prot · H20930 · 2014-12-02 00:00:00 — Det ökade antalet människor som flyr från krig, förföljelse och förtryck och söker en i innebär utmaningar för regeringen, för ansvariga myndigheter och för landets kommuner – ja, för hela samhället. Arbete är den främsta vägen in i det svenska samhället, och alla steg i mottagandet av nyanlända invandrare ska syfta till att hitta jobb. Länsstyrelserna ska verka för att nationella mål får genomslag i länet och att hänsyn tas till regionala förhållanden och förutsättningar – något som är viktigt även gällande dessa frågor. I länsstyrelsernas uppdrag ingår att arbeta sektorsövergripande och att främja länets utveckling. Detta innebär en allt viktigare roll för länsstyrelserna i takt med de demografiska förändringarna. Vad gäller etableringsuppdraget för att påskynda nyanländas etablering i arbets- och samhällslivet är ansvaret för olika insatser fördelat mellan flera statliga myndigheter och landets kommuner. Länsstyrelserna ska verka för att det finns beredskap och kapacitet hos alla kommuner att ta emot nyanlända och ingå överenskommelser med kommunerna om mottagande av nyanlända. Länsstyrelserna har på regional nivå ett betydande ansvar när det gäller samverkan mellan berörda aktörer i arbetet med nyanländas etablering, inte minst för att underlätta och utveckla samarbetet mellan kommunerna. Grunden i etableringsuppdraget ligger fast, men det är uppenbart att delar av uppdraget inte fungerar tillfredsställande. Bland annat behöver formerna för Arbetsförmedlingens samverkan med kommunerna samt samverkan mellan kommunerna utvecklas. Regeringen avser därför att se över myndighetsorganisationen vid mottagande av nyanlända. Där ingår länsstyrelsernas roll och uppdrag. utsågs två nationella samordnare som fick i uppdrag att genom dialog med kommunföreträdare i samtliga län motivera till ett ökat mottagande av nyanlända samt att lyfta fram goda exempel från mottagandet genom exempelvis regionala nätverk. Samordnarnas slutsatser och förslag lämnades till regeringen . Regeringen välkomnar samordnarnas rapport. Deras erfarenheter och den rapport de lämnat kommer att utgöra ett viktigt underlag i regeringens fortsatta arbete med mottagande och etablering och i den kommande översynen av myndighetsorganisationen för asylsökande och nyanlända. Vid besök i länen har samordnarna mött ca 250 kommuner och samtliga länsstyrelser. Regeringen avser att fortsätta dialogen med kommunerna i frågor som rör hur ett ökat mottagande ska se ut. Det är allas vårt ansvar att människor som kommer hit på flykt undan krig och förföljelse erbjuds möjligheter att etablera sig i och bli en del av vårt gemensamma samhälle. Ett steg i att lyckas med detta är ett välfungerande regionalt arbete. 76 (FP): Jag vill tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Bakgrunden till interpellationen är som sagt antalet flyktingar som just nu söker sig till , inte minst från , och särskilt de signaler som både och Arbetsförmedlingen har förmedlat till politiken, utskottet och regeringen om uppdraget. Jag delar statsrådets syn när det gäller utredningen om att förstärka uppdraget att ha beredskap. Även välkomnar det. Vi tycker att det är ett viktigt steg att ta innan man överväger ett tvångsbeslut genom vilket alla kommuner ska ta emot flyktingar mot sin vilja. Anledningen till att jag lyfter fram särskilt roll är just den information som vi får ibland om att många kommuner inte vill ta emot flyktingar. En hel del kommuner vill men har inte och förmår inte prioritera de resurser som är viktiga för att underlätta integrationspolitiken. Konkret kan det vara bostäder, svenska för invandrare, vuxenutbildning, samhällsorientering eller samhällsinformation. Kommuner skulle kunna bidra med väldigt mycket insatser men mäktar inte med det, till exempel en mindre kommun i som jag representerar. I sitt svar bekräftar statsrådet att det saknas . Men i efterhand har jag också tittat på som kom . Den bekräftar exakt farhågan