prot · H10963 · 2014-01-30 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Protokollet för justerades. 2 § Ansökan om ledighet Förste vice talmannen meddelade att (M) ansökt om ledighet –. Kammaren biföll denna ansökan. Förste vice talmannen anmälde att Montaser Eneim (M) skulle tjänstgöra som ersättare för statsrådet (M) under ledighet. 3 § Anmälan om subsidiaritetsprövning Förste vice talmannen anmälde att utdrag ur prot. 2013/14:16 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag hade kommit in från miljö- och jordbruksutskottet. 4 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2013/14:232 Till Interpellation 2013/14:232 skattefelskarta av (V) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 2013/14:239 Till Interpellation 2013/14:239 Arbetslösheten av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 2013/14:240 Till Interpellation 2013/14:240 Åtgärder mot svag tillväxt av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 5 § Anmälan om faktapromemorior Förste vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2013/14:FPM48 Direktiv om klonade djur och livsmedel från klonade djur KOM(2013) 892, KOM(2013) 893 till miljö- och jordbruksutskottet /14:FPM49 Ny luftvårdspolitik inom EU KOM(2013) 917, KOM(2013) 918, KOM(2013) 919, KOM(2013) 920 till miljö- och jordbruksutskottet 6 § Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: Proposition 2013/14:78 till justitieutskottet Framställning 2013/14:RS3 till EU-dokument KOM(2014) 24 till skatteutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 7 § Svar på interpellation 2013/14:229 om bristen på barnmorskor i 1 Socialminister (KD): har frågat mig om jag anser att bemanningsproblemen inom är en rimlig konsekvens av den fria etableringsrätten samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att trygga bemanningen av barnmorskor i och övriga landsting. En patientsäker och god miljö för föräldrar och barn är en förutsättning för en positiv förlossningsupplevelse och för att förlossningen ska fortlöpa med så få ingrepp som möjligt. Allt fler barn föds i , vilket ställer nya krav på kompetensförsörjningen inom förlossningsvården. står inför särskilda utmaningar på grund av den stora inflyttningen till staden. Problem inom kompetensförsörjningen av barnmorskor måste tas på fullaste allvar. ska vi komma ihåg att den svenska mödra- och förlossningsvården håller mycket hög medicinsk kvalitet i internationella jämförelser. jämförelser visar också att flera viktiga indikatorer för svensk mödra- och förlossningsvård har utvecklats i positiv riktning . Bland annat har både antalet dödfödda barn och den neonatala dödligheten minskat. Ansvaret för vården är delat mellan stat, kommun och landsting. Respektive landsting har ansvar för att organisera och tillhandahålla vården. Regeringens intentioner med vårdvalsreformen är att driva på utvecklingen inom hälso- och sjukvården genom att fler utförare konkurrerar utifrån tillgänglighet och kvalitet. Ökad mångfald av utförare kräver dock i än högre utsträckning att landstingen uppfyller sitt ansvar gentemot medborgarna i form av bra upphandling och uppföljning samt vid planeringen av vårdplatser och nyetableringar. Jag noterar att det totala antalet platser på förlossningsklinikerna i inte har minskat i och med inträdet av privata alternativ. Det är beklagligt när det uppstår organisatoriska problem och planeringen brister inom vården, men de komplikationer som eventuellt uppstår när nya kliniker öppnar kan inte anses vara en följd av en ökad mängd alternativ för patienten. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att motverka att det uppstår en brist på barnmorskor och annan vårdpersonal. Bland annat har regeringen, under såväl nuvarande som föregående mandatperiod, satsat på en utbyggnad av läkar- och sjuksköterskeutbildningarna. Det åligger sedan lärosätena att anpassa utbildningsutbudet efter studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Bland de lärosäten som har fått ett ekonomiskt tillskott finns flera som bedriver barnmorskeutbildning, däribland universiteten i , och . För att stödja landstingens personalplanering har regeringen gett i uppdrag att rapportera om tillgången på bland annat barnmorskor inom hälso- och sjukvården. Det senaste årets upplaga av Nationella planeringsstödet, NPS, som publiceras i sin helhet , visar att tillgången på barnmorskor i förhållande till befolkningen ökade . Efterfrågan på barnmorskor överstiger dock tillgången, framför allt för erfarna barnmorskor, och efterfrågan förväntas öka . Behoven varierar dock mycket, både mellan och inom regionerna och landstingen. I NPS finns också sammanställningar av svar på enkäter som skickats till landstingen, vilka fördjupar bilden av kompetensförsörjningen inom vården. I kommande NPS redovisas bland annat landstingens svar på frågor om hur de uppmuntrar sjuksköterskorna att vidareutbilda sig och tillvaratar deras intresse för detta. har tidigare bedömt att en förändring av vårdpersonalens kompetenssammansättning och en omfördelning av roller och arbetsuppgifter kan leda till en mer effektiv användning av resurserna. Det handlar exempelvis om att flytta vissa typer av arbetsuppgifter från läkare till sjuksköterskor eller att införa helt nya personalkategorier i verksamheten. Förändringarna kan göra det möjligt att frigöra arbetstid hos olika yrkesgrupper eller att förbättra vårdkvaliteten. För en del arbetsuppgifter inom vården krävs, enligt lag eller annan författning, att utföraren har relevant legitimation. Men för den stora merparten av arbetsuppgifterna inom vården uppställs inte några sådana krav. tillsatte regeringen en nationell samordnare för effektivare resursutnyttjande inom hälso- och sjukvården. Utredaren ska initiera samarbeten med berörda aktörer och i dialog med dessa aktörer ge förslag på åtgärder som kan vidtas på nationell, regional och lokal nivå för att säkerställa att professionernas tid, kunskap och engagemang används på bästa möjliga sätt. 2 (S): Jag tackar socialministern för svaret. Jag börjar med ett citat: Vi som arbetar med den gravida och födande kvinnan såväl som det nyfödda barnet och familjen kan inte fortsätta att ta ansvar för den vård vi bedriver under de förhållanden som råder. Citatet är hämtat ur det öppna brev som barnmorskorna på samtliga förlossningskliniker i gick ut med till politiker, beslutsfattare, arbetsgivare och allmänhet . Brevet fick ett väldigt stort genomslag och riktade ett verkligt skarpt och avslöjande ljus på brister i såväl ledarskap som planering och uppföljning av förlossningsvården i . har ytterligare en förlossningsklinik öppnat i , BB . Därmed har det blivit ytterligare en klinik som deltar i dragkampen om de alltför få barnmorskorna i länet. Att det skulle öppnas ännu en klinik i förlossningsvården har varit känt . Det borde givetvis ha gett ansvariga politiker stora möjligheter och gott om tid att göra vettiga konsekvensanalyser och planera på bästa möjliga sätt. Men det blev inte så. I stället blev det kaos. Jag noterar att statsrådet inte vill se något samband mellan den fria etableringsrätten och den brist på barnmorskor som råder i . För egen del påstår jag dock att det uppkomna läget visar att den fria etableringsrätten i kombination med ett bristande politiskt ledarskap för planering och uppföljning leder till den här typen av konsekvenser. Men jag hoppas nu verkligen att statsrådet har noterat att de ansvariga allianskollegerna i har hanterat förberedelserna inför och planeringen av nyetableringen av BB på ett minst sagt oproffsigt och taffligt sätt. Därför har den i och för sig så välkomna så kallade kapacitetsökningen i förlossningsvården bara blivit en chimär. Vad betyder fler kliniker om de inte kan bemannas? Vad betyder fler kliniker när man drar personal från andra tidigare befintliga kliniker? Det betyder ingenting annat