prot · H10974 · 2014-02-26 00:00:00 — Att ha en smidig och stark underrättelsetjänst är inte ett hinder för demokratin. Det är en förutsättning både inom gränser och i utlandet, i fredsbevarande insatser och så vidare. Att ha den utomordentliga nivå på signalspaning som har medför givetvis vissa förpliktelser. Vi måste göra allt vi kan för att skydda den personliga integriteten, och här blir lagstiftningen på området extra viktig. Det handlar dock inte om att bevaka personliga sms eller jobbmejl. Det handlar om att se vilka personer och vilken typ av information som kan tänkas skada andra invånare eller för den delen har som avsikt att skada samhällsstrukturen. Genom signalspaningen kan vi bevaka dem som lämnar märkliga digitala spår, som kan misstänkas planera terrorattentat eller andra horribla gärningar. Låt oss för all del heller inte glömma att varje enskild person har rätt att få veta om dennes aktivitet har korsat FRA:s vägar. På denna punkt måste vi vara benhårda. Den personliga integriteten och den demokratiska granskningsverksamhet som ska skydda integriteten är oerhört viktig. Vi måste fortsätta att utveckla lagstiftningen så att signalspaningen fortsätter att i första hand vara till för dem vi vill skydda, inte användas mot dem. Därför ser jag gärna att denna debatt fortsätter framöver, inte bara i försvarsutskottet och i denna kammare utan även på andra arenor. Alltför har vi sett hur underrättelsetjänster världen över använt sina uppgifter i utpressningssyfte eller för att kartlägga politiska strömningar inom landet. Genom ett sådant beteende förödmjukar man inte bara demokratin och landets invånare. Man förödmjukar och förnedrar även sig själv i den kommande historieskrivningen. Vi får aldrig, aldrig känna att vi är på väg mot den vägen. Vi vill heller inte att historien ska döma oss för att vi inte gjorde tillräckligt, för att vi missade ett tydligt mönster, för att vi hade kunnat förhindra en katastrof, men misslyckades – misslyckades för att vi, om vi hade vetat mer, hade kunnat rädda liv antingen utomlands eller här i . För inte så värst länge sedan läckte visselblåsaren uppgifter till den engelska tidningen . Det var uppgifter som visade på den amerikanska underrättelsetjänsten bekymmersamma inställning till personlig integritet och privatliv. Vi kan ha alla möjliga åsikter om vad som pågår i och om Snowdens läcka. Vi kan tala om NSA, om , om drönarattacker och om ett valsystem som skiljer sig starkt från vårt, och vi får inte vara rädda för att kritisera vår granne i väst. Precis som är långt ifrån ett perfekt land. Deras underrättelsetjänst kanske inte alltid gör rätt. Jag har inte, och ska inte ha, uppgift om vilka länder vi eventuellt samarbetar med på det här området. Men att låta ett politiskt beslut ta avstamp i en läcka och spridning av hemligstämplade dokument, för att sedan fullständigt och förhastat stänga ned ett viktigt samarbete mellan två demokratiska stater, är enligt min mening inte bara svårgenomfört utan även oklokt. Att kan utmärka sig genom högkvalitativ signalspaning med en demokratisk insyn, reglerad av lagar för att skapa så effektiva och integritetsskyddande metoder som möjligt, stärker vår ställning i omvärlden. Det gör oss starka, och det gör oss till ett föredöme. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut. I detta anförande instämde (M). 8 (M): Det händer inte att jag trycker på den gröna instämmandeknappen när det är en talare från oppositionen, i det här fallet Socialdemokraterna i form av . Jag gjorde just detta av den anledningen att han i sitt anförande uttryckte precis min uppfattning i frågan om det ärende som vi just nu behandlar, nämligen regeringens årliga redogörelse för hur kontrollen av den svenska försvarsunderrättelseverksamheten har fungerat med hänsyn till den personliga integriteten. Jag vill säga det en gång till: Hur kontrollen av den svenska försvarsunderrättelseverksamheten har fungerat med hänsyn till den personliga integriteten. Hur eller