prot · H10962 · 2014-01-29 00:00:00 — diskuterar vi försvarsutskottets betänkande nr 7, som behandlar olika riksdagsmotioner om försvaret . Utskottets bärande tema i sina svar, vilket påpekade, är att man avstyrker motionerna med hänvisning till att Försvarsberedningen just nu arbetar med frågorna och att inte vill föregripa det arbetet. Det finns givetvis en stark logik i hur utskottet resonerar. Jag tänker i all korthet ge mina och ingångar i några av de frågor som finns i betänkandet. Jag vill redan nu förutskicka att jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på alla reservationer. Socialdemokraterna och lyfter som vanligt fram sin uppfattning om behovet av att en försvarsindustristrategi tas fram och att bör klassa allt fler materielinköp som nationella säkerhetsintressen enligt EU:s undantagsparagraf vid en sådan upphandling. Huvuddelen av försvarsmateriel från den försvarsindustri som finns i , ägd av svenska och utländska intressen, säljs på export, vilket visar på vikten av en utveckling inom EU och andra marknader när det gäller att kunna konkurrera på området med lika förutsättningar. och EU:s strävan i den riktningen tycker jag är riktig – det handlar om mer transparens och öppenhet och om konkurrens på lika villkor. Det är lite synd att Socialdemokraterna numera nästan aldrig lyfter fram detta. ska självfallet svensk försvarsindustri vara med och konkurrera om det svenska försvarets upphandlingar, och man har självfallet fördelar av bra produkter och närhet i fråga om tillverkning och service. Däremot minskar andelen försvarsmateriel till det svenska försvaret som utvecklas i samarbete mellan industrin och staten, till förmån för upphandling av befintlig och beprövad materiel. Det är en utveckling som är ofrånkomlig, skulle jag vilja säga. Regering och riksdag har klassat stridsflygsförmågan som ett nationellt säkerhetsintresse, vilket är naturligt och bra som verkligheten är på detta område. Här råder det alltså en bred enighet. Delar av oppositionen vill lägga till undervattenssystemen. Socialdemokraterna nämner därtill ytterligare en rad mindre områden. Vad gäller ubåtar sker i praktiken en upphandling av några nya sådana i dialog med ett utlandsägt företag med tillverkning i , vilket visar att upphandlingen fungerar på ett bra sätt, även om inte något formellt utpekande enligt EU:s undantagsparagraf har skett. Det nordiska samarbetet och Östersjösamarbetet lyfts också fram i flera motioner, framför allt av Socialdemokraterna och , med tonvikt på ett mer nationellt inriktat svenskt försvar och ett kraftigt ökat samarbete med övriga nordiska länder, oavsett om de är med i Nato eller ej. går mycket långt i sin vilja till mycket nära samarbete med de nordiska Natoländerna. Man vill förstärka den nordiska identiteten – vad man nu menar med det. Och man går så långt att man vill att ska verka för en gemensam försvarsplanering för de nordiska länderna som kan godkännas av Nato. Den luftövervakning av isländskt luftrum som ska medverka i vill man utsträcka till luftpatrullering med skarpa vapen och stridsmöjligheter, trots att detta enligt Nato endast är aktuellt för Natomedlemmar. Jag kan konstatera att , som fått regeringens uppdrag att analysera militära samarbeten med bland annat övriga nordiska länder och i ett EU- och Natoperspektiv, uppenbarligen noga behöver granska och förhålla sig även till de långtgående Natoinriktade förslag som för fram. Vad gäller är Socialdemokraterna mycket precisa i sin reservation om hur framför allt försvaret av bör byggas ut. De anser att regeringen bör planera för en stridsgrupp på med t.ex. luftvärn, mekaniserade förband, förstärkt Hemvärn med kopplingen till marin- och flygverksamhet. Det är ett mycket tydligt inspel till Försvarsberedningen. Vi får där, som sade, fundera över vad detta kommer att kosta och varifrån på fastlandet som resurser ska omfördelas. markerar också i betänkandet att i uppgiften att försvara svenskt territorium