prot · H10990 · 2014-03-26 00:00:00 — Därför är den totala importen av kadmium okänd. En annan införselväg av kadmium är importen av foder, speciellt soja. Soja innehåller relativt höga halter av kadmium, och via djuren och stallgödseln kommer kadmium ut på våra åkrar. Det är därför svårt att dra andra slutsatser än att förgiftningen av våra åkrar och därmed av vår mat inte engagerar alliansregeringen tillräckligt. Min uppmaning blir då: Ta frågan på allvar! Ta fram en aktionsplan mot kadmium! Inför moratorium mot slamspridning på våra åkrar! Och med särskild adress till centervännerna här: Förgifta inte Matlandet med kadmium! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2013/14:MJU10 Djurskydd föredrogs. 40 (S): ska vi debattera miljö- och jordbruksutskottets betänkande 10 om djurskydd, där 95 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om djurskydd behandlas. ska ligga i framkant på djurskyddsområdet. Det är Socialdemokraternas bestämda uppfattning, bland annat för att det handlar om viktiga etiska frågor om djurs rättigheter och djurs välfärd. Det är viktigt för oss som parti, och det är viktigt för väldigt många människor. rapporterades det om en undersökning som visar att av svenskarna är vegetarianer eller veganer. Det finns såklart olika skäl till att många väljer att bli vegetarianer eller veganer. Det handlar om en ökad medvetenhet om gifter i maten, för att anknyta till tidigare debatt, och att man är mer miljömedveten generellt i fråga om maten. Det handlar också om djurs välfärd. Där har vi också ett viktigt skäl till att ligga i framkant. Det är nämligen så som vi bygger de svenska mervärdena när det gäller varför man ska välja svensk mat och varför svensk livsmedelsproduktion är viktig. Vi ska ha en bra miljöhänsyn och ett gott djurskydd som människor kan lita på. Det finns ofta konsensus om just detta, alltså att vi ska ligga i framkant på djurskyddsområdet, när vi diskuterar i denna kammare. Men vi som politiker döms inte utifrån vad vi säger i kammaren utan utifrån vad vi gör. Om vi ska ligga i framkant ställer det också krav på politiken. Det sker inte genom ett klubbslag i kammaren utan genom ett ständigt ihärdigt arbete med att utveckla och gå vidare med skyddet av djur och förbättrandet av djurs välfärd. Det står klart med önskvärd tydlighet att de borgerliga partierna inte lever upp till de fina ord som de uttalar i denna kammare och som säkert kommer att uttalas om när mina motdebattörer ska hålla sina anföranden. Under dessa med borgerlig regering har det hänt väldigt lite, och en del av åtgärderna som man har vidtagit har till och med varit bakslag för djurskyddspolitiken. Man tillsatte en stor utredning som skulle se över hela djurskyddslagen. Denna utredning blev klar . har vi otaliga gånger stått i denna talarstol och frågat när propositionen kommer. Men den har fortfarande inte kommit. Jag vet inte om jag behöver tillägga så mycket mer i den frågan. Jag tycker att det talar sitt tydliga språk att regeringen ännu inte har tillvaratagit alla de goda förslag som finns i den utredningen. De kommer inte att bli verklighet som de borgerliga partierna har haft på sig att styra det här landet. En viktig princip som slås fast i djurskyddslagens 4 § är att djur ska ha rätt att bete sig naturligt. Det är en princip som kan vara svår att tolka. Mycket av konflikten och diskussionen om till exempel minknäringen kretsar just kring detta med naturligt beteende. Minkarna hålls , och har hållits, på ett sätt som inte ger dem möjlighet att utföra sitt naturliga beteende, och därför uppkommer beteendestörningar. Men det har visat sig vara svårt att tolka denna paragraf. Det finns även andra djur, till exempel många djur som hålls på cirkusar, som är förhindrade att utföra sina naturliga beteenden. Men denna princip skulle behöva tydliggöras i lagstiftningen. Det finns också med som förslag i den utredning som lades fram . Det är också något som vi har motionerat om och som finns med i detta