andra länder kontrollerar sina egna underrättelsetjänster med hänsyn till den personliga integriteten åligger dem själva att välja. Vi ska vara stolta över det sätt på vilket vi har riggat vårt system. Sedan lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamheten, eller signalspaningslagen som vi kallar den kort och gott, antogs omfattas signalspaning av både tillståndsgivning och kontroll, allt reglerat i lag. För kunskaps skull går det i korthet till så att FRA hos Försvarsunderrättelsedomstolen söker tillstånd vad gäller det som inhämtningsuppdraget kommer att omfatta och vilka signalbärare det handlar om. Och signalbärare är det som vi använder i all vår kommunikation. Det kan vara satellittrafik, signaler mellan och kabeltrafik. Till detta kommer vilka sökbegrepp som får användas och vilka villkor i övrigt som behövs för att begränsa intrånget i den personliga integriteten. Inhämtning, förstöring och rapportering kontrolleras löpande av Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamhet, Siun, som rapporterar det till regeringen, som i sin tur redogör för detta för . Försvarsunderrättelsedomstolen står i sin tur under tillsyn av , Justitiekanslern och Datainspektionen. Dessutom finns det vid FRA ett integritetsskyddsråd som löpande bedriver internkontroll av underrättelseinhämtningen på myndigheten för att säkerställa integritetsskyddet. Siun i sin tur samverkar också med Datainspektionen och med , där bland annat fru talmannen ingår. Varför allt detta? Jo, signalspaning och underrättelseinhämtning måste per definition alltid avvägas mot den enskildes integritet. Underrättelseinhämtning kan ske antingen med öppna eller hemliga källor och kan egentligen bedrivas av vem som helst. Men om en stat bedriver underrättelseinhämtning är det i ett rättssamhälle viktigt att det regleras i lag och att den enskildes rätt beaktas. Hur gick det till innan signalspaningslagen fanns? Var det fritt blås? Bestod FRA av nyfiket folk som kikade in på människors hemligheter? Nej, så har det aldrig varit. Vid myndigheten har det alltid funnits en internkontroll, och det har alltid funnits en spårbarhet i de sökningar som de anställda gjort. Långt före integritetsskyddsrådet fanns en integritetsfunktion inom myndigheten för att värna just den personliga integriteten. Därutöver genomsyras av en mycket speciell kultur där hänsyn till det man jobbar med, syfte och hantering alltid tas. Vi befinner oss i kammaren för att debattera årets skrivelse. Vi kan konstatera att varken Siun eller integritetsskyddsrådet vid FRA har några synpunkter eller förslag till åtgärder mot den underrättelseinhämtningsverksamhet som bedrevs . Efter inledande intrimning av både tillståndsgivare och kontrollorgan kan vi konstatera att uppföljning och granskning av signalspaning fungerar väl. Det finns dock inget som inte kan bli bättre. Regeringen bedömer att det framöver kan finnas behov av en fördjupad uppföljning av lagstiftningens konsekvenser, vilket torde svara på och Vänsterns önskan om fördjupad uppföljning. Det är något som också utskottet har bejakat i sitt betänkande. Man ser det som befogat att genomföra en sådan här fördjupning eller uppföljning . Utan spaning ingen aning, är uttrycket som vi hört och som kanske uppfattas som något slitet. Men utan det viktiga arbete som de anställda vid bland annat bedriver hade den nationella säkerheten och situationen för svenska medborgare som av olika anledningar befinner sig utanför våra gränser varit mycket osäker. Det är en nationell nödvändighet för att ha en väl fungerande underrättelsetjänst. Detta borde egentligen vara självklart för alla som tänker efter. I grunden handlar det nämligen om vår frihet, trygghet och självständighet som nation, för det är bara den egna informationen man kan lita på till . Trots den allmänna och positiva uppfattningen och känslan att vi lever i ett relativt lugnt hörn av världen lever vi i själva verket i en mycket osäker värld som är mer osäker än . Det händer mycket