prot · H109123 · 2014-06-11 00:00:00 — Jag kan inte utläsa det som något annat än att Socialdemokraterna är beredda att sänka mineralavgiften, och eventuellt även andra avgifter som berör gruvnäringen, om det skulle leda till bättre konkurrenskraft och fler svenska jobb. För det kan väl inte vara så att Socialdemokraterna vill höja pålagorna för gruvnäringen och därmed sänka konkurrenskraften för gruvnäringen och göra mindre attraktivt för investeringar? Om det är så beklagar jag Socialdemokraternas ställningstagande, eftersom det kommer att leda till färre jobb och mindre resurser till välfärden. Miljöresurser är viktiga. Miljöprövning av ett gruvprojekt följer en tuff miljölagstiftning. Så ska det vara. Okunskapen om ett företags ansvar är dock stor, och vi hör ofta i debatten att företagen lämnar skiten efter sig och låter skattebetalarna stå för notan. Tyvärr finns det historiska exempel på det, men som tur är har lagen ändrats så att detta inte ska kunna upprepas framöver. Principen är att förorenaren betalar, det vill säga företaget, inte staten. Ett gruvföretag har fullt ansvar för den skada som kan uppstå under prospektering, provbrytning eller brytning av mineraler samt även för återställande efter gruvans livslängd. Pengar ska dels avsättas i balansräkningen, dels på ett skyddat konto som står under myndigheternas kontroll. anför i sin kommittémotion att staten ska säkra miljöskyddet. Vad menar egentligen med det? Är inte dagens hårda miljökrav en välkommen komponent? Är inte den princip som gäller, att förorenaren betalar, den viktigaste komponenten för att skydda miljön? Vill flytta över ansvaret från företaget – det vill säga förorenaren – till staten, och i så fall varför? Jag känner en oro för vilka konsekvenser det här kan få för miljöskyddet. var också inne på att kommuner ska ha vetorätt mot prospektering. Redan innan man vet om det finns någon mineralisering i marken ska alltså kommunen kunna säga nej. Det är detsamma som att säga att man inte vet någonting och inte heller är intresserad av att ta reda på det. Jag tror att det är klokt att skaffa sig kunskap om vad som finns i marken. Det är nog också klokt att göra en grundlig miljöprövning innan man sätter i gång med provbrytning eller med brytning. Så bör det vara. Jag vill avrunda med att jag välkomnar de förändringar som regeringen föreslår i propositionen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. I detta anförande instämde (M). 47 (V) replik: , vi har haft den här diskussionen tidigare om den mineralersättning som har föreslagit. Det är svårt att debattera någonting om man inte ser skillnad ens mellan vad en mineralersättning är och vad skatt är. Det är en väsentlig skillnad. – alltså regeringens egen expertgrupp – skrev så här när de presenterade sin rapport under rubriken att höja avgifterna för gruvbrytning i : Villkoren för gruvbrytning i kan inte beskrivas som annat än gynnsamma. De skatter och avgifter som tas ut är väsentligt lägre än i andra jämförbara länder som och . – – – Vår viktigaste slutsats och vårt huvudsakliga förslag bär emellertid en bit bortom denna diskussion. Vår analys visar att staten kan öka sina intäkter utan att nämnvärt försämra förutsättningarna för branschen. Jag tycker att det bekräftar den analysen, om man ser till vad som har hänt i Svartträsk och Blaiken med två konkurser. I konkursboet fanns det inte tillräckligt med avsatta medel. Jag tror att det fanns 3 miljoner avsatta för efterbearbetning. Det krävdes 11 miljoner när tillståndet utfärdades. Detta är givetvis sorgligt, men det visar också att det måste vara betydligt tuffare krav som ställs för att man ska få brytningstillstånd. Det ska verkligen finnas pengar avsatta till sanering. Annars är det skattebetalarna som får stå för kostnaderna för sanering. Det finns andra exempel också här i där skattebetalarna har fått stå för notan. 