prot · H10958 · 2014-01-22 00:00:00 — Om vi i stället koncentrerar oss på de brister och skavanker som finns och på hur vi stärker den nationella dimensionen, som många säger sig vara för, har vi kanske en chans att få något gjort i dessa sammanhang. Det är detta jag hoppas på framöver, att vi ska få något gjort och att det ska hålla ihop på ett någorlunda bra sätt. Vi har olika utgångspunkter, och vi är inte överens om allt. Vi har dock ett ansvar för , och det är dags att börja ta det på allvar. Därför är viktiga. I detta anförande instämde (S). 63 (MP): Jag ska börja där slutade. Konferensen i öppnade ask. sade att det är helt naturligt att olika partier driver olika försvarspolitiska frågor mellan valen. Men regeringen har alltid varit överens om försvarspolitikens alla delar under hela mandatperioden, inklusive budgeten. Detta, herr talman, är inget mindre än en stor käftsmäll mot framför allt de övriga allianspartierna. Splittringen är total när det gäller det svenska försvaret. Det gäller finansieringen, , ja, hela försvaret. vill i stort sett behålla den försvarsbudget vi har medan och vill höja försvarsutgifterna. Som sade driver och även på ganska hårt för utredning om Nato. var för reformen att värnplikten blev vilande. Något annat alternativ fanns inte och finns inte heller. Det var endast 7–av killarna som gjorde värnplikt. fick frisedel av en eller annan orsak. Att återinföra värnplikten som den var tidigare är helt uteslutet. Regeringen gjorde ett avgörande misstag när man genomförde vilande värnplikt, och det var att man inte hade allt under kontroll. Ett område som regeringen sköt var personalförsörjningen. Den skulle lösas , sade regeringen. Vi är inne på femte året av vilande värnplikt, och rekryteringen av nya soldater går minst sagt trögt, mycket trögt. Vi har tusentals obesatta befattningar i Försvarsmakten. Många soldater signalerar att de tänker sluta. Många hoppar också av . Anledningen är att vi har ett löneläge som inte är tillfredsställande för att rekrytera soldater. Försvarsmakten har en tuff motpart i marknader med bättre löner utanför kasernerna. Ungdomarna går helt enkelt till andra jobb. Försvarsmakten måste också konkurrera med de attraktiva utbildningar som ungdomar kan välja i stället för ett liv som soldat. Tyvärr ligger Försvarsmakten ganska rejält efter i den tävlingen. Att skapa karriärvägar för våra soldater är också viktigt och kan vara en möjlighet att få våra ungdomar att tänka nytt. För allt detta behövs en ökad tydlighet. Handbollslandslaget förlorade mot i går. När det inte går så bra för dem brukar de ta en timeout och diskutera den nya strategin. Det vore kanske läge att göra likadant när det gäller personalförsörjningen inom försvaret. Vidare är en stor del av arméstridskrafterna inte samövade. De behöver alltså samövas, och det kostar mycket pengar. Ett sätt att rekrytera och behålla våra soldater är att vi finns i det internationella sammanhanget. Problemet att rekrytera soldater kommer att bli ännu större när vi tar hem våra soldater från . Jag vill vara tydlig med att tycker att det är jättebra att vi tar hem soldaterna från , men vi måste öka vår internationella verksamhet under FN:s regi runt om i världen. FN:s generalsekreterare har bett att ställa upp, men vi har sagt nej gång på gång på grund av . har inte en enda soldat i FN-uppdrag, men ökar vi de internationella uppdragen ökar möjligheten att behålla våra svenska soldater och till med få nya. Jag yrkar bifall till reservationerna 2 och 11. 