prot · H20940 · 2014-12-17 00:00:00 — Man ska också kunna förvänta sig en jämlik vård som är lika bra, oavsett vem man är eller var man råkar vara folkbokförd. Så är tyvärr inte alltid fallet . Den ojämlika hälsan syns exempelvis på medellivslängden. Mellan lågutbildade och välutbildade skiljer det generellt sett ungefär i livslängd. Det finns också stora skillnader mellan olika kommuner. Lägger man ihop dessa effekter kan man snabbt konstatera att förutsättningarna för en god hälsa inte är jämlika. I regeringens budget presenterades ett antal förslag som skulle angripa de problem som finns. Låt mig ta upp några exempel. En satsning på förlossningsvården på 400 miljoner fanns med. Förlossningsvården har alltför ofta problem – precis som har hört i denna kammare. Det märks naturligtvis inte minst här i . Vi hade dessutom förslag utanför utgiftsområdet om fler utbildningsplatser för barnmorskor. Dessa hade hjälpt till att snabbare få ut utbildade barnmorskor i vården. Det gäller den verksamhetsbelagda utbildning som man har rätt till. Kvinnor missgynnas därmed av det fattade budgetbeslutet. I en rapport från konstateras att ensamstående kvinnor med barn avstår från att hämta ut läkemedel nära fyra gånger så ofta som befolkningen i stort. Gruppen ensamstående med barn består till av kvinnor. Det är en grupp som oftare än genomsnittet har det svårt ekonomiskt. Det finns således tydliga tecken på att barn riskerar att gå miste om läkemedel som de egentligen behöver av ekonomiska skäl. Det var en viktig anledning till att regeringen föreslog att receptbelagda läkemedel ska vara kostnadsfria för barn så att inget barn riskerar sämre hälsa på grund av föräldrarnas ekonomi. Även detta är ett förslag som högerpartierna i nu har avslagit. Situationen i äldreomsorgen är långt ifrån godtagbar. Alltför ofta är personalens arbetssituation ansträngd och stressad. Det går ut över de äldre, som inte får den hjälp de hade kunnat få. Med det budgetbeslut som har fattat går äldreomsorgen miste om mer än 2015. Det handlar om tusentals anställda som hade kunnat göra en stor skillnad i äldreomsorgen. Sammantaget gör det skillnad vem som bestämmer och vilken budget som beslutar om. Vi hade kunnat göra satsningar på förlossningsvården, på att garantera att barn får ta del av de läkemedel de behöver, oavsett föräldrarnas ekonomi, och på att förbättra äldreomsorgen. Men blir det inte så. Politik spelar roll, och valet kommer att spela en mycket stor roll. Hälsovård, sjukvård och social omsorg Ett av de få glädjeämnena i den budget som har ställt sig bakom är ändå cancervården. Här är jag glad över att oppositionen gått på regeringens linje att cancervården kommer att tillföras mer och att vi med inspiration från , med en modell med standardiserade vårdflöden, kraftigt kommer att minska köerna inom cancervården och göra vården mer likvärdig över landet. Jag hoppas att vi framöver kan prata ihop oss om fler angelägna satsningar inom vården, men jag tvingas konstatera att den budget som är beslutad tyvärr leder i en helt annan riktning än den som skulle behöva. Den leder bort från det samhälle präglat av jämlikhet och den vård präglad av likvärdighet som den här regeringen hade som mål att föra oss lite närmare mot. Det är något jag beklagar. 46 (C) replik: På den korta tid som sjukvårdsministern har suttit på sin taburett har han, frånsett hanteringen av ebolaepidemin, lyckats skapa en hel del oreda. Det första området handlar om hans syn på vinster i välfärden, där beskedet är att det inte ska förekomma. Varför ska invånarna i norra inte ha rätt att välja en privat vårdföretagare? Varför ska inte de årsrika ha rätt att välja hemtjänst i hela landet? Bland människor med svår funktionsnedsättning, som har rätt till assistans, väljer en privat utförare. Varför ska sjukvårdsministern och hans parti sätta sig och överpröva det beslutet och säga att de inte får välja ett aktiebolag för assistans? Men det räcker inte med dessa saker. Även på