i vårt land, i vårt lands närhet och längre bort där svenskar har företag och anställda och deltar i volontära räddnings- eller fredsinsatser. Jag behöver bara säga , , , , , och . Jag kan också nämna , och . Omfattningen av spionage och säkerhetshotande verksamhet är större än under . Hotbilden har vidgats och därmed också behovet av olika typer av information. Bland annat cybersäkerhet och internetsäkerhet har nämnts i kammaren och är en växande problematik. I den moderna tiden är det fortsatt betydelsefullt att kunna följa olika militära utvecklingar också i vår egen del av världen. Svenska politiska och militära beslutsfattare kunde tack vare FRA sova lugnare även under kallaste nätter. Vi ska vara stolta över det regelverk som vi riggat för att värna integriteten. Många länder i världen har betydligt mindre eller till och med obefintlig kontroll av sin underrättelseverksamhet. Genom att ha en nationell underrättelsetjänst som tydligt och klart lyder under den av stiftade lagen skyddar vi vår frihet. Så några ord om de reservationer och motioner som har rests i ärendet av främst och . Båda partierna lyfter fram att skrivelsen är för tunn och vill ha ytterligare beskrivning av skeendena. Jag vet inte hur man ska kunna skriva mer om något som det inte finns något att anmärka på. Kontrollen och granskningen av underrättelseverksamheten fungerar uppenbarligen bra. Visst kan man utöka skrivelsen med några sidor till som säger samma sak, men faktum är att man inte har något att anmärka på vad gäller kontroll, uppföljning eller förstöring av den signalspaningsverksamhet som FRA bedriver. beröringsångest med känner vi igen. Det är riktigt att den underrättelseinhämtning som NSA bedriver har kritiserats av omvärlden och . Det är dock upp till att bättre kontrollera sin underrättelseverksamhet, och de kan ju titta på som ett bra exempel. Jag upprörs över den misstänksamhet och nästan oförskämdhet som riktar mot myndighet, regering, tjänstemän och nuvarande och avgående riksdagsledamöter i alla de kontrollorgan som är satta att granska FRA:s verksamhet. Jag känner mig djupt kränkt och upprörd å deras vägnar över att deras trovärdighet, kompetens och kunskap ifrågasatts. och är skyldiga dem en ursäkt. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. I detta anförande instämde (M) och (FP). 9 (MP) replik: lovsjunger det arbete som görs. var noga med att säga att vi ska ha en underrättelseverksamhet. Jag klargjorde detta tydligt. är inte ensamt i sin kritik. I ett par program visade tydligt hur granskningen går till och vilket samband man har med . riktar också skarp kritik. Docent med flera pekar på att något måste göras. Det är alltså inte bara som riktar kritik mot detta utan ett antal i professioner utanför detta hus gör detsamma. Problemet med lagen är att den är full av undantag. Tittar man på en lagparagraf finns det, enligt Klamberg, ett antal undantag som gör att lagen blir meningslös. Det finns undantag efter undantag. Det är inte jag som säger det utan och . Något måste göras åt detta, och det är det vi skriver om i vår reservation. När det gäller den demokratiska aspekten är det tre partier av åtta som får den löpande granskningen. Fem partier står alltså utanför. Du nämner inte detta med ett ord, . Det är djupt kränkande att inte alla åtta partier som är invalda i riksdag får tillgång till detta. Men du nämner det inte över huvud taget. Betyder det ingenting? , Klamberg och ett antal andra människor riktar kritik mot detta, och det är den kritiken vi framför. Vi vill ha en förbättring. Vi ska ha en underrättelseverksamhet, men den ska förbättras. Därför lägger vi fram vårt förslag. 