64 (SD): Jag yrkar bifall till reservationerna 3, 5, 7 och 12. Innevarande mandatperiod är första i . Vi deltog därför inte försvarsbeslut. Då beslöts i denna kammare, med en knapp marginal, att värnpliktsystemet skulle sättas i vilofas. Vi hann dock ge ett vallöfte val om att verka för åternyttjande av värnplikten, och det gör vi . har värnplikt för alla som kan, och detta bygger en kraftfull finländsk armé. I och gör 20–av varje årskull värnplikt. Det ger en möjlighet att fylla upp krigsförbanden men utgör också en förnämlig grund för att kontraktera soldater. Den har valt att helt undvara värnpliktssystemet. Detta har medfört svåra problem att fylla personallistorna för förbanden. Två typer av kontrakt utgör stommen i det svenska nuvarande systemet: GSS/K, heltida kontrakt, och GSS/T, deltida kontrakt. Problemet med de heltida kontrakten är avhopp innan kontraktstiden löpt ut. Problemet med de deltida kontrakten är att rekrytera tillräckligt många. Försvarsberedningen har konstaterat att den ryska upprustningen påverkar säkerheten i vårt närområde och att vi måste förhålla oss till det. Vi kan då konstatera att det mål som försvarsbeslutet utpekade med insatsorganisation 2014, kallad IO 14, är en liten organisation att hålla sig med. Tar vi sedan i beaktande att IO 14 är både personellt och materiellt dåligt försörjt är vi i en verkligt svår belägenhet. På personalsidan gör vi bäst i att som de andra nordiska länderna åter aktivera värnplikten. Vi måste också fundera över villkoren för de kontrakterade soldaterna. Det bör utredas om kontrakterade gruppbefäl, soldater och sjömän kan ha rätt att bo kvar på logementen till en låg hyra även efter provanställningstiden och där ha tillgång till billig och nyttig lagad frukost, lunch och middag samt kunna få subventionerade hemresor . Vi har ett försvar för att undvika att dras in i krig. Vi anser oss också vilja bistå våra grannar om de hotas. Vi kan inte löpa linan ut med det som beslöts i försvarsbeslut . Vi måste göra en ny analys. Först när våra förband är fulltaliga, materielförsörjda och övade är de att räkna med. Ytterligare en viktig aspekt finns på värnplikten. Värnplikten gör försvaret av till en gemensam angelägenhet. Jämför vi med är det lätt att se att det finska försvaret är folkförankrat. I har det redan blivit så att försvaret är något som enbart angår de kontrakterade soldaterna. I en utdragen kris eller vid en ockupation är det lätt att inse vilket system som ger bäst effekt. Med värnplikt kan ett folk kämpa tills det återfår friheten. Det moderna militära försvaret är beroende av högteknologiska system för att skapa ett starkt skalskydd. är försvaret fortfarande beroende av folkets försvarsvilja och den enskilde soldatens mod och beslutsamhet. Veteransoldatspolitiken ska vara sådan att stort stöd ges till dem som verkat i internationell tjänst, och den ska även omfatta de anhöriga. Medaljer och utmärkelser ska symbolisera de beundransvärda bedrifter och stora offer som gjorts för världsfreden och för undvikandet av mänskliga katastrofer. Minnesdagen för svenska veteraner bör enligt min mening förläggas till – förslagsvis den – så att veteraner och deras anhöriga kan delta i firandet utan att tvingas ta ut en extra semesterdag. Eftersom ställer jämförelsevis låga krav för medborgarskap bör Försvarsmakten, utöver de gällande kraven, begära att den som söker till GMU ska ha varit bosatt i landet och ha uppvisat anpassningsvilja och motivation att bidra till det gemensamma samt ha undertecknat en deklaration där den sökande bekräftar sin lojalitet med och förbinder sig att respektera svenska lagar och övriga samhällsregler. 65 (V): Betänkandet om personalförsörjning är och kommer att vara en het fråga . Vi vet hur situationen ser ut . Vi har haft genomgångar i Försvarsberedningen och försvarsutskottet vid ett antal tillfällen om läget. Grunden är den olyckliga utveckling som vi menar har skett efter det att en liten majoritet i beslutade att ta bort värnpliktsförsvaret och införa yrkesförsvar. De frångick det som har varit kutym, nämligen att man ska vara överens om mycket och ha en bred överenskommelse. Vi har också sett att dagens problem med personalförsörjningen har splittrat alliansregeringens partier. Inte minst i såg vi – som någon var inne på – hur de olika partierna i alliansregeringen går ut med sina saker för att profilera sig och kanske också visa att de har sett de problem som måste hanteras. Jag tror att vi kommer att ha en