om att många länsstyrelser inte upplever att de har ett tydligt ansvar när det gäller detta. Då räcker det inte att ha stimulanspengar – om jag får använda det begreppet – för att underlätta, möjliggöra och se till att kommuner träffas. Dessutom är det mycket fokus på just flyktingar, flyktingmottagande samt att kommunerna och ska sluta avtal om själva flyktingmottagandet. Den andra viktiga delen i interpellationen som jag gärna vill diskutera med regeringen är dock integration för nyanlända. Uppenbarligen räcker inte de insatser som Arbetsförmedlingen gör. Jag välkomnar nyheten i svaret att regeringen är beredd att se över ansvarsfördelningen när det gäller de nyanlända. Det är ett positivt besked. Men jag vill gärna höra lite mer om vilka mandat man har och hur man skulle kunna använda de länsstyrelser och landshövdingar som ändå finns runt om i landet för att förbättra det här. 77 Statsrådet (S): Länsstyrelserna är staten på regional nivå, och de har ett viktigt uppdrag när det gäller integrationsarbete. De ska enligt sin instruktion se till att nationella mål får genomslag i samhället. Och mer specifikt för integrationen ska länsstyrelserna verka för att kommunerna ska ha beredskap för och kapacitet att ta emot nyanlända. En del av detta handlar om att verka för regional samverkan. Jag tror att vi är överens om att vi har ett stort behov av regional samverkan. Länsstyrelserna har också i uppgift att på regional och nivå följa upp organisering och genomförande av insatser för nyanlända. Vi kommer att följa utvecklingen och titta närmare på länsstyrelsernas insatser. Vi kommer i regleringsbrev att ge länsstyrelserna i uppdrag att prioritera insatser som bidrar till att öka kommunernas mottagningskapacitet. Länsstyrelserna kommer också att betala ut medel till kommuner från anslag 1:2 Kommunersättningar vid flyktingmottagande. Insatser som underlättar bosättning och ökar kommunernas mottagningskapacitet samt samhällsorientering ska prioriteras. Länsstyrelserna har också i uppdrag att redovisa förutsättningar att tillhandahålla samhällsorientering. Därutöver träffar vi landshövdingarna kontinuerligt och för en dialog, bland annat om de här frågorna. Vid det senaste landshövdingemötet som hölls deltog jag själv för en allmän dialog och även statsrådet statssekreterare gällande just integrations- och mottagningsfrågorna. Vi för alltså en dialog med länsstyrelserna. Vi kommer att följa deras arbete med integrationsfrågorna, och vi anser att länsstyrelserna kommer att behöva ta ett stort ansvar när det gäller samverkan mellan olika kommuner. När det gäller mottagandet av nyanlända har vi stora utmaningar, och det handlar mycket om samordning mellan olika myndigheter och kommuner. Det handlar om att se till att det finns bostad, utbildning, validering inte minst och andra insatser som innebär att människor kommer in i samhället. Det är klart att samordningsfunktionen då är central ur ett myndighetsperspektiv. Den myndighet som ansvarar för samordning på regional nivå för statens räkning är länsstyrelserna. Och de kommer att få en viktig roll. 78 (FP): Jag vill tacka statsrådet. Jag menar ändå att en myndighetsorganisationsöversyn inte räcker, även om det är ett viktigt besked som regeringen lämnar. Det är viktigt att statsrådet tar upp just flyktingmottagandet och bosättningskapaciteten. Det är den akuta frågan. Den långsiktiga frågan och kärnan i interpellationen handlar dock om de människor som faktiskt har fått uppehållstillstånd och som är kommunplacerade samt att det beroende på var man råkar hamna någonstans är stora skillnader – vill jag påstå. Det kan gälla Arbetsförmedlingens insatser för nyanlända . Om man bor på en större ort är utbudet av och tillgången till insatser såsom yrkespraktik eller arbetsmarknadspolitiska åtgärder inom etableringslagen mycket större än om man råkar befinna sig på en mindre ort. Min erfarenhet efter att följt de här frågorna de senaste fem sex åren är att samarbetet mellan