prot · H10964 · 2014-02-04 00:00:00 — På vilket sätt detta sedan kommer att gynna vår omställning till klimatsmart verksamhet, typ en fossiloberoende fordonsflotta 2030 och en ännu högre vision när det gäller samhället i stort, är för mig en gåta. Allt till alla, och vi måste börja med att folk som kan och vill arbeta ska arbeta så att vi har resurser att sedan fördela till de stimulansåtgärder vi vill ha för att hindra klimat- och miljöförstöring – i vårt land liksom utanför landets gränser. Vi ska finansiera detta på ett ansvarsfullt sätt. Det är med den typen av tankesätt jag ändå undrar lite grann hur Socialdemokraterna tänker sig att de ska kompromissa med framför allt , och kanske , kring kilometerskatt och annat som är direkt skadligt – vilken subvention man än har – för hur landsbygden kommer att kunna fortleva och inte avvecklas utan snarare utvecklas. Det är en komplex fråga, och jag tycker att finansministern har givit ett heltäckande svar på frågan hur man tänker sig att man ska hantera detta. är Alliansen den enda som bedriver en ansvarsfull jobbpolitik som ger oss resurser att fördela till miljö- och klimatsatsningar. 10 (V): är förvånad över att vi föreslår några skattesänkningar. Det gör vi dels för att vi vill ha ett enhetligt skattesystem i det här fallet, dels för att främja en övergång till förnybara biodrivmedel. föreslår jag dock även andra skattesänkningar, till exempel sänkt skatt för arbetslösa och sjuka som vi menar att regeringen straffbeskattar. Jag var för någon vecka sedan på ett seminarium just om en översyn av skattesystemet och fick höra liknelsen att vårt skattesystem , efter den borgerliga regeringens tid, mest kan liknas vid en schweizerost. Det exemplet kan också fylla i denna bild: Här har man alltså olika beskattning av biodrivmedel – man har inte en enhetlig beskattning. Man hänvisar till unionsrätten som säger att HVO inte får vara billigare än sina fossila motsvarigheter. Det må vara så, men regeringen borde åtminstone kunna visa lite civilkurage och säga att det är en orimlig ståndpunkt. Vi ska ju främja förnybara biodrivmedel för att kunna avveckla de fossila. Jag hoppas att det i den försiktiga avslutningen på ministerns svar, att hanteringen av HVO är en fråga regeringen avser att återkomma till när styrmedlen har utvecklats, kan rymmas en sådan utvecklad politik. Sedan har till exempel , enligt de uppgifter jag har fått, anmält med anledning av den nya lagen och att det missgynnar exporten av finskt HVO. Vi har ju även den aspekten att ta hänsyn till, och jag skulle vilja höra ministern kommentera detta. Alltså: Ett enhetligt skattesystem, ett neutralt skattesystem och ett skattesystem som främjar förnybara bränslen – det är vad vi vill ha. 11 (MP): För att börja positivt vill jag säga: Ja, gärna kvotplikt! Men vi vill också ha tydliga regler för höginblandat. Det är precis det finansministern tar upp: Den kraftiga ökningen av biodrivmedel har gjort att regeringens lag är omsprungen. Industrin och konsumenterna i konsumerar och efterfrågar mer än vad regeringens lagar tillåter. Det är det som är problemet. Ni hänger inte med i näringslivsutvecklingen. Ni hänger inte med i den dynamiska utvecklingen i . Ni bromsar införandet av ett fossilfritt samhälle i stället för att gynna det. Synd att ingen centerpartist är här och kan förklara varför de går med på politik på den punkten. När det däremot gäller finansministerns erbjudande om en hearing i skatteutskottet säger jag: Gärna! Jag tar den utsträckta handen och emotser ett datum för det. Det vore jättespännande med en hearing där vi kunde bena ut begreppen. Jag tror egentligen att vi vill samma sak, men vi borde kanske prata lite mer om det. Det är synd att vi inte pratade innan lagförslaget kom, för då hade man kanske nått någonstans. Jag skulle vilja veta när vi från finansministern får förslag som stoppar denna listreglering och inför konsekventa, tydliga och breda regelverk om vad som är biobränsle och vilka regler som