prot · H109116 · 2014-05-28 00:00:00 — Och, fru talman, utöver klimatförändringarna tas till på köpet alltmer mark i anspråk för att bygga större städer, och även jordbruket tar sitt. Det stressar koalorna på olika sätt: De blir påkörda när de förflyttar sig över gatorna för att hitta någonstans att bo, och en attack från en hund dödar oftast. Dessutom sprids klamydia som en löpeld. Enligt Världsnaturfonden har nio av tio – – av koalorna i klamydia. Djursjukhusen tar emot 250–300 koalor , och klamydia är den vanligaste åkomman. Det beror säkert i mångt och mycket på att dessa koalor bor nära människorna. De koalor som finns ute på landsbygden har inte alls samma typ av problem. Koalabeståndet har minskat . Naturvårdare har kämpat för att få koalan rödlistad. Koalan är unik. Den än inte bara en omtyckt symbol för , utan vi har ett globalt ansvar för att värna koalans livsmiljöer. Jag ställer upp i den kampen. Därmed är jag klar och yrkar bifall till reservation 1 av Socialdemokraterna. 83 (MP): Jag betraktar ledningen för och som nära medarbetare till – så drastiskt uttryckte sig härförleden min vän , ledare för det gröna partiet i i . Till skillnad från min västafrikanske partivän är jag inte troende katolik, och jag saknar mer ingående kunskaper om hin håle. Jag tänker inte här gå in på i vilken grad Bretton Woods-institutionerna förtjänar att diaboliseras. Men det är i alla händelser ett psykologiskt faktum vi har att förhålla oss till att många i syd fortsätter att betrakta och Valutafonden med mycket stor misstänksamhet och som redskap för i första hand den rika världens strävan att upprätthålla en orättvis och orimlig ekonomisk världsordning. Det är ju inte heller så att den medicin i nyliberal riktning som de här institutionerna skrivit ut, med tonvikt på nedskärningar och utförsäljningar i offentlig sektor, rent makroekonomiskt varit särskilt framgångsrik. med flera ekonomer vid ansedda i har i internationellt uppmärksammade forskningsrapporter visat att –ökade bnp per capita i utvecklingsländerna avsevärt snabbare än –2000. Det som främst skiljer tidsperioderna åt vad gäller ekonomisk politik är att under de tidigare decennierna tillerkändes staten och det offentliga en avsevärt större roll i ekonomin än under den senare, marknadsliberalt präglade epoken. Glädjande nog har efter finanskrisen en försiktig uppgörelse inletts med den nyliberala dogmatiken. IMF:s forskningsavdelning ger numera ut rapporter som varnar för att stigande ojämlikhet inverkar menligt på ekonomisk utveckling och som även problematiserar att privata affärsbanker nästan helt övertagit penningskapandet. Jag tänker på den så kallade Kumhofrapporten. Som namnet anger skapades Bretton Woods-institutionerna, alltså och Världsbanksgruppen, i Bretton i i på en konferens där ett femtiotal länder deltog. Det var alltså en värld där vi hade ett femtiotal självständiga länder – har vi nästan 200. Då såg världen radikalt annorlunda ut än . Det var före avkoloniseringen, och världen dominerades ekonomiskt och politiskt alltjämt av ett litet antal ledande västländer. när knackar tungt på historiens port och miljardnationerna och kliver fram i såväl världspolitiken som världsekonomin måste givetvis den institutionella arkitekturen i och uppdateras. Dessa institutioner måste emellertid inte bara bli mer representativa utan även mer ansvarstagande och transparenta. Det är bra att regeringen driver på för att större hänsyn ska tas till frågor om demokrati och mänskliga rättigheter. Vi gröna vill även se att institutionernas utlåningspolicy börjar ta större hänsyn till ekosystemen, som faktiskt är den här planetens primära producenter. Världsbanksgruppen borde helt fasa ut investeringar i fossil energi och i stället satsa tungt på förnybar energi och energieffektivisering. Solenergi har nått en hög grad av teknologisk mognad. Det är svårt att se någon egentlig bortre gräns för dess utbyggnad i utvecklingsländerna, där den kostnadsfria energiråvaran vanligen flödar