prot · H20922 · 2014-11-14 00:00:00 — I väntan på att vi lyckas med det arbete för att öppna lagliga vägar in i EU som den här regeringen har slagit fast i regeringsförklaringen har vi alltså även möjligheten att vara det mest generösa landet inom EU-systemet. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2014/15:98 om förändring av datalagringsdirektivet 58 Statsrådet (S): har frågat justitie- och migrationsminister dels vilken uppfattning han och regeringen har om datalagringsdirektivet, dels vilka förändringar av den svenska lagstiftningen som ministern och regeringen kommer att föreslå utifrån ogiltigförklarande av direktivet. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. har ogiltigförklarat datalagringsdirektivet. Det svenska regelverket om leverantörernas skyldighet att lagra och lämna ut trafik‑, lokaliserings- och abonnemangsuppgifter till brottsbekämpande myndigheter gäller dock fortfarande. För de brottsbekämpande myndigheterna är tillgången till uppgifter om elektronisk kommunikation ofta helt avgörande vid utredning av allvarlig brottslighet. En effektiv brottsbekämpning är nödvändig för att garantera enskildas rättstrygghet. Det ska balanseras mot kravet på respekt för grundläggande rättigheter och särskilt mot behovet att minimera intrång i enskildas integritet. Enligt regeringsförklaringen ska regeringen i och EU verka för att stärka rättssäkerheten och den personliga integriteten, bland annat när det gäller datalagring. Datainspektionen och den parlamentariska integritetskommissionen ska göra en översyn av befintlig lagstiftning, också i ljuset av att allt fler privata aktörer samlar in information om konsumenter. Regeringen har också i budgetpropositionen anfört att regeringen avser att se över hur skyddet kan öka vid användandet av hemliga tvångsmedel inom rättsväsendet och hur integritetsskyddet kan förbättras inom ramen för lagen om elektronisk kommunikation. En annan åtgärd blir att utreda hur ett i högre grad samlat integritetsskydd kan fungera inom en och samma myndighetsstruktur. En analys av vad ogiltigförklaringen av datalagringsdirektivet får för konsekvenser för svensk rätt har redan genomförts och presenterats i en departementspromemoria (Ds 2014:23). Utredaren kom fram till att de svenska reglerna om datalagring ryms inom de ramar som ställs upp av unionsrättens och Europarättens allmänna principer och kravet på respekt för grundläggande rättigheter. Mot bakgrund av att unionsrätten och Europarätten endast ställer upp vissa minimikrav som måste uppfyllas i den nationella lagstiftningen bedömde utredaren ändå att det fanns skäl att närmare överväga några förändringar för att ytterligare stärka skyddet för den personliga integriteten. Utredaren bedömde mot den bakgrunden också att det fanns skäl att noga överväga om den externa kontrollen över inhämtning av abonnemangsuppgifter och inhämtning av uppgifter i underrättelseskedet bör stärkas. Utredaren analyserar nu vilka förändringar som bör göras i reglerna om lagring och utlämnande av uppgifter om elektronisk kommunikation för att stärka skyddet för den personliga integriteten (dir. 2014:101). I detta sammanhang övervägs också förutsättningarna för utlämnande av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet, den så kallade inhämtningslagen. Uppdraget ska redovisas . När utredningen har redovisat sitt uppdrag kommer det att finnas ett bättre underlag för att ta ställning till vilka åtgärder som kan behöva vidtas. 