prot · H109106 · 2014-05-05 00:00:00 — Jag tror att väljarna vet det när de talar om vilka partier de har störst förtroende för när det gäller välfärd. Då är Socialdemokraterna det parti som får högst förtroendesiffror. Det går hand i hand. Väljarnas förtroende och förväntan finns, liksom den politiska viljan att satsa på verksamheten. Men det går inte att bara hänvisa till den lokala viljan. Jag är övertygad om att det nationella drivet, eller bristen på detsamma, också spelar roll. Bemanningsriktlinjer fick oppositionen trycka igenom i utskottet mot majoritetens vilja. Privatisering har varit det nationella fokuset, och skattesänkningar på det säger väl rätt mycket om den prioritering som regeringen har gjort. Vad äldreomsorgen behöver är en långsiktig kvalitetsplan, ett målmedvetet reformarbete där kommun och stat samverkar om allt det vi står inför. Jämför gärna med förskolan som kommit att bli en omtyckt och uppskattad verksamhet med hög kvalitet, dessutom med oerhört gott internationellt renommé. Förskolans framväxt har varit ett politiskt projekt, ett långsiktigt och målmedvetet arbete, detta bland mycket annat för att kvinnor och män ska kunna arbeta och ha familj, för att ge våra barn en verksamhet med ett kvalitativt innehåll och för att göra förskoleyrket till något eftersträvansvärt och uppskattat. Byt förskola mot äldreomsorg, byt barn mot äldre. Vad är skillnaden? Alla ska kunna arbeta och vi måste garantera ett kvalitativt innehåll och göra yrket attraktivare eftersom våra barn och våra äldre behöver både omsorgen och omtanken. Avslutningsvis vill jag beskriva det vägval som vi står inför. Även om jag är medveten om att det är en skrivelse vi diskuterar, som talar om det som varit, passar det trots allt att avsluta med att blicka framåt. Vi står inför ett vägval där regeringen redan har blinkat höger och gasar på. Jag ser en ojämlik omsorg, och jag är genuint orolig för högersvängen där omsorgen visserligen finns för alla men där den som kan köper tilläggstjänster, där äldre ska välja och välja bort hemtjänstföretag som vore det elleverantörer. Jag är orolig för att det är den väg som vi fortsätter på. Vi socialdemokrater vill i stället se en omsorg av hög kvalitet som kommer alla som behöver till del och som vi solidariskt finansierar, precis som skolan, försvaret och infrastrukturen. Den som behöver vård och omsorg ska känna sig trygg med att vi organiserar det gemensamt och att det inte handlar om vassa armbågar, påstridiga anhöriga eller en årslön på banken. Det ska inte vara som en gåva utan för att de själva har arbetat och gjort sig förtjänta av en god omsorg. Budskapet till alla äldre, till deras barn och barnbarn är att vi ska ha tid, tid för att ge den omsorg som den äldre har rätt till, tid att lyssna, tid att samtala, tid att se den man eller kvinna som alltid funnits, men med ett åldrat yttre. Först då kan åldrandet bli en glädje för alla. I detta anförande instämde och (båda S). 31 (MP): Jag börjar med att lyfta upp reservation 2. Jag tror inte att någon av oss här har glömt de skandaler som ägde rum inom äldreboenden. Alla kanske inte vill minnas dem, men vi behöver minnas. Jag och vi vet att har ett mycket gott rykte när det gäller äldreomsorgen, och det är bra. Det ska vi fortsätta att ha och vara glada och stolta över, men vi ska heller inte glömma det som har hänt och dess värre fortfarande händer inom äldreboenden. Den främsta orsaken till att det händer, eller i alla fall en starkt bidragande orsak, är bristen på tid. är ett land där vi lovat att ta hand om varandra, när vi behöver ta hand om varandra. Man kan säga att det är ett slags generationskontrakt. De som har plats i äldreomsorgen är de människor som byggt och som gett oss de möjligheter vi har i livet. Och som alla vet blir befolkning allt äldre. Det diskuteras ofta som ett problem, men i grunden är det såklart positivt att många får vara friska längre. Att ge äldre möjlighet till ett rikt liv är en god investering. Men om vi ska