bedömer inte utskottet att det finns utrymme för att göra någon åtskillnad mellan olika delar av . Jag vill slutligen också kommentera de reservationer som finns rörande fortsatta deltagande i internationella fredsfrämjande insatser, och jag talar med samma inriktning som gjorde i sitt anförande, ett bra anförande. Både och vill att ska upphöra med att delta i EU:s stridsgrupper, som ju står i beredskap för att snabbt kunna ingripa i uppblossande konflikter – vi minns och annat. De två partierna, och , är också ense om att betona det svenska försvarets nationella inriktning med ett kraftigt minskat deltagande i internationella fredsinsatser. vill till och med helt upphöra med svenska internationella fredsinsatser . Jag vill starkt beklaga och uppfattning i dessa internationella solidaritetsfrågor. Naturligtvis har det svenska försvaret sin bas i . stärks vår säkerhet när tar sitt ansvar för fred och säkerhet i världen genom att delta i internationella fredsinsatser. Det har påståtts att efterfrågan på fredsinsatser minskar kraftigt , trots alla blodiga konflikter som i detta nu pågår på olika håll i världen och inte så långt bort ifrån oss. Jag vill framhålla vikten och värdet av just fortsatta fredsinsatser när behoven är så stora. Min och uppfattning är att ska fortsätta att ta ett betydande ansvar för fred och säkerhet tillsammans med andra när världssamfundet griper in. Att inte vill detta utan har ett ensidigt nationellt inriktat tänkande är trist men inte överraskande, vilket däremot agerande är eftersom man gärna annars talar mycket om internationell solidaritet. , som vill minska resurserna för det svenska militära försvaret, slår i en motion ett slag för att 2 000 svenska soldater ständigt bör vara ute i internationella fredsinsatser. Jag delar alltså uppfattningen att ska fortsätta att ta ett betydande ansvar genom fredsinsatser för lidande människors säkerhet i länder med inbördeskrig och instabilitet. Det är dock uppenbart, som jag ser det, att den tidigare ambitionen om 2 000 soldater var alltför ambitiös. har haft 700–800 soldater i internationella fredsinsatser. Antalet kommer att sjunka till hälften och kanske mer . Behoven är väldigt stora i och , så jag är övertygad om att våra insatser kommer att behövas och att behoven kommer att växa. Det kan också diskuteras med vilket eller vilka mått som vårt deltagande i dessa fredsinsatser ska mätas. Det viktiga är vilken förmåga vi bidrar med och vad vår satsning kostar. Det är dock viktigt att har och fortsätter att ha ett uttalat mål för att aktivt och i betydande grad delta i internationella fredsinsatser. kommer att driva på för detta och för att målet ska vara ambitiöst. Vi är kritiska mot partier som vill att helt eller delvis ska upphöra med vår hedrande historiska tradition att vara med och gripa in tillsammans med andra när världssamfundet och FN kallar. 46 (KD): Vi har att diskutera betänkande FöU7 Försvarspolitiska frågor. Det är några aspekter som tas upp i betänkandet som gäller , Försvarsmaktens förmåga och nordiskt samarbete. Först vill jag säga att det är glädjande att försvarsfrågorna kommit mer i blickpunkten. Det är viktigt att vi har en öppen diskussion om Försvarsmakten, om det som fungerar bra, om det som behöver förbättras, om det som är utmaningar och om Försvarsmaktens förmåga att skapa trygghet mot yttre hot. , där vi befinner oss, är ett område där har en ambitiös plan att de till 2020 ska byta ut, förnya och omsätta av sin materiel, och vi kan konstatera att de följer planen och kanske till och med lite mer. Det är därför vi har sett hur det har skapat förmåga. Vi minns alla vad som hände med påskövningen och även vad som hände . Detta är naturligtvis särskilt påtagligt för de baltiska länderna, som har i närminne hur har agerat. Som påpekats tidigare ligger där det ligger. Det är en gammal sanning att den som har kontrollen över har kontrollen över . Jag tror att det är sant än . Det är därför alldeles