59 (FP): Interpellationen rör det så kallade datalagringsdirektivet, som alltså har ogiltigförklarat. Datalagringsdirektivet gör att all vår elektroniska kommunikation måste lagras och göras tillgänglig för brottsbekämpande myndigheter. Kommunikation via våra telefoner, Ipadar och datorer – all sådan elektronisk kommunikation måste alltså lagras. Det säger väldigt mycket om oss som personer om man sammanställer den här informationen. Det säger var vi är, till exempel att vi befinner oss här i kammaren . Det kan man visserligen se på tv, men kan också se det via gps:en i våra telefoner. Det säger vilka personer vi träffar, hur vi rör oss, var vi sover och så vidare. Det skriver om detta är att dessa uppgifter om man slår samman dem kan ge mycket exakta upplysningar om personernas privatliv, till exempel om vardagsliv, stadigvarande eller tillfälliga vistelseorter, dagliga eller andra förflyttningar, utövande av aktiviteter, sociala relationer, umgängeskretsar och så vidare. Det är alltså inte så som ibland hävdas i debatten att det bara är trafikinformation som inte säger så himla mycket eftersom man inte läser vad som står i sms:en eller mejlen och inte avlyssnar telefonsamtalen. Det går att säga väldigt mycket ändå. Det är naturligtvis därför polisen är intresserad av den här typen av uppgifter. Då är frågan: Är detta rimligt? Vi är alla överens om att brottslighet måste kunna bekämpas, men är det som direktivet föreskriver rimligt för att bekämpa brottsligheten? Min slutsats men också slutsats är nej. Det är inte rimligt att göra så här. Bland annat pekar man på att inhämtning sker för alla individer. Inrikesministern pekade på att det här behövs i bekämpandet av grov brottslighet. Jag instämmer i det. Men varken direktivet eller svensk lagstiftning har fokus enbart på grov brottslighet. Det är bötesbrott man kan få ut de där uppgifterna för. I vissa fall är det brott som ger minst sex månaders fängelse. Det är inte bara grov brottslighet. Det behöver inte heller vara så som det har hävdats i debatten – inte här men tidigare – att det behövs en misstänkt person. Det krävs inte ens någon misstänkt person. har ogiltigförklarat datalagringsdirektivet. Vad gör då med detta direktiv? Det har utretts och håller på att utredas. Min fråga mer specifikt är om regeringen anser att frågan om inhämtningen av all denna information är avgjord i och med den utredning som presenterades . Man kom fram till att vi inte behöver göra så många ändringar i direktivet. Är det också regeringens uppfattning att vi inte behöver ändra denna massiva inhämtning av information, att allas elektroniska kommunikation ska inhämtas, eller avser regeringen att komma med några andra förslag? Vad dessa förslag i så fall går ut på förstår jag att ministern inte kan presentera . Men anser regeringen att frågan om den massiva inhämtningen av information är avgjord eller inte? 60 (V): Jag vill tacka för en väldigt viktig interpellation och inrikesministern för svaret. Frågan om datalagring och massövervakning av alla medborgare är intressant. När och som enda partier i röstade nej till införandet av datalagringsdirektivet i svensk lag fick vi höra: Det här måste vi införa, för EU kräver det. har EU:s högsta rättsliga instans konstaterat att direktivet strider mot de grundläggande mänskliga rättigheterna. har ogiltigförklarat datalagringsdirektivet. Då tycker jag att det borde vara ganska självklart att regeringen häver den svenska tillämpningen av datalagringsdirektivet. Datalagring är den raka motsatsen till selektiv spaning, som är ganska utbrett och som innefattar till exempel telefonavlyssning. Det kan också innefatta kameraövervakning, alltså mycket stora kränkningar av enskilda individers privatliv. Jag anser att det är åtgärder som polisen måste kunna tillämpa för att kunna komma åt grov brottslighet. Men när det gäller till exempel telefonavlyssning och kameraövervakning är den stora skillnaden mot datalagringsdirektivet att det handlar om beslut som måste prövas i varje enskilt fall, där en åklagare måste fatta beslut om att ge polisen rätt till exempelvis telefonavlyssning av en misstänkt grov brottsling. har helt rätt i att datalagringsdirektivet är något som omfattar alla. Det är en massövervakning av all vår kommunikation, med våra mobiltelefoner, mejl och vanliga telefoner. Man tittar visserligen inte på innehållet, men när man samlar in så enorma