få behålla hälsan upp krävs en trygg äldreomsorg som ger god omvårdnad och erbjuder äldre delaktighet. Personalen talade om, och det är omöjligt att gå förbi det spörsmålet. Det är någonting som vi sett och läst om. Personalen arbetar för mycket, de sliter ut sig, många går på delade turer. Det påverkar naturligtvis arbetet. En trött arbetstagare gör inte samma bra jobb som en utvilad arbetstagare, som en arbetstagare som orkar hela vägen. konstaterade att regeringen inte har tillräcklig kunskap om hur äldreomsorgsmarknaden fungerar och att inte har fullgjort sitt uppdrag när det gäller att följa upp privat driven äldrevård. Socialtjänstlagens krav på att all omsorg ska bedrivas med god kvalitet har varit otillräckliga, och röstade igenom ett initiativ om att lagen behöver kompletteras med riktlinjer för bemanningen, först inom demensvården och sedan även inom övrig äldrevård. Allianspartierna röstade då nej, men en riksdagsmajoritet krävde tuffare regler för att ge de äldre ökad trygghet. har tidigare meddelat att de föreskrifter som skulle börja gälla inte kommer att börja gälla förrän . Beslutet innebär inte att det blir någon skillnad i själva föreskrifterna utan enbart att datumet flyttas fram, vilket starkt beklagar. I föreskrifterna från om ansvar och bemanning för äldreboenden står det i 2 § att socialnämnden ska vidare säkerställa att ett särskilt boende där en person med demenssjukdom bor är bemannat dygnet runt så att personal snabbt kan uppmärksamma om en person med demenssjukdom är i behov av hjälp och utan dröjsmål kan ge honom eller henne sådant stöd och sådan hjälp som är till skydd för liv, personlig säkerhet och hälsa. Detta gäller alltså inte bara för särskilt boende utan även för övrigt äldreboende. Vi får hoppas för allas skull som bor på äldreboenden att riktlinjerna om bemanning inte skjuts upp ytterligare. Det är beklagligt att det drygt beslutet inte blivit verklighet . Initiativet togs med tanke på att öka kvaliteten i äldreomsorgen för alla de äldre som är i behov av en trygg omvårdnad och av mer tid för varje person. Äldre precis som andra är framför allt individer, och därför behövs individuell omvårdnad med individuell bedömning av stöd. Det som behövs är att gå från beslut till handling, men i stället väljer regeringen att låta göra ytterligare en utredning om äldreomsorgen. Den ska vara klar . Det går inte att utreda fram tillräckligt med personal. Det är nämligen där vi tror att det stora problemet ligger. Många anhöriga som har föräldrar, far- eller morföräldrar eller syskon på äldreboenden drar också ett väldigt stort och tungt lass. Det är framför allt kvinnor, och många har till och med fått gå ned i arbetstid. Det här gör man för att man känner stor oro och frustration. Man vet inte om mamma, pappa, morfar eller farfar har det tillräckligt bra på äldreboendet. Vi ska komma ihåg att alla satsningar som görs på de äldre naturligtvis även gynnar de anhöriga. Ett annat problem inom dagens äldreomsorg är att det saknas äldreboenden. gjorde en undersökning om antalet platser i äldreboenden. 230 av landets 290 kommuner svarade, vilket är en stor andel. stod 2 293 personer i kö. fanns det 1 611 lediga platser. Av dem som stod i kö var drygt 1 400 , 842 över 90 och 19 personer över 100. Ändå hade de alltså inte fått någon plats på äldreboende. För nästan hälften var boendetiden kortare än . I dör var femte som får plats på äldreboende . Möjligheten att välja äldreboende är bra och ingenting som jag vill ha bort. Men jag vill att överskottet ska gå till verksamheten. Det första och viktigaste måste dock ändå vara att välja om man vill bo i ett äldreboende. Det är många som vill stanna kvar längre hemma och ha hemtjänst, och det är fantastiskt bra att den valmöjligheten finns. Men den dag jag ställer mig i kö har jag gjort ett val: Jag vill in i ett äldreboende. Ändå är det så pass många som står i kö. Det är det valet som är det primära och som vi behöver göra någonting åt. Det här beror på att av platserna inom äldreboenden har dragits in . Detta har skett som medellivslängden ökat med . nummer ett ska vara att över huvud taget få plats i ett äldreboende. Men trots detta är det här inte ett prioriterat område i den utredning som regeringen aviserat. Det kan göra att utredningen kan ge alibi för att de faktiska åtgärderna uteblir. Alla ska kunna lita på äldreomsorgen, alldeles oavsett vem som utför den. För kvaliteten är det inte avgörande vilken skylt som finns utanför boendet, utan med vilken värme, värdighet och delaktighet man bemöts som omsorgstagare. 