48 (M) replik: Javisst är det skillnad mellan mineralavgift, eller gruvskatt, och mineralersättning. Mineralersättning är den del av avgiften som utbetalas till markägaren. Det är väl inte den som vi talar om, men det är ju en del i det hela. Ja, det har funnits stora problem. Jag tog upp Blaiken som ett exempel, men det finns några ytterligare exempel. De har varit kostsamma för skattebetalarna. Det är därför som lagen och regelverket har ändrats, för att det inte ska uppkomma igen. Jag tycker att det är alldeles utmärkt att det redan är åtgärdat. Sedan kan det alltid uppstå problem i ett tidigt skede, när gruvan ännu inte har hunnit göra avsättningar. Då kan det ändå finnas en påverkan på miljön. Går ett gruvföretag omkull i ett sådant läge – det skulle kunna vara eller Kaunisvaara i – då kan det bli konsekvenser för staten. Det går inte att helt skydda sig mot det. Vid all miljöfarlig verksamhet är staten den yttersta garanten. Då måste det finnas ett regelverk som ser till att statens risk minimeras, och det gör man genom principen att förorenaren betalar, att avsättningar ska ske och att myndigheter måste gå in och stämma av vid olika tillfällen för att se att avsättningarna ligger på en acceptabel nivå. 49 (V) replik: Givetvis ska det avsättas medel. Men har föreslagit en form av försäkring. Det finns ett annat sätt att garantera när det gäller dotterbolag som har tillstånd till brytning, och det är att det ska finnas ett avtalsgenombrott, det vill säga att det är moderbolaget som alltid är ansvarigt, om dotterbolaget går i konkurs vid den här typen av verksamhet. Då får man i och för sig ändra i aktiebolagslagen, men den diskussionen hade vi bland annat när det gällde kärnkraft och ansvarsförsäkring i det sammanhanget. Så det går att lösa den frågan. Det viktiga är att man inte vältrar över kostnaderna på skattebetalarna. Det är det som är poängen med att man har en annan typ av försäkring. Gruvnäringen är extremt miljöpåverkande. Dagbrotten orsakar en för alltid förstörd miljö. Det är just marken, luften och vattnet som är livsavgörande för mänsklighetens överlevnad. Förorenar man de delarna, då förorenar man själva grunden för mänsklig överlevnad. Det är ju därför som det är så viktigt att det sker miljöprövningar i processen. Bolaget får då med en gång reda på om det inte finns någon möjlighet att bedriva verksamhet. Då behöver man inte lägga ned en massa pengar på att undersöka det. På det viset leder en tidig miljöprövning till att det blir en säkerhet. Det gagnar både allmänheten och i förlängningen gruvföretagen. Det är därför som vi vill se förbättringar i minerallagstiftningen. Jag noterar att ni inte berör dessa förslag, utan ni avfärdar dem med att de utreds fortfarande. 50 (M) replik: Den viktigaste principen är att förorenaren betalar. Det ska finnas avsättningar och de ska följas upp noga, så att den skada som åsamkas miljön kan hanteras. Införandet av en hög mineralavgift eller gruvskatt kommer att leda till konsekvenser. I går gick i ut och sade att man behöver ytterligare för att kunna klara sin överlevnad. Det ser likadant ut i och på många andra ställen. Antalet undersökningstillstånd har kraftigt minskat . Det är en följd av att mineralpriserna har sjunkit kraftigt. De kan naturligtvis gå upp igen, men jag tror att man måste vara oerhört försiktig med att införa pålagor. Gruvföretagen betalar skatt, precis som alla andra företag, plus mineralavgift. Och vilken är den rätta skattesatsen? Det är en sak som man måste fundera över, så att vi kan förbli ett attraktivt gruvland. Vi har höga miljökrav och hållbarhetskrav. Naturligtvis kan vi bli bättre i dessa avseenden, och det bör vi nog bli. har presenterat att de har ett klimatmärkt stål. Det är ett steg på den vägen. 