arbetsförmedling och länsstyrelse inte fungerar tillräckligt effektivt. tävlar man om vem som ska göra vad. Men jag vidhåller, med goda erfarenheter från till exempel , att har en fungerande samverkan med etableringsråd där landshövding, stadsdirektörer och kommunchefer träffas regelbundet för att försöka samordna. Jag upplever dock att det inte finns tillräcklig kraft bakom landshövdingens och agerande för att se till att något faktiskt händer. Då är risken stor att myndigheter eller kommunpolitiker blir frustrerade över att man inte kan göra mer och att det inte händer mer, trots att man träffas ofta och diskuterar de stora utmaningarna. Men och landshövdingen har inte kunnat sätta mer tryck eftersom de i regleringsbrev och i budgeten inte har haft ekonomiska medel för att ta tag i mycket större frågor. Det har mer handlat om stimulans, smörjmedel och att underlätta för kommuner att träffas. Men det räcker inte om vi ska kunna hantera det tryck som vi måste kunna hantera för att erbjuda människor som flyr till ett bra mottagande. 79 Statsrådet (S): Jag tror att jag och är överens om att vi verkligen måste intensifiera arbetet med att stärka samordningen mellan olika myndigheter. Jag håller också med interpellanten om att länsstyrelserna har en extremt viktig roll här. Det finns flera aspekter som de måste jobba med. Men fokus måste ligga på att få människor i arbete. För att människor ska komma i arbete krävs det såklart att språkutbildningen fungerar bra. Det krävs att valideringen fungerar bra, det krävs att det finns bostäder så att människor kan bosätta sig där det finns arbetstillfällen och det krävs att vi har en fungerande kollektivtrafik så att människor kan ta sig till utbildning och arbetsplatser. Allt det förutsätter att det finns en samordning mellan de olika politiska nivåerna och mellan olika kommuner, inte minst mellan kommunerna och myndigheterna. Vi ser ett behov av att förbättra länsstyrelsernas arbete med integrationen, och vi kommer att följa deras arbete när det gäller samordningen. När det gäller frågan om kommunernas ansvar vill jag passa på att instämma i det som har sagts. Jag anser att alla kommuner måste ta ett solidariskt ansvar för flyktingmottagandet. Det räcker inte med att bara i ord prata om samordning. Det krävs också ett ansvarstagande från samtliga kommuner i landet. Det är först då som vi kan underlätta integrationsprocessen och se till att människor kommer i arbete och får förutsättningar att etablera sig i vårt fantastiska land. 80 (FP): Tack så mycket, statsrådet! Jag vill ändå skicka med vikten av att inte bara fokusera på mottagandekapacitet och flyktingmottagning. Det är bara en del av den utmaning som vi har i kommuner och landsting tillsammans med . Helt klart finns det ett behov av bättre samverkan mellan försäkringskassa, arbetsförmedling. och , eftersom det inte fungerar . Det finns flera exempel på att upphandlar boenden eller anvisar människor till boenden utan att informera kommunledningar, och det får konsekvenser. är en naturlig part som finns på marken och som träffar kommunalråd, riksdagsledamöter och andra viktiga aktörer som kan påverka processerna. Men det räcker inte bara med att samla aktörerna och prata med dem, utan de måste ha ett tydligt uppdrag. Helst ska de också ha statliga medel och kanske ett ännu tydligare samordningsansvar, vilket saknas, för att de ska kunna hantera detta arbete. Jag kommer att följa det här noga, men jag tycker ändå att jag delvis har fått positiva besked. 