utmärkt att vi nu får några stridsvagnar på plats, men det behöver också ske en utveckling så att vi får en militär bemanning. Det tror jag är nödvändigt, inte minst med tanke på den solidaritetsförklaring som vi har antagit, att vi ska kunna ta emot hjälp och ge hjälp. Om vi tittar på kartan – det är viktigt med geografin – ser vi att är av stor strategisk betydelse. De Iskanderrobotar som har placerat ut har stor räckvidd. Det skulle kunna bli en kapplöpning om svenskt territorium från rysk sida och från Natos sida. Vi ser inga hot mot , vare sig eller för överskådlig framtid, men det är viktigt att se på utvecklingen med öppna ögon. I finns det ingenting att glädjas åt när det gäller den demokratiska utvecklingen. Därför är det viktigt att ha transparens och öppenhet och att vi diskuterar vår egen förmåga. Vi har fattat ett beslut om insatsorganisation 2014. Den är inte färdig utan är kraftigt försenad. Det gäller särskilt frågan om personaluppfyllandet, där vi har stora utmaningar. Särskilt gäller det de deltidsanställda. Vi har talat här i kammaren om att Försvarsmakten måste ta ett nytag, inte minst vad gäller att se till att personalen stannar. Alla andra länder som har anställda soldater har infört . Det tror vi är viktigt. När det gäller förmågan är det viktigt att kunna stärka övningsverksamheten. Man måste ha uppfyllda förband för att kunna öva. Utan övning blir det ingen effekt, så det hänger ihop. Det är viktigt att se detta samband. Det finns en hel del utmaningar med materiel och, som har nämnts i diskussionen, med luftvärn, som är väldigt betydelsefullt. Vi har några områden i som är speciellt utsatta i en konfliktsituation. Inte minst gäller det , som det är viktigt att vi får en lösning för i det fortsatta arbetet i Försvarsberedningen. Vi måste få ett fungerande luftvärn som kan skydda både befolkningstäta centrum och vårt flygvapen. Det nordiska samarbetet fungerar och är positivt. är det viktigt att se att det finns begränsningar. och är medlemmar i . Det är även , och . En enmansutredare tittar på det, men skulle gärna se att vi går vidare med en rejäl förutsättningslös utredning på samma sätt som vi gjorde när frågan var om skulle gå med i EU eller inte, alltså involvera svenska folket och lyfta på alla stenar. Vi kan inte längre ducka för denna fråga eftersom den har så pass stor betydelse för de vägval som vi behöver göra framöver. Vi kan därför inte skjuta denna fråga utan behöver ta itu med den så fort som möjligt. hade synpunkter på vårt samarbete med i . Det stämmer att vi har ett samarbete där, och det kan man säkerligen granska. Låt mig dock göra en liten utvikning. Det är skeppade över soldater till det stora slaget i . Låt oss fundera över var och hade varit utan de tusentals soldater från , , och övriga som gav sitt liv för demokrati och frihet. Vi hoppas och tror att vi aldrig ska behöva beskåda något liknande, men det är viktigt att ha historien med sig. Samarbete är viktigt, och vi har samarbetet med att tacka för mycket. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 47 (S): Jag börjar med att yrka bifall till reservationerna 2, 5 och 10. Mitt anförande kommer att handla om punkt 6, Väsentliga säkerhetsintressen och försvarsindustristrategi. Vi socialdemokrater kräver i vår kommittémotion att regeringen måste definiera väsentliga nationella säkerhetsintressen och arbeta in dessa i gedigna och dokumenterade strategier som kan refereras till för att kunna göra undantag från EU:s upphandlingsdirektiv gällande försvarsmateriel. Socialdemokraterna anser, i likhet med vad ett enigt försvarsutskott uttalat i samband med behandlingen av regeringens skrivelse angående granskning av försvarets internationella materielsamarbeten, att regeringen har ett ansvar för att definiera de nationella säkerhetsintressen som kan motivera avsteg från konkurrensupphandling. Det långsiktiga utvecklingsarbete som utskottet förutsatte skulle inledas har vi inte sett någon