betänkande. Det är mycket viktigt att de vägledande principerna i lagen också tydliggörs så att de blir lättare att tolka och också får genomslag ute i verkligheten. Den djurskyddslagstiftning som vi lägger fast här i kammaren vill vi ju också ska få verka ute där djur finns. Vi har ungefär 100 000 hemlösa katter i . Många av dem har blivit övergivna av sina ägare och har väldigt svårt att klara sig när de blir övergivna. De kanske svälter eller fryser ihjäl om vintrarna. Det skapar såklart ett stort lidande hos djuren, men det kan också skapa sanitära problem i de samhällen där det här problemet finns, vilka är många. Det här är ett problem som har uppmärksammats av olika djurskyddsorganisationer. Vi socialdemokrater har också motionerat om att man måste komma till rätta med problemet. Det är också något som föreslås i . Ett tydliggjort ägaransvar löper som en röd tråd genom utredningsförslaget med ett uttryckligt förbud mot att överge sina djur. Man föreslår obligatorisk märkning och registrering av katter och till detta kopplat en fortplantningskontroll av de katter som vistas ute. Också dessa förslag är angelägna att genomföra. Det finns så mycket annat som är utrett och klart, bara att genomföra. Jag vill därför yrka bifall till reservation 13. Som sagt tänker jag inte tillägga något mer i den här debatten annat än att det faktum att vi ännu inte har någon proposition på bordet talar sitt tydliga språk. Regeringen kommer att lämna efter sig åtta förlorade år för djurskyddspolitiken. 41 (MP): När regeringen var nyvald visade man stor handlingskraft i djurfrågorna. Man började med att riva upp det förslag som fanns om att lägga ned minkfarmarna och lade i stället ned i rekordfart. Det var knappast förändringar som gynnade djuren, men ingen kan säga annat än att det var handlingskraftigt. Sedan satte man i gång en stor omorganisation av djurskyddskontrollerna. Det kan diskuteras om det var bra eller dåligt, men vi kan i alla fall konstatera att under omorganisationen hamnade tillsynen på efterkälken. Efter denna kraftansträngning verkade det som att luften gick ur regeringen, i alla fall på djurområdet. Vi från , och för den delen även andra oppositionspartier, kom med det ena förslaget efter det andra på hur vi skulle kunna förbättra för djuren, och varje gång fick vi nej från allianspartierna. Till slut tyckte väl även regeringen att det började blir lite pinsamt att det framstod som lite osympatiskt att de inte brydde sig om djurens lidande. Då kom de på genidraget att tillsätta en stor utredning om hela djurskyddslagen. Det var väl i och för sig finurligt, och det fanns goda skäl att göra det. som utredningen pågick kunde man då hänvisa till den när de sade nej, och när utredningen sedan var klar kunde de fortsätta att hänvisa till den och säga: Men vi måste ju ta hand om de här förslagen. ska ni se att lagförslaget kommer som vi alla väntar på. Ge er till tåls! Vi gav oss till tåls och väntade. Och djuren väntade. De hade inte så mycket annat att välja på än att vänta. Och tiden gick, men inte kom det något lagförslag. Detta snart som man pratade om preciserades till . Då skulle lagförslaget komma. kom, men det gjorde inte lagförslaget. är lite magiskt på så sätt att det är gränsen för när lagförslag ska läggas fram för att hinna behandlas före valet. Vad som händer med lagförslaget är det ingen som vet. Ingen vet om det kommer framöver. Allt är väldigt oklart. Det enda vi kan konstatera är att det i alla fall inte lär bli någon ny djurskyddslag före valet. Den här regeringen kommer alltså att gå till historien som en regering som började med att försämra för djuren och ägnade resten av sina två mandatperioder åt att förhala allt för djuren. Jag ska inte säga riktigt allt, för man bröt faktiskt ut en liten del. Man plockade ut ett förbud om sexuella handlingar mot djur och har även genomfört vissa förändringar utifrån EU-lagstiftning på djurförsöksområdet, så det var väldigt orättvist av mig att säga att man