81 Statsrådet (S): Jag vill tacka interpellanten för frågan. Den berör många viktiga framtidsutmaningar där vi behöver ha ett samarbete mellan olika partier i den här kammaren över blockgränserna. Det behövs ett samarbete mellan de olika nivåerna. Fler nyanlända måste ges förutsättningar för att komma i arbete. Fokus i integrationspolitiken måste vara att se till att människor kommer i arbete. Ett led i detta är att kommunerna ges möjlighet att erbjuda insatser, och dessa insatser behöver utvecklas. Regeringen avser att införa ett sammanhållet nationellt och permanent system för validering. Möjligheterna till kompletterande utbildning kommer också att förbättras. Arbetsförmedlingen har en central roll i att uppnå regeringens mål om snabbare etablering för nyanlända på arbetsmarknaden. Grunden i etableringsuppdraget ligger fast, men det är uppenbart att delar av uppdraget inte har fungerat tillfredsställande. Här är vi helt överens om att insatserna måste förbättras snabbt. Det kommer att kräva mer samarbete av alla aktörer som är delaktiga i denna process. Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2014/15:137 Förste vice talmannen meddelade att utbildningsminister var förhindrad att vid dagens sammanträde besvara interpellation 2014/15:137 av (M) om tioårig grundskola. § 15 Svar på interpellation 2014/15:138 Förste vice talmannen meddelade att utbildningsminister var förhindrad att vid dagens sammanträde besvara interpellation 2014/15:138 av (FP) om Skolinspektionens årsrapport. § 16 Svar på interpellation 2014/15:146 om kvinnliga vårdföretagare 82 Statsrådet (S): har frågat statsministern om han har gjort ställningstagandet att det är förenligt att vara en feministisk regering och, enligt henne, sätta krokben för de ca 7 000 kvinnliga företagare som verkar inom vården och omsorgen. Vidare har frågat hur statsministern bedömer att jämställdheten i påverkas av att det, enligt henne, blir svårare för kvinnor att starta eget och göra karriär i vården och omsorgen. har slutligen frågat om statsministern har gjort ställningstagandet att arbetar med jämställdhetsintegrering i all sin verksamhet i enlighet med vad som anfördes i regeringsförklaringen. Interpellationen har överlämnats till mig. Jag skulle vilja börja med att instämma i vad säger om att det finns ett stort antal kvinnor som verkar som företagare inom vård och omsorg och som har som drivkraft att ge sina patienter den bästa vården och omsorgen. Regeringen har på intet sätt agerat för att dessa privata vårdföretagare ska bort. Regeringens mål med hälso- och sjukvårdspolitiken är en tillgänglig och effektiv vård av god kvalitet som fördelas efter behov och inte efter efterfrågan. Vården ska vara jämlik och jämställd. Vi vill se en hälso- och sjukvård med valfrihet och mångfald där kvaliteten för patienten är i centrum. En grundförutsättning för att nå målet är att skattemedel används till det de är avsedda för, nämligen att välfärden utformas så att medlen kommer brukarna till godo och att kvaliteten i välfärden utvecklas. Jag och regeringen tycker att valfrihet och mångfald är bra, men det ska vara en valfrihet för medborgarna på medborgarnas villkor, inte för de enskilda företagen. Den grundläggande frågan är hur vi på bästa sätt ska få en välfärd som sätter brukare och kvalitet i fokus. Frågan är komplex, vilket innebär en omfattande process som måste ske i flera steg. Därför är det ansvarsfullt att tillsätta en utredning som ska lämna förslag på hur man bör utforma ett regelverk för användningen av offentliga medel i välfärden. Utredningen ska också analysera vilken påverkan en sådan reglering får för brukare, anställda och existerande aktörer. Den ska också ta fram förslag på vilket stöd som kan ges till existerande aktörer för att de ska kunna anpassa sin verksamhet till de nya förhållandena. hänvisar bland annat till den överenskommelse som regeringen har träffat med om vinster i välfärden och hävdar att den inte bara är ett slag mot mångfalden och valfriheten utan även ett kliv tillbaka för feminismen. Jag vill hävda motsatsen. Som jag har nämnt tidigare är målet för regeringens hälso- och sjukvårdspolitik att skapa en god vård som är behovsanpassad, effektiv och av god kvalitet. Vården ska ges på lika villkor till kvinnor och män oavsett vad hon eller han har för bakgrund. För oss i regeringen är det således viktigt att jämställdhetspolitiken har som mål att omfatta alla kvinnor, inte bara de som tar sig upp på en chefsposition. Avslutningsvis vill jag nämna att målet för arbetet med jämställdhetsintegrering i är att regeringen ska ha bästa möjliga förutsättningar för att jämställdhet ska genomsyra regeringens politik. Det innebär att arbetar med jämställdhetsintegrering i all sin verksamhet. Varje departement ska ha en arbetsplan för arbetet med jämställdhetsintegrering och vilka insatser eller åtgärder som man avser att genomföra. pågår det ett arbete på med att ta fram en arbetsplan . 