än att pressen och arbetsbördan på personalen ökar på samtliga kliniker. Att utbilda en förlösande barnmorska tar mellan sju och . I går det ut 64 barnmorskestudenter , 34 per termin. Många av dem blir aldrig verksamma som barnmorskor utan gör helt andra karriärval. Bakgrunden till att det är så är enkel. Det är den stressiga arbetsmiljön, känslan av otillräcklighet och en enorm arbetsbörda som helt enkelt inte lockar. Lägger man därtill att lönen upplevs som låg och att karriärvägarna i princip är helt obefintliga inser man snabbt varför situationen blivit som den blivit och att många väljer att arbeta deltid. På min konkreta fråga om vilka åtgärder statsrådet tänker vidta för att trygga bemanningen får jag inget vettigt svar. Ministern hänvisar till den nationella samordnaren. Jag blir bekymrad över svaret, eftersom det tar så att utbilda barnmorskor och krisen i förlossningsvården är här och . växer med två busslaster per dag. Dessutom är situationen minst lika ansträngd i flera andra storstadsregioner. Därför skulle jag vilja fråga socialministern: Vad behöver hända i förlossningsvården innan regeringen vaknar på allvar? 3 (S): Jag vill också tacka statsrådet för svaret, även om man skulle önska lite mer. Debatten gäller just nu . Men i den andra frågan i interpellationen frågar vad statsrådet avser att göra eftersom detta inte bara är ett Stockholmsproblem utan också är ett storstadsproblem och säkert ett problem även på många andra ställen. Vi har tidigare här i kammaren diskuterat den skånska förlossningsvården, som tyvärr inte ser bättre ut. Situationen är inte bättre än vad den är i . Även om jag har tagit upp det tidigare tycker jag att det förtjänar att sägas: Det är ett allmänt kaos i den skånska sjukvården – det är väl allmänt känt. Det gäller också förlossningen. En kort tillbakablick: slutade sju läkare på kvinnokliniken i på grund av alltför hög arbetsbelastning. infördes anställningsstopp på hela för att få bukt med underskotten i budgeten. demonstrerade barnmorskorna vid kliniken i mot besparingskraven på deras verksamhet. De var helt enkelt rädda för att de inte skulle kunna ge patienterna den vård som de har rätt att kräva. Chefen för kvinnokliniken i avgick då i protest mot besparingarna. I ett brev till sina medarbetare skrev han att han var orolig för den sjukvård som erbjuds patienterna. Han ville helt enkelt inte ta ansvar för något som han befarade var en nedmontering av kvinnosjukvården. Tyvärr har kaoset bara förvärrats. Personal på förlossningskliniken i fick beordras in eftersom det var brist på personal på grund av anställningsstoppet. Akutmottagningen på kvinnokliniken i stängdes, och all akutverksamhet skedde i . Redan ansträngd personal fick inte vila upp sig, och fick personalen besked om att ytterligare 60 tjänster skulle försvinna i verksamheten. När vi har debatterat detta har statsrådet sagt att detta är regionens ansvar. Den uppfattningen delar jag. Men det finns också en hälso- och sjukvårdslag som säger att det ska vara likvärdig vård över hela landet. Då är min fråga om statsrådet anser att skåningarna och framför allt Malmöborna får en förlossningsvård som är likvärdig med övriga delar av landet, där man inte jämför med utan med platser där det verkligen fungerar. För att bredda diskussionen något skulle jag vilja säga: Det som fanns på nyheterna i skånska medier var att det är många sökande men väldigt få utbildningsplatser för barnmorskor. Det råder akut brist på barnmorskor i främst storstäderna. Men vid – och det är säkert likadant här – tvingas man minska antalet utbildningsplatser på barnmorskeutbildningen med en fjärdedel. Statsrådet antydde i sitt inlägg att det är upp till universiteten att prioritera utbildningarna. Det är riktigt. Men jag vet inte om det blir bättre om man drar ned på antalet ingenjörsplatser – vilket man för den delen också har gjort – eller på antalet utbildningsplatser för specialistsjuksköterskor. Problemet är att det är för få utbildningsplatser. Jag och Socialdemokraterna tycker att det hade varit mycket bättre att utbilda i stället för att tvinga folk att gå arbetslösa. 