andra områden har det blivit minst sagt stökigt. Ett sådant område är frågan om nationella riktlinjer. Regeringen klargjorde redan i regeringsförklaringen att de nationella riktlinjerna skulle bli obligatoriska. Det är ett förslag som har dömts ut av ordförande. Även regeringens egen utredare har sagt att han är orolig över signalen om att lagstifta om nationella riktlinjer. Alla från sjukvården vet hur viktigt det är att kunna bryta mot just riktlinjer. Ett sådant förslag visar på en betydande okunskap om hur sjukvården fungerar i . Om det skulle förverkligas skulle det dessutom innebära ökad administration i form av att det måste finnas någon form av uppföljningssystem för att se att de obligatoriska riktlinjerna verkligen följs. Gäller beskedet från regeringsförklaringen fortfarande, nämligen att dagens nationella riktlinjer ska bli obligatoriska, det vill säga lagstiftas om? 47 Statsrådet (S) replik: Jag börjar med den sista frågan. Jag har tidigare svarat att vi inte vill omvandla de obligatoriska riktlinjerna rakt av till lagstiftning. Däremot vill vi föra fram en politik, och vi vill också utreda hur man skulle kunna tillämpa de nationella riktlinjerna, naturligtvis i en annan utformning, på ett bättre sätt inom vården. Det är viktigt att slå fast. Jag hoppas att och kan ställa sig bakom detta och även se behovet av att de nationella riktlinjerna tillämpas mer. Här förstår jag inte riktigt konflikten. Hälsovård, sjukvård och social omsorg Sedan var det första fråga. Jag konstaterar att utifrån den debatt vi har haft i kammaren har pläderat starkt mot regeringens förslag att avskaffa tvångs-LOV, det vill säga den lag som tvingar landstingen att tillämpa lagen om valfrihetssystem. Det finns naturligtvis många argument både för och emot ställningstagandet, men att från och sida argumentera att politiker i inte ska bestämma huruvida medborgarna i ska få rösta fram en socialistisk majoritet eller inte är sällsynt osmakligt. Varför ska inte medborgarna i få rösta fram politiker i landsting som vill avskaffa lagen om valfrihetssystem, LOV, och i stället vill organisera vården på annat sätt få göra det? 48 (C) replik: Det är spännande besked vi får i kammaren. stod den nyvalde statsministern och sa att dagens nationella riktlinjer ska bli obligatoriska. Det var just det som skapade en stor oro och förvåning i Sjukvårdssverige. Ledande läkare – även regeringens utredare – säger att det vittnar om betydande okunskap om hur svensk sjukvård faktiskt fungerar. säger sjukvårdsministern att det inte gäller längre, att det nu handlar om att öka kunskapsstyrningen av svensk sjukvård. Hur vi på olika sätt kan skärpa kunskapsstyrningen av svensk sjukvård, herr talman, är något som vi har debatterat i åtminstone . Det är något helt annat än det sa i talarstolen, nämligen att de nationella riktlinjerna ska bli obligatoriska. Det gläder mig att sjukvårdsministern har nyktrat till och insett att det sa skulle skapa en betydande oro och en betydande patientosäkerhet i den svenska sjukvården om det hade genomförts. Det är fascinerande att vi i alla andra sammanhang pratar om att vi måste se till att få en jämlik sjukvård i landet. Det gäller tydligen på alla områden, men sedan är det fråga om den självklara rätten för mig som människa att bestämma vilken hemtjänst jag ska ha och vilken primärvårdsmottagning jag ska gå till. När det blir en välfungerande primärvård, till exempel i norra , är det angeläget för sjukvårdsministern att se till att det ska bli som förr, det vill säga stafettläkare och en landstingsdriven primärvård. Ytterst har vi frågan om människor med betydande funktionsnedsättningar som är beroende av assistans. väljer en privat utförare. Varför ska de inte få fatta det beslutet utan vara hänvisade till den kommunala assistansen eller till ett icke vinstdrivande företag? 