32 PER RAMHORN (SD): debatterar vi regeringens skrivelse Ett värdigt liv – äldrepolitisk översikt 2006–2014. I skrivelsen redovisar regeringen vad den har åstadkommit vid makten. Vad är ett värdigt liv på ålderns höst? Är det värdigt att bli lämnad i timmar med våta blöjor? Är det värdigt att få för många och felaktiga mediciner? Är det värdigt att få vänta för att få plats på ett äldreboende? Är det värdigt att få mat hemsänd i lådor och äta den ensam? Förmodligen svarar alla nej på dessa frågor. Ändå ser verkligheten ut så för många gamla i . Jag har själv ägnat av mitt liv till att arbeta inom vården, främst inom äldreomsorgen. Det har hänt mycket under dessa . En hel del har blivit bättre, men inte allt. stämmer klyschan att det var bättre . Det var faktiskt bättre förr inom flera områden. Det var betydligt mer personal, vilket innebar mer tid för de äldre. Man kunde sätta sig ned och ta en kopp kaffe med de äldre, till och med gå en promenad med dem. Denna möjlighet är betydligt sällsyntare än då på grund av att det finns för lite personal och att det är ett pressat tidsschema. Dessutom var yrket betydligt mer renodlat . Var man undersköterska eller underskötare, som jag själv var, sysslade man med vårduppgifter. är en undersköterska en mångsysslare, allt från städerska till kontorist och kock, vilket är oerhört stressande för personalen. Under de senaste fem tio åren har jag sett en klar försämring för både vårdtagare och personal som oroar mig oerhört. Därför har vi i vårt budgetalternativ som vi presenterade tillskjutit resurser för att höja kvaliteten inom äldreomsorgen, men också för att förbättra arbetsvillkoren för personalen. Det handlar bland annat om rätt till heltid och om att få bort de delade turerna, som är en oerhörd plåga för personalen. Statistik från visar att av vårdplatserna på äldreboenden har försvunnit , vilket innebär 25 000 vårdplatser. Det är en skrämmande utveckling. En rapport från visar också att av landets kommuner inte täcker behovet av särskilda boenden för äldre. Den här platsminskningen har fått konsekvenser för de äldre. Att man är ensam, gammal och sjuk behöver inte längre vara skäl nog för att få plats på ett äldreboende, vilket också innebär att trycket på de anhöriga har ökat. har det funnits möjlighet att söka investeringsstöd. Men investeringsstödet har inte lyckats öka antalet platser inom särskilda boendeformer. I stället fortsätter det att minska. Ca 1 300 platser försvinner. Detta är en utveckling som måste vändas. För att komma till rätta med bristen på särskilda boenden för äldre måste man förändra det nuvarande investeringsstödet och göra det mer attraktivt att använda, anser vi sverigedemokrater. Det finns ett behov av tillgängliga bostäder även för personer som inte fyllt . Därför menar vi att man bör sänka åldersgränsen för trygghetsbostäder från till . Vi menar också att stödet måste utvidgas så att det även omfattar ombyggnad av befintliga bostäder i särskilda boenden. Dessutom bör man se över nivåerna i investeringsstödet, för mycket tyder på att det är alltför lågt . Det täcker inte de merkostnader som regelverket medför. Vi menar att man har rätt till ett tryggt och säkert boende även när man blir äldre. Därför måste det nuvarande investeringsstödet ändras, så att det blir attraktivare och så att fler platser kan skapas på särskilda boenden. En avgörande faktor för en trygg och säker äldreomsorg är utbildad