4 (V): Jag ger mig in i debatten av två anledningar. När man ska föda sitt barn är det viktigt att veta att det är en bra och trygg förlossningsvård, att man får plats, att det finns personal som är erfaren och kan stötta tryggt under förlossningen. Vårt mål i är att man ska ha en barnmorska som kan följa förlossningen . Jag har varit på BB , tittat, gått runt, pratat med ledningen och hört deras planer. Man kommer att bygga en fin förlossningsavdelning som också har neonatalplatser. Men som det har påtalats här finns det inte tillräckligt många barnmorskor i för att kunna bemanna. Det moderatledda , med i spetsen, har inte åtgärdat detta . Det är ju inget nytt problem. Barnmorskorna har protesterat och talat om detta. Vi har kunnat läsa om det i medierna och kunnat ta till oss det. Man har väntat på att vårdvalet, som statsrådet pratar så fint om, och marknaden skulle fixa detta. Men ett BB, en förlossningsavdelning är ju ingen ö. Något som statsrådet missar totalt, när han säger att vårdvalsreformen är till för att driva på för kvalitet och tillgänglighet, är att saker och ting påverkar varandra. När man startar BB blir man ju av med barnmorskor på andra förlossningsavdelningar i . Dessutom får BB ta förlossningar bara från vecka 37. De ligger för långt ifrån ett akutsjukhus som har all den kunskap som behövs för att ta hand om mycket komplicerade förlossningar, anses det. Vi får en situation där många av de mest erfarna barnmorskorna tycker att det är en utmaning och något roligt att starta något nytt gemensamt – det är inte konstigt – men de får alltså ta de lättare förlossningarna, medan mer oerfarna barnmorskor får ta de svåraste förlossningarna från vecka 32. Det är en helt orimlig utveckling, tycker jag. Jag vet inte om det är ett uttryck för statsrådets humor när statsrådet säger att detta inte har lett till att antalet platser på förlossningsklinikerna i har minskat. Nej, det var väl en himla tur. Men det var väl ingen som förväntade sig att antalet platser skulle minska när man startade nya. Problemet är att det inte finns barnmorskor som kan bemanna dem, och det uppstår problem på flera olika förlossningsavdelningar när man inte kan ersätta den personal som flyttar till BB . Då uppstår det ju problem även om antalet platser är fler. En fråga som jag skulle vilja ställa till statsrådet är: Är det verkligen så god idé att göra detta? Statsrådet har sagt att ni ska driva på för vårdval, för då blir allt bra. Men det blir ju inte bra här. Vårdvalet och marknaden löser inte alla problem. Jag skulle vilja referera vad min partikamrat , som är landstingsråd i och har drivit de här frågorna länge har sagt, nämligen: Med bättre framförhållning, en successiv utbyggnad av förlossningsvården och en personalpolitik där barnmorskorna inte flyr vården, därför att det är för taskiga arbetsvillkor och dålig arbetsmiljö, skulle vi inte ha den här krisen i . Är verkligen vårdvalet – och att se varje enhet som en ö och inte planera långsiktigt i en helhet – en bra idé, ? 5 (S): Det här är en väldigt angelägen interpellation, och även om snön just nu virvlar lite grann utanför fönstren vet vi att det kommer en sommar . Jag skulle vilja fokusera på arbetsmiljön för barnmorskorna, vilken också påverkar miljön för de blivande föräldrarna. Vi vet att det är en stressad och pressad arbetssituation på många förlossningskliniker, inte minst här i . Vi vet också att de lider av, skulle jag vilja säga, i många fall slitna och inte helt ändamålsenliga lokaler. Det är naturligtvis primärt en fråga för och ligger inte på regeringens bord, men de här sakerna hänger ihop och kan faktiskt vara menliga för patientsäkerheten när det gäller både vården i sig och känslan av trygghet. Jag tror att