49 Statsrådet (S) replik: Vad vårt förslag om att avskaffa tvångs-LOV går ut på är att makten över hur vården ska organiseras ska ligga hos dem som har det demokratiska mandatet att göra så, det vill säga landstingspolitikerna. Hälsovård, sjukvård och social omsorg Om landstingen vill organisera sjukvården på så sätt – som förmodligen de flesta landsting kommer att göra även om lagen går igenom – att LOV används i primärvården får de göra så. Men det måste vara fråga om ett beslut som är fattat efter en dialog med väljarna i respektive landsting, efter det att väljarna har gått till val och fattat beslut om vilken inriktning politiken ska ha. Ytterst grundar sig ställningstagandet på att lagen om valfrihetssystem har stora brister, inte minst i hur den tillämpas. är det patientgrupper som inte har de största behoven som får ta del av den största delen av vården, medan grupper, till exempel kroniker, inte får lika stor del av vården som de skulle behöva. Det här beror i stor utsträckning på hur man organiserat styrsystemen inom vården och hur ersättningssystemen är utformade. Att i det läget från statens sida tvinga landstingen att tillämpa ett system som uppenbarligen har så stora brister tycker inte jag är försvarbart. Den här regeringen har tagit ansvar och sagt att vår inriktning är att efter valet komma tillbaka med en proposition om att avskaffa tvångs-LOV, om vi får väljarnas fortsatta förtroende. 50 (KD) replik: Jag vill välkomna till debatterna i kammare. I statsrådets anförande lät det nästan som att mycket av vårdens viktiga verksamhet är ett nytt påfund från den nytillträdda regeringen. Så är det självklart inte. Vi är väldigt glada att regeringen valde att fullfölja ganska mycket av det vi hade påbörjat på sjukvårdsområdet. Cancerstrategin är bara en del av det. Regeringen har också avstått från att riva upp viktiga reformer på andra områden. Men sedan finns det sådant som den nytillträdda regeringen inte kunde bärga sig innan de gick in och försökte ändra på. Vi hörde diskussionen om vårdvalet. Där tycker man att det är viktigt att ta makt från medborgarna för att ge den till landstingspolitiker. Jag tänker uppehålla mig vid fritidspengen. Alla vi som följde diskussionen om slopande av vårdvalet vet vilken ofantligt hård kritik Lagrådet hade då. Där hade man ändå gett 32 remissinstanser på sig att komma med synpunkter innan man föreslog att riva upp det. När det gällde införande av fritidspengen fick 75 remissinstanser möjlighet att yttra sig. Men inför den här förändringen gav regeringen nio remissinstanser möjlighet att till lunchtid inkomma med synpunkter gällande en reform som är viktig för en del av de mest utsatta barnen. Är statsrådet nöjd med det här sättet att bedriva politik? 51 Statsrådet (S) replik: är ett parti som säger sig värna framför allt barns och äldres rättigheter och behov. Därför måste det kännas sällsynt jobbigt att vara kristdemokrat som denna, när man får debattera mot ett förslag om att satsa mer pengar på äldreomsorgen och mot ett förslag om att införa fria läkemedel för barn och unga. Hur kan se sina väljare i ögonen efter att ha fattat dessa beslut? Hälsovård, sjukvård och social omsorg Jag trodde att oppositionstiden skulle göra gott, att de skulle kunna frigöra sig något från nyliberala agenda och på allvar stå upp för barn och äldre på ett sätt som man inte kunnat göra i regeringsställning. ställde en fråga till mig om remisstider och hur vi hanterar våra propositioner. När det gäller den proposition som jag själv är ansvarig för, LOV-propositionen, erkänner jag villigt att det gjordes en missbedömning, inte bara av mig utan också av departementet, i frågan om vi behövde inhämta Lagrådets synpunkter eller inte. Jag har erkänt det, och vi har dragit tillbaka propositionen. Vi avser att återkomma med en beredningsprocess enligt alla konstens regler. Men detta kritiseras nu från oppositionen. Man säger att det är i väldigt sällsynta fall som en regering drar tillbaka en proposition, vilket vi hörde tala om . Och vad beror det på? Det beror ju på att den borgerliga regeringen aldrig erkände sina misstag! Inte ens när Lagrådet hävdade att regeringens proposition om de så kallade Attefallhusen bröt mot de mänskliga rättigheterna drog man tillbaka sin proposition. 