ymnigt. Solenergi kan bli den hävstång som lyfter den elektricitetslösa miljarden människor flera steg på välståndstrappan. Plutokrati och demokrati, penningmakt och folkstyre utgör radikalt olika sätt att styra utvecklingen på. Demokratin är grundprincipen inom FN-systemet medan principen om insatt kapital styr inflytandet i Bretton Woods-institutionerna. tillhör ju egentligen även och FN-systemet även om vi har en förmåga att glömma bort detta. Vi har alltså två olika styrprinciper som krockar inom samma system. Jag hoppas att en ny, rödgrön regering tar tag i denna problematik och över huvud taget med en helt annan energi än alliansregeringen lägger möda på att bidra till att FN-systemet uppgraderas till vår tid. Avslutningsvis yrkar jag, fru talman, bifall till och gemensamma reservation, reservation 2. 84 HANS (V): Vi lever i en djupt orättvis och ojämlik värld, en värld med enorma klyftor inom länder och mellan länder, mellan rika och fattiga och mellan män och kvinnor. Det finns inga enskilda lösningar på de många utmaningar som mänskligheten står inför. Utveckling, fattigdomsbekämpning och minskade klyftor kräver en rad åtgärder på en rad områden. I grunden krävs det en helt annan världsordning. Men betydelsen av att i grunden reformera och kan i detta sammanhang inte underskattas. Alltför under sin nu 70-åriga historia har fonden och banken, de så kallade Bretton Woods-institutionerna, bidragit till att befästa den orättvisa fördelning av makt och resurser som dagens världsordning vilar på. Exemplen är många under de här 70 åren på hur man backat upp några av vår tids värsta diktaturer, hur man tvingat utvecklingsländer till reformer som har slagit deras ekonomier i spillror och hur man pumpat in pengar i icke förnybara energikällor. har det skett en omfattande reformering av och , både när det gäller arbetsformer och politiskt innehåll i verksamheten. Men fortfarande kvarstår stora utmaningar för att IMF och ska bli en kraft för solidaritet, jämställdhet och hållbar utveckling. Jag är övertygad om att en förutsättning för att IMF:s och verksamhet ska förändras är att organisationerna demokratiseras. Till skillnad från i övriga FN-organ gäller inte den demokratiska principen om en röst, ett land. I stället avspeglar fördelningen av röster i stort sett maktförhållandena vid institutionernas bildande . Det har pågått ett arbete med att förändra röstfördelningen, men detta reformarbete har först och främst handlat om att kompensera växande tillväxtekonomier, inte om att demokratisera institutionerna. Trots av reformer kan vi fortfarande konstatera att världens fattiga och hungriga är utestängda från makt och inflytande i dessa viktiga institutioner. Sedan bildandet av IMF och har det dessutom funnits en tradition att det alltid har varit en europé som varit ordförande för och alltid en person från som varit ordförande för , oberoende av om det funnits kandidater från andra delar av världen och oavsett vem som har varit mest kompetent. Det blev tydligt vid det senaste valet av världsbankschef 2012. kandidat valdes i vanlig ordning trots att många länder – även en del svenska företrädare ute i korridorerna – erkände att motkandidaten, tidigare finansminister , egentligen var den överlägset mest kvalificerade kandidaten. Under den nuvarande amerikanske chefen ledning har tydligare fokuserat på frågor om fattigdomsbekämpning, jämställdhet och klimat, men fortfarande finns det stora behov av att i grunden förändra också den politiska inriktningen och inte bara organisationen i och IMF. måste vi konstatera att förståelsen för klimatkrisens allvar är för liten. Fokuset på nyliberala marknadslösningar är alltför stort, och det jämställdhetsarbete man bedriver är otillräckligt. För är det uppenbart att det är många fler steg som måste tas. Trots att man har pratat om jämställdhet ser vi på vår egen kontinent att konsekvenserna av IMF:s sparpaket har varit att man har ökat klyftorna mellan män och kvinnor. Vi ser , runt om i , att