har förhalat alla förbättringar. Jag ber därför så mycket om ursäkt. Jag ber också om ursäkt om jag låter lite gnällig, för att inte säga bitter, i den här frågan, men jag är faktiskt lite bitter. Det är lätt för oss som politiker att prioritera andra frågor än djurens välfärd. Det är trots allt inte vi som sitter i burarna. Och djuren är värdelösa lobbyister och har inte heller någon rösträtt. Det är mycket lättare att lyssna på dem som företräder folk som faktiskt har rösträtt. Jag blev dock inte politiker för att bara lyssna på dem som skriker högst. Jag blev inte minst politiker för att kunna ge en röst åt dem som saknar det, som kommande generationer och som djuren. Efter detta lilla utbrott av bitterhet ska jag försöka vara lite mer konstruktiv. Det saknas nämligen inte förslag på hur vi skulle kunna förbättra djurens situation i . Många av dem finns i utredningen om en ny djurskyddslag. Det handlar till exempel om obligatorisk märkning och registrering av katter samt andra åtgärder för att katter ska slippa bli hemlösa. Det handlar om åtgärder mot osund avel och grymma inslag vid djurtävlingar. Det handlar om att förbjuda åtminstone sjölejon och elefanter på cirkus – jag kan fråga mig vad djur över huvud taget har i en sådan miljö att göra – och om att skärpa arbetet mot djurskyddsbrott, bara för att ta några exempel. Det faktum att det fanns både bra och dåliga förslag i utredningen och inte minst vissa knepiga om lagstiftningens struktur behöver inte vara något hinder för att lägga fram alla de konkreta bra förslag som finns för att stärka djurens välfärd. Tycker man att dessa förslag inte räcker har vi fler förslag från sida. Just försöksdjuren har vi redan debatterat . Annars har vi förslag för egentligen hela fältet av djur, från lantbruksdjuren via sällskapsdjuren till de vilda djuren. Det handlar om alltifrån att lägga ned de plågsamma pälsfarmerna till att fler lantbruksdjur ska få rätt att vara ute och att man inte håller djur man inte har förutsättningar för att ta hand om på ett vettigt sätt. I grunden handlar det om att vår djurskyddslag ska följas. Vi har nämligen en djurskyddslag som säger att djur ska ges rätt naturligt beteende och skyddas mot onödigt lidande – mycket vackert. Problemet är att det inte alltid ser ut så i djurens verklighet i . Vi kan se minkar som i det fria rör sig över stora avstånd både på land och i vatten men som hålls i små nätburar, där de inte har en chans att bete sig naturligt och därför utvecklar beteendestörningar. Nyfikna grisar som vill böka och undersöka hålls på kala betonggolv, i bästa fall med lite strö, där de blir stressade och understimulerade. Kor som vill beta och idissla, som visserligen ska få gå ute , står större delen av året inomhus, ofta dessutom bundna. De matas med foder som kan vara så kraftigt att de får problem med magen. Kycklingar är framavlade för maximal tillväxt, inte maximal välfärd. Skelett och leder hänger inte med i den snabba tillväxten och kycklingarna får svårt att gå. Å andra sidan, vad gör det? Det är ändå så trångt i kycklingstallen att det inte är så stor yta att gå på. Och fortfarande sitter ungefär två miljoner hönor i bur med en yta som är mindre än ett A4-ark till sitt förfogande. Självklart finns det bönder som har valt att sikta högre än den miniminivå som djurskyddslagen lägger fast. Krav till exempel är i första hand en miljömärkning men har också vissa djurskyddskriterier. Och vissa bönder går till och med längre än så i sin strävan att ge djuren en djurhållning som respekterar deras behov och beteenden. Men djurskyddslagen gäller inte bara dessa särskilt utvalda djur, utan den gäller alla djur i . All djurhållning måste leva upp till djurskyddslagens krav. Djur ska kunna bete sig naturligt och skyddas mot onödigt lidande. Den djurhållning som inte klarar det får vackert lägga ned. För att djurskyddslagens fina ord ska bli verklighet måste de föreskrifter som mer exakt reglerar hur djurhållningen ska se ut ses över och