52 (KD) replik: Som kristdemokrat är jag väldigt glad över att få besluta över en budget som underlättar för barn, inte minst barn som lever i utsatthet, och gör att vi fortsätter att värdesätta äldre personers självbestämmande i det egna livet. Bland annat fullföljer vi investeringsstödet för byggande av trygghetsboenden, för att bara nämna ett av de exempel jag tidigare tagit upp i debatten. Jag har inga som helst problem med att säga nej till fria läkemedel till alla barn. Jag har själv varit i en situation med två små barn och extremt lite pengar. Det är en grov förolämpning mot alla föräldrar som vänder och vrider på slantarna att säga till dem att de inte har förmåga att prioritera det som är det allra viktigaste. Vi väljer att i stället ge en fritidspeng. Vi vet att det inte är föräldrarna som gör en dålig prioritering. Barnen känner ett så stort ansvar för sina föräldrars ekonomi att de säger att de inte längre vill spela fotboll, att de inte vill vara med i laget. De bär föräldrarnas ansvar, och de får ingen fritidspeng. Det var också därför remissinstanserna var så positiva och tyckte att detta var så viktigt. Jag förstår att ni bara vågade fråga nio remissinstanser. Det jag inte förstår är varför ni inte lyssnar på och när de säger att det här är en felaktig prioritering. Min fråga till statsrådet kvarstår. Är du nöjd med att det är så här ni genomför nya förslag? De enda nya idéer ni har på hela det här området gäller sådant där ni väljer att helt tondövt strunta i att lyssna på dem som är de mest utsatta. Det gäller äldreområdet och barnområdet. Det gäller alla oss som har makt att själva bestämma över vår vardag och våra liv, över vilken vård vi vill ha och vilken omsorg vi vill ha. Ni väljer att inte lyssna. Ni lyssnar inte ens på remissinstanserna. Hälsovård, sjukvård och social omsorg 53 Statsrådet (S) replik: Grunden för den här regeringens politik är att vi har en välfärd som står inför väldigt stora utmaningar. Jag tog några exempel på de investeringar i välfärden som den här regeringen ville göra genom sin budgetproposition. Det handlade om att tillföra mer resurser till äldreomsorgen för att se till att mer personal kunde anställas för att förbättra de äldres situation. Det handlade om att kunna införa fria läkemedel för barn och unga. Det handlade om att tillskjuta medel till förlossningsvården, så att kvaliteten kunde höjas och kvinnor slippa vara rädda för att åka in till BB och föda barn. Det är ett axplock av reformerna, och det var en början på det reformarbete som den här regeringen såg framför sig. Men oppositionen valde att tillsammans med rösta på ett annat budgetalternativ, som bäst kan sammanfattas med devisen ”stolt och nöjd”. Det fanns inget nytänkande efter den politik som man bedrivit och som uppenbarligen misslyckats på ett stort antal områden. Det skedde ingen omprövning. Det fanns ingen ödmjukhet. Framför allt drog man inte slutsatserna av att man förlorade av väljarkårens stöd i det val vi hade . Jag förstår inte hur man som företrädare för , som säger sig värna barns, ungas och äldres rättigheter och behov, kan stå och säga att man är stolt över det budgetförslag som röstats igenom. Jag ser fram emot nyvalet . 54 (M) replik: Statsrådet slåss för en budget som är överkörd, förlorad och nedröstad. Statsrådet ska inte glömma bort att statsrådet innehar ett ämbete som innefattar att genomföra av fattade beslut. har fattat beslut om en alliansbudget och Alliansens politik . kommer att fortsätta att fatta beslut om en alliansbudget och Alliansens politik . Statsrådet har suttit . Avser statsrådet att sitta kvar är det Alliansens hälso- och sjukvårdspolitik och omsorgspolitik som statsrådet har att genomföra. Min första fråga till statsrådet är därför: På vilket sätt kommer statsrådet att ta ansvar för att inte avveckla