de som drabbas hårdast av IMF:s sparpaket är kvinnor. Man slår sönder välfärden och de sociala skyddsnäten, och det leder till ökade ekonomiska klyftor mellan män och kvinnor. Vi i är tydliga. Som vi beskriver i vår reservation vill vi att all verksamhet i fonden och banken ska kopplas till FN:s konvention om avskaffande av all diskriminering av kvinnor. Vid tidigare debatter om IMF och har fokus legat på konsekvenserna för de fattigaste länderna av IMF:s och verksamhet. Men ser vi i grunden en annan utveckling. Medan många av de fattigaste länderna i syd har betalat tillbaka sina lån, , för att slippa och påtvingade politik har IMF på vår egen kontinent blivit en central aktör i den pågående europeiska eurokrisen. Genom den ekonomiska krisen i har många länder på vår egen kontinent fått smaka på samma medicin som man har påtvingat utvecklingsländerna. Tillsammans med EU och har man ställt krav på att skära ned i offentlig sektor, sänka minimilöner, urholka fackliga rättigheter, genomföra kraftiga besparingar i olika offentliga välfärdsprogram samt genomföra krav på privatiseringar. Vi ser konsekvenserna av IMF:s politik runt om i . I avskedades var tredje lärare 2009, när landet drabbades av ekonomisk kris och behövde hjälp av IMF. I är ungdomsarbetslösheten just nu , och nedskärningarna i välfärdssystemen har varit så omfattande att den grekiska staten nu har upphört att vaccinera spädbarn. I , och ser vi nu igen hur en hel ungdomsgeneration tvingas utvandra på grund av den ekonomiska politik som dessa länder har påtvingats av EU, och . Vi i är tydliga: Detta är i grunden fel väg att gå. Det är inte grekiska minimilöner eller lettisk sjukvård som har skapat dagens kris. Den ekonomiska kris vi ser i har skapats genom en alltmer oreglerad ekonomisk spekulation, genom att större företag och höginkomsttagare i flera länder satt skattefusk och kapitalflykt i system och genom att eurosamarbetet i grunden har fråntagit medlemsländerna flera av de centrala verktyg som en stat behöver för att hantera en ekonomisk kris: förändringar i räntenivåer och växelkurser. har FN:s klimatpanel släppt flera rapporter som konstaterar att vi nu har den högsta andelen växthusgaser någonsin i mänsklighetens historia och att utsläppstakten mer än fördubblats . Ska utvecklingen vändas krävs betydligt större insatser, helst . har IMF och fått en central roll i det internationella klimatarbetet, ivrigt påhejat av den borgerliga regeringen i . har bidragit med 1 miljard till klimatfond, och , som den skrivelse vi debatterar egentligen handlar om, bidrog med till den globala miljöfond som administrerar. ser vi att FN:s gröna klimatfond ännu inte har fått något svenskt stöd. Den borgerliga regeringen har förhalat insatser på detta område. Trots att man starkt satsar på att gå in med klimatåtgärder via och ligger mycket av fokus på klimatarbetet i IMF och på investeringar i icke förnybara, fossila energislag. anser att det krävs ett globalt, sammanhållet och ambitiöst arbete mot klimatförändringarna. Det sker lämpligast under FN:s ledning. Vi vill att ska ha ett verkligt klimatbistånd utöver enprocentsmålet, och vi vill att våra klimatinsatser ska kanaliseras via FN i stället för via och . Jag vill därför avslutningsvis yrka bifall till reservation 3. 85 (M): Bretton Woods-institutionerna har flera nämnt här. De kom till i ett speciellt syfte, nämligen att försöka säkerställa valutakurser och betalningssamarbete och stabilisera ekonomin . Man har utöver detta lagt till möjligheten – detta var ganska tydligt inne på – att komma med mer eller mindre kritiska analyser som flyttar bedömningen av den ekonomiska utvecklingen vidare och kan ge oss lite nya perspektiv, tankar och impulser. Vi kan också konstatera att Bretton Woods-institutionerna har förändrats. De jobbar inte lika parallellt längre, utan man har valt lite olika ageranden och funktioner på vägen för att genomföra sitt arbete. Låt mig definitivt säga att i min värld är varken världsbankschefen