och kompetent personal. saknar en alltför stor del av personalen inom äldreomsorgen utbildning. inom och inom särskilda boenden saknar utbildning, vilket inte kan vara acceptabelt. Därför är det med en viss förvåning man konstaterar att regeringen inte kommer att fortsätta med det så kallade Omvårdnadslyftet, som var en kompetenssatsning för personal inom äldreomsorgen där syftet var att stärka kompetensen men också ge personalen möjlighet att växa och utvecklas i sin yrkesroll. Är det på det viset att regeringen är nöjd nu och anser att det inte behövs mer personal med utbildning inom äldreomsorgen? Det är i alla fall en uppfattning som vi sverigedemokrater inte delar. Vi anser att arbetet inom äldreomsorgen är ett kvalificerat jobb som kräver utbildning. Därför har vi föreslagit att omvårdnadslyftet ska förlängas . Att mer personal har utbildning höjer dessutom statusen på yrket, och det blir lättare att rekrytera personal framöver men också att behålla befintlig personal. Maten är ett återkommande problem inom äldreomsorgen. I de nationella brukarundersökningarna kan man se att just måltiderna är ett av de största problemen. Många äldre är missnöjda. I många kommuner erbjuder man de äldre färdiglagad mat i låda som oftast har tappat doft, smak och näringsvärde, vilket inte kan vara acceptabelt. Vi anser att det är dags att införa en ny lagstiftning som säkerställer de äldres mat, i likhet med den som man har inom skolans område. Där uppfyller man vissa grundkrav på näringsinnehåll och kvalitet. De äldre förtjänar ordentliga måltider här i landet. Som jag sade i början av mitt anförande har en del blivit bättre inom äldreomsorgen under de som jag själv har arbetat inom detta yrke, men en del har också blivit sämre. Mycket återstår för att vi ska få en äldreomsorg som alla kan vara stolta över. Det kommer att behövas ett batteri av åtgärder för att förbättra äldreomsorgen. Jag menar att det batteriet är vårt budgetalternativ, som vi presenterade . Vår målsättning är – och det är vi tydliga med – att man på ålderns höst ska kunna få den vård och omsorg man har behov av och få just den äldreomsorg vi alla kan vara stolta över och känna oss trygga med. Jag yrkar bifall till reservationerna 3 och 9. 33 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 4, som handlar om vår, , syn på äldreomsorgens inriktning. Jag tänkte börja med några reflexioner i allmänhet. Vad är det som har hänt under de här åtta åren för dem som är pensionärer? Jag tror inte att pensionärerna hade väntat sig att de plötsligt skulle få uppleva att de skulle betala mer skatt än dem som jobbar när de har en lägre inkomst. Det är ett resultat av den borgerliga regeringen med och i spetsen, som med stöd av har genomfört ett antal jobbskatteavdrag. Jag kan förstå att pensionärerna är förbannade. Vi i har varit emot det här . har vi tagit ett rejält kliv i vår vårbudget. Vi utjämnar pensionärsskatteklyftan för alla som har under 12 000 och gör en avtrappning upp till 16 000. Men vår målsättning är att få bort den här orättvisan över huvud taget. Det här med att bromsen slår till i pensionssystemet, så att man plötsligt får sänkt pension, var nog heller inte något som man hade väntat sig, även om det finns inbyggt i vårt pensionssystem. Det är ett pensionssystem som slår hårt mot kvinnor och dem som inte kunnat arbeta heltid , för det är en förutsättning för att man ska få en bra pension. pratas det om pensionärerna som en välbeställd grupp. Då är det viktigt att komma ihåg att det av alla kvinnor som går i pension är drygt hälften som får en garantipension, det vill säga en mycket låg ekonomisk nivå att leva på. Vi delar PRO:s syn. Ta bort PPM-systemet! Sluta spekulera med pensionspengarna på börsen, och stärk inkomstpensionen! Då får vi en hållbar pension. En annan fråga som är väldigt viktig om man ska ha ett bra åldrande och som påverkar om man kan leva ett självständigt liv handlar om att kunna bo bra, tryggt och tillgängligt. Man vill inte bli fånge