anpassas till djurskyddslagens krav på naturligt beteende. Det är ett av förslagen från , ett förslag som hamnat lite i skymundan – kanske för att det är lite byråkrattorrt. Men det är ett förslag som har potential att verkligen göra skillnad på riktigt för djuren. Jag skulle vilja bjuda regeringen på ett litet tips. Jag vet att ni har annat för er i regeringen än att jobba med just djurfrågor. Så kan det vara. Men om ni åtminstone skulle orka med det lilla besväret att ge ett uppdrag till att genomföra den föreslagna översynen av djurskyddsföreskrifterna, så att de stämmer överens med lagens krav på naturligt beteende, skulle de kunna göra jobbet och ni skulle slippa gå till historien som den regering som ägnade två mandatperioder åt att förhala och försämra för djuren. Det är mitt tips. Jag yrkar bifall till reservation nr 13. 42 (SD): Från har vi i detta betänkande fyra reservationer, men för tids vinnande väljer jag att endast yrka bifall till reservationerna 4, 5 och 12. har tydligt tagit parti för djuren och eftersträvat ett djurvänligare samhälle. Sedan riksdagsinträdet har vi också drivit på i dessa frågor och fått gehör för delar av detta, bland annat då vi med övriga oppositionen drev igenom ett förbud mot obedövad kastrering av smågrisar. Vi har också men med en något mer begränsad framgång drivit frågan om importförbud av religiöst slaktat kött, där man helt sonika skär halsen av djuren och låter dem förblöda till döds. Att det inte finns en rungande enighet i denna fråga här i kammaren är beklämmande. Ett försiktigt riksdagsbeslut fick vi trots allt igenom efter många om och men om att regeringen ska driva frågan i EU för att begränsa den här typen av slakt. Det har jag för övrigt inte sett så jättemycket av. Oavsett det är det inte tillräckligt. djurskyddslagstiftning är på många sätt en föregångare. Det är bra, och det är någonting vi kan fortsätta att utveckla. Bland annat när det kommer till djurplågeri finns betydligt mer att önska, och i detta betänkande har en gemensam reservation med och där vi förordar införandet av brottet grovt djurplågeri. Detta kan kanske låta drastiskt för vissa. Men trots flera allvarliga fall av djurplågeri, ibland under rent tortyrliknande former, har det aldrig utdömts maxstraff för djurplågeri. Från sida vill vi skicka en stark signal om att uppsåtligt djurplågeri tas på största allvar, och vi vill därför att straffet för djurplågeri ska skärpas. Därmed yrkar jag bifall till reservation nr 5. I den svenska djurhållningen händer det att djur far illa, och då är det självklart att samhället måste gå in. måste djur till och med omhändertas, och varje gång det sker är det naturligtvis en stor tragedi för alla inblandade och inte minst djuren. Det finns emellertid ett befogat missnöje över hur myndighetsutövandet ibland sker. Många jordbrukare som håller djur känner en olust inför vetskapen att en kontrollant, kanske utan egentlig kunskap och erfarenhet av djurhållning, när som helst kan dyka upp och göra anmärkningar som kan få långtgående konsekvenser. Från menar vi att det är viktigt att de som arbetar med djurtillsyn har relevant kompetens för ändamålet. Vi menar därför att alla som inspekterar och handlägger kontroll av djurbesättningar inom näringsverksamheter ska ha egen yrkeserfarenhet av djurhållning. I förlängningen skulle nog det vara bra för alla parter för att minska konflikter och även onödig psykisk stress. Därför yrkar jag bifall till reservation nr 4. uppstår ett slags moment 22 där vår striktare djurskyddslagstiftning i realiteten försämrar djurvälfärden eftersom man driver produktionen ut från landet på grund av merkostnaderna för det svenska jordbruket. Det är en utveckling som har lagt fram en rad förslag om för att bryta. Frågan om det minskande svenska jordbruket är naturligtvis mångbottnad, men djurskyddsfrågan är en viktig del. Det är därför som återkommande i vårt budgetförslag förordar en djurvälfärdsersättning för att värna det svenska djurvänligare