gäller, i stället för att rada upp olika listor för HVO, etanol eller biogas. Näringslivet är nämligen expansivt. Det här är en utvecklingsbit för . Det här är framtiden, och det är inte definierat på vissa specifika bränslen. Plötsligt har nämligen näringslivet hittat på något nytt som är ännu bättre och inte finns med på er lista. Det får inte plats i er fyrkantiga verklighet. Jag skulle vilja spränga boxen och skapa en näringslivsutveckling i som är bredare än vad Alliansen tillåter. Jag ser fram emot finansministerns förslag på det området – gärna även i form av en hearing i skatteutskottet. 12 (M): Ja, plötsligt händer det! händer det att jag håller med . Vi vill nog samma sak, men vi har lite olika sätt att göra det på. Vi tycker att det är bra med långsiktighet, bra spelregler och att man inte springer på alla bollar. Det brukar nämligen visa sig att det inte blir så bra, vilket vi kan se när vi tittar på motioner i de här ärendena i skatteutskottet. Skulle vi springa på alla de bollarna skulle vi nog få lite problem. Jag vill däremot inte hålla med om att regeringen inte har gjort någonting för att få ned utsläppen. Det har gjorts väldigt mycket. Medelutsläppen för åtminstone personbilar har sjunkit rejält under de senaste sju och ett halvt åren, och en av anledningarna är skattebefrielse för fordon som släpper ut lite koldioxid. Därför vill jag fråga de rödgröna: Om HVO är bra eftersom man kan köra tunga transporter på det, varför vill man straffbeskatta avstånd för tunga transporter så att en lastbil som går med HVO ska betala lika mycket i kilometerskatt som en lastbil som går på ren diesel? Där finns det lite olika begrepp; Socialdemokraterna kallar det vägslitageavgift medan har mer av en miljöstyrning över det hela. När man vill beskatta avståndet i stället för utsläppet har man inte förstått, och det känns inte riktigt bra. Därför tycker jag att det är bra att vi har en rak och tydlig linje och att vi återkommer till detta med HVO. Och som sagt: Det finns än en HVO-brist. Sedan har jag en liten fundering över detta att har anmält . Om jag inte är alldeles felunderrättad tillverkas väldigt mycket HVO i , så det kan finnas något näringspolitiskt syfte bakom det. 13 Finansminister (M): Den centrala utgångspunkten är att är ett av de ledande länderna när det gäller att hantera klimatfrågan. Vi har fler styrmedel som har verkat och med större effekt än de allra flesta andra länder. Det ger oss en bra utgångspunkt för den här diskussionen. Vi är alltså mindre beroende av koleldning, oljeeldning, dieseleldning och bensindrift än vad man är i de flesta andra länder i världen. Det är väldigt positivt. Jag tror att det skulle kunna vara en poäng i att vi försöker göra en liten omstart i den här diskussionen. Den gäller alltså inte huruvida vi vill öka biodrivmedlen. Den gäller om vi ska använda skattebefrielse eller kvotplikt. Jag förstår att det är roligt att vara i opposition ibland, för då kan man blanda bort korten och låtsas som att vi inte behöver förhålla oss till att verkligheten är som den är, men vi kan väl bara hålla oss kvar i verkligheten. Skattebefrielsen är begränsad i unionsrätten. Det är inte så att vi under överskådlig framtid kommer att få någon förändring av det. Jag skulle välkomna det, men det är inte realistiskt att ta det som utgångspunkt. Då skulle vi fortsatt behöva redovisa att vi inte har gynnat biodrivmedlen genom att de blivit billigare, för då är det en statsstödsfråga. Det är skälet till att tycker att detta är en besvärlig lösning. Långsiktigt är det en lösning som innebär ett annat bekymmer som jag, om jag var socialdemokrat, miljöpartist eller vänsterpartist, skulle ta på ett visst mått av allvar. Vi vill alltså minska användningen av koldioxidbränslen utan att förlora alltför mycket i skatteintäkter. Det är en utgångspunkt som vi borde vara överens om. Här har vi parametrarna för diskussionen, och då kan man nästan bara landa i den slutsats som regeringen har gjort. Vi kan