tre trappor upp i sitt eget hem. Man vill kunna komma ut med hiss och kunna ta sin rullator och kanske gå till affären och handla själv och slippa vänta på en hemtjänst som kommer på vissa tider eller som handlar en gång . Men för många äldre har det blivit stört omöjligt att byta till en modern, tillgänglig hyresrätt med hiss. Bostadsbristen är nämligen skriande, och den ökar . Det byggs alldeles för få hyresrätter, och de som byggs har hyror som ligger långt över vad den lägsta pensionen och bostadsbidraget för pensionärer räcker till. Då kan jag säga att det behövs en helt annan bostadspolitik, för det är väl inte i Attefallsbodarna, som någon bygger på tomten, eller i andrahandsuthyrningen som de här pensionärerna ska försöka få en bostad? Jag tycker också att det är helt vansinnigt att det byggs trygghetsboenden med hyror på uppemot 8 000–9 000 , när vi vet att bostadsbidraget stannar vid 5 000. Det här blir en köns- och klassfråga. Det är pensionärerna med de låga inkomsterna som inte kan skaffa sig ett bra och tillgängligt boende. Då behövs det en social bostadspolitik med ett statligt investeringsstöd och ett hyrestak som gör att människor och de äldre människor som behöver flytta till ett modernt boende kan göra det. Äldre pensionärer ska inte heller behöva råka ut för det som kan hända när man rustar upp miljonprogrammet och rustar upp det till nybyggnadsstandard. De blir tvungna att flytta från en lägenhet som skulle bli bra för dem att bo i, för plötsligt ska hyran gå upp med ett par tusen . Så här kan vi inte ha det. Det behövs också ett investeringsstöd när det gäller upprustning av bostäderna. Bor jag bra har jag en trygg och bra bas för mig själv att åldras i. Det här är alltså en väldigt viktig fråga. Vad är det mer som har hänt under de här åtta åren? Ja, plötsligt har vi blivit kunder i stället för medborgare med skyldigheter och rättigheter. Vi ska shoppa äldreomsorg på en marknad. Riskkapitalbolag ska överväga om det ger tillräcklig avkastning på insatt kapital att driva äldreomsorg för att sedan sälja vidare efter fyra och plocka ut miljarderna. Helst ska de också betala så lite i skatt som möjligt för att maximera vinsten, för det är det som är deras grunduppdrag: att få bästa möjliga avkastning. Jag tror att ni känner igen namnen Carema, som efter skandalerna har bytt namn till Vardaga, Attendo och Aleris. Men jag tror att få vet vad de riskkapitalbolag heter som finns bakom de här namnen, och jag tror att få kan hålla reda på när man köpt och sålt de här företagen. Äldre, som är sköra människor, ska från sjuksängen välja vilket äldreboende som är bäst för dem, om det nu finns någon plats på ett äldreboende. Precis som vi hörde här har tusentals och åter tusentals äldreboenden försvunnit, och den utvecklingen fortsätter. Den har inte stannat av. Fungerar inte boendet bra ska den äldre människan enligt teorin flytta vidare till ett annat. Ja, ni hör själva. Valfrihet används som ett alibi för att låta skattepengar hamna i fickorna hos riskkapitalister när de skulle kunna ge mer personal och högre kvalitet i äldreomsorgen. Privata utförare har lägre personalbemanning. Äldre människor som behöver hemtjänst, till exempel i , ska läsa sida upp och sida ned om hundratals hemtjänstföretag som alla talar om hur bra de är och hur mycket de gör, som den äldre vill, och hur duktig personal de har. Vem ska man ta? Och vem får man om man skulle vilja byta? Ja, det är väldigt svårt att veta. Är det bäst att behålla det man har? Är det verkligen så här äldreomsorgen ska fungera? säger tydligt nej till vinstsyftande företag i äldreomsorgen. Skattepengar ska gå till bättre äldreomsorg. Det är inte företagens valfrihet vi ska slå vakt om, utan det är inflytande för de äldre. Det är ett inflytande som man ska ha som äldre över sin egen vardag. Därför vill vi inte ha kvar LOV och företagens fria etableringsrätt. Vi ser däremot gärna att företag som har ett verkligt engagemang för att utveckla äldreomsorgen ombildar sina