83 (M): Jag ställde en interpellation till statsministern för att ta reda på om löftet om en feministisk regering med jämställdhet högt på agendan var uppfyllt. Då handling i mina ögon väger tyngre än ord finner jag det djupt beklagligt att statsministern inte prioriterar att diskutera denna viktiga fråga utan har lämnat över interpellationen. Då interpellationen rör jämställdhet och feminism hade det naturliga varit att lämna över den till jämställdhetsministern. I stället har statsministern lämnat över interpellationen till sjukvårdsministern, vilket bekräftar min farhåga att statsministern inte anser att kvinnors företagande är en jämställdhetsfråga, vilket var själva grunden till att jag väckte interpellationen. Detta till trots vill jag tacka sjukvårdsministern för att han har kommit till kammaren för att diskutera denna viktiga fråga med mig å hela regeringens vägnar. I regeringsförklaringen deklarerade statsministern att är en feministisk regering. Det är ett viktigt ställningstagande, men det är också viktigt att det efterföljs av en feministisk politik. Feminism går ut på att människor ska slippa bli missgynnade eller begränsade på grund av sitt kön. Tyvärr ser vi att kvinnor fortfarande ligger efter när det gäller lön och chefspositioner. Förklaringen till lönegapet kan enligt forskningen spåras till olika saker som till exempel strukturell diskriminering, arbetstid i viss mån men framför allt begränsade möjligheter att göra karriär i kvinnodominerade yrken. Majoriteten av de anställda inom vård- och omsorgen är kvinnor. Och majoriteten av företagarna inom vård- och omsorgen är också kvinnor. I äldreomsorgen drivs så många som av företagen av kvinnor. Då de flesta av dessa är småföretag finns så många som 7 000 kvinnliga företagare som verkar inom den här branschen. Det är således självklart att möjligheterna för kvinnor att göra karriär inom vård och omsorg samt att starta och driva företag är en jämställdhetsfråga. Sjukvårdsministern svarade att regeringen är för valfrihet och mångfald i sjukvården, vilket är en förutsättning för att företagen ska tillåtas starta och verka i branschen. Detta till trots gick regeringen fram i en proposition för att ta bort lagen om valfrihetssystem. Det var en proposition vars syfte för vissa landsting är att kunna välja bort valfrihet. Sjukvårdsministern menade i sitt svar att regeringen på intet sätt agerat för att företag inom vården och omsorgen ska bort. Trots detta har regeringen lagt en våt filt över hela branschen genom att starta en utredning vars syfte är att se över hur man kan reglera och försvåra för företag att verka inom vården och omsorgen. Dessutom dubbleras arbetsgivaravgifterna för unga, vilket drastiskt höjer kostnaderna för alla fristående aktörer som inte har blivit kompenserade av regeringen för höjningen. Sjukvårdsministern menar att regeringens agerande inte är ett kliv tillbaka för feminismen utan motsatsen, det vill säga ett kliv framåt. Jag skulle fortfarande vilja ha ett svar ur ett jämställdhetsperspektiv. Hur gynnas kvinnors möjligheter att göra karriär i vård och omsorg när det blir svårare att starta och driva företag? På vilket sätt uppmuntras kvinnor att starta företag i vård och omsorg när kostnaderna drivs upp och branschen fortsätter att sväva i osäkerhet i väntan på er utredning? Det gläder mig att tar fram en arbetsplan för hur man ska jobba med jämställdhet. Jag vill ställa ytterligare en direkt fråga till sjukvårdsministern. Kommer kvinnors möjlighet att göra karriär och starta företag inom vård och omsorg att vara en del av planen? 