situation där detta fortsätter. Problemen kommer nämligen att kvarstå och till och med öka om vi inte gör någonting åt dem. Det är ett gemensamt ansvar att se till att vi har bemanning i vårt försvar och i vår försvarsmakt. Jag yrkar bifall till reservationerna 4, 10 och 11. När det gäller personalförsörjningssystemets utveckling menar vi att dagens system inte fungerar. Framför allt blir avhoppen väldigt många. Vi har haft föredragningar om hur det ser ut. Det finns inte tillräckliga incitament att vara yrkessoldat . Man måste vara uppmärksam på att detta kan innebära ökade kostnader. Vi menar att försvaret måste ha ett personalförsörjningssystem som är både robust och hållbart på lång sikt och som inte är beroende av konjunkturer. Det blir nämligen ett yrkesförsvar. Om man kan rekrytera människor till andra arbeten än dem inom försvaret blir det konkurrens om arbetskraften, och då blir det konjunkturkänsligt. Det är inte bra. Vi måste dessutom ha en bred folklig förankring så att man får en rekryteringsgrund . När vi ser det växande antalet vakanser inom Försvarsmakten ser vi också en utveckling mot ökade kostnader. Detta kan explodera. Arméchefen pratar om att vi måste ha och utbildning och försöka slussa in folk på högskolor och universitet för att genomföra detta och få dem att stanna kvar så länge vi vill. Detta ger ökade kostnader som vi måste ta med i beräkningen. För är den folkliga förankringen en av de viktigaste sakerna att lyfta upp. Med dagens yrkesförsvar har vi svårt att rekrytera. Det blir svårare att förankra vikten av att ha en försvarsmakt och ett försvar som fungerar och där vi kan rekrytera unga människor som verkligen vill göra en insats för landet och försvara . Vårt förslag i betänkandet är att utreda hur man återinför något slags värnpliktssystem. Det gamla systemet, som fick mycket kritik, byggde på att det var få som gjorde värnpliktsutbildning och sedan blev krigsplacerade. Vi tror inte att man ska gå tillbaka till något sådant. Vi måste hitta en kombination där man har såväl yrkesofficerare som vissa anställda och specialfunktioner, men där man också tar in värnpliktiga och utbildar dessa för att sedan kunna krigsplacera dem i förbanden tillsammans med andra. Vi har ingen vision om att få värnpliktsarmén att fungera genom en hundraprocentig inslussning av dem som mönstrar. Däremot finns det definitivt ett antal personer som skulle kunna mönstra om man har en mönstringsplikt som är total för alla och könsneutral. Man ska mönstra oavsett etnicitet och till och med funktionshinder för att se vad man kan göra. Fördelen med detta är att man får en rekryteringsbas till andra funktioner inom totalförsvaret. Det totala försvaret av tjänar på en mönstringsplikt där man går igenom allting för att se vilka som kan tänkas genomgå militärutbildning och vilka som kan göra andra saker. Vi tror att detta är en framkomlig, om än lång, väg mot att få något slags rekrytering även till ett civilt försvar, vilket är en bristvara med dagens mönstringssystem. Vi tror också att man genom mönstringsplikt kan hitta vägar till att rekrytera till våra frivilligorganisationer och framför allt jobba för fortsatt verksamhet även efter genomgången utbildning. Ytterligare en aspekt vi vill lyfta fram när det gäller rekrytering till försvaret är att vi är alldeles för dåliga på att rekrytera unga kvinnor. Även om det går något så när åt rätt håll har vi en slagsida som är alldeles för stor. Vi vet att kvinnorna utgör halva befolkningen, och det är väldigt märkligt att de är så få i försvaret. Denna verksamhet är historiskt sett väldigt manligt dominerad. Detta har satt och fortsätter att sätta spår i hur man rekryterar. Vi tror att man skulle tjäna mycket på att ha större fokus på att genomföra exempelvis genusutbildningar. Genom att fokusera på hur kvinnor ska rekryteras till Försvarsmakten får man jämnare könsfördelning och större jämlikhet. I detta ligger naturligtvis allt som har att göra med kvinnors speciella förutsättningar