser. De har en egen försörjning, och många av dem känner trygghet i en arbetsgemenskap. Men de är också skattebetalare.