jordbruket. Vidare vill vi i ha importregler som förbjuder import av animaliska produkter som framställts på ett sätt som väsentligt strider mot intentionerna med den svenska djurskyddslagstiftningen. Att ställa samma krav på det vi importerar som vi ställer på det våra egna bönder producerar är för oss en självklarhet. Givetvis står EU i vägen för ett genomförande av en sådan förändring. Svenska folkets vilja om ett gott djurskydd sätts med andra ord ur spel och djurplågeriköttet flödar in över gränserna. I affären ges konsumenten förvisso en viss makt över besluten om den jagar frivilliga märkningar av köttprodukter och då kanske i kombination med en förkunskap om vad de olika alternativen innebär. Men i till exempel sammansatta produkter, färdigmat och så vidare, kan man i princip inte välja det svenska djurvänligare köttet utan får allt som oftast utgå från att det är det billigaste köttet som världsmarknaden har att uppbringa som finns i produkten. Samma sak gäller oftast på restauranger där det inte finns några som helst regelverk för att redogöra för konsumenten vad det är för ursprung på de råvaror man använder. En obligatorisk ursprungsmärkning av alla animaliska produkter skulle därför skapa incitament att använda det svenska eller åtminstone välja något som är bra för våra djur. Att återställa en rimlig nivå i vår tidigare stolta jordbrukarnation kräver en lång rad åtgärder, kanske inte minst byte av finansminister till någon som inte på förhand dömer ut det svenska jordbruket. Stora som små reformer kommer att krävas. En konkret förbättring för den småskaliga verksamheten i är att möjliggöra avlivning av slaktdjur redan när de befinner sig på bete. Bristen på slakterier i mer glesbebyggda områden medför alltför ofta antingen långa djurtransporter eller helt sonika nedläggning för att produktionen blir alltför dyr. Avlivning i beteshagen, i djurets invanda miljö, är det mest skonsamma sättet för djuret att avsluta livet och kan därmed tillmötesgå de högt ställda kraven på djuretik i samband med avlivning. Att detta inte kan ske beror på – och håll i er nu – EU! Det är som vanligt detta EU som så ofta står i vägen för våra svenska unika förutsättningar utifrån kultur, landskap och miljö. är det EU-val, och det ska bli intressant att se om de partier som på allvar vill återföra beslutsmakt till nationerna får mer att säga till om. Jag hoppas verkligen att så blir fallet och att vi kan rensa det europeiska samarbetet i varje fall från den här typen av dumheter. Därför yrkar jag bifall till reservation nr 12. 43 (V): I är det ungefär 80 miljoner djur som föds upp, transporteras och slaktas i den svenska animalieproduktionen. Det handlar om grisar, kossor, kalvar, kycklingar och hönor, för att ta några exempel. I den svenska djurskyddslagen står det att de djuren ska ha möjlighet till ett naturligt beteende och skyddas mot lidande. Man kan på ganska goda grunder fråga sig om det är fallet för de tusentals grisar som transporteras från till och till slakt i . Det kan vara de miljontals kycklingar som hålls i små utrymmen – det kan röra sig om ungefär 20 000 kycklingar som hålls i en sal – och som ska växa till slaktvikt på 37–. Precis som anförde växer djuren så fort att de får problem med sina skelett. De bryter benen och så vidare. Det kan vara den kalv som precis har fötts av kossan och som separeras från sin komamma trots att vi vet att det är ett djupt naturligt beteende för en kalv och en ko att vara tillsammans. Det kan vara de fortfarande drygt två miljoner burhöns i som hålls i små burar på ett utrymme som inte är mycket större än en A4-sida. Kan de bete sig naturligt? Vi i tycker att det är just det naturliga beteendet som ska vara grunden för hur djur föds upp och behandlas. Vi ser stora behov av reformer på området. Vi har lagt fram konkreta förslag på detta i vår motion som heter Respekt för djuren. Vi har också lagt fram konkreta förslag på en minskad köttkonsumtion, för vi menar att det är den