att göra vissa saker. Det är viktigt att lyfta fram till exempel artikel 1325. Försvaret tjänar på att betona en sådan sak och få kvinnor att förstå den insats de kan göra, både nationellt och internationellt. Vi har också skrivit i betänkandet att en idé kan vara att lyfta fram som en rekryteringsgrund för andra delar av försvaret. Vi tror att det skulle vara bra att utöka möjligheter och uppdrag. En liten hjärtefråga för oss är hemvärnet. Att rekrytera till hemvärnet på ett sådant sätt att man får en större förståelse och folkförankring med fler människor som vill utbilda sig och agera inom hemvärnet tror vi är till gagn för all försvarsverksamhet och för Försvarsmakten i stort. Det handlar inte bara om att genomgå en rent militär utbildning i hemvärnet utan också om att förstå att även hemvärnet och skyddsstyrkorna gör en insats i det civila försvaret. Man kan rekrytera människor för att göra dessa saker. Jag tror att vi ska ha detta i åtanke när vi går igenom hur Försvarsmakten ser ut totalt sett. Hemvärnet är en stor och viktig del. Även om väpnad strid är den viktigaste uppgiften är ändå den verksamhet som hemvärnet genomför i hög grad inriktad på att hjälpa civilsamhället och ha förmågor som civilsamhället kan dra nytta av. Det tror jag är en bra rekryteringsgrund även för hemvärnet. 66 (M): Jag tänkte ta tillfället i akt och berätta om hur man målar en tavla. Men innan det tänkte jag bara konstatera att när vi nu rätt har gått in i 2014 engagerar och berör försvarsfrågorna ganska många människor där ute. I grund och botten tror jag att det är väldigt bra, för det är viktiga frågor, ja, till och med grundläggande frågor på många sätt. har det nog inte undgått någon att vi lägger väldigt mycket tid här i kammaren, i debatter och i medierna på att diskutera nya materielsystem. Det kan handla om beväpningen till JAS Gripen, räckvidden hos nya luftvärnssystem eller renovering av stridsfordon. Talar vi inte om de nya materialsystemen – eller plattformarna, som vi har lärt oss att man säger – så pratar vi om vad de kostar. Det är miljoner hit och miljarder dit. Vi pratar också mycket om vårt närområde: vilka övningar som sker, hur vår incidentberedskap ser ut och hur våra samarbeten med andra länder är. Med liv och lust är vi ganska många här i kammaren som deltar i de här debatterna. tror kanske någon att jag har ett problem med det. Men det har jag faktiskt inte. Allt detta är viktiga frågor som förtjänar att få utrymme och som också får väldigt mycket utrymme. Nej, min poäng är egentligen en helt annan. Jag tror att vi under våra djupdykningar i den senaste försvarsmaterielen inte får glömma bort det som är själva grunden för allt detta, nämligen något så enkelt och grundläggande som människan, i det här fallet de killar och tjejer, de kvinnor och män, de soldater, sjömän och officerare som bär uniformer. Varför är det så grundläggande? Jo, därför att det i cockpiten på varje Gripenplan, på däcket på varje Visbykorvett eller för den delen bakom varje rödpunktssikte finns en människa. Jag tror att allt det andra – tekniken, antalet stridsvagnar och så vidare – egentligen inte spelar någon avgörande roll om Försvarsmakten inte har rätt människor som förmår att använda systemen på rätt sätt. Tekniken i all ära, men den kan inte – i alla fall inte än så länge – ersätta en motiverad och utbildad soldat. Bådadera krävs för att uppnå rätt effekt. Det är därför Försvarsmakten måste hitta rätt personer, som tycker att det är roligt att tjänstgöra, som trivs med det, som vill bära uniformen och som kan tillföra försvaret kunskaper och perspektiv. Det där är väl ändå ganska självklart, kanske någon tycker. Nej, det är inte självklart. Det är precis det som det inte är. Jag tror att det är bara med just den inställningen – att människor måste vinnas om och om igen – som vi kan nå ett läge där soldat- och sjömansyrkena blir framtidsjobb på allvar. Ordet personalförsörjning är egentligen ganska missvisande, ungefär som om personal