prot · H10993 · 2014-04-01 00:00:00 — kan också små företag få en oproportionerligt stor börda i förhållande till den nytta som ett visst regelverk medför. Då kan man diskutera om de ska undantas från vissa regler. Men sådana förslag måste bedömas och analyseras noga från fall till fall. Jag tror att det råder en hel del missuppfattningar i frågan. Att säga ja till Refit-programmet är inte samma sak som att säga nej till något direktiv eller förslag på arbetsmiljöområdet. Det innebär bara att vi är positiva till den övergripande inriktningen på arbetet med att minska onödiga bördor för företag. När sedan konkreta förslag kommer att läggas fram kommer vi att ta ställning till dem i vanlig ordning. Då är vår bestämda uppfattning att regelförenkling inte får ske på bekostnad av en försämrad arbetsmiljö. 40 (S): Jag måste konstatera att det inte kan vara lätt att vara liberal. Här sitter vi i insynsrådet och har precis dragit slutsatser om de konsekvenser som har tagit upp. Då står från och säger att det inte har blivit sämre. Det är fantastiskt! Låt oss göra denna analys vid nästa möte i insynsrådet och höra att det inte har blivit sämre. skriver just precis så. Gör de inte det? Ska vi jämföra texterna? står statsrådet här och säger att det inte kommer att bli några förändringar och att regeringen, och hela arbetar för bättre arbetsmiljö. Men varför drog man in pengarna till utbildningen av skyddsombud? Var det för att stärka arbetsmiljön? Varför lade man ned ? Var det för att stärka arbetsmiljön? Varför säger man nej till belastningsdirektivet i ? Varför säger man nej till direktivet om karcinogener, fru talman? dör 100 000 europeiska arbetstagare av arbetsrelaterade cancersjukdomar. Varför säger man nej till det direktivet? På vilket sätt förbättras arbetsmiljöarbetet av Refit-programmet när det gäller de 60 punkter som Stoibergruppen har lagt fram? Jag får inget svar på mina frågor. Svaret blir i stället att här inte ska bli sämre. Men på vilket sätt blir det bättre? Om vi tittar på alla punkter som har genomförts när det gäller arbetsmiljön har det inte blivit några förbättringar. Ni har gått baklänges. Trots era vackra ord går ni baklänges. kommer att ha 200 inspektörer. Det handlar inte om antalet inspektörer, säger . Men vad handlar det om – antalet kommunikatörer? Titta på de svar som de regionala skyddsombuden lämnar in. har precis kommit in. Vad säger de? De får inte tid att träffa arbetsmiljöinspektörer. Vad beror det på? Jo, därför att de är för få. Man skriver att man måste jobba reaktivt. Men det förebyggande arbetet kommer i skymundan. På vilket sätt leder det till bättre arbetsmiljö? Det gör mig så upprörd att man säger en sak och gör en annan sak som motverkar det hela. Ta bort halva och säg att det inte handlar om resurser! Gå med på Refit-programmet och säg att det inte kommer att bli sämre! Men kommer det att bli bättre? Vad i Stoibergruppens förslag gör att det blir bättre arbetsmiljö i ? Det första ni gjorde när Stoibergruppen lade fram sina goda råd var att skära ned på antalet inspektörer. De skulle minska med i varje stat. Varför skriver gruppen att en inspektion får max ta ? Vad bygger det rådet på? Jag är hemskt förvånad, fru talman, över regeringens och syn på det hela. För någon vecka sedan var det en debatt. Då fick vi höra att antalet inspektörer inte behöver vara så många därför att det är den psykosociala arbetsmiljöfrågorna som växer i omfattning . Men det är de frågorna som tar tid att hantera. Det vet alla. Ändå kör ni samma visa. På vilket sätt, statsrådet , blir arbetsmiljöarbetet stärkt av Refit-programmet och de punkter som Stoibergruppen har lagt fram? Det skulle vara bra att få svar på den frågan, men det ska inte vara ett svar som går ut på att det i alla fall inte blir sämre. 