51 (MP) replik: Det var glädjande att berörde i sitt anförande så att jag får möjlighet att förtydliga det som han inte uppmärksammat. Vi har inte väckt någon motion i anslutning till den här propositionen eller som finns med i det här betänkandet och som påstår eller säger att staten ska ta över företagens miljöansvar. Vi är fullt tydliga med att det är företagen som har ansvaret för miljöskador och miljöpåverkan och som också ska ta kostnaderna för detta. Däremot kanske vår erfarenhet av hur väl företagen lyckas ta detta ansvar skiljer sig åt. Man kan, som , säga att det är den gamla miljölagstiftningen som har gjort att vi, trots polluter pays-principen, har hamnat i en situation där staten med skattemedel får finansiera skador som företag har orsakat samhället. Vi är inte lika övertygade om att det är så. Vi har heller inte sett den nya miljölagstiftningen i praktiken vid ett sådant här fall, och jag är glad över det. Vi vill ha ett säkert skydd som gör att staten inte behöver gå in och ta ansvar om det skulle visa sig att de avsatta pengarna ändå inte räcker. Vi vet att beloppet för avsättningen förhandlas i mark- och miljödomstolen. De olika parterna har olika syn på hur mycket som krävs för återställning och för att ha viss trygghet för att hantera risker. Det hamnar någonstans mitt emellan. Vem som har rätt vet man inte förrän olyckan händer, och där ställer vi krav på en obligatorisk miljö- och återställandeförsäkring. Det är ett högst rimligt krav, tycker vi. 52 (M) replik: Jag är också glad över att den nya miljölagstiftningen inte har prövats i skarpt läge. En olycka hade ju kunnat få jättestora konsekvenser, så vi ska väl vara glada för att vi inte har varit i en sådan situation, men förr eller senare kommer det att ske. Olyckor händer alltid. I MP:s kommittémotion anför man att staten ska säkra miljöskydd och har en väldigt oprecis beskrivning, därav mina frågor. Jag tackar för det svar jag har fått. Det var betryggande att man inte har ändrat sin principinställning. Jag blir dock lite orolig när jag hör om detta med prospektering och att kommunerna ska ha veto. När jag hör i talarstolen hör jag en gruvvänlig ton, men jag kan inte se den i praktiken ute i landet. Då verkar inte gilla gruvor. Jag ska ta ett exempel från . vill freda från ökad gruvdrift. Staden behöver inte flyttas, utan malm kan brytas på andra ställen, hävdar i . Stadsflytten är alltså onödig. Problemet är bara att i är mot gruvor på alla andra ställen. Vad är det som är problematiken med gruvor? Har vi inte bättre förutsättningar här än på andra ställen i världen att bedriva gruvdrift som kan uppfylla hållbarhetskriterier? 53 (MP) replik: Om man tidigt i sitt debattinlägg ställer frågan vad som egentligen är problemet med gruvor har man nog mycket att fundera över. Visst finns det problem med gruvor. Det ska vi inte förneka. finns också fördelarna. Som säger är det vår nationella politik att vi kommer att behöva ett uttag av jungfrulig malm för framöver, men den långsiktiga inriktningen måste vara att vi får ett cirkulärt materialflöde och använder de resurser som redan är uppe i samhället om och om igen. Vad gäller frågan om kommunalt veto är det kommunerna som har det praktiska samhällsplaneringsansvaret. Det är kommunerna som detaljplanlägger och skriver översiktsplaner. När det då kommer en fråga om prospektering och människor, företagare och näringsliv ställs inför en sådan frågeställning skapar det ett stopp, kan man säga. Det blir som en död hand. Man vet inte om det är värt att göra en investering och om det är värt att planera för något, för det skulle kunna finnas en fyndighet, och med den lagstiftning som finns vet man att man som kommun inte har något att säga till när det gäller huruvida gruvverksamheten ska få komma till stånd eller inte. Jag är säker på att våra kommunpolitiker kan fatta kloka och väl avvägda beslut. De har vetorätt när det gäller till exempel uranbrytning, och det skulle inte vara något problem att utvidga det till att gälla alla former av gruvverksamhet. Men det kan också vara så att kommunen gör en bedömning att det är lämpligt att tillåta prospektering och välkomnar gruvverksamhet. Eftersom det finns både för- och nackdelar med alla typer av näringsverk tycker jag att kommunerna, som har samhällsplaneringsansvaret på lokal nivå, också ska ha möjlighet att fatta beslut i frågan. 