eller IMF:s chef släkt med någon med bockskägg, horn och svans. Jag tror faktiskt att de är seriöst arbetande människor som gör ett arbete i syfte att skapa bättre förutsättningar för utveckling, för välstånd och för alla medborgare. Naturligtvis kan man se på glaset och säga att det är antingen halvtomt eller halvfullt. Man kanske söker konflikt i ett högt uppskruvat politiskt tonläge eller väljer att se de framsteg som faktiskt åstadkoms – de förbättringar som det ger för fattiga människor. I grunden handlar det nog om tron på att det är ett politiskt projekt att driva utveckling eller om tron att det är människor som får möjlighet att agera i frihet, demokrati, med mänskliga rättigheter, och självständigt ta initiativ som utvecklar ekonomin. Är det den statsstyrda utvecklingen eller handeln och marknadsekonomins utveckling som är avgörande? Mitt svar är ganska givet. Jag noterar att andra debattörer här har haft en annan uppfattning. IMF:s funktion har i väldigt mycket blivit att stabilisera betalningssystem och säkerställa betalningsförmågan hos länder som befinner sig i kris. Då ska vi veta att i varje kris som inte löses är det alltid den med lägst resurser som drabbas hårdast. Den som har pengar och resurser kan alltid klara sig. Därför är det viktigt att ha en institution som erbjuder hjälp på vägen och säger: måste ni gå den smala vägen, den rätta vägen, för annars bygger vi inte stabila statsfinanser. Man kan ge råd och man kan ge lån. Det är också viktigt att IMF:s agerande baseras på evidens – på forskning och erfarenhet – snarare än på politik. Jag tror inte att det vore bra om vi här i skulle ta beslut om vad IMF ska göra, för väldigt få av oss har en ekonomisk utbildning av den digniteten att vi skulle kunna ta relevant del i debatten. Det är bättre att man funderar på hur man stabiliserar betalningssystemet baserat på det som forskning säger. Om detta är IMF:s nya roll har kommit att bli en av de intressantaste biståndsaktörerna i då vi får allt fler medelinkomstländer, allt fler länder som faktiskt genererar egna resurser men som man vill ska få en liten push eller utveckla system som får ekonomierna att fungera bättre. Vi kan läsa listan av projekt och konstatera: Visst, det här är massor med områden där vi kan utveckla ekonomierna, skapa än mer resurser och skapa än mer politisk samhörighet och utveckling i länderna. Det låter som vilken lista över biståndsorganisationer som helst. Det är demokrati och mänskliga rättigheter. Det är jämställdhet, miljö, klimat och energi. Det är sviktande länder och konfliktländer. Och det är samhällsstyrning. När det gäller allt det här måste man fundera på vad det är för projekt som har. Jag ska nämna två små projekt som jag själv har tittat på . Det ena är projektet i och . Det är ett betalningssystem som är baserat på mobiltelefoner. Det innebär att den fattige som är hemlös och som inte kunde ha pengar, för de stals , kan bygga upp ett eget sparande och kan bygga upp en möjlighet att förändra sin tillvaro. Vad betyder detta när det gäller att stärka individen? Vad betyder detta när det gäller att förbättra förutsättningar för familjen, för utveckling och, faktiskt, för hela landet? Det är som ligger bakom M-Pesa. har vi börjat införa ungefär samma sak här. Vi kallar det Swish i . Det andra exemplet är det som gjorde för flickor i . Mamman kan nu få ett sms på sin telefon om tjejen inte är i skolan. kan man säga: Det får vi i också. Ja, det får vi. Men vad betyder det i ett land där flickans värde på äktenskapsmarknaden i varje fall inte ökar om hon kan något? Det är kanske ett läge där fäderna har ett intresse av att tjejerna inte går i skolan medan mödrarna ser konsekvensen. Vad innebär det i fråga om att stärka deras möjlighet att skapa en egen utveckling? Det är den typen av frågor som jag tycker att vi ska ställa oss inför debatten om Bretton Woods-institutionerna. Det handlar nämligen mer om vad vi kan göra än om att ta upp allting som vi inte har gjort. Det finns