vore lite vad som helst som försvaret ska försörjas med, att det bara var att plugga in en kontakt och att jobbet sedan var klart. Det har ett lätt byråkratiskt drag över sig. Jag föredrar att tala om attraktivitet. Jag tycker att det bättre beskriver vad det egentligen handlar om: att kunna erbjuda bra och spännande uppgifter som man har nytta av också efter det att tjänstgöringen är avslutad. Jag har under mina i försvarsutskottet besökt 29 militära förband, centrum och skolor. Jag har samtalat med några hundra GMU:are, soldater, sjömän och officerare. Jag har hört en mängd olika historier och berättelser. Men jag har också mötts av många frågor. Det är i grunden rätt naturligt när försvaret befinner sig i av stora förändringar. Hur påverkar det här mig? Hur kommer min nya roll att se ut? Vad kan jag räkna med för arbetsuppgifter framöver när saker förändras? Trots att alla de här frågorna infinner sig tycker jag att det arbete som jag har sett hos Försvarsmakten med alla dess anställda, det arbete som de utför , på många sätt är berömvärt. Utan dem skulle det inte fungera. Det framkommer kanske inte alltid när vi debatterar de här frågorna, men jag tycker att det förtjänar att lyftas fram i debatten . Det var en intressant intervju med överbefälhavare . Han uttalade sig om rekryteringen. Jag ska inte läsa hela artikeln, men jag kan i alla fall ta ett par citat. Han skrev: Jag bedömer att Försvarsmakten kommer att kunna rekrytera tillräckligt många medarbetare för att täcka våra behov. Detta gäller även kategorin deltidssoldater där vi har nått årets mål. Här återstår dock mer arbete för att nå reformens måltal. Lite länge ned skrev han: Jag menar alltså att rekryteringen i stort fungerar bra, och att vi fortsätter att utveckla, effektivisera och förbättra den. Det tycker jag är väldigt positivt. Det tål att glädjas över, oavsett vilket parti vi tillhör, att det finns ett stort intresse för Försvarsmakten. Jag hoppas det, även om jag inte kunde notera att den här viktiga pusselbiten lyftes fram alls under de inledande anförandena. Ändå finns det en kvardröjande bild i debatten av att det mest går åt fel håll. Mantrat i anföranden och artiklar är ju ofta att Alliansen och regeringen skulle försöka skönmåla läget, som vi kunde höra inledningsvis. Ofta är anförandena på det temat ganska talande. Det är först ett lite pliktskyldigt konstaterande att det kanske finns något som i alla fall går hyggligt. Men sedan kommer allt det andra, den långa berättelsen om allt som är fel eller möjligtvis riskerar att bli fel framöver. Jag ska erkänna att jag inte är någon större konstkännare. Jag kommer nog aldrig att bli det heller. Men jag har funderat lite på begreppet skönmålning. I grunden tror jag att det kan vara en ganska vettig invändning i alla beslutsprocesser, att man har korrekta fakta på bordet och att man ska anstränga sig för att få en så korrekt världsbild som det bara är möjligt. Men frågan vi bör ställa oss är: Stämmer påståendet att det pågår en omfattande skönmålning av rekryteringsarbetet till försvaret? Jag tillbringade med att lyssna igenom ett antal av de försvarspolitiska debatter som har hållits i kammaren, ända . Någon kanske tycker att jag har en udda hobby, och det kan jag väl hålla med om. Men det var ändå roligt att se er alla, för rätt många av ansiktena här i kammaren var med redan när beslutet fattades 2009. Ta det lugnt , för jag kommer inte att säga något om gråa hår, utan alla ser ut att vara i precis samma fina form nu som då. Jag konstaterade däremot något annat som kanske var lite mer förvånande, nämligen att det har varit ganska ont om tvärsäkra anföranden om alltings otroliga förträfflighet. Trots mycket letande hittade jag egentligen inga bra exempel på påståenden om att skiftet från plikt till frivillighet skulle bli busenkelt, att allt går hur bra som helst eller att det skulle saknas utmaningar. Många av dem som har stått i den här talarstolen före mig har förvisso varit mycket tydliga med varför