det var som tidigare i debatten sade att det här, att åka in till förlossningen för att föda sitt barn, förmodligen är en av de viktigaste händelserna i de här människornas liv. Att då inte vara helt säker på att det kommer att kännas bra och tryggt måste innebära en oerhört stor oro. Det kan jag tycka att regeringen borde ta intryck av. Vi har också hört att det tar tid att utbilda barnmorskor. Och många av dem gör andra karriärval när de väl är färdigutbildade, bland annat för att de vet att arbetsmiljön har stora brister, inte minst när det gäller stressen och pressen och känslan av tillkortakommande som det ger att inte kunna finnas där för de blivande föräldrarna och inte kunna följa dem hela vägen. Vi vet, som sagt, att det kommer en sommar. Då hoppas förmodligen även barnmorskorna på att kunna få semester, en välbehövlig ledighet för att sedan kunna vara redo igen och ta nya tag på jobbet. Men det finns en oro för att man kanske inte kommer att kunna få semester, därför att bristen på barnmorskor är alltför stor. Därför undrar jag ändå, fast själva utförandet ligger i hand, om inte regeringen borde vidta några ytterligare åtgärder för att förbättra arbetsmiljön och därmed också faktiskt också attraktiviteten när det gäller att arbeta inom förlossningsvården. Följden av det skulle kunna vara att man ger bättre patientsäkerhet och trygghet så att barnen föds in i en värld av omtanke och omsorg från första början i stället för att de som jobbar som barnmorskor har det så stressigt att de inte kan få tillfredsställelsen av att kunna göra ett gott arbete. Krävs det inte ändå ytterligare insatser från regeringens sida? 6 Socialminister (KD): Låt mig först få referera några siffror från utvärderingar som gjorts av förlossningsvården i . Nöjdheten med bemötandet från barnmorskorna är . Nöjdheten med bemötandet i telefon är . Nöjdheten med bemötandet vid ankomsten är . Därtill anser att barnmorskorna är tillräckligt tillgängliga, tycker att de får tillräcklig information från barnmorskorna under förlossningen och är helt nöjda med vården som helhet. Jag skulle kunna räkna upp många andra siffror. Det är uppenbart att personalen som möter de kvinnor, och för den delen män, som kommer in för att vara med om en förlossning gör ett jättejobb. De gör ett fantastiskt bra arbete för att skapa den trygga miljö som man behöver i den här situationen. Det gäller naturligtvis särskilt personer som föder , men det gäller andra också. Alla meddebattörer vet vilken arbetsfördelning vi har mellan de olika politiska nivåerna. Där råder det ingen tvekan. Därför tror jag att frågor som ställs om ifall regeringen kommer att göra någonting för att förbättra arbetsmiljön ute i landstingen skjuter bredvid målet. Det är landstingen som bedriver verksamheten, och det är landstingen som äger sjukhusen – det finns andra aktörer som också gör det – men statens uppgift är bland annat att svara för en bra lagstiftning omkring det här, att se till att vi har utbildningskapacitet för att förse vården med all den personal som krävs och att svara för en tillsyn som gör att vi upptäcker brister och förbättringsområden som är angelägna att arbeta med. Inom utbildningen har vi när det gäller både läkare och sjuksköterskor under de år som vi har haft regeringsmakten satsat mycket på nya utbildningsplatser. Det går naturligtvis att säga att vi skulle behöva ha ännu fler, för människor har ju den fria vilja som gör att en del väljer andra banor än den som de utbildade sig för. Antingen väljer de någonting som är närliggande eller någonting annat. Vi har inte livegenskap. Men det gäller naturligtvis för varje arbetsgivare att tänka på: Hur kan vi vara så attraktiva som möjligt för att behålla den personal som vi har och rekrytera nyutbildade eller flyttande personer? Till det hör naturligtvis att skapa en arbetsmiljö, en lönebild och ett samtalsklimat som gör att man trivs och att man får en möjlighet