mängder med data blir det ganska lätt att lägga ett pussel, där man kan se att en viss person har kontaktat en viss journalist eller att en annan person ringer en viss psykolog . Det ska inte ske, säger man. Nej, det ska inte ske. Men vi vet att om man samlar in väldigt mycket information och övervakar väldigt mycket, då finns det stora risker för att informationen missbrukas och kommer i andra händer. Jag tycker att avslöjandet av den stora övervakningsverksamhet världen över som NSA, motsvarighet till FRA, bedriver borde ha fått regeringen att nyktra till lite grann och se att när nu har ogiltigförklarat datalagringsdirektivet är detta inget som ska finnas i svensk lagstiftning. Jag har en konkret fråga till . När du refererar till utredningen – jag har respekt för att man kanske ska utreda en smula innan man ändrar på en viktig lag – handlar det då om att vi kan häva lagen om datalagring helt och hållet, eller handlar det bara om att ändra innehållet lite? Till vill jag säga: Tyvärr har vi aldrig haft någon hjälp av vad gäller integritetsfrågor. Jag hoppas verkligen att vi kommer att ha det . gjorde verkligen och allt vi kunde för att stoppa massövervakningslagen, men röstade tyvärr för den. Jag hoppas att det är lite andra tongångar . 61 Statsrådet (S): Jag vill börja med att tacka både interpellanten och för era inlägg. Jag har stor förståelse för ert vurmande för den personliga integriteten. Det är något som jag själv är uppfylld av. Men ni tänjer ordentligt på argumenten. Jag skulle nästan säga att ni inte bara blandar ihop äpplen och päron utan också skickar in en och annan apelsin och banan i argumentationen. Det ni kallar massövervakning av alla är lagring av uppgifter som företagen gjorde redan tidigare, i de allra flesta fall. Det är inte en inhämtning av all information. Informationen lagras av respektive operatör eller företag och kan sedan inhämtas vid brottsmisstanke, ibland genom polisbeslut men också genom domstolsbeslut. Det är alltså inte så att alla övervakas, som ni vill ge sken av, utan operatörer får tydliga tidsgränser för hur länge deras information ska lagras för att sedan förstöras. I vissa fall innebär detta till och med en skärpning jämfört med hur regleringen var tidigare, i andra fall inte. Det krävs misstanke om brott. Det stämmer att det inte måste vara en enskild brottsmisstanke. Jo, därför att vi använder lagstiftningen för att lösa ett antal grova brott, exempelvis mord. Vi kanske vet att ett mord har begåtts vid en speciell plats. Då vill polisen veta vilka som fanns vid den platsen vid det tillfället och kan då ta ut information om vilka som har haft elektronisk kommunikation från den platsen vid det tillfället. Menar interpellanten och att polisen inte ska ha den möjligheten? sade ju att det var en självklarhet att häva lagen. Menar interpellanten att polisen inte ska ha rätt att göra detta? Om man går på linje, att det är självklart att häva lagen, betyder det att ett antal grova brott inte skulle kunna upp, ett antal grova brott där vi har kunnat använda informationen för att lösa ett brott som annars inte hade kunnat lösas. frågade mig vilka slutsatser regeringen ska komma till sedan utredningen är avslutad. Jag ser att han skakar på huvudet, men det var så jag uppfattade din fråga, nämligen om man ska fortsätta att inhämta all information. Jag vill naturligtvis först avvakta utredarens slutsatser. Men grundhållningen är att utredaren ska se över om man kan stärka den personliga integriteten. Jag misstänker att det snarare handlar om hur de rättsvårdande myndigheterna ska få tillgång till informationen än om vilken typ av information som ska kunna tas in. Det beror på att informationen är så pass viktig som den är för de rättsvårdande myndigheterna. Men det är en spekulation från min sida. Utredaren är naturligtvis självständig och kan föreslå det han anser vara nödvändigt för att kunna stärka den personliga integriteten. På fråga om vi kommer att häva datalagring i och inte använda den metoden längre är svaret nej. Det finns en bred majoritet här i för att kunna ge de rättsvårdande myndigheterna detta viktiga verktyg för att kunna klara upp allvarlig brottslighet. 