inte kringgå unionsrätten, för då hamnar vi i statsstödsfrågor. Vi kan låtsas att den kommer att ändras , men den dagen då det börjar regna manna är det att ställa ut skålarna. får vi förhålla oss till att unionsrätten är som den är. Då har vi frågeställningen: kvotplikten ett bra system? Ja, den är tvingande. Den har ingen statsstödsprövning. Det finns alltså ingen tveksamhet om vad som kommer att gälla, och det ger en långsiktighet i spelreglerna. Den ger oss våra skatteintäkter på plats, och den ger oss samma miljöeffekt. Det måste rimligen vara ett system som vi brett i kan ställa oss bakom och med en inriktning som vi brett i kan konstatera är den som måste gälla. Vi får miljöeffekten, vi får skatteintäkterna och vi får långsiktigheten. Då kommer vi till den punkt som man kan diskutera, och den tycker jag att debattörerna i de senaste anförandena började närma sig, nämligen: Borde vi ha höjt kvotplikten mer för HVO? Borde vi komma tillbaka och höja kvotplikten mer för HVO? Det tycker jag är en frågeställning som man rent pragmatiskt ska följa år för år och justera när man gör bedömningen att det går att göra. HVO är ett förnybart bränsle som fungerar i dieselmotorer fullt ut. Det är därför som det rent tekniskt har klassats som diesel. Det är inte fråga om något ställningstagande i den meningen. Då är frågan: Kan man öka de här kvoterna löpande framåt? Ja, det får vi väl pröva. En relevant fråga i interpellationsdebatter med finansministrar är: Ska ni höja kvotplikten ? Det kommer förmodligen att vara det styrmedel vi jobbar med framöver, eftersom det ger oss miljöeffekten, långsiktigheten och skatteintäkterna. Kanske borde vi då från början ha sagt att det fanns en långsiktig inriktning på att kvoterna skulle höjas gradvis. Ja, jag kan hålla med om att man kanske borde ha varit tydligare när det gäller den här inriktningen. Men det är inte ett bra alternativ att gå mot skattebefrielse, och det är inte ett bra alternativ att sitta fast i det system som vi har , utan det är kvotplikten som är det system som vi ska jobba med, herr talman. 14 (S): Jag tackar finansministern så mycket för svaret. Jag vill börja med att säga att jag inte håller med om den rosenskimrande beskrivning av som finansministern ger. Det låter som om vi har löst allting. Jag vill bara påminna finansministern om att vi kommer att klara 2 av 16 miljömål. Kvotpliktsförslaget, som läggs fram, kommer att generera ungefär hälften så mycket miljönytta som ministern själv trodde att vi skulle nå, så allting är inte rosenskimrande. Vi har mycket kvar att göra. Min största kritik är att regeringen har en alldeles för låg ambition. Vi tycker att kvotpliktsförslaget är klokt och bra, men vi tycker att ambitionen är alltför låg. Det kanske hade varit bra om man hade sagt att kvoterna kommer att räknas upp ganska omgående, för industrin skriker ju efter besked om när de kan öka inblandningen. På många områden tror jag att vi är överens. Det handlar om långsiktighet, och jag trodde att vi var överens om teknikneutralitet, men det är vi kanske inte riktigt. En annan sak som vi är överens om är att det är viktigt att värna skattebasen. Det tror jag att vi kan ha många interpellationsdebatter om. Vi kanske till och med behöver utreda hur vi skapar system som är hållbara . Det tror jag vore jättespännande. Återigen hamnar ministern i att det inte går att definiera HVO på ett annat sätt. Hur har då både tyskar och finländare lyckats definiera det på ett annat sätt? Handlar det om att man på departementet inte är lika smarta som de är i och , eller vad handlar det om? Där har de ju uppenbarligen lyckats. Jag ser att det finns en hel del att göra. Det är jättebra att man höjer kvotplikten, men jag tror att listan över de biodrivmedel som ska vara skattebefriade behöver förlängas. Där tror jag att HVO måste ingå . 