säkert missar på vägen fram. Men betona då vad vi kan göra! Fortsätt att arbeta vidare med det, och använd det som finns! Ser jag på den här debatten och på reservationerna kan jag konstatera att det som man verkar vara mest oenig om är beslutssystemet och institutionernas funktion. Jag har förståelse för det. Men jag vet också en sak, nämligen att det inte är som ensamt talar om hur hela världen ska se oss. Men vi bör inte ställa oss vid sidan om den förhandlingen. Vi bör vara med i den. Men vi ställer oss definitivt vid sidan om den om vi säger att vi har ett ultimativt krav: Så här ska det vara. Så här tycker vi. Så här bestämmer vi. Vi måste vara öppna och vara med i förhandlingen. Det finns ett antal skrivningar om inriktningen i framför allt IMF:s arbete. Jag har redan kommenterat det. Jag tror att det är att föredra om det baseras på evidens snarare än på politik hur de agerar. Det finns en reservation från som handlar om behovet av att lyfta upp miljö och jämställdhet. Jag har inga problem med att säga att det är oerhört viktigt i alla utvecklingssituationer. Sedan kan det diskuteras om vi ska göra det i varje förhandling. Det är någonting vi tar in. Det är någonting vi har med oss. Men det hör inte riktigt hemma i regeringens skrivelse att man ska slå sig för bröstet ytterligare en gång och säga: Vi ska göra det ännu mer. Sammanfattningsvis: Vi tycker inte att Bretton Woods-institutionerna är någonting som katten har släpat in eller som någon än värre har skapat. Vi tror faktiskt att de har ett bidrag att ge i sina dubbla roller. Det handlar om att stabilisera betalningssystem och att driva på utveckling. Vi tror att det är bra att det finns en oberoende institution som kan fundera mer på teknik och mer på det som stärker utvecklingen och som har ett lite annat fokus, ett fokus som sträcker sig lite längre än den kanske kortsiktiga kammardebatten. Därför, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget i utrikesutskottets betänkande och avslag på reservationerna. 86 (S) replik: Jag vill inte på något sätt förlänga debatten, men jag vill utfärda ytterligare en trigger warning: Det här inlägget kommer att innehålla en massa tack. Det är nämligen så att det här är min sista debatt och mina sista inlägg. Jag vill tacka för många intressanta och bra inlägg . Jag vill också tacka nästkommande alliansföreträdare på talarlistan och förstås och min favorit . Det har varit en rolig och utvecklande tid – tack! Jag hoppas att kommer att ha på sig klimatglasögonen åren framöver och fortsätta kampen mot moder jords temperaturhöjning och för tigrar, grodor och klamydiadrabbade koalor. 87 (M) replik: När man tränar för någonting är det sparringpartnern som gör en bra, . Det har varit en glädje att få debattera med dig. Men det handlar ibland också om att ha den där lilla funderingen, som jag faktiskt tycker att visar på här, när man tänker ett steg till. Det handlar om att inte bara låsa sig i det som vi har haft utan tänka på: Hur kan en ny teknik eller en ny impuls kanske till och med flytta fram positionerna ett stort steg? Det tycker jag har varit stimulerande med våra diskussioner. Låt mig också tacka och önska lycka till i fortsättningen! 88 (S) replik: Jag rekommenderar att läsa boken av . Ett av kapitlen, ett långt stycke, handlar just om den nya tekniken, hur mycket den kan förändra och utveckla och, som säger, förflytta positionerna framåt. Jag vill bara säga till : Fortsätt jobba med det! 89 (M) replik: Det finns inget mer att säga i den debatten. 