att utöva det yrke som man en gång utbildade sig för. Jag har noterat att man i har gjort en extra satsning bland annat när det gäller lönerna för personalen i vården. Man säger att den satsningen ska ge mer för de medarbetare som omfattas, efter en individuell bedömning. Det räknas retroaktivt. Det här är bra och viktigt, och jag tror att vi kommer att få se mer av det. Regeringen avgör inte löner, men jag tror att landstingen och kommunerna måste ställa in sig på att för att vara attraktiva arbetsgivare måste man säkerställa att man har en bra lönenivå. Löner är inte hela saken, det vet vi. Det handlar också om att känna att man är en del i en större helhet som personal, att ens ord betyder någonting när arbetsplatser utformas och väldigt många andra saker. 7 (S): Det här är en intressant diskussion, och jag tycker att det är bra att många deltar i debatten, därför att det här är en otroligt viktig fråga. Precis som både och har varit inne på tidigare är det den kanske absolut viktigaste stunden i många människors liv när man välkomnar sitt barn till världen. Statsrådet har alldeles rätt i att ansvaret för planeringen och uppföljningen i samband med upphandlingar och nyetableringar av olika kliniker, förlossningskliniker i det här fallet, vilar tungt på landstingen. Det är landstingens ansvar. Men statsrådet kan ju omöjligen, enligt mitt sätt att se det, stå passiv bredvid och titta på när , trots vetskap om att det ska etableras en ny förlossningsklinik, genomför en så usel planeringsprocess att man hamnar i en situation med totalt kaos när det gäller bemanningen av förlossningsklinikerna i . När BB öppnar försvinner 80 barnmorskor från de andra förlossningsklinikerna. Jag anklagar inte förlossningspersonalen för att de vill göra ett annorlunda val, men sammantaget innebär den bristande planeringen och det usla politiska ledarskapet i att man hamnar i situationen att vägen till just som man så längtar efter som blivande förälder kantas av otroligt stor oro därför att man får läsa i tidningarna exakt om hur barnmorskorna faktiskt upplever situationen. Vi kan inte ta ansvar, sade barnmorskorna . Man ser också och hör av vänner och bekanta att det blir allt vanligare att Stockholmslandstinget hänvisar födande till andra landsting. Det är en kraftig ökning på det området. Det är ingen hemlighet att vården i och också alltmer kontinuerligt över är mycket pressad. Den ansträngda situation som brukar dyka upp på somrarna har haft en tendens att permanenta sig. Då är det förståeligt att många barnmorskor, som har ett oerhört stort och fint ansvar att hjälpa blivande föräldrar på vägen till att välkomna sitt barn, känner att de inte orkar arbeta under en sådan extrem press på heltid utan väljer deltid. I har dragit slutsatsen att problemen i förlossningsvården beror på att barnmorskorna jobbar deltid. Hon har skuldbelagt barnmorskorna för att de inte vill arbeta heltid. Det skulle vara intressant att veta om socialministern delar uppfattning att problemen i förlossningsvården i beror på att hårt stressade barnmorskor inte orkar arbeta heltid. I mitt första anförande var jag inne på vad som ska behöva hända i förlossningsvården i eller på annat håll i landet för att socialministern, som är ytterst ansvarig för hälso- och sjukvården i , ska reagera och vidta åtgärder. I andra sammanhang är socialministern snabb att lägga på statsbidrag, till exempel för att korta köer. Jag säger inte att det är fel, men man är inte lika benägen att ge generella statsbidragsökningar. Det vore väl en enkel väg? 8 (S): Precis som statsrådet själv säger tror jag att alla här i kammaren känner till ansvarsfördelningen – vem som har ansvar för vad. Men det finns som sagt en hälso- och sjukvårdslag som har beslutats i denna kammare och som säger att man ska ha en likvärdig vård. Jag tycker att ministern borde svara på frågan om han anser att invånarna i och har tillgång till en likvärdig vård.