10 (M) replik: Vad gäller Siun är sju platser avsatta för parlamentariker. Det har ålagts oppositionen och majoriteten eller regeringspartierna att förhandla om vilka som ska sitta där. Det råder full frihet bland oppositionspartierna att förhandla om det. Om känner sig manad tycker jag att han ska räcka upp handen och säga att han är intresserad. När det gäller kommer tillsättningen att ske i närtid. Den behandlas just nu av regeringen, så det kan vi stryka. Och de namn som domareförbundet fört fram har redan tillsats, så jag förstår inte varför står här i kammaren och advokerar för . Sedan måste jag säga en sak vad gäller att allting ska göras bättre och att det finns undantag. Jag har följt med vid de besök vi har gjort och tagit del av den information vi fått från FRA. Det har stått fritt att få ytterligare och fördjupad information om sådant som inte ska finnas öppet just för att det är hemligt. Ute på hörde jag med egna öron ställa frågor om undantagen och få ordentliga svar. Men så fort man kommer utanför grindarna händer något. Då har man ingenting förstått, ingenting sett och ingenting hört. Jag tycker att det är lite ohederligt av att stå här och säga att man inte får reda på någonting. 11 (MP) replik: Jag sade inte att jag inte får reda på någonting. Du får väga dina ord lite försiktigt, . Jag sade att jag inte får tillräckligt mycket information när jag ställer frågor eftersom informationen är hemlig. Vi var med på samma möte, men vi behöver inte ta det . Av dem som sitter här nu var det bara vi där. Vi får inte tillräcklig information, . När det gäller de platser du pratar om kan vi inte bara räcka upp handen och be att få en plats. Det fungerar inte så. Det är tre platser som är tillsatta, men två platser står tomma. Det är regeringen som sitter på det ärendet. Jag som oppositionspolitiker kan inte bara räcka upp handen och tro att jag får komma in. Det är regeringen som måste tillsätta platserna. Det krävs att ni tar initiativ. Jag vill återigen säga att det finns otroligt skarp kritik. Du kommenterade inte att lagen är full av undantag . Det är själva huvudkärnan. De enskilda lagtexterna kan vara helt okej och till och med väldigt bra. Men det finns tre fyra undantag som gör att lagen i sig blir som en schweizerost, som vi skämtsamt brukar säga. Det är inte bara jag som säger detta utan även , med flera. Jag försöker hänvisa till dem så att du inte tror att jag ensam kritiserar. Det finns en massiv kritik mot lagen, och därför ska man se över den. Jag tycker ändå att Socialdemokraterna öppnade för att det ytterst är integriteten det handlar om. Om vi tittar på vad FN:s kommission för mänskliga rättigheter säger är vårt nära samarbete med och de möjligheter vi har tveksamma. Men det är för vagt för att gå in på här. De två saker som jag tycker är allra viktigast att diskutera just nu är den lag som inte är heltäckande utan har olika undantag och att alla partier inte får bli representerade i Siun. Det är ett faktum. Jag kan inte komma in där genom att knacka på dörren, utan det är regeringen som äger den bollen. Därför förväntar jag mig att ni tar tag i detta. 12 (M) replik: Med en dåres envishet får jag klargöra att de platser som vigs åt parlamentariker eller ledamöter i Siun föreslås av de egna partierna. De förhandlas inom oppositionen och respektive regeringspartier. Det är upp till att, om han känner sig manad, gå till eller och säga att han är intresserad. Regeringen tillsätter platser på förslag av partierna. Om inte har föreslagit någon eller inte har förhandlat med Socialdemokraterna ser det kanske ut på det här sättet. Jag tycker att man ska gå till botten med detta innan man kommer hit och insinuerar. Det är väldigt mycket tyckande hit och dit om undantag och hål i en lagstiftning utan en enda precision om var och varför. Denna lag har granskats, kontrollerats och följts upp av domstolar, Justitiekanslern och sakkunniga inom underrättelseverksamhet. Vad är det för undantag och hål ser som dessa personer med sin tydliga kunskap inte förstår? Med hög och tydlig stämma kan man övervinna oceaner av okunskap, och i det här fallet verkar det vara egen. Som en randanmärkning kan jag för övrigt säga att avskaffades och ersattes av Siun, som det uppenbarligen finns ett stort intresse för hos . Man kan förhandla med de andra oppositionspartierna