54 (M) replik: Prospektering kan gå till på många olika sätt. Man kan till exempel flyga över ett område och mäta magnetism. Man kan gå ut och ta prover genom att plocka stenar på backen. Det kan till och med gå så långt att man borrar i marken. Det kan gå till på många olika sätt. Om man nu inför ett veto mot prospektering stoppar man en process innan man vet om det finns någon mineralisering som är värd att bryta. För att få ett kunskapsläge är det bra att vi genomför prospektering. Varför ska man säga nej innan man vet vad man säger nej till? Det är väl viktigare att vi får fram kunskapen? Finns det något att bryta eller inte? Vilka miljökonsekvenser kan det få? Vilka markområden kommer att vara ianspråktagna? Ett undersökningstillstånd kan gälla ett område som är . Man har inte i förväg någon aning om var man kommer att hitta mineralisering eller ens om man kommer att hitta någon. Det känns lite utvecklingsfientligt att säga nej i ett sådant skede. Däremot har jag all respekt för att man, när man kommer in i nästa skede och vet mineraliseringens storlek och var den är, kommer med synpunkter om att man på en viss plats inte vill ha gruvdrift för att det kolliderar med andra intressen. Den diskussionen har jag stor respekt för. 55 (FP): I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition om bättre information och tydligare ansvar vid mineralprospektering. Propositionen syftar till att stärka den enskildes ställning vid prospektering efter mineraltillgångar. Det ska nu bli ännu tydligare vad en arbetsplan ska innehålla och hela processen däromkring. Därmed stärks ställningen även för dem som blir berörda av en sådan process och ökar sina rättigheter gentemot prospektören. Även myndigheternas möjligheter att tillvarata våra allmänna intressen stärks. Propositionen ska ses mot bakgrund av att tidigare beslutat att markägare och kommuner ska få tidigare information i prospekteringsärenden. Arbetsplaner ska nu kunna översättas till finska, meänkieli och samiska. Ett krav införs också att arbetsplanen ska skickas till kommunen, och . Den enskildes rätt stärks alltså vid prospektering efter mineraler, och det redan i ett tidigt skede. Detta är något som vi i och Alliansen ser som något mycket positivt. I debatten låter det dock som om inga krav ställs. Jag dristar mig att faktiskt räkna upp alla de saker som tillkommer, utöver dagens alla krav, för att stärka den enskildes ställning gentemot prospektörerna. Det som tillkommer i arbetsplanen, utöver det som gäller , är till exempel uppgift om prospektörens namn, telefonnummer, postadress och e-postadress samt motsvarande uppgifter till en kontaktperson om prospektören är en juridisk person en beskrivning av vad en arbetsplan är och uppgift om att den som berörs av arbetsplanen har möjlighet att påverka innehållet i den genom att invända mot den en karta med fastighetsgränser och fastighetsbeteckningar som visar inom vilket område undersökningsarbetet kommer att utföras uppgift om när eventuella invändningar mot innehållet i arbetsplanen ska vara prospektören till handa och vilken följden blir om någon invändning inte framställs uppgift om att den som berörs av arbetsplanen har rätt att på begäran få en underrättelse om när arbetet på den fastighet som hans eller hennes rätt är knuten till ska påbörjas och uppgift om när en sådan begäran ska vara prospektören till handa uppgift om vilka tillstånd enligt annan lagstiftning prospektören redan har, har sökt eller har för avsikt att söka, eller vilka anmälningar enligt annan lagstiftning prospektören har gjort eller har för avsikt att göra med anledning av undersökningsarbetet en bedömning av hur stor skada eller hur stort intrång som undersökningsarbetet kommer att medföra, information om hur eventuella skador eller intrång kommer att regleras samt uppgift om vilken form av säkerhet prospektören har för att fullfölja utbetalningen av ersättningen och om storleken på säkerheten. Det lät kanske som en