41 (S): Refit-programmet innebär även att man drar tillbaka förslag som var förhandlade och klara med arbetsmarknadens parter. Det är också det som väcker så stor ilska från Europafackens sida. Programmet var färdigt och parterna hade kommit överens. Det här innebär att arbetstagarnas skydd försämras. pågår en kampanj om dessa frågor på europeisk nivå där man framhåller att arbetstagare som jobbar på företag med färre än 250 anställda förtjänar mer än små rättigheter och att frisörer förtjänar ett skydd mot farliga kemikalier i sitt arbete. Förslagen bör skrotas. Man bör helt enkelt avföra arbetstagarnas rättigheter och arbetsmiljö från dagordningen för regelförenklingar och byråkrati. Att rusta ned arbetsmiljön bygger inga framgångsrika företag . Det som händer är att arbetstagarna blir sjuka och slås ut. Då blir det inte bättre resultat av verksamheten, tvärtom. Detta är därför feltänkt. Man vill minska kostnaderna eller regelbördan kortsiktigt, men långsiktigt blir det en katastrof för de drabbade arbetstagarna och för de länder som ska rehabilitera alla som blivit sjuka och för företagen. Att bortse från arbetstagarnas hälsa påverkar lönsamheten negativt. Det är grundläggande. Om man tittar på den svenska situationen kan man se att olyckorna, framför allt dödsolyckorna, har ökat . Sett på är detta inte lika tydligt, men man ser det . Detta är en oroväckande signal som regeringen borde ta tag i. På har det till exempel varit sex dödsfall . Det är nya . Men detta handlar inte bara om liv eller död utan om hur man mår och arbetar. Det måste regeringen ta tag i. 42 (FP): har genomfört en stor omorganisation – den största – med en ny strategisk plan och en ny styrmodell. Vi tror att det var nödvändigt. Detta innebär ändrade arbetssätt och nya prioriteringar inom en mängd olika områden. Vi måste se vad omorganisationen och omprioriteringarna leder till innan vi kommer med ytterligare förslag till förändringar. , under Socialdemokraterna, var det ineffektivt. Man hade fler inspektörer, men i av fallen blev det inte någon fällande dom. Vad jag, och och Alliansen med mig, menar är att vi måste kunna sätta alla åtgärder och resurser där de gör nytta. Att göra förenklingar för företag är viktigt, men har alliansregeringen tydligt sagt att vi inte ska tumma på arbetsmiljöeffekterna på arbetsplatserna. Fokus på samverkan, på olika nivåer – lokalt, nationellt och på EU-nivå – har en viktig roll och måste prioriteras. Det gör alliansregeringen. Jag och har inte samma syn. har han frågat insynsråd om de klarar av uppdraget. Svaret har varit lika tydligt varje gång: Ja, vi klarar av uppdraget. Det är min syn på saken. 43 (S): Till skillnad från har jag för avsikt att ta upp de frågor som interpellationen handlar om, inte allt annat. Jag vill göra detta ur ett näringspolitiskt perspektiv. Regelförenkling i företagen är något vi har arbetat med länge i . Man har lyckats olika bra inom olika sektorer. Det finns de som har kommit över de för länge sedan, det finns de som knappt har gjort någonting och det finns de som har gått bakåt. Detta är viktigt och en väsentlig del av den svenska näringspolitiken. Stoiberrapporten vände upp och ned på många begrepp. I har vi försökt hitta breda lösningar där vi tar bort onödigt regelkrångel, framför allt administration. Man började försöka förenkla skattesystemet ganska . Det var en stor förändring som vi socialdemokrater kan slå oss för bröstet för. Regeringen kan slå sig för bröstet på till exempel livsmedelsområdet, där den har gjort stora insatser. Det som aldrig ens har föresvävat någon, i varje fall inte en socialdemokratisk regering, är att man skulle skilja ut företagen. Ur ett arbetsmarknadsperspektiv handlar detta om att ha respekt för den svenska modellen. Ur ett företagar- och näringslivsperspektiv vill vi inte ha trösklar. Tänk så förskräckligt om en företagare säger: Nej, jag vill inte anställa en person till, för då omfattas jag av ett helt annat regelverk. Detta hindrar tillväxt i företagen och minskar dessutom antalet anställda. Det är bra att man tittar över den regelbörda som utgår från EU. Varje undersökning man gör på detta område visar att det finns tre områden som är störst: det finansrättsliga, det associationsrättsliga och det skatterättsliga området. Det skatterättsliga området kan vi lämna därhän, för det är en nationell fråga som vi har att hantera själva, men på EU-nivå har det lagts fram väldigt få förslag på den associationsrättsliga sidan. På det finansrättsliga området har man däremot ökat regelbördan för företagen. De har aldrig haft så stor regelbörda. Detta har regeringen varit med om och tyckt har varit bra. har även vi socialdemokrater tyckt att det har varit bra av olika skäl. Det som är klart är att man säger att man välkomnar och Stoiberförslagen. Det är lite magstarkt. Det finns en del saker i dem som är bra, men det finns också väldigt många som vi ska lämna därhän. Arbetsmiljön är en del, men det finns också miljöregler där man vill skilja ut småföretag och stora företag. Detta är ingenting vi ska ha i . Vi ska ha samma regler för alla företag. Jag tycker att regeringens syn här är väldigt tråkig. I har vi total enighet om att vi inte ska ha olika typer av regler, och därför har man sagt nej till alla sådana förändringsförslag. 44 Arbetsmarknadsminister (M): Jag undrar om den sista debattören hörde vad jag sade i mitt förra inlägg. Jag vet att inte riktigt hörde vad jag sade i första meningen i mitt första inlägg, för han talade med . Låt mig säga detta igen: Att säga ja till Refit-programmet är inte samma sak som att säga nej till vissa direktiv eller förslag på arbetsmiljöområdet. Låt mig vara väldigt tydlig med det. Eftersom interpellationen handlar om några väldigt konkreta förslag, bland annat ergonomidirektivet, har stöttat idén om ett modernt och sammanhållet direktiv. Jag noterar att kommissionen nu planerar att ta fram en rekommendation, och då får vi avvakta när den processen har satts i gång och hur vi ska ta ställning där. När det gäller frisöravtalet, som nämnde, vill jag understryka att jag självklart välkomnar den process vi har inom EU – den sociala dialogen. Den är både viktig och ett väletablerat system med rättslig grund i fördraget och hela EU:s funktionssätt. Kommissionen har aviserat att de fortsätter att analysera förslaget men att de inte tänker lägga fram ett direktiv . Förslaget är dock inte avskrivet. Regeringen har efter samråd med efterlyst en bättre konsekvensanalys av förslaget, bland annat hur branschspecifika förslag ska förhålla sig till de mer generella reglerna. När det gäller det tredje förslaget tar upp, om karcinogener, har kommissionen tills vidare valt att inte göra en översyn. Regeringen kommer självfallet att titta på det förslag som eventuellt läggs fram, men det är för tidigt att i det här skedet uttala sig om ett förslag som inte har presenterats. Som jag sade i mitt förra inlägg och som jag säger nu: Det är svårt att dra slutsatser av det som står i Refit-programmet. Det är en inriktning, och det är ett regelförenklingsarbete som vi välkomnar. Jag var mycket tydlig med vad vi inte ställer upp på. pekar man ut områden för översyn mer än att man lägger konkreta förslag. Det viktigaste nu är att vi jobbar strategiskt med det som även var inne på, EU:s nästa arbetsmiljöstrategi, som kommissionen förväntas presentera under den här månaden. Vi i regeringen har drivit på för att ett nytt program ska läggas fram. 45 (S): Först till : Visst har jag ställt frågan: Klarar ni uppgiften, ? Men redovisar inte svaret Ja, det gör vi – även med 50 miljoner. har de 520 miljoner. Det är faktiskt riksdag och regering som bestämmer ambitionsnivån för – ingen annan. Det är klart att man svarar så då. Eller har jag fel? För att återgå till statsrådet : har vi igen fått garantier för att det inte kommer att drabba arbetsmiljöarbetet. Jag ställde frågan: På vilket sätt blir det bättre för arbetsmiljöarbetet med Refit-programmet? Det får vi inte svar på. Då är frågan: Varför röstade som de gjorde i ? Det kan man fråga sig. Det var ju en omröstning för en månad sedan som er konservativa, blå grupp vann med fem röster som just behandlade punkter