62 (FP): Jag glömde tacka statsrådet för svaret, så nu gör jag det: Tack så mycket! Du talar om de operatörer som lagrar de här uppgifterna. Några av dem driver i domstol att de ska få slippa lagra uppgifterna, efter ogiltigförklarande. Det har ändrats tidigare lagar med de här uppgifterna därför att de skulle kunna ta betalt, eftersom det var betalning för abonnemang och så vidare. är det mer fasta priser, så de har inte längre behov av att samla in sådan information men är tvingade till det på grund av direktivet. Statsrådet pratar om den grova brottsligheten. Vi är överens – , jag och statsrådet – om att den typen av brottslighet ska kunna bekämpas, att man ska kunna använda information från trafikdata men även avlyssning och andra, ännu mer integritetskränkande åtgärder för att kunna bekämpa den typen av grov brottslighet till exempel när det finns misstänkta personer och när det gäller grov brottslighet. Men det handlar inte bara om grov brottslighet. Det är det slår ned på, att det inte är bara grov brottslighet. Man kopplar samman det med att vi hämtar in all information om elektronisk kommunikation oavsett om personen är misstänkt eller inte – all information. Även för personer som har tystnadsplikt hämtar man in all information i trafikdata. Myndigheterna har inte tillgång till all information. Men i har de tillgång till informationen vid till exempel en del bötesbrott, en del brott där det är minimum sex månaders fängelse. Det räknar jag inte som grov brottslighet. Det kan vara allvarlig brottslighet, men det är inte det vi brukar kalla grov brottslighet. Det behöver inte heller finns någon misstänkt person i vissa av de här fallen för att man ska få ta del av dessa trafikdata, som kan användas för att kartlägga människors liv. Jag begär inte – jag ber om ursäkt om jag uttryckte mig otydligt tidigare – att statsrådet ska säga vad ni ska komma fram till efter utredningen. Men jag uppfattar ändå ett vagt besked – kanske inte positivt men ändå – om att frågan om massinhämtning, som jag tror var det uttryck som jag använde, av information inte till är avgjord. Jag förstår vartåt det lutar, och det är inte ett håll som jag gillar, men jag förstår att frågan inte är helt avgjord utan att man är beredd att titta vidare på detta lite grann. I den här debatten hade det varit mycket intressant att höra någon även från . Statsrådet talar naturligtvis för hela regeringen inklusive de miljöpartister som sitter där. Men har sagt nej till detta datalagringsdirektiv. I och med besked kallade man den svenska regleringen av datalagringsdirektivet olaglig. har man vänt. Jag spanar ut över kammaren. Jag ser inte många över huvud taget. Men jag ser definitivt inte någon miljöpartist som är på väg upp i denna debatt. Det hade varit intressant att höra varför vi ser ett sådant möjligt skifte. Det efterlyser jag. Jag hoppas på detta vaga positiva besked. Men jag tycker ändå att den svenska lagstiftningen ska fokuseras, så att det när regeringen kommer med eventuella förändringar är fokus på den grova brottsligheten. 63 (V): Jag ska börja med att vända mig till , så att jag inte glömmer det. Detta är mitt sista inlägg, men har ett kvar. Kan vi vänta oss en mer klassisk liberal linje från , där ni kommer att backa upp oss i när vi vill stå upp för integriteten? Kommer ni att vara kritiska mot datalagringsdirektivet och motarbeta FRA, Ipredlagstiftningen och andra övervakningslagar? Jag tycker att det skulle vara väldigt bra att få ett klargörande på den punkten. Jag ska sedan vända mig till minister . Jag tycker att det är du som blandar ihop en hel fruktsallad i den här frågan. Det finns nämligen, precis som var inne på, någonting som brukar kallas