onödig uppräkning. Men jag tycker att den bör tillföras debatten, så att vi vet att allt det här verkligen kommer att komma på plats med den nya lagstiftningen, vilket är mycket glädjande. är rikt på naturtillgångar av olika slag som vi också använder oss av. Det ska vi vara glada för. Mineralbrytning och gruvverksamhet innebär självfallet ingrepp i vår natur, men vi har en bra lagstiftning på området, faktiskt världens bästa, som har uppdaterats med starkare och bättre skydd för miljön. Lagstiftningen ska tillgodose många olika intressen , vilket inte alltid är enkelt. Avvägningen gäller markägarens, statens, rennäringens och näringslivets intressen samt miljöhänsyn. Allt det här ska samsas, trots inneboende konflikter. Samhällsintresset av att kan letas upp, brytas och tas till vara har bedömts vara ett så starkt allmänt intresse att grundlagens förutsättningar för ingrepp i markägarnas rätt är uppfyllda. Det här är ett av de få områden där statens, , intressen i lag går före individen. Det är ingen överdrift att säga att gruvindustrin, tillsammans med andra viktiga branscher, som till exempel skogen och fordonsindustrin, hjälpt till att bygga, och fortfarande bygger, vårt lands välstånd. står till exempel för av järnmalmsproduktionen i EU. När det gäller gruvnäringen har vi kunnat uppleva en gruvboom i . Några av de största industriinvesteringarna, på uppemot 40 miljarder, görs inom gruvnäringen. Det bidrar till nya jobb, tillväxt och utveckling. Det är detta som gör det möjligt för oss att upprätthålla den välfärdsstat som vi är vana vid. har företagen, enligt ansökningarna till SGU, i första hand letat efter guld. Därefter kommer järn, koppar och zink. Det finns dessutom ett starkt ökat intresse för så kallade REE, sällsynta jordartsmetaller. Dessa metaller används ofta i ny teknik, i till exempel katalysatorer, mobiler, specialmagneter i hybrid- och elbilar, vindkraftverk och solceller. har dominerat utvinningen av och den globala handeln med REE, sällsynta jordartsmetaller. Den snabba tillväxten i resulterar i en ökande inhemsk efterfrågan, vilket minskar möjligheterna att exportera metallerna. Det innebär att det behövs fler leverantörer för den övriga världen, inte minst och EU. Detta bidrar i sin tur till det växande intresset för prospektering efter dessa metaller i , vilket inte är okomplicerat. I takt med att allt fler vindkraftverk byggs i ökar efterfrågan på sällsynta jordartsmetaller. Enligt beräkningar från kan det gå åt flera tiotal ton neodym . Dessa ska också brytas, och neodym innehåller även radioaktivt torium och uran. Det kanske är bra att veta för dem som gillar vindkraft och vill förbjuda uranbrytning. EU använder av den globala produktionen av metaller, men den egna produktionen är så låg som . Detta gör oss beroende av import på ett vanskligt sätt. Därför har kommissionen nu satt i gång ett innovationspartnerskap där ingår, och ett samarbete med sju EU-ministrar har satts i gång. och minerallagen ska tillämpas parallellt, men försiktighetsprincipen gäller alltid. Det känns därför tryggt att vi i har världens hårdaste miljölagstiftning, som gör att man kan pröva en ny gruva enligt konstens alla regler. Även när regeringen gett sitt tillstånd till en ny gruva måste mark- och miljödomstolen säga sitt innan man kan starta brytningen. Lokala konflikter kan självklart uppstå med markägare och andra näringar, till exempel renskötseln. De måste ut genom dialog, samverkan och konstruktiva lösningar. Här måste man gå varsamt fram och vara mån om tidig och tydlig information och kommunikation. Med dagens beslut kommer detta att stärkas rejält. Gruvnäring bedrivs på av yta. Det är mindre än arealen för golfbanor eller parkeringsplatser. Rennäring bedrivs på nästan halva yta. Det borde därför finnas utrymme för de två näringarna att verka i god samverkan sida vid sida. är en erfaren och mycket kompetent gruvnation. Den svenska gruvnäringen är en framtidsbransch där modern teknik samsas med en ansvarsfull