90 (MP) replik: Jag är ense med om att enskilda människor, nyföretagare och småföretagare skapar väldigt mycket och är helt avgörande för ekonomisk utveckling. Men jag ställer inte det i motsättning till politiken och till demokratin. Hur tror att det är för den enskilde lille företagaren i oligarkernas eller eller i många andra delar av världen där vi har en väldigt stark ekonomisk maktkoncentration? Om vi tar bort politiken och om vi tar bort demokratin blir inte fältet fritt för de här småföretagarna. Det finns något som heter marknadsmakt. Det är något som redan skrev om. skrev om det. skrev om det. Det är inte vänsterextrema ekonomer som säger att det här är ett påhittat problem. Du tillskriver mig en åsikt som jag aldrig har haft. Jag har aldrig sagt att politiken på något sätt ska styra och ta över. Men för att vi ska få denna verkliga marknadsekonomi och inte blå planekonomi, som världsekonomin i hög grad präglas av, måste politiken och demokratin, tror jag, ta ett steg framåt. Då är det viktigt med institutioner, internationella finansiella institutioner, som både Valutafonden och . Av världshandeln, världsekonomin, är det som är handel mellan olika företag, alltså det som är marknad, utan det är koncernintern handel. är det inte marknadskrafter som sätter priserna utan bolagsstyrelser. Det är det som har fått också liberala ekonomer att tala om ett slags blå planekonomi. Men hela denna svåra och mycket intressanta problematik som bland annat IMF:s forskningsavdelning har börjat syssla med adresserar du över huvud taget inte. 91 (M) replik: Jag har nog aldrig hävdat att det finns en motsättning mellan politik och utveckling eller politik och marknad. Är det några som har varit väldigt tydliga till exempel med vad som händer på östra sidan om eller i har vi varit väldigt snabba med att säga att den demokratiska utvecklingen måste säkras. Demokrati, mänskliga rättigheter och ett rättssamhälle är nämligen de grundläggande förutsättningarna. Det innebär naturligtvis att politikens allra viktigaste roll är att se till att det finns stabila förutsättningar så att den som har sina pengar genom M-Pesa faktiskt vågar köpa symaskinen och inte tror att någon kommer och tar den . Han måste kunna lita på att om han gör investeringen bär den frukt för honom och hans anhöriga. Därför är frihandel, det faktum att vi kan säga att vi kan köpa det du producerar och vi kan även skicka våra varor, också viktig. Vi kommer att diskutera frihandelsavtal . Frihandel, stabila förutsättningar, är vad som får i gång handelsutbytet, som får i gång länder, som får i gång småföretag och som möjliggör för enskilda individer att utvecklas. Då måste vi också säga att de som övervakar att systemet funkar också är viktiga institutioner som inte är släkt med killen med horn och bockskägg. 92 (MP) replik: Frihandel och fri handel är inte riktigt synonymer. Jag är rädd för att i och med det nya handelsavtal som förhandlas fram mellan och EU kommer marknaden att sätta sig över demokratin. Demokratiskt fattade beslut om konsumentskydd och miljöskydd kan överprövas av starka marknadsaktörer. Där har vi olika ingångar i den grundläggande frågan. Låt mig gå tillbaka till vad vi diskuterar angående politikens räckvidd. Jag tycker att det är rimligt att i världshistoriens största kris, som klimatkrisen faktiskt är, börjar fasa ut investeringar i fossil energi. Där tycker jag att politiken har en självklar uppgift. Jag är stolt över att det finns politiska verktyg. Ställer ni upp på det kravet i , ? 93 (M) replik: Först och främst måste vi ha klart för oss att tillgång till energi, framför allt elektricitet, är nästan viktigast för att få i gång småföretagen. Om du inte har tillgång till stabil energi har du heller inte möjlighet att planera morgondagen, och du kan inte ta ett jobb för någon. Det är olyckligt om förbrukningen och användningen av fossil energi ökar, men jag inser att i några fall är det fråga om ett val mellan att få en typ av elektrisk energi som kommer från fossila bränslen eller inte någonting. Då väljer jag nog den mänskliga vägen och säger att vi ska låta dem utvecklas så att de kan komma tillbaka. Om du frågar ett utvecklat land finns det förmodligen alternativa energikällor som långsiktigt är lika lämpliga. Då ska de väljas. Det finns en radda från sol, vind och vatten – som det brukar heta – till kärnenergi och andra lösningar som inte på samma sätt påverkar utsläppen. Naturligtvis bör man prioritera dem.