för hemliga tvångsmedel. Det kan handla om kameraövervakning, telefonavlyssning och en del andra ganska grova integritetskränkningar. Men efter beslut av en åklagare får polisen vidta dessa åtgärder för att jaga riktigt grova brottslingar. Datalagringsdirektivet handlar om att alla människors – kreti och pleti – kommunikation ska samlas in. Jo, därför att man bara ska samla in deras information. Sedan ska myndigheterna kunna ta del av den. Grova brottslingar är inte dummare än att de kommunicerar på ett sådant sätt att de kringgår detta. De har kontantkort. Då kringgår de det. De skickar krypterade mejl. Då kringgår de det. De använder också andra anonymiseringstjänster så att de kan kringgå den här lagstiftningen. Det var det som kom fram till. Det här är helt oproportionerligt. Man fångar in helt fel personer. Det är därför som vi inte ska ha datalagringsdirektivet, och det är därför som vi ska använda oss av selektiva åtgärder då vi jagar grova brottslingar. 64 Statsrådet (S): Det hade varit vettigt i denna fruktsalladsdebatt om själv hade läst vad domstolen kom fram till, nämligen: Domstolen konstaterar dock att en skyldighet att lagra uppgifter är en ändamålsenlig åtgärd för att uppnå syftet att bekämpa allvarlig brottslighet och upprätthålla allmän säkerhet. Det var vad domstolen kom fram till. Sedan tyckte man att det i direktivet inte var en tillräcklig tyngdpunkt på den personliga integriteten. Det är dock någonting som vi har haft med i det svenska införlivandet av direktivet. Det är därför som vi nu kan ha en svensk lagstiftning som står på egna ben trots att direktivet har fallit. Sedan får vi se vad kommer tillbaka med. Men den utredning som har gjorts har visat att den svenska lagstiftningen är förenlig med , vilket direktivet inte var. Till skillnad från datalagringsdirektivet innehåller svensk rätt enligt utredaren en omfattande reglering av när och hur de brottsbekämpande myndigheterna kan få tillgång till uppgifter som lagras. Man ska inte ha för många fruktliknelser. Det vore att fresta på kammarens tålamod. Men det är här som jag och debattörerna skiljer oss åt. Ni talar om masslagring av alla uppgifter. Vad ni då menar är de uppgifter som operatörerna använder sig av i sitt arbete. Det finns nu en skyldighet för dem att behålla dessa uppgifter – det som ni påstår är massinsamling av allt och alla – så att de rättsvårdande myndigheterna vid misstanke om brott, och bara då, kan hämta in dessa uppgifter. Det stämmer, precis som jag sade i mitt första inlägg, att det inte alltid finns brottsmisstanke mot en enskild person. Men jag förklarade också varför. När det handlar om grov brottslighet, exempelvis ett mord, ska man kunna ta reda på vilka som har kommunicerat från den plats där mordet begicks för brottet. Om man undanröjer den möjligheten undanröjer man också möjligheten att bekämpa grov brottslighet. Det finns ett flertal brott som har uppklarats bara på grund av dessa uppgifter. Om man då, som debattörerna vill göra gällande, undanröjer denna lag och möjligheterna för de rättsvårdande myndigheterna att samla in denna information betyder det att ett antal brott som har kunnat upp inte kommer att kunna upp. Vi är överens om att det krävs en hög nivå av personlig integritet och att integritetsskyddet måste väga tungt. Men jag är lite mer tveksam till om vi också är överens om att de rättsvårdande myndigheterna måste ha tillgång till denna typ av uppgifter för att kunna bekämpa brottsligheten effektivt. Brottsligheten utvecklas, och då måste polisen och de rättsvårdande myndigheterna också utvecklas. Annars kommer polisen och de rättsvårdande myndigheterna alltid att förlora kampen mot brottsligheten. Det är därför som jag står upp för att polisen och de rättsvårdande myndigheterna vid brottsmisstanke ska ha möjlighet att ta in denna information. är jag mån om att det ska kunna göras på ett integritetssäkert sätt. har vi några månader kvar för denna