kraftigt ökande köttkonsumtionen som har lett till en alltmer intensiv djuruppfödning. Om vi i stället kan se till att vi äter mindre kött blir det färre djur som föds upp. Då har vi också bättre förutsättningar att behandla dessa djur väl. Precis som från tidigare är också vi i djupt upprörda över att något av det första den nuvarande borgerliga regeringen gjorde efter valsegern 2006 var att avskaffa den första myndighet för djur som har funnits på detta jordklot – . Vi menar att det behövs någon form av myndighet som står på djurens sida och som garanterar att djurskyddslagen, djurskyddsförordningen och andra föreskrifter verkligen följs. Vi i har lagt fram ett förslag om det vi kallar för en djurombudsman, som ska få liknande uppgifter som den tidigare hade. Det behövs fler inspektioner – djurskyddsinspektioner och kontroller – för att se till att lagar och bestämmelser verkligen följs. lades det omfattande betänkande som jag visar här fram. Det är ett förslag till en ny djurskyddslag – ett betänkande på över 1 000 sidor. I betänkandet finns en mängd lösningar på de problem som finns i när det gäller hur djur behandlas. Jag är precis lika upprörd som de tidigare talarna, Socialdemokraternas och , över att regeringen inte har gjort någonting av förslaget. Man har gjort några små utbrytningar, men hela det sammanhängande förslaget om en ny djurskyddslag har man bara skjutit framför sig under dessa . Det har till och med stått i regeringens lista över kommande propositioner att det skulle komma förslag till en ny djurskyddslag. har vi fått besked om att så inte blir fallet. Jag skulle vilja sända ett tydligt budskap. Därför vänder jag mig till dig, från . Jag vänder mig till dig, från . Jag vänder mig till dig, från , och jag vänder mig till dig, från . Detta är ett oskick. Vi har haft en omfattande utredning som kom , och regeringen gör ingenting. Jag vill att ni tar upp det här med landsbygdsministern. Jag vill att han möjligt lägger fram ett förslag, en proposition, baserad på utredningen om en ny djurskyddslag. Det är många viktiga saker som tas upp i utredningen. Några saker har redan nämnts. Naturligt beteende är kanske det viktigaste. Man för ett långt resonemang om detta, och man förtydligar vad ett naturligt beteende egentligen ska innebära. Man talar också om de 100 000 övergivna katter som far illa. Man lägger fram ett konkret förslag i utredningen om att det ska vara förbjudet att överge katter på det här viset. Det ska vara en obligatorisk märkning och registrering av katterna, och det ska finnas fortplantningsbegränsningar så att katter som är förvildade inte förökar sig i stor omfattning. Det trodde jag att vi skulle kunna vara överens om från vänster till höger, men vi får inget förslag från regeringen. I utredningen tar man också upp så kallad offentlig förevisning av djur, till exempel djur på cirkus. Den reservation som har lämnat, nr 15, som handlar om ett förbud mot djur på cirkus och att man ska utreda hur djur behandlas i de svenska djurparkerna är en reservation som jag uttrycker stark sympati för. Vi i har inte kunnat gå med på reservationen fullt ut. Men vi tycker att det är fel att djur far illa på cirkus, och vi tycker precis som det sägs i djurskyddslagen att vilda djur egentligen inte ska finnas på cirkus över huvud taget. Vi står fullt ut bakom förslaget om ett förbud mot djur som elefanter och sjölejon på cirkus. Det skulle vara ett första steg för att få lite ordning. Men vår grundhållning är att vilda djur inte ska vara på cirkus. Avslutningsvis skulle jag vilja understryka vad som gäller för de 1,3 miljoner minkar som tvångsuppföds och slaktas på svenska pälsfarmer. Detta borde förbjudas. Det har ingenting med naturligt beteende att göra, och det är bara en produktion av lyxprodukter som pälsar och pälsdetaljer som ingen, mer än överklassen i , och även , behöver. Pälsdjursuppfödning borde stoppas här och . Jag ställer mig bakom reservation nr 13, som rör övergivna katter. 44 (M):