kömiljarden utan utveckla den till en tillgänglighets- och samordningsmiljard? Den ska öka huvudmännens förutsättningar och drivkrafter och skapa mer sammanhållna vårdkedjor, öka vårdgivarnas helhetsansvar för patienten, öka tillgängligheten och korta köerna runt om i hela . Min andra fråga till statsrådet gäller självklart den avveckling av vårdvalet för den enskilde som statsrådet ihärdigt fortsätter att slåss för. Det var dåligt berett och hade dåligt stöd bland remissinstanserna. Lagrådet var tydligt: Genomför inte förslaget! Statsrådet väljer ändå – trots återkallelse, som är mycket sällsynt – att fortsätta att hävda att han efter valet kommer att komma tillbaka med en proposition till som inte vill ha. Statsrådet, förklara! På vilket sätt är det bättre att politikerna får ökad makt än att patienterna får mer makt att välja den nära vården? Hälsovård, sjukvård och social omsorg 55 Statsrådet (S) replik: har i nästan varje inlägg som hon har gjort här varit noga med att börja med att påpeka att regeringens budget röstades ned och att Alliansens budget fick en majoritet i . Då är det också värt att påpeka att den majoriteten bara var möjlig i och med att röstade på Alliansens budgetförslag. Ett parti vars företrädare säger att judar och samer inte kan anses vara svenskar. Ett parti som uppenbarligen är nyfascistiskt. Ett parti som står för en helt annan inriktning när det gäller migrationspolitiken än egen partiordförande . Hur kan man vara så stolt och hur kan man vara så nöjd med att ha fått igenom sin budget med det partiets stöd? Det är min fråga till . i debatten tog också upp att hon inte har fått några inviter om samarbete på det här området. Jag kan säga så här: De inviter som statsminister har gett till de borgerliga partiledarna har bemötts med en kall hand. borde vända sig till Alliansens partiledare och fråga varför de inte var beredda att samarbeta. Vi hade säkert kunnat hitta lösningar även på det här området, och jag hade gärna diskuterat inte minst cancersatsningen och hur vi gör vården mer jämlik och likvärdig över landet. 56 (M) replik: Alla allianspolitiker här inne – , – har röstat för sin politik. Vi är sju partier här i kammaren som delar synen på människors lika värde. Vi röstar för vår politik. Statsrådet har att genomföra Alliansens hälso- och sjukvårdspolitik. Statsrådet valde att inte kommentera detta med ett enda ord. Statsrådet kommer att granskas – av oss alla här inne men också av väljarna. Det är beslut som gäller, statsrådet. Min första fråga kvarstår: På vilket sätt kommer statsrådet att utveckla kömiljarden till en tillgänglighets- och samordningsmiljard för att hålla ihop vårdkedjorna mer för patienten, korta köer och öka tillgänglighet? Min andra fråga kvarstår: Varför är det så viktigt för statsrådet att slåss för någonting som Lagrådet säger är illa berett, som remissinstanserna är emot och som skulle innebära mer politikermakt och inte främja patientens val vad gäller den nära vården? På vilket sätt vill statsrådet fortsätta att utveckla sjukvården med det synsättet? har statsrådet haft på sig att ta orden om öppna händer och säga: Jag vill samtala med andra. Jag vill göra någonting för svensk hälso- och sjukvård och omsorg. Inte har detta skett. Inte ett enda konkret förslag har vi fått, inte ett innehåll. Man kan inte bara använda ord i kammaren. Man måste också lägga fram förslag och sedan stå för dem. Det är rätt tyst, . 