prot · H10975 · 2014-02-27 00:00:00 — Den måste vara tillräckligt bearbetad och ha förarbeten. I vanliga lagstiftningsärenden är vi väldigt noga med det. Och när det gäller straffrätten är det ännu viktigare, för det går inte att ha några tveksamheter om huruvida det ena eller andra är brottsligt. Finns det några tveksamheter blir det en friande dom. Då kan inte den lagstiftningen användas för att nå en fällande dom. Vi kan inte i efterhand säga: Men vi menade nog egentligen så här, så därför ska du dömas. All straffrätt måste vara förutsägbar. Man måste veta vilken straffsats en handling är belagd med. Det går inte att komma med något slags oklar lagstiftning och säga: Vi kunde visserligen inte förstå att det var brottsligt, men ska ni dömas i alla fall. Denna rättsordning ska vi inte ha i . Vi har den inte och ska inte ha den i . 167 (KD): Låt mig börja med att säga att vi kristdemokrater ställer oss bakom detta initiativ och så klart även regeringens aviserade utredning om att se över våldtäktsbrottet. Vi har, som framgått här i debatten, under en lång rad år hävdat att vi behöver ha en sexualbrottslagstiftning där det tydligt framgår att ett nej är ett nej vid alla former av sexuellt umgänge. Vi är glada över att den här frågan återigen kommer upp till behandling och ser fram emot att hantera utfallet av den genomgång som ska göras såväl avseende frågan om en samtyckesparagraf som rent allmänt vad som kan göras för att fler av de anmälda fallen av sexuella övergrepp ska få en rättslig prövning och att därmed, förhoppningsvis, fler lagöverträdare kan fällas. Precis som och anser vi att det följer av tolkning av att varje sexuell handling som inte bygger på samtycke ska kunna bestraffas, att den svenska lagen måste ändras. Jag vill också lyfta fram att vi ser behovet av att pröva frågan om det bör införas ett oaktsamhetsrekvisit i sexualbrottsmål, så att den som inte ens försökt att tillförsäkra sig samtycke eller inte haft uppsåt att våldta men ändå anses ha gjort det ska kunna dömas när ord står mot ord. Vi tror och erfarenheterna från visar att även bör införa den typen av bestämmelse i lagen. Den här frågan måste dess värre ses i ljuset av en ganska dyster händelseutveckling där såväl andelen anmälningar som blir personuppklarade som de faktiskt fällande domarna inte har levt upp till vad vare sig allmänheten eller vi som lagstiftare hade förväntat oss. har vi tvärtom kunnat konstatera att rättsväsendet i ett antal domar när det gäller misstänkta fall av sexuella övergrepp eller våldtäkt kommit till slutsatser som vi menar ligger långt ifrån det allmänna rättsmedvetandet. Det handlar om situationer där det är uppenbart att den misstänkte gärningsmannen har förstått eller borde ha förstått att samtycke inte förelåg och domstolen ändå landat i att det inte går att styrka straffansvar. Det handlar också om situationer där vad de flesta skulle anse vara ovidkommande omständigheter, exempelvis den allmänna synen på att bli smygfilmad i ett sexuellt sammanhang, har använts som förmildrande omständighet. Likaledes har i vissa fall lite väl osannolika förklaringar, som också tagits upp i debatten, godtagits för att frikänna eller radikalt sätta ned straffvärdet på ett konstaterat övergrepp. Som lagstiftare är det ibland provocerande att höra de motiveringarna när man vet att det finns ett högst reellt brottsoffer av kött och blod som inte alls känner att det finns något förmildrande i det som han eller hon – det är oftast en hon – har utsatts för. Varje gång det händer försöker jag sätta mig in i brottsoffrets situation och förstå den hopplöshet den enskilde måste känna inte bara inför det som hänt vid själva övergreppet utan också inför hur eftermälet blivit när rättsväsendet har försökt att tolka händelseförloppet och de olika parternas utsagor. Här måste vi självklart ha respekt för att sexuella övergrepp sannolikt tillhör de svåraste rättsfallen som våra domstolar har att hantera. Bristen på bevis är förstås en del av förklaringen. finns ju inte mycket mer än två personers berättelser där ord står mot ord. I sådana fall säger vår rättsfilosofi att domstolen hellre ska fria än fälla vilket även kommer att leda till att många skyldiga inte kommer att kunna fällas hur mycket vi än skruvar i lagstiftningen. Denna omständighet kan vi lagstiftare aldrig komma