om en plats där. 13 (FP): har en hel del hunnit sägas i denna och andra debatter i kammaren om signalspaning de senaste sju och ett halvt åren. Låt mig inleda med ett slitet säkerhetspolitiskt uttryck och säga att jag tror att signalspaningen och den svenska militära underrättelsetjänsten har tjänat väl under hela det fimbulvinter. Men och ändrades de tekniska förutsättningarna för signalspaning. Den utrikes trafik som i huvudsak gick genom etern började alltmer gå genom kabel. Det var bara enstaka procent av underrättelsematerialet som vi kunde tillägna oss – det som gick i etern. Därför blev FRA-lagstiftningen nödvändig. kan vi konstatera att vår omvärld blir alltmer oförutsägbar och otrygg och att agerandet från svensk regering och riksdag varit alltigenom klokt. Det finns skäl att kort erinra om de olika kontrollmekanismer och garantier som omger signalspaningsunderrättelsetjänsten. Vi har en oberoende försvarsunderrättelsedomstol som består av ordinarie domare som antingen är domare eller har varit det. Domstolen prövar inte bara inom vilka trafikstråk signalspaning får ske utan också enskilda sökbegrepp som används. Vi har en fristående tillsynsmyndighet, Siun, som har nämnts här . Vi har ett integritetsskyddsråd som arbetar inom FRA men som rapporterar sina iakttagelser till Siun. Vi har integritetsskyddsombud i . Dessa verkar för den personliga integriteten vid varje enskild prövning. Vi har årliga skrivelser om denna verksamhet, fru talman, till denna kammare. Vi har kontrollstationer. Låt mig påminna om en viktig sak i sammanhanget. All svensk signalspaning avser utrikes förhållanden. Det är ett viktigt konstaterande, och det gäller inte bara när FRA på egen hand ägnar sig åt signalspaning utan också om och när FRA samarbetar med andra länder och deras underrättelsetjänster. Det är ingenting mer som blir tillåtet inom ramen för ett internationellt samarbete. Svenska myndigheter måste alltid följa svensk lag, och därför måste det avse utrikes förhållanden och vara till gagn för svensk nationell säkerhet. menar att det faktum att Siun under föregående år, 2012, inte hade några synpunkter på FRA och signalspaningen tyder på en dåligt fungerande tillsyn. Jag kan inte förstå honom på något annat sätt. Jag vill erinra om att det var ett annat ljud i skällan från , då Siun hade synpunkter på FRA:s verksamhet. Då var slutsatsen: Men herregud, de har synpunkter på FRA; det är uppenbart att den här verksamheten inte sköts på det sätt som den ska. när kritiken från Siun har minskat vänder helt på resonemanget. efterlyser en sammanställning över hur samtliga hemliga tvångsmedel används. Vad vi kan konstatera är att signalspaningen redogörs för i en årlig skrivelse till . Där redogör man så långt det är möjligt för vad som har förevarit. Men när det gäller de hemliga tvångsmedlen i – hemlig telefonavlyssning, hemlig kameraövervakning, elektronisk övervakning med mera – går det också en skrivelse till . Det är en sammanställd redovisning av hur de här tvångsmedlen används och vilka fördelar de har givit rättsväsendet på olika sätt. Den här redovisningen, , finns alltså redan. frågar sig också: I vems intresse ligger det att samla underrättelser om ? Eftersom ingår i Försvarsberedningen och tillsammans med mig och många andra i den här kammaren har skrivit under på att osäkerheten om utvecklingen i ökar och att vi har att i än högre grad förhålla oss till att vi bor granne med ett land med stormaktsambitioner är hans frågeställning, fru talman, mycket förvånande. återkommer också till de olika brister som finns, som han sade, på punkt efter punkt i den lag som reglerar signalspaningen. Det vore mycket välgörande om och efter att ha arbetat ingående både med signalspaningsfrågorna och med de regleringar som finns av dem kunde precisera dessa luckor. Jag har hört ett försök till det av en av de personer som nämnde i sitt anförande och som han menar stöder hans syn på signalspaningen. Då handlade det om att det kan vara svårt att rensa bort inrikestrafik. När det gäller detta, fru talman, kan jag bara säga att lagen är mycket tydlig. Den tillåter inte signalspaning av trafik där avsändare och mottagare finns inom svenskt territorium. Om det skulle finnas några svårigheter rent tekniskt att urskilja och sålla bort den trafiken är det inget juridiskt eller legalt problem, utan det är i så fall en teknisk brist i en verksamhet som myndigheten bedriver och som jag utgår från att myndigheten också ser till att reparera. Jag vill yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. 