57 Statsrådet (S) replik: Hälsovård, sjukvård och social omsorg Jag vet inte hur jag ska tolka . Först kritiserar hon mig för att jag står upp för den budgetproposition som regeringen har lagt fram och som har fallit i . Sedan säger hon att regeringen inte har lagt några förslag på bord att diskutera. Jag tycker att det är något motsägelsefullt. Jag ska svara på frågor, även om jag när det gäller LOV tycker att jag har gjort det både en och . För det första: LOV har fått mycket kritik. Det finns mycket som tyder på att den åsidosätter principen att människor ska få vård och omsorg efter behov och att det snarare är de som har bäst förutsättningar att tala för sig och sin efterfrågan som får vård och omsorg. Jag menar att det är en tillräckligt stor brist för att göra regeringens ambition att se över hela lagen om valfrihetssystem berättigad. Jag menar också att vi som regering inte med gott samvete eller fullt ansvar kan tvinga landstingen att tillämpa en lag som uppenbarligen har stora brister och åsidosätter en så viktig princip som vård efter behov är i svensk hälso- och sjukvård. Jag beklagar att inte har uppfattat de inviter som har kommit från den socialdemokratiska partiledningen och från den rödgröna samarbetsregeringen. Hon torde vara tämligen ensam om det, möjligtvis tillsammans med ett antal borgerliga partiledare. För de flesta står det nog klart att den situation vi nu befinner oss i, den bär borgerligheten ansvar för i och med sin ovilja att samarbeta. 58 (FP) replik: Lite kort något till om LOV: Man ska komma ihåg ökningen av allmänläkare och att det nu växer fram äldrevårdscentraler – jag hann inte till det, – inom ramen för vårdcentralerna. Det har visat sig vara oerhört bra för årsrika människor. Men det jag tänkte ta upp här är att ni måste ta vara på den kunskap som finns. Hjulet behöver inte uppfinnas igen. Jag läser i ert yttrande om folkhälsokommissionen som ska identifiera vad det är som orsakar skillnaderna i hälsa mellan olika grupper och lämna förslag på hur dessa kan minskas. Jag satt i nr 2. Vi vet vilken ohälsa som finns, var den finns och i vilka samhällsgrupper den finns. Vi vet också vad som behöver göras. Om ni nu ska tillsätta någonting hade jag önskat att det skulle vara en göra-kommission. Det är kanske inte främst uppe på riksnivå som en sådan kommission gör mest nytta, utan det är ute i kommuner och landsting. Det är där man möter de människor som är i behov av kunskap och att få nycklarna till att omvandla den kunskap som behövs för att ändra sitt tobaksbruk och så vidare. Här gäller det att involvera tvärsektoriellt. En myndighet som den för samhällsskydd har en viktig roll att spela i skadeförebyggande insatser, men då är det insatser som den kommunala sandningen det handlar om. Vi behöver inte mer kunskap; vi ska använda den kunskap vi har. Det handlar om att göra. 59 Statsrådet (S) replik: Hälsovård, sjukvård och social omsorg Jag får tacka så väldigt mycket för att hon tar upp just Kommissionen för jämlik hälsa. Det är en kommission med syfte att göra just det som efterlyser. Utifrån den kunskap och erfarenhet som finns ska man kunna ta fram förslag och rekommendationer för hur vi sluter de ohälsoklyftor som finns. Min ambition med kommissionen är naturligtvis att den ska kunna jobba brett och att den ska kunna inhämta synpunkter och erfarenheter från många olika samhällssektorer – från myndigheter, från forskningen, från föreningar och organisationer och från enskilda medborgare. Och syftet är, som sagt, att man ska kunna ta fram hanterbara förslag och rekommendationer som kan omsättas i praktisk politisk handling. I det arbetet ser jag fram emot att samarbeta med . Jag måste dock säga att jag är lite bekymrad. Det gäller det som är ämnet för dagens debatt. Jag måste fråga , som är en sådan stark förkämpe för både årsrika och, inte minst, kvinnors rättigheter: Hur kan du motivera att man säger nej till en satsning i äldreomsorgen som skulle innebära mer personal och en högre kvalitet, inte minst för de äldre? Och hur kan du motivera att ni säger nej till ytterligare i satsningar på förlossningsvården, som skulle innebära en möjlighet till kompetensutveckling men också att fler utbildade barnmorskor får möjlighet att göra sin praktik? 60 (FP) replik: Jag vill hänvisa till svaret jag gav till , för jag har så på mig. Det får räcka. Det jag vill ta upp är de kostnadsfria läkemedlen. Jag skulle vilja få en reaktion på det. Jag har nämligen haft ansvar för den frågan i läkemedelskontrollen och studerat detta.