företag och gör dem till icke vinstsyftande privata företag, liksom vi tycker att det är bra med ideella icke vinstsyftande utförare och kooperativ. Man kan bidra mycket till en utveckling av äldreomsorgen. För är verklig valfrihet något annat och mycket mer än det borgerliga kundperspektivet. För oss handlar det om inflytande över vardagen. Det ska till exempel vara lättare att få en plats på äldreboende när jag behöver det. Det är kanske den viktigaste frågan för mig. Det har försvunnit tusentals platser i äldreboenden, vilket har sagts tidigare. Det ska finnas tillräckligt många i personalen så att personalen har tid att se till de individuella behoven hos varje äldre människa, att det finns något meningsfullt att se fram emot och göra , att den äldre kan komma utanför boendets väggar om det är så till kaféet på torget, att sitta ute i solen eller göra något som just den personen är intresserad av. Verklig valfrihet innebär att jag kan påverka insatserna i och att tiden för insatserna är tillräcklig så att undersköterskorna hinner hjälpa mig utan stress. Jag tror att alla stressade undersköterskor har fått höra av äldre att undersköterskan ska gå eftersom den äldre inte behöver något mer. De vet att undersköterskorna har så mycket att göra, och de äldre ber inte om hjälp med sådant de egentligen vill ha hjälp med. Det är viktigt att det finns tid för samtal, sociala insatser, att få välja hur maten ska vara, om det ska vara matlåda, hemlagad mat eller att få äta i ett äldreboende i närheten. Det allra viktigaste är att samma personer kommer till mig. Det ska vara personer som känner mig, mina behov och vet hur jag vill ha det så att jag slipper tala om det gång på gång för någon ny som inte vet hur jag har det hemma eller känner till mina behov. Det ska finnas tid att arbeta extra lugnt och med kunskap om demens när minnet börjar svikta och demenssjukdomen börjar synas. Verklig valfrihet innebär att jag som anhörig som stöttar mina föräldrar kan göra det utifrån min egen vilja, den ork och det utrymme jag har, inte att jag tvingas till att ta hand om föräldrarna därför att samhällets insatser minskas. Jag ska inte tvingas att lägga timmar på att bevaka att hjälpen till mina åldriga föräldrar fungerar, att kommer när den ska, att det blir så och så med läkarbesök eller med andra kontakter i en alltmer fragmentiserad sjukvård och äldreomsorg. Så ser det ut . Vi vet att anhöriga får ta hand om mer och mer just därför att bristerna finns. Det är vi kvinnor som får ta den . Att kombinera ett heltidsjobb med stora omsorgsinsatser för gamla föräldrar är tufft. Det vet många kvinnor i 45–65-årsåldern. En del tvingas gå ned i arbetstid. Några tvingas sluta jobba helt. En fungerande vård och omsorg är det viktigaste anhörigstödet. Det påpekar i sin alldeles färska rapport. Där framgår också att stödet till anhöriga inte fungerar . står för en annan politik. Vi säger nej till skattesänkarpolitiken. Om vi vill ha en bra skola, sjukvård och äldreomsorg måste vi satsa mer resurser. Äldreomsorgen är klart underfinansierad i förhållande till behoven och samhällsutvecklingen . Därför öronmärker vi 4 miljarder för att öka bemanningen på våra omsorgsboenden. Först vill starta med demensboendena. Vi öronmärker en hemtjänstmiljard och kopplar den till den viktigaste kvalitetsfaktorn, nämligen att det så långt som möjligt är samma personer som ger hjälpen till de äldre. Vi satsar på att fortsätta med en långsiktig kompetensutveckling med 400 miljoner . Vi satsar också på utbildningsvikariat. Arbetslösa får jobb och kommunerna får råd att ta in vikarier när den ordinarie personalen går på utbildning. En av äldreomsorgens största utmaningar är att få fler att börja arbeta i äldreomsorgen och även att stanna kvar där. Vi hörde tidigare att om vi ser framåt kommer 150 000 fler att behöva arbeta i äldreomsorgen, men få söker till gymnasieutbildningen. Jag träffar när jag är ute på besök många som arbetar i äldreomsorgen och trivs bra med sitt arbete.