15 Finansminister (M): Låt mig tacka debattörerna för en klargörande debatt som kanske också lite grann kan städa upp diskussionerna i den här frågan, så att vi undviker en del onödiga missförstånd. Det första som ska sägas är att är världsledande i klimatfrågan. Det är ingen tvekan om att och de nordiska länderna klarar sig väsentligt bättre genom en intelligent klimatpolitik som har gett oss en kombination av god tillväxt och bra miljöpolitik. Det går nästan inte att hitta ett område där inte tillhör de två tre fyra ledande länderna i miljöpolitiken. På område efter område är detta sant, och det är naturligtvis väldigt bra. Det har skett en mycket kraftig ökning av användningen av biodrivmedel , och det är bra. Det är något som är positivt och som vi stöder. Sedan har vi haft ett bekymmer, och det är att vi har använt en skattebefrielse som styrmedel som för med sig två grundläggande problem. Det ena är att det är ett statsstöd. Följaktligen får inte biodrivmedel ges en mer gynnsam behandling än andra drivmedel. Det har alltså en mycket kraftigt begränsad styreffekt. Man kan köpa bilar som har den typen av klassificering och som man sedan kör på helt andra bränslen. Vi har i stället landat på kvotplikten på grund av just dessa tre vinster: en säkerhet för dem som ska utveckla bränslena, en säkerhet om våra skatteintäkter, som vi alltså inte långsiktigt därmed förlorar, och en säkerhet i att det är ett system som fungerar i förhållande till EU. Att lägga HVO på båda systemen är alltså inte en bra eller tänkbar lösning. Vill man öka inslaget av HVO höjer man subkvoten, och då har man med säkerhet ökat inblandningen av HVO. Man kan göra det gradvis man önskar. Men vi ska inte ha ett system som gör att vi får stora förluster av skatteintäkter för lika stora miljövinster. Jag tycker att det är bra att vi har fått detta klargjort. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2013/14:168 om staten och kommunernas ekonomi 16 Finansminister (M): har frågat vilket ansvar regeringen tar för kommunsektorns långsiktiga ekonomi och en progressiv beskattning. Han har också frågat huruvida statliga skattesänkningar kommer att genomföras om Alliansen får förnyat förtroende i valet . Regeringen tar ansvar för kommunsektorns ekonomi genom att bedriva en politik för full sysselsättning. Eftersom skatteintäkterna svarar för av kommunsektorns totala intäkter är det främst genom fler arbetade timmar som sektorns ekonomi kan stärkas. Det har skapats mer än 200 000 nya jobb , trots en ovanligt djup och långvarig lågkonjunktur; den återupprättade arbetslinjen har gjort skillnad. Det svaga konjunkturläget till trots förväntas kommunsektorn visa positiva resultat alla –2017. ökar den kommunalt finansierade sysselsättningen. har regeringen dessutom tillfört kommunsektorn resurser i form av permanenta höjningar av statsbidragen samt 20 miljarder i tillfälliga konjunkturstöd under finanskrisen. Jobbskatteavdraget är den viktigaste reformen i regeringens arbete för att varaktigt höja arbetsutbudet, öka sysselsättningen och minska utanförskapet. Regeringens politik har sänkt skatterna för framför allt låg- och medelinkomsttagare. I och med jobbskatteavdraget har progressiviteten i skatteskalan, tvärtemot vad tycks tro, ökat . Jobbskatteavdraget har varit en viktig stimulans till hushållen i ett konjunkturläge där den internationella efterfrågan har varit svag. Regeringen bedriver en uthållig finanspolitik med säkerhetsmarginaler. I takt med att läget i ekonomin normaliseras ska tillbaka till balans och överskott. Behovet av stimulanser avtar , och enligt prognoser kommer tillbaka till balans 2016 och överskott 2017. Mot bakgrund av att stimulansbehovet avtar och överskott behöver säkras kommer såväl förändringar på intäkts- som utgiftssidan i statens budget behöva finansieras krona för krona. 