prot · H20917 · 2014-11-06 00:00:00 — har frågat mig vad jag avser att göra för att garantera att regionala flygplatser av värde för Försvarsmakten inte försvinner, särskilt när det gäller i som har en central betydelse för luftförsvaret av . Försvarsberedningen konstaterar i sin rapport av – Starkare försvar för en osäker tid att luftförsvaret och flygstridskrafterna är prioriterade under den kommande inriktningsperioden. Luftförsvaret ska enligt försvarsberedningen ha förmågan att kontrollera luftrummet, tillhandahålla rörlighet i form av transportflyg, helikoptrar och system för underrättelseinhämtning samt ha förmågan att genomföra attackuppgifter. En förutsättning för dessa förmågor är ett ändamålsenligt bassystem. Försvarsberedningen menar att det inom försvarsplaneringen är viktigt att redundansen i bassystemet ses över för att flygstridskrafterna i händelse av beslut om höjd beredskap ska kunna verka effektivt. Försvarsmakten har fått i uppdrag att inkomma med ett underlag till regeringen inför arbetet med det kommande försvarspolitiska inriktningsbeslutet . trafikutskott konstaterade i sitt betänkande från att Försvarsmakten inte har tillräckligt många egna flygplatser utan måste använda sig av andra flygplatser för att fullgöra sina uppdrag. Det konstaterades att de statliga flygplatserna ligger på strategiskt viktiga områden över hela landet och därför lämpar sig väl för att uppfylla Försvarsmaktens behov. En ändring av luftfartslagen trädde i kraft . Lagändringen innebär att med ensamrätt ska bedriva flygtrafikledningstjänst på flygplatser som ägs eller drivs av staten eller en juridisk person där staten har ett bestämmande inflytande. beslut påverkar inte de kommunala och privata flygplatsernas möjlighet att konkurrensutsätta den lokala flygtrafiktjänsten. ägs av staten och förvaltas av . Försvarsmakten ansvarar för driften av flygplatsen. är av stor betydelse för försvaret av och utgör en del av Försvarsmaktens grundorganisation. Regeringen avser inte att föreslå några förändringar på den punkten. Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 137 (M): Jag vill börja med att tacka försvarsministern för svaret. Det känns tryggt att försvarsministern ser som en viktig del i det svenska försvaret och att det så klart framgår att den ska värnas. Något som är mer bekymmersamt är att vice statsminister har uttalat att hon vill ha en utredning. Hon har specifikt nämnt och . Hon vill se över om det är platser där man kan ha citynära bostäder i stället för flyg. Det blir väldigt problematiskt om försvarsministern har en syn på det och vice statsministern en annan syn på det. Vad avser flygplatser är det på samma sätt som någon sade : Man kan göra en fisksoppa av ett akvarium, men man kan inte göra ett akvarium av en fisksoppa. Har man väl tagit bort en flygplats och byggt bostäder där är den marken förbrukad, och det går inte att återställa den. Det är en viktig trygghetsfråga i försvaret att vi verkligen värnar flygplatserna. , som kommunen har rätt att besluta om, är på tapeten väldigt mycket och ska läggas ned. Man har förbindelser med många av de regionala flygplatserna. Frågan är hur de regionala flygplatserna ska stå sig om det inte kommer att vara möjligt att flyga till . Kommer de flygplatserna att finnas kvar? Det är också en stor hotbild när det gäller det svenska flygförsvaret, förutom tillväxten i hela , vilket är en annan fråga. Jag skulle vilja att försvarsministern utvecklar det lite mer. 138 (KD): Tack så mycket, försvarsministern, för svaret! Det som gjorde mig och interpellanten väldigt oroliga var att försvarsministerns kollega i regeringen gick ut med att det ska utses en så kallad särskild förhandlare som ska hjälpa kommuner att bygga bostäder på citynära flygplatser. Hon räknade glatt upp några flygplatser. Hon nämnde , , och . Det var nog många som satte kaffet i vrångstrupen när de hörde om alla de här fyra. Man kan på olika grunder reagera på detta. När det gäller är det många som påvisar vad det skulle betyda negativt för näringslivet, inte minst i små kommuner, och vad det skulle kosta. Jag har förstås en särskild relation till , eftersom jag råkar bo där och eftersom jag har varit med och bevakat intresset. Det har jag inte gjort i första hand för att det råkar vara utan för att det är den enda kvarvarande huvudstadsnära