diskussion fram till att utredaren kommer med sitt betänkande . Jag hoppas att vi tillsammans ska kunna vidta åtgärder som gör att vi klarar båda uppgifterna och att både och kommer att kunna vara med på den vagnen, alltså att vi kan ha ett effektivt inhämtande av uppgifter som gör att vi kan bekämpa den grova organiserade brottsligheten och att vi kan ha en hög nivå av skydd för den personliga integriteten, som jag tror att vi alla månar om. 65 (FP): Vad kom fram till var just detta som statsrådet talade om, nämligen att detta inte var proportionerligt just därför att det handlar om alla individer, alla elektroniska kommunikationssätt och alla trafikuppgifter. Man skriver: ”utan att det görs någon skillnad, begränsning eller undantag utifrån syftet att bekämpa grov brottslighet.” Det är just detta som man slår ned på i direktivet. Svensk lagstiftning skiljer sig i den delen inte från direktivet. Det finns möjligheter enligt svensk lagstiftning att bekämpa grov brottslighet och ta del av dessa uppgifter plus många andra olika hemliga tvångsmedel. Men det finns i svensk lagstiftning också fokus just på bötesbrott och brott som ger minimum sex månaders fängelsestraff. Jag hoppas verkligen att regeringen kommer att lägga fram förslag om att skärpa detta, så att det gäller bara den grova brottsligheten. Jag skulle vilja se ett sådant förslag, just att vi inte har någon allmän insamling av den här typen av uppgifter utan mer är inne på den linje som är inne på, nämligen att det är fokuserat på viss brottslighet. I organiserad brottslighet kan det naturligtvis vara fråga om terrorism och att man måste söka lite bredare. Men alla svenskar ska inte vara indirekt misstänka för att kunna göra något, utan det ska vara mycket fokuserat till organiserad brottslighet. frågar mig om inställning. Jag har tidigare haft en helt annan uppfattning än i delar av dessa frågor. Jag vet att i regeringen har drivit på väldigt mycket för att stärka integriteten. Men jag har inte varit helt nöjd. Jag jobbar för att ändra detta, och möjligtvis blåser förändringens vindar. Men kan i alla fall räkna med mitt personliga stöd i detta arbete. 66 Statsrådet (S): Jag vill först bara konstatera att har en annan uppfattning än regeringens utredare om svensk lagstiftning visavi EU-direktivet. Det är möjligt att den frågan är slutgiltigt prövad i domstol nästa gång vi har den här debatten. Den är ju just nu föremål för domstolsprövning, och det kanske är dumt av både mig och att egentligen ha någon uppfattning om det. Tills motsatsen bevisas hävdar jag dock den uppfattning regeringens utredare har kommit fram till. Jag vill ta tillfället i akt och tacka både och för att ha lämnat in interpellationen och tagit debatten. Jag välkomnar debatten, för jag tror inte att det är en gång för alla givet exakt var balanspunkten ligger. Vi måste klara av arbetet mot den organiserade brottsligheten, och vi måste ha en hög nivå av personlig integritet och skydd för det. Jag tror inte att vi kommer att komma fram till den bästa möjliga balanspunkten om vi inte har den här typen av debatter. Sedan kanske det är så att det till slut ändå kommer att finnas en och annan i de rättsvårdande myndigheterna som är missnöjd med att de inte fick göra tillräckligt långtgående insatser för att bekämpa brottslighet, och det kan vara så att enstaka ledamöter av kammaren och partier också tycker att det blir för stora ingrepp i den personliga integriteten. Balanspunkten är inte en gång för alltid given, och vi måste ha en demokratisk diskussion om var den ligger. Därför vill jag återigen tacka och för debatten. Jag hoppas att den kommer att fortsätta, för det kommer att göra både och EU:s lagstiftning bättre. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2014/15:80 om förändrade regler för sprututbyte 67 Statsrådet (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förändra nuvarande lagstiftning vad gäller sprututbytesverksamheter.