runt. Hur gärna vi än skulle vilja att det gick att på något sätt dokumentera varje övergrepp så att gärningsmannens skuld var odiskutabel i rätten kommer vi sannolikt aldrig hamna i en situation där teknisk bevisning kommer att finnas i någon väsentligt större omfattning än . Alliansregeringen har gjort mycket på detta område för att skärpa lagstiftningen och se till att dessa brott uppgraderas. Vi ändrade hjälplöst tillstånd till särskilt utsatt situation. Vi har höjt straffen i allmänhet och i synnerhet vid sexualbrott mot barn. Vi har infört ett nytt brott som gäller kränkande fotografering. Många av dessa ändringar trädde i kraft så sent som . Ändå tycker jag mig se att vi inte får de resultat vi hade hoppats att lagändringarna skulle leda till. Vi måste ställa oss frågan: Vad kan då samhället göra för att fler som blivit offer för sexuella övergrepp eller våldtäkt ska få möjlighet till upprättelse och förhindra att nya offer skördas? Vi kristdemokrater tror det är åtskilligt. Trots att vi svenskar sätter en osedvanligt stor tilltro till rättsstat och rättsväsen måste vi inse att det inte primärt är våra domstolar som formar samhället när det gäller synen på sexuellt umgänge och vad som är okej i sådana sammanhang. Det har betydelse; jag säger ingenting om det. Men det är inte domstolarna som ensamma bestämmer detta. Menar vi allvar med att det sexuella våldet ska minska måste vi också tala mer om attityder och värderingar. Synen på vad som är accepterat sexuellt beteende formas av hela samhället, inte bara av lagar och domslut. Därför är det viktigt att vi i flera sammanhang fortsätter att markera att sexuella handlingar mot en annan persons vilja är förkastliga även om det i lagens mening inte går att fastställa brott. För oss kristdemokrater är det en central tanke att det finns grundläggande värderingar som leder varje människa. Till dessa hör respekt och lyhördhet, vilka är goda principer i all mänsklig interaktion, inte minst i intima situationer. Det är vår förhoppning att en levande diskussion, gärna genom olika former av initiativ från civilsamhällets organisationer för dem som drabbats av sexuella övergrepp, ska bistå oss som lagstiftare i att uppnå det som för alla borde vara en självklarhet: absolut nolltolerans mot sexuella övergrepp och sexuellt våld och en hundraprocentig respekt för att ett nej alltid är ett nej i alla sexuella sammanhang. Jag yrkar med detta bifall till utskottets förslag i betänkandet och ser med tillförsikt fram mot det viktiga arbete som tar vid. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Följande dokument anmäldes och bordlades: Redogörelser /14:RJ1 Styrelsen för Stiftelsen berättelse över fondens verksamhet och förvaltning 2013/14:RR3 redogörelse om revisionsberättelsen över Stiftelsen årsredovisning 18 § Anmälan om interpellationer Följande interpellationer hade framställts: 2013/14:313 Nedskärningar på av (S) till arbetsmarknadsminister (M) 2013/14:314 Kvalitetsutvärderingssystemet för den högre utbildningen av (MP) till utbildningsminister (FP) 2013/14:315 Kvinnors rätt sin egen kropp av Amineh Kakabaveh (V) till statsrådet (FP) 19 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Följande frågor för skriftliga svar hade framställts: 2013/14:450 Effekterna för näringslivet och industrin i av ett handelsavtal mellan och av (MP) till näringsminister (C) 2013/14:451 Effekterna i av ett handelsavtal mellan och av (MP) till statsrådet (FP) 2013/14:452 Effekterna av ett handelsavtal mellan och för miljöarbetet av (MP) till miljöminister (C) 2013/14:453 Effekterna av ett handelsavtal mellan och för klimatarbete och energiförsörjning av (MP) till statsrådet (C) 2013/14:454 Effekterna av ett handelsavtal mellan och för kulturliv och kulturella näringar av (MP) till kultur- och idrottsminister (M) 2013/14:455 Dödsdatum av (S) till socialminister (KD) 2013/14:456 Nya censurlagar i av Amineh Kakabaveh (V) till utrikesminister (M) 20 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av andre vice talmannen från sammanträdets början till ajourneringen , av förste vice talmannen därefter till ajourneringen , av andre vice talmannen därefter till och med 14 § anf. 109 (delvis), av förste vice talmannen därefter till och med 16 § anf. 143 (delvis) och av andre vice talmannen därefter till sammanträdets slut.