vi gör reformen, men de har också resonerat om hur färdriktningen dit ser ut och vilka ytterligare steg som måste till för att nå dit. Jag har inte lyssnat på precis varenda replik som någonsin har sagts, men det handlar ändå om ett par timmars lyssnande. Jag skulle nog vilja påstå att vi från regeringssidan ganska ofta talar om personalförsörjningen i mer försiktiga ordalag än vad till exempel ÖB gjorde i . Exempelvis tycker jag att försvarsministerns anförande under rikskonferensen i var ett exempel på just det. För egen del lyfte jag vikten av att Försvarsmakten utvecklar tydliga meritvärden för kategorierna soldat och , detta för att underlätta övergången till det civila samhället efter fullgjord tjänstgöring. Jag kände väl aldrig då att engagemanget i den här kammaren var jättestort för att diskutera de frågorna. Jag konstaterade redan då att det här är områden som inte får tillräckligt med uppmärksamhet, och det har nog heller inte undgått någon att jag har den uppfattningen även . Men jag vill också säga att Försvarsmakten har kommit i gång rätt bra , och det tycker jag är kul att se. Låt mig få återvända till frågan om våra skilda verklighetsbilder. Jag satt och funderade på det under de anföranden som var. Kan det vara så att oppositionspartierna har tillgång till bättre siffror och bättre faktaunderlag än alla vi andra? Vet de något om rekryteringsarbetet som inte ens försvaret känner till? Inte vet jag. Men det vore i så fall intressant att få veta det, kanske under den här debatten. I brist på annat fortsatte jag mitt letande på internet, för att få svar på frågan, men jag hittade inte det. Däremot noterade jag att Socialdemokraterna har haft ett låt mig säga tidsmässigt väldigt effektiv analysarbete till grund för sin ståndpunkt. Det har varit så effektivt att jag har upptäckt att till exempel , som talade här , redan sin första dag som försvarspolitisk talesperson kände sig redo att berätta följande för oss andra: Det är en ren katastrof det som just nu sker när personalförsörjningen i försvaret eroderar. Detta var , alltså . Jag tror faktiskt att det var innan den första kullen GMU-soldater ens hade avslutat sin utbildning, den första kullen . Redan då var det katastrof. Var och en får själv bedöma rimligheten i detta och kvaliteten i analysarbetet som ligger bakom. Men stämmer påståendet? Det är kanske upp till var och en att bedöma. Men jag tycker att den som lyssnar på denna debatt och som vill bilda sig en egen uppfattning bör betänka en sak, och det är att frågan om skönmålning inte bara handlar om vilken färg man har på penseln. Det handlar också om vilken nyans den tavelduk som man väljer att måla på har. För den som väljer att måla på en tavelduk som är svart från början kommer varje litet penseldrag, oavsett om det är rött, blått, gult eller grönt, att uppfattas som helt avvikande. För den som gör anspråk på att måla ett konstverk gäller det nog att hålla lite koll på nyanserna. Annars är det lätt hänt att man bildligt sett faktiskt gör en tavla. Detta betänkande bygger på ett antal kloka initiativ kring rekryteringen, och det finns många bra resonemang här. Många pekar på vikten av folkförankring och att hela samhället känner sig delaktigt i försvaret och att vi kan utveckla stödet till våra veteraner och deras anhöriga. träffades en bred politisk överenskommelse i utskottet om att det skulle tillsättas en särskild utredare med uppgift att se över personalförsörjningen. Det var ett bra beslut. Utredaren är i gång, och det blir intressant att se vilka pusselbitar som utredningen kan ge oss. Vi har en klar inställning till detta. Även om inte vi i denna kammare kan klubba igenom beslut om attraktionskraft ska vi naturligtvis göra det som vi kan bidra med. Jag hoppas på fler bra förslag framöver. Jag vill vara tydlig på en punkt, nämligen att vi inte ska backa bandet tillbaka till den tid då tiden i uniform minsann inte var en möjlighet eller en framtida karriär utan först och främst en lagstadgad plikt.