17 (S): Jag tackar finansministern för svaret. De gemensamma lösningarna i välfärdspolitiken skapar frihet för de många människorna. De privata lösningarna skapar frihet för dem som har betalningsförmåga. Att vårt land med socialdemokratisk ledning valde de gemensamma lösningarna var en färdväg mot ett större mått av jämlikhet. Det är kommuner och landsting som är de praktiska bärarna av välfärdspolitiken i vårt land. känner ett litet barn och barnets föräldrar en oerhörd frihet och trygghet när de går till förskolan. Detsamma gäller när människor möts i skolan eller får vård och omsorg i äldreomsorgen. Det är egna skatter i kommunerna genom att människor arbetar och statsbidrag som är grunden för att välfärdspolitik kan bedrivas. Den moderatledda regeringens viktigaste strategi i all politik är att sänka skatterna. Det påverkar kommunerna direkt och indirekt. Direkt har 130 miljarder i skatteskänkningar och en sänkning av skattekvoten från till av bnp slagit igenom i kommunsektorn därför att statsbidragen faktiskt inte har räknats upp. Till en del har de räknats upp. Men vi har haft en befolkningsökning på 440 000 personer, och priser och löner har ökat. , med den större befolkningen, är det 10 000 färre som arbetar inom den gemensamma välfärden än när den socialdemokratiska regeringen styrde. Enligt förväntas vi ha ett underskott i den kommunala sektorn på . Det driver fram skattehöjningar massivt i kommuner och landsting. Dessa skattehöjningar får pensionärerna, föräldralediga, arbetslösa och sjuka, som inte har fått några statliga skattesänkningar, betala. Så ser jobbskatteavdragen ut. Vi har en omfördelning av skattebördan, och trängs förutsättningarna för välfärdspolitiken tillbaka. Det är den direkta verkan. Den indirekta är massarbetslösheten som den högerledda regeringen administrerar. För den betalar kommunerna ut försörjningsstöd på försörjningsstöd, och det har skett en ökning . Detta trycker tillbaka andra kommunala utgifter. Jag vill därför ställa några frågor till finansministern. Anser finansministern att skolan, vården och jobbsatsningarna har tillräckligt med resurser? Skulle han vilja öka resurserna till skolan, vården och jobbsatsningarna, eller vill han fortsätta skattesänkningspolitiken om ett val skulle vinnas? 18 FINN (M): Interpellationen från genomsyras av att staten på något sätt skulle missgynna kommuner och landsting. Låt mig därför tacka finansministern för det mycket tydliga svaret att det har skett permanenta höjningar av statsbidragen och tillkommit tillfälliga konjunkturstöd i 20-miljardersklassen under finanskrisen. Detta motsäger helt och hållet kärnan i interpellationen. Men låt oss ändå stanna upp lite grann och fundera över vad interpellanten vidare vill göra gällande i fråga om jobbskatteavdragen. Dessa har varit helt nödvändiga för att vi ska få 200 000 fler människor i sysselsättning. har vi vidtagit åtgärder för att ungefär lika många människor skulle slippa vara kvar i passiva och inlåsta system som förtidspension och långtidssjukskrivningar när det inte behövs. Detta har skett genom en aktiv politik på sjukförsäkringsområdet och på det arbetsmarknadspolitiska området. Det har givit statsfinanserna en mycket stor skjuts framåt, vilket har motiverat till en sänkning av skatterna till framför allt låg- och medelinkomsttagare. Detta är precis tvärtemot vad försöker göra gällande gång efter annan i denna talarstol. Progressiviteten i skatteskalan har snarare ökat än minskat . Men jag ska stanna vid detta med progressivitet. Jag antar att har hört talas om Lafferkurvan, eller mer korrekt Laffer–Khaldunkurvan. Det är en matematisk beskrivning som går tillbaka många till den arabiska matematikern som tittade på hur skatteintäkter för staten kunde optimeras så att man inte överbeskattade befolkningen och då fick ett ökat incitament att undvika skatt som man fick ett minskat incitament att förvärvsarbeta. Vad är och Socialdemokraternas svar på detta när de i sin skuggbudget föreslår att skatterna ska höjas med , varav lejonparten går till transfereringssystemen för att folk inte ska arbeta och vara med och bidra med skatt? Tror ni att detta kommer att påverka Lafferkurvan i negativ riktning, eller tror ni att det kommer att stimulera till att det blir mer skatteintäkter? Jag