flygbasen. Jag vet inte om försvarsministern var med i 2008, men då var den dåvarande försvarsministern och även Försvarsmakten inne på en i mina ögon felaktig väg. Den var mycket felaktig. I syfte att spara pengar skulle man lägga ned Försvarsmaktens verksamhet på , och man skulle sälja den. Jag hade flera interpellationsdebatter. Det är för övrigt ett exempel, herr talman, på att interpellationsdebatter har en viss påverkan. Den debatten, tillsammans med andra saker, förstås, bidrog faktiskt till att vända den situationen så att man gjorde mittåt. Det blev ingen försäljning. Tvärtom, herr talman, har det nu satsats 100 miljoner på denna flygplats i . Jag tar mig friheten att visa upp dagens . Där står det att den största militära övningen på svensk mark nu genomförs i . Runt 2 400 personer från sju länder deltar i övningen. Man har gjort i ordning platsen, så att man också ska kunna använda den som en plats för JAS. Det välkomnar jag, med tanke på den diskussion vi hade förut i interpellationsdebatten om det tuffare läget kring och med tanke på att det tar , eller så, att åka från upp till . Är man baserad i tar det . Därför är det viktigt att vi har kvar som en flygbas. Jag noterade i svaret att det verkar vara grönt ljus från försvarsministern när det gäller att inte röra . Men jag vill ändå ha ett klarläggande: Anser försvarsministern att detta är ett rimligt agerande av en regeringskollega, en minister, tillika vice statsminister? Låt vara att hon är från ett annat parti, men ni tillhör ändå samma regering. Är det okej att ge ett besked som är så fundamentalt emot det som fastslogs i Försvarsberedningen och som är så viktigt för Försvarsmaktens förmåga? Jag vill ha ett klarläggande på den punkten. 139 Försvarsminister (S): Det viktiga klarläggandet att göra var det som jag gjorde i min inledning. Det här andra blir mer att ge sig in i en typ av spekulativ debatt. Jag säger så här: Regeringen avser inte att föreslå några förändringar på den punkten. Det var vad jag sade i min inledning. Med ”på den punkten” menar jag alltså för militära ändamål. Jag har varit klar och tydlig två gånger. Det finns ingen som helst anledning att odla någon sorts bild av att det finns någonting som kommer att leda till att regeringen kommer att lägga fram förslag i den riktningen. ska vara kvar som militär flygplats. Det är det viktiga beskedet. Försvarsmakten har fem egna flygplatser. Det är , , , och –Malmen. Sedan har man tillgång till , , och . Det här behöver vi ha för att kunna klara de behov som vi har inom Försvarsmakten. Utöver detta måste Försvarsmakten kunna använda sig av andra flygplatser runt om i landet. Det var då bra att det under den förra mandatperioden var en majoritet i som såg till att med ensamrätt ska kunna driva flygtrafikledningstjänst på flygplatser. Det ledde till att vi kunde garantera att Försvarsmakten kunde använda de här flygplatserna utifrån sina behov. Privatiseringen, som man på det sättet gjorde slut på, var ett hot mot den möjligheten. Både och KD har ett ansvar för den bilden. var det en annan majoritet som gjorde att vi kunde använda det här på ett bredare sätt. Jag tycker att det är viktigt att påminna om detta i den här debatten. Det finns en viss anledning till eftertanke på den punkten. När det gäller Ärnas strategiska placering och Försvarsmaktens flygplatsers vikt tror jag inte att vi i grunden har olika uppfattningar. Då behöver vi inte heller konstruera någon debatt kring det. Är man överens så är man. Det är egentligen det som jag tycker är det viktiga beskedet . Jag tror inte heller att omvärldsläget gör att det över huvud taget är möjligt – om någon nu skulle gå omkring och ha den tanken – att lägga ned någon av de militära flygplatserna. Det är så det ser ut. 140 (M): Jag tackar försvarsministern igen. Det känns tryggt att det är försvarsministern som håller i flygplatsfrågorna och att det inte är vice statsminister – hon har sagt att man ska tillsätta en utredning för att titta på ett citynära boende på . Då hoppas vi också att de andra militära flygplatserna är under försvarsministerns flagg och att vi kan säkra dem. Jag hoppas att försvarsministern också tittar noga på och framtid, för det är en viktig del av de svenska flygplatserna. Jag vill bara framföra den åsikten. 