redovisning eller uppföljning av, förutom den som beskrivs i betänkandet. Det är samma rapport som också kom fram till att det är för tidigt att redovisa hur upphandlingsförfarandet kommer att utformas i olika länder. I betänkandet hänvisas också till att regeringen i budgetpropositionen deklarerat att stridsflygförmågan är av avgörande betydelse för svensk säkerhet. Det är naturligtvis välkommet, men en enda mening i statsbudgeten imponerar knappast på . Att begrava frågan i Försvarsberedningen utan att ha kommit överens om det anser vi socialdemokrater inte heller vara tillräckligt för att värna våra nationella säkerhetsintressen när det gäller tillgång till försvarsmateriel. Dessutom är det högst oklart om Försvarsberedningen ska bereda denna fråga eller inte. Att kunna göra undantag från upphandlingsdirektivet och gå till direktupphandlingar eller för den delen att kunna samverka kring utveckling av försvarsmaterielsystem är av största vikt för att garantera säkra leveranser till Försvarsmakten och därmed säkra Försvarsmaktens operativa förmåga. Att inte kunna direktupphandla i vissa lägen kan innebära att leveranssäkerheten riskeras på grund av långdragna upphandlingsprocesser. Det kan också resultera i byte av leverantör som kan leda till omfattande systempåverkande konsekvenser, vilket i sin tur kan leda till avsevärt högre kostnader för materielen. Långsiktigt kan regeringens naiva inställning i upphandlingsfrågorna leda till att svenskbaserad försvarsindustri inte klarar konkurrensen eftersom det är svårt, för att inte säga omöjligt, att sälja nyutvecklade system som inte har en referenskund, vilket i de flesta fall är den egna försvarsmakten. skulle då kompetensen kring teknikutveckling av försvarsmateriel försvinna från , vilket skulle kunna få förödande konsekvenser för behovet av kunskap och kompetens vid inköp av nytt materiel och därmed äventyra materielförsörjningen. Det blir då svårt att tillgodose försvarets operativa behov. Utan en högteknologisk försvarsindustri skulle förmodligen också bli en mindre attraktiv samarbetspartner och deltagare i internationella överläggningar. Flertalet av de vapenproducerande länderna i har strategier för att undanta vissa områden och åberopa väsentliga nationella intressen för materielanskaffning. har till exempel i sin vitbok angett sin försvarsindustri som en väsentlig del av sin försvarsstrategi och framhåller vikten av att ha en försvarsindustri av första klass för att ha tillgång till teknologi och självständighet. Enligt denna vitbok, och i en översättning från franskan, ska staten tillse att det finns en signifikant budget för forskning och utveckling och tillhandahålla stöd till försvarsindustrin på den internationella marknaden för att därmed uppnå tillräckliga volymer. Den politik har varit att på EU-nivå driva frågan om att skapa en öppen marknad för försvarsmateriel inom EU, ett så kallat level playing field. Socialdemokraterna skulle gärna se en öppen marknad i för export av försvarsmateriel. Vi har stort förtroende för svensk försvarsindustri, som vi vet håller en hög internationell klass. Vi är också medvetna om att när det gäller vissa system och inte minst att integrera system i system ligger svenskbaserad försvarsindustri i framkant. Vi tror alltså att svenskbaserad vapenindustri skulle stå sig väl om bara marknaden var öppen och om sjysta konkurrensvillkor gällde. Till skillnad från regeringen är vi dock realister och inser att försvarsindustrierna i inte verkar under samma villkor som övrig industri. Banden till den egna staten och försvarsmakten är ofta starka och har långa traditioner. De slits inte så lätt, av skäl som är både historiska och politiska men även praktiska. Försvarsmaterielsystemen har ofta utvecklats i samarbete mellan industri och försvarsmakt. Systemen har långa livslängder, och industrin har den kompetens som behövs för att underhålla, vidmakthålla och uppgradera dem. Teknik och kunskap kring vapensystemen är inte sällan av känslig art och lämpar sig ofta ganska illa för att kravspecificeras i öppna upphandlingar. Den kompetens som finns i industrin är också ofta nödvändig för att kunna utveckla och kravställa i nya beställningar. Att då kategoriskt hävda att all materielupphandling kan och ska ske i öppen konkurrens överensstämmer inte med den verklighet som råder. Vi tror inte som Alliansens företrädare att bara för att går före med gott exempel och är bäst i klassen kommer de övriga försvarsmaterielproducerande länderna att ändra i sina strategier och rätta in sig i ledet. En studie som gjorts vid i av och visar att vid en jämförelse mellan , , , , och är det enda land som inte ställer upp politiska handelshinder för försvarsmateriel. Som politiska handelshinder definieras administrativ rådgivning, subventioner och statshandel. Det kan i och för sig anses ädelt och rätt, men få tror väl att de andra länderna utan vidare och av ren godhet följer exempel. Den fråga som måste ställas till Alliansens företrädare är om de på allvar tror att det inom en rimlig framtid kommer att skapas en öppen marknad i där konkurrens på lika villkor inom försvarsindustrin kan ske. Nästa fråga är om Alliansens företrädare på allvar tror att svensk försvarsindustri har en möjlighet att exportera vapensystem som inte har en referenskund i form av den egna försvarsmakten. Den sista frågan är: Är utskottets borgerliga ledamöter nöjda med att regeringen inte följt utskottets uppmaningar till regeringen om att definiera nationella säkerhetsintressen och ta ansvar för att ett utvecklingsarbete kring detta sker? I detta anförande instämde , och (alla S). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 9 § Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om skydd för företagshemligheter utlåtande /14:NU28 Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om skydd för företagshemligheter (KOM(2013) 813) föredrogs. 48 (S): Här i kammaren ska vi behandla kommissionens förslag till direktiv om skydd för företagshemligheter. Syftet är att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning. Vi ser fördelar med harmoniseringen, främst för att den skulle gynna företag som jobbar över nationsgränserna inom EU. Vi har ingenting emot denna lagstiftning . delar vi remissinstansernas farhågor, som framgår i förslaget. Bland annat fackförbunden, det vill säga , TCO och LO, påpekar att det finns risk för inskränkningar i de grundläggande rättigheterna när det gäller tryck- och yttrandefriheten. Det är en allvarlig konsekvens, och detta behöver analyseras utifrån vad de långtgående konsekvenserna kan bli. Det finns oklarheter kring de grundläggande fri- och rörligheterna på arbetsmarknaden. Här anser fackförbunden att kommissionens skrivningar inte är tillräckligt tydliga för att man ska kunna vara säker på konsekvenserna i ett långsiktigt perspektiv. Denna fråga behandlas snabbt. Det har inte funnits så mycket utrymme för oss i och för den att göra en konsekvensanalys. Detta tål att fundera på när det gäller en så pass viktig fråga. Beslutet ska fattas på EU-nivå efter förhandlingar med och rådet. När rådet ska fatta beslut blir det med kvalificerad majoritet. Det betyder att , om vi skulle se några problem under resans gång, inte har möjlighet att stoppa förslaget. Det går inte att lägga in något veto. Sammanvägt gör detta att vi i oppositionen är tveksamma till att överlämna detta beslut till EU. EU-lagstiftningen blir trots allt överordnad medlemsstaternas lagstiftning och grundlagar. En annan sak som inte har analyserats är vår svenska arbetsmarknad i förhållande till övriga . Där används begreppet minimilagstiftning mellan arbetsmarknadens parter, medan vi har en avtalsreglerad arbetsmarknad. Det råder osäkerhet kring vad som kommer att gälla om EU och kommissionen får denna möjlighet och vi får en gemensam EU-lagstiftning. Den kanske allvarligaste frågan utöver detta och vår farhåga i Socialdemokraterna gäller