14 (V) replik: , du brukar alltid vara vältalig, och du är duktig på att lyfta fram vissa saker. Men du är också rätt duktig på att undvika att säga vissa saker. Inte ett ord nämns om de skriverier som har varit när det gäller samarbetet med . Det är faktiskt det som jag tycker skapar misstanken om att allt inte har gått rätt till. Man kan prata om att lagen har en massa hål och att det finns en massa undantag, för det går faktiskt att hitta gråzoner där man måste vara försiktig med vad man gör. Det är en sak att konstatera. En annan är att Siun, sammansättningen och möjligheten att övervaka, också kan ifrågasättas utifrån den här skrivelsen. Det kan vara så att det inte är tillräckligt. Bara misstanken om att det faktiskt inte kommer fram någonting kan vara just det. Det kanske finns saker som vi riksdagsledamöter inte heller får reda på. Jag har varit på besök på FRA , och det har varit hemligstämplat hit och dit och väldigt svårt att få hela bilden klar för sig. Man utgår från att lagen följs till punkt och pricka, men när frågorna kommer blir det svårt, därför att det är mycket som är hemligt. Jag ifrågasätter inte FRA:s personal, för jag tror verkligen att de vill göra ett bra jobb, men det finns frågetecken och glidningar. Problematiken ligger i om man har ett samarbete med andra länder som är svårt att hantera därför att det landet, i det här fallet , bevisligen bryter mot både mänskliga rättigheter och folkrätt på olika sätt och i det här fallet också har gjort det. Och så kommer det fram i olika tv-program att FRA från har ett samarbete med det här landet när det gäller underrättelser. Då väcks misstanke om att det kanske finns både gråzoner och situationer där det faktiskt inte riktigt går att veta om man har följt lagen till punkt och pricka. Det måste kommenteras, det måste granskas och det måste ifrågasättas om det som FRA gör tillsammans med är rätt utifrån att troligtvis är det land som bevakar flest individer över hela världen. 15 (FP) replik: På den sista punkten som nu nämner är det nog svårt att ge några alldeles exakta besked om vem det är som signalspanar mest i vår värld. Jag tror mig kunna konstatera att länder med auktoritärt styre, som och , bedriver en mycket omfattande signalspaningsverksamhet, och den omges inte på något sätt av de kontroller och den tillsyn som jag tror sker i västvärlden. Dessutom tror jag mig också kunna gissa att antalet medarbetare både på avdelningen för Sorm i och på tredje avdelningen i är något större än antalet på FRA och till och med på NSA. Jag tror att jag i mitt anförande berörde just samarbetet med olika länder. tar upp samarbetet med . Det blir ett problem när man som man pratar om signalspaning också sorterar in , övergrepp mot mänskliga rättigheter och UAV:er och annat. Men om vi håller oss till frågan om signalspaning och underrättelsetjänst har jag lite svårt att se vilken folkrätt det är som länder som ägnar sig åt signalspaning överträder. Jag kan bara försäkra om att oavsett var FRA arbetar och med vem de arbetar gäller den svenska signalspaningslagstiftningen. Det har funnits några i debatten som har trott att kan – det här är bara ett exempel av pedagogisk natur som jag anför, fru talman – spionera på brittiska medborgare och brittiska medborgare kan spionera på svenska medborgare, och så byter man. Men det gäller att komma ihåg att det bara är utrikes förhållanden som det här gäller. 16 (V) replik: