prot · H109100 · 2014-04-11 00:00:00 — Då är det väl viktigt, fru talman, att reda ut vilken som är regeringens uppfattning i frågan. Är det korrekt som näringsministern säger, att det är mer effektivt? Om det är på det viset ska man naturligtvis inte ändra det utan behålla det vid . Kommer man till den slutsatsen skulle jag vilja ha reda på vad man i så fall stöder den uppfattningen på. Men om det är så som jämställdhetsministern säger, att det var ett olyckligt beslut – vilket jag tror är den riktiga bedömningen – ska vi naturligtvis återgå till att ha tätare lönekartläggningar, helst , som vi socialdemokrater vill. Det är många som pekar på att det har varit ett effektivt medel och att man nu tappar fart i arbetet mot osakliga löneskillnader. Här måste vi ändå få svar på vad regeringens ståndpunkt är i frågan. Det kan inte vara både mer effektivt och olyckligt. Det har tidigare deklarerats som regeringens uppfattning att jobbskatteavdraget är ett effektivt sätt att motverka osakliga löneskillnader. Jag delar inte den uppfattningen, fru talman. Men om den framställs som regeringens uppfattning först av näringsministern och även av jämställdhetsministern som ett exempel på hur regeringen motverkar osakliga löneskillnader skulle det vara väldigt intressant om jämställdhetsministern kunde utveckla på vilket sätt jobbskatteavdraget ökar jämställdheten på arbetsmarknaden och minskar osakliga löneskillnader. Jag tror inte att det är möjligt. Rent fördelningspolitiskt är det enkelt att konstatera att jobbskatteavdraget kommer fler män till godo, räknat i kronor och ören, än kvinnor. Rent fördelningspolitiskt tror jag att det är ganska enkelt att konstatera att det inte är en jämställdhetsreform. På vilket sätt skulle det motverka de osakliga löneskillnaderna? Det skulle vara mycket spännande att få det redovisat. 22 (S): Jag förstod att ministern blev lite upprörd när jag räknade upp de olika sakerna. Men med en budget där regeringen lånar 240 miljoner, 10 miljoner , för finansieringen av skattesänkningarna, som i huvudsak går till redan rika män, är det klart att kvinnorna blir förlorare. Hur var det med jämställdhetsanalyserna när man fattade beslut om dessa sänkningar? Hur var det med jämställdhetsintegrering inför ändring av a-kassan, sjukförsäkringen och lönekartläggningarna? Vilka jämställdhetsglasögon hade man på sig då? Hur var det med jämställdhetsintegreringen då i de olika departementen? Det kan inte visa sig att det som gjordes var bra för kvinnorna. Mindre krångel för företagen kan det kanske bli. Men om jag gör någonting regelbundet , och lönerevision görs , blir det enkelt. Men ska man göra det blir det krångligare, för då är det inte något som görs regelbundet. Här var det ett tillkännagivande från , så regeringen är tvungen att återkomma med ett nytt förslag. Det är inte så att regeringen själv hade för avsikt att göra det. Sedan undrar jag igen om de olika saker som jag berättade om innan. Hur var det med jämställdhetsintegreringen då, med allt, med äldreomsorg och barnomsorg? Varför gick pengarna till skattesänkningar i stället för satsningar på detta, som skulle ge nytta för kvinnor? 23 Statsrådet (FP): Jag är ledsen, , om jag uttrycker mig lite oklart. Det verkar så, med tanke på att jag inte riktigt har gjort mig förstådd, som det känns som. När det gäller lönekartläggning har vi tillsatt en särskild utredare. Det fanns redan tidigare en utredning som skulle titta på aktiva åtgärder inom diskrimineringslagstiftningen över huvud taget. Den utredningen har fått ett tilläggsuppdrag för att titta på just lönekartläggning och svara just på de frågor som ställer. kommer utredningen med sina slutsatser, och då kommer det att finnas svar på de frågor som ställer. Är det mer eller mindre effektivt att jobba jämfört med ? Det är just för att reda ut den frågan som vi har en särskild utredning. Jag är ledsen om jag inte uttryckte det tillräckligt tydligt. Jag kan absolut i min allmänna echauffering ha sagt något om jobbskatteavdraget. Men att det på något sätt skulle hjälpa upp osakliga löneskillnader har aldrig föresvävat mig. Däremot argumenterar jag gärna för att jobbskatteavdraget har varit viktigt för många lågavlönade kvinnor. Osakliga löneskillnader beror på diskriminering, könssegregration och den ojämlika fördelningen av obetalt arbete. Det gör man inget åt med jobbskatteavdrag, utan där är det andra verktyg som vi behöver använda oss av, till exempel att ha en väl fungerande diskrimineringslagstiftning, att bli bättre som arbetsgivare i politiken att erbjuda rimliga löner, karriärtjänster för lärare till exempel, men också för sjuksköterskor och andra kvinnodominerade yrken, att bli bättre på att erbjuda önskad arbetstid, att jobba vidare med hur vi ska få en bättre fördelning av det obetalda arbetet och att, som regeringen har gjort, tillsätta en delegation för jämställdhet i arbetslivet, där arbetsmarknadens parter på vårt uppdrag kommer med förslag kring hur lönegapet mellan kvinnor och män kan minska och hur vi kan få en mer jämställd arbetsmarknad. Jag tyckte att det kändes viktigt att visa att också jag kan bli upprörd. Jag har respekt för upprördhet, men jag vill inte heller bli utpekad som en som står här och pratar mot bättre vetande. Jag har min uppfattning och är stolt över att tillhöra en regering som har sett till att har den näst lägsta statsskulden i , att vi har den starkaste tillväxten och att vi har en mycket högre sysselsättningsgrad än de flesta andra länder. Det förbehåller jag mig rätten att vara stolt över. Så till jämställdhetsintegrering och hur diskussionen kring det har sett ut: Vi har ett väldigt gediget arbete på alla områden, till exempel när det gäller den ekonomiska politiken. tar fram en särskild jämställdhetsbilaga i samband med varje budgetproposition. Om man läser den kan man se att trots att regeringen har sänkt mycket skatter, vilket i sig är något som gynnar män i förhållande till kvinnor, har den ekonomiska politiken – beroende på att det har varit ett jobbskatteavdrag som relativt sett har gett mest till dem som har låga löner och att vi har kompenserat det med ökade flerbarnstillägg, ökade bostadsbidrag och en del annat – varit lika fördelaktig för män som för kvinnor. 24 (S): Det vi pratar om , bland annat osakliga löneskillnader, innebär att kvinnors löner motsvarar av mäns, att kvinnor tjänar mindre , att kvinnor tjänar mindre och att det under ett arbetsliv motsvarar i mindre lön för en kvinna än för en man. Det är naturligtvis fullständigt oacceptabelt. Att inte satsa allt för att ändra på detta är helt orimligt, om man, som jämställdhetsministern säger här, jobbar aktivt med jämställdhetsintegrering. fick jag svar på några av mina frågor i alla fall. Beträffande vårdnadsbidraget fick jag väl inget svar, men det må väl vara hänt. I fråga om lönekartläggning vet inte jämställdhetsministern om det är mer eller mindre effektivt att göra detta . Enligt en kartläggning från fackförbundet har förändringen inneburit att man har stannat upp i arbetet mot att ta bort de osakliga löneskillnaderna. Jag kan tycka att det är lite knepigt att jämställdhetsministern inte har en uppfattning i frågan men att näringsministern har en klar och tydlig uppfattning, där hon säger att regeringens ståndpunkt är att det är ett mer effektivt sätt att jobba på. Men det lutar ändå åt att regeringen tycker att det är mer effektivt, eftersom den ena ministern inte vet och den andra ministern har en stark uppfattning. Jämställdhetsministern svarar också – det är ett bra och tydligt svar – att jobbskatteavdraget inte på något sätt kommer att innebära att de osakliga löneskillnaderna blir mindre. Det var väl i och för sig positivt. Då hoppas jag att jag slipper höra det mer i debatten från regeringens företrädare, så att vi kan vara överens åtminstone på den punkten. 25 Statsrådet (FP): ska jag försöka svara på alla frågor. När det gäller vårdnadsbidraget är jag rätt tydlig: Det har inga jämställdhetseffekter. Det är en familjepolitisk reform som utnyttjas av rätt få, och det är klart, , att det måste vara intressant om det utnyttjas av få eller av många. Beträffande vad lönekartläggning varje eller innebär har jag också tagit del av Unionens förträffliga studie och tycker att den är mycket intressant. Den var en bidragande orsak till att vi nu – på det sätt som regeringen brukar göra när man bereder ett beslut – har gett det uppdraget till vår utredare. Skillnaden på 3,6 miljoner i livstidsinkomst under arbetslivet är för mig den viktigaste politiska frågan. Jag kan konstatera att gapet har sett ut så . Det är rätt många som kommer till korta och som på olika maktpositioner har misslyckats med att förändra det. Jag kan – trots vad oppositionen säger – konstatera att regeringens skattepolitik inte har försämrat men inte heller förbättrat. Det är ett arbete som återstår att göra. Det handlar om mycket, som diskrimineringslagstiftningen, vad Delegationen för jämställdhet i arbetslivet kan komma fram med, hur vi kan jobba bättre med rätten att kunna försörja sig på sin inkomst och ha önskad arbetstid och vad vi kan göra ännu mer för att få en mer rättvis fördelning av det obetalda arbetet. Vi har många viktiga och svåra uppgifter framför oss, men jag är övertygad om att vi kommer att uppnå framgångar framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellationerna 2013/14:360 och 368 om regeringens ambitioner för en ökad jämställdhet 26 Statsrådet (FP): har frågat mig vad syftet med Utredningen om män och jämställdhet var, mot bakgrund av att den inte fick i uppdrag att lämna förslag till åtgärder. Vidare frågar både och vilka konkreta förslag jag kommer att lägga fram utifrån utredningen och jämställdhet. frågar även vilka ambitioner regeringen har för att öka jämställdheten mellan könen. Jag har valt att besvara interpellationerna i ett sammanhang eftersom de berör samma områden. Frågan om män och maskulinitet är en viktig del av jämställdhetspolitiken. Historiskt sett har kampen för jämställdhet till stora delar varit en kvinnofråga, och fortfarande tenderar fokus i samhällsdebatten att hamna på kvinnor – trots att jämställdhet berör män i samma utsträckning och trots att normer för män och maskulinitet i många fall bär på en stor förändringspotential när det gäller att nå ett jämställt samhälle. Att involvera pojkar och män i arbetet är därför en strategiskt viktig fråga för att nå förändring. Under de två gångna mandatperioderna har regeringen arbetat med frågan på olika sätt, bland annat genom satsningar på jämställdhet i skolan, pojkars och flickors läsning och satsningen på Preventell, en hjälplinje för personer som riskerar att utöva sexuellt våld. Dåvarande , numera Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, har –2014 i uppdrag att göra insatser för att öka kunskapen om pojkar och unga män, jämställdhet, maskulinitet och våld. Mot bakgrund av redan gjorda och pågående insatser beslutade regeringen att tillsätta utredningen om män och jämställdhet. Syftet var att få en bred och övergripande bild av utvecklingen och situationen när det gäller män och jämställdhet. Utredaren skulle bland annat redovisa verksamheter som arbetar med män och jämställdhet och som bedrivs av organisationer, myndigheter med flera som hanterar frågor om pojkar och män, exempelvis killgrupper och pappagrupper. Vidare skulle utredaren redovisa en översikt över relevant forskning om mäns livssituation, förhållningssätt till jämställdhet och ansvarstagande när det gäller föräldraskap, obetalt hemarbete och anhörigomsorg. Det betänkande som jag tog emot av utgör ett brett kunskapsunderlag vad gäller män och jämställdhet. Regeringens ambitioner för att öka jämställdheten mellan könen utgår från det jämställdhetspolitiska målet och de fyra inriktningarna som omfattar makt och inflytande, ekonomisk jämställdhet, obetalt hem- och omsorgsarbete samt mäns våld mot kvinnor. Jämställdhetsintegrering är fortsatt regeringens huvudsakliga strategi för att nå de jämställdhetspolitiska målen – detta tillsammans med särskilda åtgärder för att stimulera, utveckla och skynda på förändringsarbetet. Regeringen har under de senaste två mandatperioderna gjort omfattande och breda satsningar för att flytta fram positionerna för jämställdhetsarbetet och närma sig de uppsatta målen. Genom att besluta om indikatorer och ett uppföljningssystem för jämställdhetspolitiken har regeringen också genomfört insatser som förbättrar möjligheterna till uppföljning och utvärdering av målsättningarna på området. 27 (S): Undersökningar visar att en majoritet av kvinnor och män är positiva till jämställdhet, vilket är roligt. Allt fler röster hörs om att jämställdhet inte är enbart en kvinnofråga utan att även män måste bli mer delaktiga i arbetet för både kvinnors och mäns lika möjligheter. Det är också positivt. Det är tydligt att vi vill att våra barn och barnbarn ska få samma möjligheter oavsett om det är en flicka eller en pojke. Utifrån detta tycker jag att det är konstigt att jämställdhetsministern har gett mig ett så magert svar på denna interpellation. Jag får givetvis svar på min första fråga om syftet med utredningen och jämställdhet. Men jag får inte svar på den andra, och kanske viktigaste, frågan vad ministern avser att göra utifrån vad som faktiskt har kommit fram i den utredningen. Men jag hoppas att jag kan få ett svar under den här debatten. Det känns för mig som om denna utredning blir en ursäkt för att regeringen inte har lagt fram politiska förslag som driver på jämställdhetsarbetet. I denna rapport tar utredaren upp en av de största och viktigaste politiska frågorna som skulle kunna göra skillnad för jämställdheten, nämligen att dela föräldraansvaret mer lika mellan mammor och pappor. fick yrkesarbetande mammor betald ledighet i samband med barnets födelse. Det är det som vi kallar för mammadagar. Men har vi inget som heter mammadagar, utan vi har föräldraledighet och föräldraförsäkring för att vi i anser att både mammor och pappor är föräldrar och har och ska ta ett delat ansvar för sina barn. Barn har rätt till båda sina föräldrar enligt som skrev . infördes rätten att dela lika i föräldraförsäkringen. Det är alltså . Trots att det var vi fick möjlighet att dela lika ser det ut på följande sätt. av papporna tar ut av den gemensamma föräldraförsäkringen . När barnet har fyllt har papporna tagit ut av dagarna. av papporna tar inte ut alls av föräldraledigheten under barnets två första år. Vi brukar tala om att barnets första är de viktigaste. infördes den så kallade pappamånaden. Det gav en viss effekt, och fler pappor tog ut föräldraledighet. Det är därför hög tid att göra något mer för ett jämnare uttag av föräldraledighet. Men det har hänt otroligt lite på dessa . När jag tittade tillbaka på dessa blev jag påmind om hur det var . Då var det väldigt ovanligt att det var någon pappa som var hemma. Men kan vi se att det ändå är några. Men vi måste ta tag i detta med en politisk vilja att förändra, så att framtida generationer kan få leva i ett jämställt . Jag hoppas därför att jämställdhetsministern nu kan tala om här i kammaren om hon kommer att lägga fram några nya politiska förslag som faktiskt påskyndar detta, så att det blir ett mer rättvist och mer delat ansvar för barnen. Barnen och papporna har faktiskt rätt till det. 28 (S): Jag tackar statsrådet för svaret. När denna utredning föredrogs för oss i arbetsmarknadsutskottet tyckte jag att den var mycket intressant och spännande. Efter att jag har läst utredningen och slutsatser mer grundligt tycker jag att det finns all anledning att föra en diskussion om vad man kan göra från regeringens sida när det gäller jämställdhetsarbetet och vilka konkreta förslag som man kommer att använda sig av. Jag hade nog förväntat mig att jämställdhetsministern i svaret hade kunnat peka på några delar och någon form av inriktning för det fortsatta arbetet kring detta. Bakgrunden är att antalet otrygga anställningar ökar, både för män och för kvinnor. Men det är dock en övervägande majoritet som är kvinnor. De osakliga löneskillnaderna har vi talat om här tidigare, och de fortsätter i allra högsta grad att vara osakliga. Naturligtvis är det frustrerande att skillnaderna består. Vi har en arbetsmarknad som har förändrats . Jag tänker närmast på de delade turerna som har ökat, framför allt inom offentlig sektor. Det finns även en del män som jobbar i offentlig sektor. Men det är en övervägande andel kvinnor som jobbar där och som har de delade turerna med allt vad det innebär för barnomsorg, hemarbete, fritid och annat som hänger ihop. Det är fortfarande en bristsituation i vissa kommuner när det gäller barnomsorg på obekväm arbetstid. Det är en fråga som vi från Socialdemokraterna har slitit med . gör man även det från regeringen, vilket känns positivt. Det ska jag ändå ge en eloge för. Min konkreta fråga till ministern utifrån utredningen är hur det fortsatta arbetet nu sker. Vi är på väg in i en valrörelse, och vi vet inte alls hur det kommer att se ut efter med regeringsbildning och annat. Jag som socialdemokrat hoppas naturligtvis att vi får en ny regering och en ny jämställdhetsminister. Men jag hoppas verkligen att det arbete som jag ändå hoppas pågår i inte stannar av i och med det. Denna fråga är mycket viktig ute på arbetsplatserna. Min bild, efter att jag har varit ute på många arbetsplatsbesök , är att det är en hel del diskussioner vid fikaborden. Det är kanske inte så mycket diskussioner på mansdominerade arbetsplatser men däremot på blandade arbetsplatser. Det är många fackförbund som håller på att löneförhandla lokalt. Naturligtvis kommer denna fråga upp med lönesättning och annat. Det finns förbund, det ska jag vara ärlig att säga, som har lyckats med detta och kommit en bit på väg. Men det kvarstår en hel del. Jag tror inte att vare sig ministern eller jag vill att vi som statliga aktörer ska lägga oss i lönebildningen, utan den ska skötas av arbetsmarknadens parter. Jag tror dock ändå att det här med lönekartläggningen – att man överväger att återgå till det gamla systemet och få den uppdaterad kontinuerligt – kan vara en väg att gå i den delen. Mina konkreta frågor till ministern är: Vad sker härnäst när det gäller arbetet med de slutsatser lämnar i sin rapport och de andra influenser regeringen har fått när det gäller jämställdhetspolitiken? Vad är det mer som behöver göras? 29 Statsrådet (FP): Jag tackar för två viktiga och intressanta frågor kring den i inte så omdiskuterade frågan om män och jämställdhet – vad förlorar män på ojämställdhet, och vad har män att vinna på jämställdhet? Vi har olika förhoppningar, och jag, när det gäller vem som är jämställdhetsminister efter . Oavsett vem det blir finns det dock ett fint ramverk att fortsätta arbeta med. Det handlar om att jobba med jämställdhetsintegrering på det vis alliansregeringen gör i regeringsarbetet, fortsätta satsningarna – som har varit totalt 2 miljarder – på att ge energi och resurser till att tänka på och arbeta med jämställdhet i kommuner, landsting, länsstyrelser och myndigheter. Det är ett arbete jag verkligen hoppas kommer att fortsätta. Även om uttalar sig lite nedsättande om detta tror jag att det är ett väldigt viktigt sätt att arbeta. Det är också ett sätt att ta hand om alla de viktiga slutsatserna i utredning. Länsstyrelserna har till exempel ett särskilt uppdrag att jobba med att de fyra jämställdhetspolitiska målen ska genomsyra också på det regionala planet, och i går träffade jag landshövdingar. Vi gick laget runt, och alla fick berätta lite om vad de gör och vad de ser för problem. Flera av dem hade inte ens hört talas om utredningen, men frågan kom upp kring bordet – inte minst från länen i norra . Bara all den kunskap som här finns om både problemställningar och lösningar, som jag då kunde hänvisa till, tror jag är en viktig aspekt av utredningen. När jag var på och träffade många jämställdhetsarbetare från hela världen var utredningen och vad den visar och samlar för kunskap en viktig del också i fortsatta arbete i det internationella jämställdhetsarbetet. Självklart kommer det som finns i utredningen att leda till förnyat och fortsatt arbete längs alla de linjer regeringen nu arbetar med. Jag tar gärna fasta på det talar mest om, nämligen föräldraskapet och hur vi jobbar med fördelningen av det obetalda arbetet. I de flesta familjer eller relationer är ju detta jämställt – tills det första barnet kommer. Där är de öronmärkta månaderna, att i allt högre grad individualisera föräldraförsäkringen, en väg slog in på under en borgerlig regering och tog nästa steg på under en socialdemokratisk regering. Sedan har alliansregeringen gjort en innovation och infört en jämställdhetsbonus för att se om det skulle vara ett sätt att gå vidare för att fortsätta utvecklingen. Det har i alla partier – även det socialdemokratiska, vet jag – förekommit diskussioner om hur man ska förhålla sig till att gå in och ändra i det så generösa system familjer och människor har vant sig vid. Bonusen var då ett sätt att hitta en morot i stället för en piska. Så här långt kan vi väl se att det inte verkar ha haft så speciellt stora effekter, eftersom det fortfarande sker så lite och går så långsamt. Att fundera över vad nästa steg ska bli – en utvecklad bonus eller, eventuellt, ytterligare en öronmärkt månad – tror jag är en av de viktigare jämställdhetsreformerna som hämtar näring ur utredningen. Jag vill också påpeka att vi har beslutat om att barnbidraget ska gå till mamma och pappa, eller till bägge föräldrarna. Det är också ett steg i en fortsatt utveckling i den riktningen. 30 (S): Jag vill vara väldigt tydlig med att jag tycker att utredning Män och jämställdhet är bra. Det ska ingen tvivla på. Det jag saknade var politiska förslag från regeringen utifrån vad utredaren kommer fram till. Är det någonting jag önskar och vill är det nämligen att vi ska förändra till det bättre – för både kvinnor och män. Det är ju inte bara kvinnor som tjänar på ett jämställt samhälle; män tjänar i allra högsta grad på ett jämställt samhälle. För mig är det oerhört viktigt. Det är oerhört viktigt att jag kan känna att jag och vårt parti försöker påverka ministern så att de barn som föds , oavsett om de är flickor eller pojkar, ska kunna ha en viss förhoppning om att få leva i ett jämställt samhälle. Som det ser ut får ministern och jag inte uppleva ett jämställt samhälle. Mina barn och ministerns barn kommer inte att få uppleva ett jämställt samhälle, och mina barnbarn kommer med största sannolikhet inte heller att få uppleva ett jämställt samhälle om det ska fortgå i samma takt som . Jag tycker att det är förödande. Jag tycker inte att det är rätt. Det är därför jag tycker att det är så oerhört viktigt att vi debatterar – och framför allt lägger fram politiska förslag – så att vi får ett jämställt samhälle. Det är för våra framtida generationers skull. Barn behöver manliga, goda förebilder. Om vi tittar på hur det ser ut ser vi att barnet möter mammor mer i sin tidiga ålder – jag har tidigare redovisat att papporna tar ut och att av papporna inte tar ut någonting . I förskolan möter barnen kvinnliga förebilder, och i skolan möter barnen kvinnliga förebilder. Det är kanske först när de kommer ut i arbetslivet som de får en manlig förebild. Kopplar man detta till det våld som sker ser vi att det faktiskt är män som står för det mesta av våldet. Många av dem som har varit våldsutövare vittnar om bristen på en bra manlig förebild, eller om bristen på en närvarande pappa. vet jag, och även ministern, att alla män och killar inte är våldsutövare. Men även om de inte är det blir de också drabbade, utifrån att de kunde vara det – eftersom de som är våldsutövare i allra högsta grad är män. Det tar utredningen också upp. Jag såg ett tv-inslag som berörde mig oerhört starkt. Det var en man som hade en väldigt brokig och stökig bakgrund. Han hade plötsligt bytt sida, vilket jag tyckte var väldigt positivt.