i de 60 förslag som kommer från Stoibergruppen och som handlar om Refit. Varför gjorde ni så? Det är en viss sak här hemma och en annan sak ute i . Det är så typiskt! Det är därför jag säger att jag inte tror på statsrådet, när hon säger att det absolut inte kommer att hända något med arbetsmiljöområdet i . Vi har ju sett hur ni konsekvent har bearbetat och försämrat möjligheterna till ett bättre arbetsmiljöarbete här i landet. Ni fortsätter ju att göra det! Det är därför vi blir så misstänksamma. Det är därför vi inte tror på er. En annan sak, fru talman, är att jag tror att det är alldeles för låg kunskapsnivå i när det gäller arbetsmiljöfrågorna inom Refit-programmet. Det finns organisationer som har hög kunskap om detta. Det finns stora tvivel också hos , som inte har tid att följa med det internationella arbetet eftersom ni sänker nivån på deras resurser. Så ser det ut! 46 (S): I mitt sista inlägg skulle jag vilja fundera lite grann över hur regeringen har hanterat detta. Vi har en gemensam uppfattning med regeringen att vi inte ska ha olika regler för vissa företag jämfört andra företag. Men kommer man till den intressanta delen av förhandlingarna. har tagit ställning. Vi har förlorat där, och den konservativa gruppen ETP har vunnit med fem röster. Vad är det som kommer att hända när man går vidare i förhandlingarna? Har man några likeminded-grupper, andra länder, som man diskuterar med för att nå regeringens ståndpunkt? På vilket sätt kommer man att se till att i varje fall få en blockerande minoritet? Jag kan mycket väl föreställa mig länder som väldigt gärna vill ha den här typen av regler, men jag kan också se ett antal länder som kanske inte är så intresserade av detta, där man i princip diskriminerar de stora företagen. Jag är intresserad av hur regeringen kommer att arbeta för att man inte ska göra skillnad på företag och företag i ett rättsligt system. Det skulle jag vilja veta genom mitt sista inlägg. 47 Arbetsmarknadsminister (M): Jag ska passa på att tacka för interpellationen. Jag tror att jag glömde det inledningsvis. Avslutningsvis: Jag har varit mycket tydlig med att det är den och arbetsmarknadsministern som är i denna interpellationsdebatt och svarar på frågor kring Refit, och jag har varit väldigt tydlig med vad regeringen har klargjort att vi inte accepterar, till exempel förändringar vad gäller arbetsmiljö och arbetstagarskydd. Sedan väljer att inte tro på mig. Det har han upprepat . Men han väljer ändå att interpellera, och det gör han alldeles rätt i. Om han sedan vill tro på mig eller inte väljer . I de här förhandlingarna har vi varit tydliga med vad vi accepterar och inte accepterar. Jag har också svarat på varje fråga som har ställt i interpellationen, så jag känner att jag är klar. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2013/14:359 om åtgärder mot vuxenmobbning 48 Arbetsmarknadsminister (M): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att åstadkomma bättre kompetens hos arbetsgivarna för att hantera och förebygga mobbning på arbetsplatserna och om jag avser att ändra lagstiftningen så att kränkande särbehandling blir straffbart som arbetsmiljöbrott. Kränkande särbehandling, som mobbning och trakasserier, är inte förenligt med en god arbetsmiljö eller med lagstiftningen på området. Både staten och arbetsmarknadens parter har viktiga uppgifter för att förbättra kompetensen hos arbetsgivare att hantera och förebygga kränkande särbehandling i arbetslivet. För del handlar det om både tillsyn och informationsarbete. Parternas arbete är mycket viktigt för att höja kompetensen bland de arbetsgivare som brister. Jag vill lyfta fram att nu i samråd med arbetsmarknadens parter utför ett utvecklingsarbete om reglerna på det psykosociala området. I översynen ingår även föreskriften om kränkande särbehandling. Vad gäller andra fråga vill jag säga att kränkande särbehandling inte är undantagen från bestämmelse om arbetsmiljöbrott. Om någon har åsidosatt sina skyldigheter enligt