politik. De mycket högt ställda miljö- och säkerhetskraven gör att gruvdrift passar väl. Det är dessutom mycket tillfredsställande att se att satsningarna kommer kommunerna i norra till godo, med ökat antal arbetstillfällen och högre kommunala intäkter. En ökad framtidstro är märkbar och ytterst välkommen just i dessa kommuner. Mycket har gjorts, inte minst genom den mineralstrategi som regeringen nu antagit och som långsiktigt drar upp regler och förutsättningar för den svenska gruvnäringen. Målet med mineralstrategin är att mineraltillgångar ska nyttjas på ett långsiktigt och hållbart sätt, med beaktande av ekologiska, sociala och kulturella värden. Många saker sker. Jag ska inte upprepa dem alla. Vissa av oppositionspartierna, som vi har hört här tidigare, vill radikalt höja den så kallade mineralavgiften, från till . Den här avgiften går dels till staten, dels till markägaren. Merparten, , av avgiften går till markägaren. Det är viktigt att betona det, för det brukar inte framgå i debatten. Denna avgift har till exempel föreslagit en chockhöjning av med argumentet att staten får in mer pengar och att mark vid före detta gruvor kan återställas. Det resonemanget hade kunnat vara giltigt i andra länder som inte har någon stark miljölagstiftning eller som inte har någon miljölagstiftning alls. Vi i , herr talman, har valt en annan väg, med världens hårdaste miljölagstiftning och fullständigt ansvar för företagen att återställa marken och stå för alla miljökostnader som mineralbrytningen orsakar. Utöver detta har vi lagt en mineralersättning till markägare – det är också en mindre del till staten. Det fanns 16 metallgruvor i , varav 14 var svenskägda. De levererade redan då in 12 miljarder i skatteintäkter till staten. Alla gruvbolag, även de två utlandsägda, måste registrera sig i och därmed betala bolagsskatt. Skulle man höja mineralavgiften så mycket som delar av oppositionen förespråkar skulle det innebära att förutsättningarna för hela gruvnäringen radikalt skulle försämras över . Vi behöver en gruv- och mineralnäring i samklang med miljö, kultur och andra näringar som löser överlappande intressen i dialog och samverkan. Vi strävar efter en innovativ gruv- och mineralnäring med en excellent kunskapsbas i världsklass. Vi vill utveckla roll som ledande gruvnation, inte avveckla den. Jag ber om ursäkt om jag drar över något. I mitt sista anförande här i kammare vill jag efter 20 fantastiskt givande och intressanta år rikta ett stort tack till mina utskottskolleger för gott samarbete och kamratskap i demokratins och rikets tjänst. Det har varit jobbigt, roligt, kamratligt, stressigt, tufft och arbetsamt men aldrig tråkigt. Jag vill önska samtliga lycka till i fortsättningen, var ni än är och vad ni än gör. Ni är alla delar av en fungerande demokrati och förtjänar beröm och respekt därför. Talmannen och de vice talmännen ska också ha en eloge för väl förrättat värv, tidiga och sena timmar. Den klassiska kommentaren oss emellan, herr talman har jag kunnat säga ganska . Mitt allra varmaste tack går till fantastiska personal på olika platser i hela vårt hus. Det är personalen i kammaren, våra duktiga stenografer, personalen i tryckeriet, i helpdesk, i utskottskanslierna, i vakten, i kammarkansliet, i snickeriet och i ledamotsservice. Utan alla er stannar , och då stannar faktiskt . Tack för era fina insatser och för att ni tagit så väl hand om mig att jag har kunnat göra mitt jobb ännu bättre! Att vara folkvald och representera mina väljare, mitt och mitt har alltid känts som ett fantastiskt privilegium. Jag vill därför officiellt från denna talarstol rikta ett innerligt och varmt tack för allt fantastiskt fint stöd som har visats mig i min roll som folkvald. Jag kunde inte ha fått ett bättre stöd, och jag känner att jag har gjort mitt bästa och har gjort skillnad. För alla er som väntar i olidlig spänning på besked om framtiden för kan jag med glädje berätta att vi fortsätter som vanligt , med delvis ny bemanning. Fattas bara annat!