företagshemligheter. Vad är en företagshemlighet? Vad är det vi i grund och botten ska lagstifta om på EU-nivå? För varje riksdagsledamot här i kammaren som ska åka hem till sitt län och diskutera frågan om företagshemligheter med småföretagen kan det vara oerhört viktigt att veta vad en företagshemlighet är. Utifrån de frågor vi ställde när näringsutskottet fick information från ansvarigt departement och ansvarig statssekreterare om vad en företagshemlighet är råder det oklarhet . Vi fick tydliga besked om att man ska analysera detta och ta reda på mer. Man kan inte låta bli att känna i ryggmärgen att det är för tidigt att lämna över denna fråga till EU och kommissionen. Vi måste från riksdag lämna kritiska synpunkter. Det måste vi våga när det finns sådana oklarheter kring vad en företagshemlighet är. Innan man går så långt som till lagstiftning, som kan få som konsekvens att en arbetare får betala vite för en handling, måste man veta exakt vad en företagshemlighet är. Jag kan utifrån min anställning på en fönsterfabrik ta ett enkelt exempel på vad som eventuellt är en företagshemlighet. Om jag skulle fotografera en av ritningarna på de fönster som produceras och sedan ta med mig ritningen när jag byter arbetsgivare är det nog ett solklart röjande av en affärshemlighet. Men om jag i stället överför samma kunskap muntligen utifrån erfarenheten från min arbetsplats, röjer jag då en affärshemlighet? I det kommissionsförslag vi tar ställning till kan detta inte utläsas tydligt. Det känns oerhört allvarligt. Det jag gav exempel på här handlade om produktion. Om vi översätter det till tjänster blir det än svårare att peka på exakt vad som är en affärshemlighet . Mot bakgrund av detta och den osäkerhet som råder utifrån vad som kommer att gälla säger vi i vår reservation sammanfattningsvis att kommissionens förslag i nuvarande lydelse är ett alltför långtgående ingrepp i den svenska lagstiftningen. Därmed bör beslutet inte tas på EU-nivå. Jag yrkar bifall till vår reservation 1. 49 HANS (M): Företagshemligheter är nästan något klassiskt. Det har funnits . Det har funnits i många olika skepnader. Den lag som reglerar vad som är företagshemlighet och vad som är brott mot företagshemlighet har varierat , och den måste variera, för det är en extremt föränderlig värld. Det som var en uppenbar företagshemlighet och ett plagiat, ett intrång där man stjäl en idé eller en tanke är något helt annat. Det kommer också att se helt annorlunda ut . Det finns en nästan lite romantisk air kring detta med industrispionage på film och i deckare. Men i verkligheten är det riktigt bistert, framför allt för de företag som drabbas av att få sina materiella rättigheter, idéer och uppfinningar kränkta. Det är det stora problemet, och det är något som accelererar, ju mer teknikutvecklingen går framåt och ju lättare det är att få tag på hemligheter, såväl på statlig nivå mellan nationer som inom näringslivet. Desto viktigare är det att vi är uppmärksamma på att stoppa detta . Näringslivet har också på 30–blivit långt mer internationellt. Det vi kallar export är till stor del också import. Om en produkt är sammansatt i och exporteras från som en svensk produkt vet vi att kanske mer än hälften av komponenterna i produkten kommer utifrån. Det är i sin tur import som blir export. Samma sak är det med produkter som konstrueras i andra länder. Där finns svenska komponenter och svenskt kunnande med i bilden. I och med att det är så pass internationellt måste också jakten på företagshemligheter tas med internationella grepp. Motarbeta och beivra intrång i immaterialrätt och intrång i kunskap kring företagshemligheter måste man göra med förenade krafter över gränserna. Här är EU-samarbetet en möjlighet långt mycket mer än det är ett hot. Kommissionen konstaterar att det saknas regler på EU-nivå för skydd av företagshemligheter och att de nationella reglerna varierar kraftigt, det vill säga att det inte finns ett likvärdigt skydd.