arbetsmiljölagen, oavsett om det gäller ansvaret för den fysiska eller psykiska arbetsmiljön, och det har lett till eller inneburit fara för dödsfall, kroppsskada eller sjukdom kan personen fällas till ansvar för arbetsmiljöbrott enligt . För att man ska fällas för brottet krävs att man uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot arbetsmiljölagstiftningen. Det ska också finnas ett orsakssamband mellan åsidosättandet av kraven i den lagstiftningen och skadan, dödsfallet eller tillbudet. Det är allmängiltiga straffrättsliga utgångspunkter, som jag utgår från att vi alla av rättsäkerhetsskäl kan stå bakom, även om det gör utredningar mer resurskrävande och komplicerade. Regeringen och beslutade om en reform för effektivare sanktioner för arbetsmiljö- och arbetstidsreglerna. Den träder i kraft . Reformen innebär att sanktionsavgifter i stor utsträckning ersätter straffsanktioner, vilket skapar ett effektivare sanktionssystem. Därigenom frigörs resurser från polis och åklagare, som självt kan besluta om sanktionsavgifter och effektivisera sin tillsyn. 49 (S): Jag tackar ministern för svaret. Mobbning på jobbet kan inte betraktas som något annat än ett stort samhällsproblem. Det är sorgligt nog ett problem som inte diskuteras nog ofta och ofta hamnar i den mobbades knä. Det är inte alltför sällan den mobbade anses vara problemet och man menar att det problemet ska lösas. Det kan handla om sjukskrivning, omplacering eller att man lämnar sin anställning då det inte finns någon annan lösning kvar. Många upplever att arbetsgivaren inte klarar av att ta tag i situationen. är det till och med arbetsgivaren som står för mobbningen. Enligt undersökningar från upplever var tionde svensk – 425 000 personer – att man är mobbad på jobbet. har anmälningarna ökat från runt 700 till 887 enligt preliminära siffror. Men av de totalt 3 500 anmälningar som kom in ledde endast 100 till att verket inledde ett tillsynsärende, och inget av dessa ärenden ledde vidare till en åtalsanmälan. Möjligheten att få rätt och att få upprättelse om man är mobbad på jobbet är försvinnande liten. När två chefer i i dömdes för arbetsmiljöbrott sedan en anställd hade tagit livet av sig efter att ha upplevt sig trakasserade på jobbet var det helt unikt. Ingen arbetsgivare har tidigare fällts till ansvar för arbetsmiljöbrott av psykosociala orsaker. När det kommer till den psykosociala arbetsmiljön är vår lagstiftning inte tillräcklig. Det finns inte något straff knutet till den föreskrift som reglerar trakasserier på jobbet, på arbetsplatsen, som inte ligger under trakasserilagen, diskrimineringslagen. Precis som ministern säger i sitt svar krävs det att en person har brutit mot arbetsmiljölagstiftningen och att det har lett till att en anställd har skadats, blivit sjuk eller dött för att kunna fällas för brott. Det är positivt att har startat ett utvecklingsarbete om reglerna på det psykosociala området. är uppdraget att se till att arbetsgivaren förbättrar arbetsmiljön där mobbning har förekommit, inte att hjälpa den som redan är utsatt för mobbning att få något slags upprättelse. Jag måste ställa följande fråga till ministern: det i utvecklingsarbetet att utvidga uppdrag så att man inte endast ska jobba förebyggande utan faktiskt också gå in och stötta och hjälpa den som är utsatt? Men frågan är om det inte krävs en ny lagstiftning. Är det inte dags att vi är tydliga och säger nej och att det klart och tydligt framgår från samhället att vi inte accepterar mobbning i några former någonstans, vare sig i skolan eller på arbetsplatsen? Borde inte ambitionerna vara att kunna angripa problemet när det finns där? Borde vi inte ha en lagstiftning som är till för den som är utsatt när arbetsgivaren inte har tagit ansvar för att förhindra eller åtgärda situationen så att mobbningen upphör? Mobbning är trakasserier, och är sådant förbjudet bara i samband med kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder. Om man inte blir mobbad på grund av några av dessa orsaker är lagstiftningen mycket tam och mycket svag. På vilket sätt vill ministern förbättra just för dem som är utsatta och som är så osynliga i debatten? 