vill göra gällande att alliansregeringen har visat att vi har fått ökade skatteintäkter genom en justering nedåt av skatterna på lönearbete. Även resten av världen – den värld som anses insiktsfull och ändå har ett hyfsat högt skattetryck – har kunnat göra liknande reformer. Varför vill Socialdemokraterna backa tillbaka till en politik som ökar skatteuttaget och riskerar att vi får en negativ utveckling av Lafferkurvan? Det svaret är och skyldiga väljarna inför valet. Sedan kan Socialdemokraterna inte regera ensamma. Trots positiva opinionssiffror blir de beroende av , som vill höja skatterna ännu mer – uppemot 50 miljarder. I värsta fall måste Socialdemokraterna söka stöd av som vill närmast dubblera detta skatteuttag av den svenska befolkningen. Var hamnar vi då? Finns det någon gräns för progressiviteten i , Socialdemokraternas och de rödgrönas värld? Eller är det så att vi lite grann borde pröva det skatteuttag som nu har och som har gjort att vi platsar bland många mer jämförbara länder och stärker vår konkurrenskraft, eller ska vi återgå till att bli världsledande i skatteuttag på ett sådant sätt att vi hamnar i den negativa fasen i Lafferkurvan och därmed motverkar en sund utveckling av stabila statfinanser på lång sikt? 19 (S): När man genomför någonting kan det få andra konsekvenser som man inte tar upp i det första skedet. Det som har hänt med jobbskatteavdraget är att konsekvensen av detta blev nedskärningar inom sjukförsäkringen och a-kassan. Det var det som finansierade jobbskatteavdraget. Det som hände var att en del av dem som tidigare haft a-kassa eller sjukförsäkring åkte ut ur systemet och hamnade på kommunernas bord inom . Det innebar svårt lidande för de människor som tvingades sälja allt de hade för att få försörjningsstöd och naturligtvis stor stress kopplad till detta. Förutom detta har det också inneburit ökad ekonomisk börda för kommunerna. Det i sin tur påverkar inte bara hur mycket försörjningsstöd som man betalar ut utan också arbetsbördan inom för att klara alla behov på ett mänskligt sätt. Det går också ut över välfärden i form av skola, vård och omsorg i kommunerna. Det blir svårare att finansiera det när staten vältrar över kostnader på kommunen. Vi kan även se på landstingsnivån att det finns stora problem. Ser man till både kommunalskatten och landstingsskatten ser man höjningar över hela landet. Den senaste sammanställningen som gjorde visade att 106 kommuner i kommer att höja skatten, och bara sex kommuner sänker skatten. Det är inte bara socialdemokratiskt styrda kommuner som höjer utan även borgerligt styrda. De är tvingade till det för att klara välfärden för sina medborgare. Tittar man på landstingen är det sex landsting som höjer skatten och bara två som sänker skatten. Den sammantagna bilden över hela är att nästan var tredje svensk får höjd kommunalskatt. I den siffran räknar man in både kommunalskatt och landstingsskatt. Men det är av svenskarna som kommer att få sänkt skatt om man räknar ihop landstings- och kommunalskatt. Man kan alltså se att det är mer än tio gånger så många svenskar som får höjd skatt jämfört med dem som får sänkt skatt. Det handlar om många kommuner och landsting. Konsekvenserna för kommuner och landsting av regeringens politik är svåra att hantera. Det som skulle behövas är inte bara ökade statsbidrag utan även att man återupprättar a-kassan och sjukförsäkringen och på det sättet avlastar . ska vara den sista instansen. Det ska inte vara dit människor regelmässigt går när de är sjuka och arbetslösa, vilket många människor tyvärr tvingats göra . Det skulle behövas en ändrad politik på området. När det gäller landstingen är vården i kris. Det kan man se runt om i hela landet. Det behövs riktade statsbidrag för att klara detta. Det handlar ytterst om att rädda liv. Det har till och med förekommit dödsfall på grund av att det har varit för få vårdplatser. En del landsting höjer nu skatten för att klara det. Men det krävs också att staten tar sitt ansvar.