84 (S): Det är glädjande att vill diskutera jämställdhetsfrågor och kvinnors situation på arbetsmarknaden. Vi behöver vara många som hjälps åt att komma framåt i många delar. Dock kan jag tycka att har en lite väl stor förväntan att regeringen ska ha löst det man i den förra regeringen inte förmådde att lösa . Precis som tog upp har löneskillnaderna skenat iväg under den borgerliga regeringen, och det finns en hel del annat som inte direkt tyder på att man har prioriterat jämställdhetsarbetet. Därför är det glädjande att sätter sin tilltro till att en socialdemokratisk regering ska klara av det lite bättre. pratar om 7 000 kvinnliga företagare inom vården. Det finns många anställda inom vården. Mer än 700 000 kvinnor jobbar inom vård och omsorg. Vi diskuterar här jämställdhet för . Jag tycker att det vore viktigt att vi diskuterade de andra som jobbar inom vård och omsorg. Hur ser de på dessa frågor, och vad behöver de för att komma längre? Karriär i vården kan vara många saker, till exempel att kunna gå en vidareutbildning för att bli mer professionell. Det ska dessutom löna sig, vilket det inte gör . Det råder brist på barnmorskor, och det råder brist på distriktssköterskor, anestesisköterskor och narkossköterskor. Men grundutbildade sjuksköterskor ser inte möjligheten att vidareutbilda sig och få något för det. Det är ett större problem än om det råder etableringsfrihet för företagare eller inte inom offentligt finansierad primärvård. pratade om en våt filt över marknaden. Men så är det inte tänkt att vara. Vi vill att bra vård av god kvalitet ska levereras av flera olika utförare. Om de kan göra så behöver inte dessa företagare känna sig särskilt hotade. Det handlar om den kvalitet på omsorgen som vårdtagare och brukare har rätt att få. Det skulle vara intressant om tog upp även andra frågor. Det finns mycket annat än just situationen på ett företag eller en arbetsplats. Det handlar till exempel om föräldraförsäkringen och föräldraledigheten. Vi vet att där grundläggs en del av den ojämställdhet som finns i samhället . Hur ser man på att kvinnors löner motsvarar ungefär 86–av mäns löner – räknat på en heltidslön? Är det något som kan lösa problemen med de företag vi diskuterar? Eller finns det något annat som vi tillsammans kan hjälpas åt att göra för att faktiskt få en ökad jämställdhet i en större del av samhället och inte bara för den lilla gruppen? 85 Statsrådet (S): lyfter fram flera frågor i sitt anförande och i sin interpellation som är av mer principiell karaktär. Bland annat tar upp att regeringens aviserade utredning när det gäller styrformer inom vården och omsorgen skulle lägga en våt filt över hela den privata vård- och omsorgsbranschen. Är inte alla typer av avvägningar av politisk natur, , att utvärdera vilken effekt tidigare reformer har haft, hur de har genomdrivits, vägval , att betrakta som en våt filt över olika typer av branscher eller för olika aktörer i samhället? Det är viktigt att se att vi har haft en mycket snabb reformtakt i vård- och omsorgssektorn i . Vi har fått flera privata alternativ. har det varit bra. Det har öppnat för mångfald och en större valfrihet för den enskilde, men det har också lett till stora problem och utmaningar, inte minst att många miljarder av skattebetalarnas pengar flyttas utomlands. De går till privata vinster snarare än till förbättrad kvalitet i vården och omsorgen för enskilda patienter och brukare. I det läget menar jag att det vore oansvarigt av regeringen att inte se över hur reformerna har slagit, vilka effekter de har haft. Det vore också oansvarigt att inte utreda hur systemen kan fungera bättre. Det är därför vi tillsätter en utredning. Det har aviserats att den förmodligen kommer att arbeta . Jag kan beklaga att det tar så pass som , men jag tror att det är nödvändigt eftersom det är fråga om komplexa system och frågor.