50 (S): Detta är ett gigantiskt problem. Närmare en halv miljon människor mobbas på sina arbetsplatser. Det är inget nytt problem. Den mobbning vi ser på skolgården mellan barn är mer synliggjord. Men mobbning förekommer mellan vuxna också, och väldigt många är drabbade. Tragedin ligger inte bara i att man inte får fällande domar utan även i att det ofta är den som blir mobbad som får lämna arbetsplatsen och som blir omplacerad och inte de som mobbar. Det är oftast den som blir mobbad som blir sjukskriven för att man inte klarar den stress som det innebär att vara på arbetsplatsen där mobbningen faktiskt sker, och det är där själva problemet finns. Väldigt många har svårt att komma tillbaka. Man kan se att stöd från chef och arbetskamrater är mycket avgörande vid sjukskrivning. I dessa fall är det just detta stöd som har brustit. Det är därför som man har blivit sjukskriven. Då är vägen tillbaka mycket svår. Detta handlar alltså inte om bara liv eller död, även om det är den yttersta konsekvensen. Det handlar till stor del om att människor som är sjukskrivna eller som har blivit utförsäkrade har detta som grund. Vi kan se att den psykiska ohälsan ökar. Det är klart att det förekommer många fysiska arbetsolyckor och belastningsskador. Men de diagnoser som ökar handlar om stress och psykisk ohälsa, och man kan inte blunda för att en del av detta ligger i vuxenmobbning, alltså mobbning på arbetsplatsen. Det är illa nog när mobbningen kommer från arbetskamrater. Men det är på ett sätt ännu värre när mobbningen kommer från chefen, eller när chefen medverkar i mobbningen, eftersom det är chefen som ska se till att det är en bra arbetsmiljö på arbetsplatsen. I många fall medverkar inte chefen i mobbningen, men tyvärr bidrar han eller hon inte tillräckligt till att problemet ska få en lösning. En arbetsmiljöexpert har uttryckt det som att många arbetsgivare vet att de har ansvar för arbetstagarens fysiska arbetsmiljö men inte för den psykiska. Men där är ansvaret lika stort. Det kan dessutom få fysiska effekter när man har en dålig psykosocial arbetsmiljö. Vi har somatiska och psykosomatiska sjukdomar. Men som den allra värsta och yttersta konsekvensen har vi självmord. Det är naturligtvis svårt att göra en uppskattning, men det har ändå gjorts ett försök till uppskattning av hur många självmord som beror på vuxenmobbning på arbetsplatsen. Då har man kommit fram till ungefär 300 . Det är en mycket hög siffra, och varje fall är ett för mycket. Det som är unikt med den dom som har kommit om en arbetsgivare som har blivit dömd för att ha mobbat en man till döds, vilket blev den yttersta konsekvensen, är inte att detta inte förekommer på fler ställen. Det unika är att detta har lett till åtal och även fällande dom. Det händer över huvud taget inte i övrigt. Det är skrämmande siffror som redovisar om att inte ett enda fall har lett till åtal – än mindre fällande dom – . Mörkertalet är enormt eftersom det är få som vågar anmäla, och bland de anmälda fallen leder bara en bråkdel till ett tillsynsärende över huvud taget. Det har inte lett till någon fällande dom mer än denna. Men detta fall är inte slutligt avgjort. Frågan kan mycket väl gå till . Då vet man inte hur det kommer att sluta. Men detta fall sätter ändå ljuset på ett område som är mycket eftersatt. Det handlar både om ökad kunskap hos arbetsgivarna och om sanktionsmöjligheterna som behöver förstärkas. 51 (FP): Nej, det är inte acceptabelt att 300–400 personer begår självmord till följd av mobbning och andra trakasserier på arbetsplatserna. Psykosociala frågor har blivit allt viktigare på arbetsplatserna, och de fortsätter att vara betydelsefulla. Arbetsbelastning, hot, våld och stress utgör stora problem. Därför är det viktigt att säkerheten förbättras och att man förebygger att arbetsmiljön inte blir dålig.