141 (KD): Tack, försvarsministern, för svaret och den tydliga markeringen om hur, bokstavligen, huvudlöst det skulle vara att ens tänka tanken att bygga bostäder på ! Det var dock något som jag inte riktigt fick svar på. Det måste ändå ha känts väldigt speciellt. Jag tror att även försvarsministern satte kaffet i vrångstrupen när han hörde det här yttrandet. Det var ju inte från någon bångstyrig miljöpartist i , utan det var från den vice statsministern. Jag tror att det är fler än jag som tycker att det här är märkligt, men jag vill skicka med till försvarsministern att han kan ha en speciell kurs med det berörda statsrådet för att tala om varför det är så viktigt att icke komma vid den huvudstadsnära flygplatsen . Det finns en fråga till, herr talman, som jag ändå skulle vilja föra fram och som kanske hänger ihop med vice statsministerns yttrande. Det är nämligen så i att Försvarsmakten vill att man ska möjliggöra för en privat aktör att kunna ha en civil flygplats också, i kombination och samexistens som till exempel i och några andra ställen. Detta är ett medskick till försvarsministern att kanske ta med partikamraterna i i den här specialundervisningen för vice statsministern, i förståelsen för vad Försvarsmakten säger och att detta är viktigt för att dela kostnaden. Vi behöver ju pengarna, som vi pratade om förut, för att göra viktiga åtgärder, för att anställa personal bland annat. Då är det väldigt dumt att skjuta sig själv i foten och inte möjliggöra en samexistens i på det sätt som Försvarsmakten själva önskat. 142 Försvarsminister (S): Jag driver ingen specialundervisning med någon. Det tänker jag inte ägna mig åt i fortsättningen heller. Jag bara konstaterar att de militära flygplatser vi har, dem behöver vi. Jag har inga kommentarer till det som uttalade i när detta blev offentligt. När det gäller den sistnämnda frågan är det så att det fattades ett beslut i som innebär att de villkor som gäller är att man har ett tillstånd för både befintlig militär och civil flygverksamhet samt tillkommande civil flygverksamhet i form av kommersiell flygtrafik i linjetrafik. Det är alltså ett tillstånd som existerar. När det sedan gäller den typen av debatt är det inte min fråga att ägna mig åt. Det blir bara fel. Det är transport- och infrastrukturminister som har det ansvaret, och vill ni föra den diskussionen får jag hänvisa till de möjligheter som hon har att erbjuda. Däremot tror jag att vi är överens om de militära flygplatserna, och det var väl ändamålet med dagens debatt. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2014/15:61 om villkor för valfrihet i välfärden 143 Statsrådet (S): har frågat mig om regeringens överenskommelse med , och därmed också mitt och regeringens kommande förslag, innehåller någon kvantifierad begränsning av avkastning eller inte. påstår att regeringens och överenskommelse om vinster i välfärden innebär att tusentals elever, patienter och äldre nu tvingas leva i osäkerhet kring hur skolan, vården och äldreomsorgen ska fungera framöver. Men det som skapar osäkerhet i välfärdssektorn är en reglering som gjort det möjligt att spara på kvaliteten i syfte att åstadkomma vinst och där det inte funnits tillräckliga hinder för oseriösa aktörer att kunna verka. Den förra regeringen identifierade dessa problem och tog flera vällovliga initiativ för att motverka dem. Till dessa initiativ hör exempelvis och . Regeringen avser att fortsätta det arbete som påbörjats, där valfrihet och mångfald i välfärdssektorn är en självklarhet och där kvaliteten i verksamheten står i centrum. Det är grundläggande att skattemedel ska användas för att utveckla välfärden. Som framgår av budgetpropositionen behöver det skapas ett gemensamt regelverk som på förhand reglerar att aktörer som verkar i välfärden har verksamheten som främsta syfte, inte vinstintresset. Frågan om vinst i välfärden är komplex, och det behövs en rad olika åtgärder för att politiken ska bli verkningsfull. Det är en omfattande process, som måste ske i flera steg. Regeringen aviserar därför i budgetpropositionen att frågor om vinster i välfärden ska utredas och att det ska tas fram förslag på hur regleringen av användning av offentliga medel för drift av skattefinansierad välfärd bör utformas. En utgångspunkt är att eventuella överskott ska investeras i den verksamhet där de uppstått. Privat insatt kapital och låg ränta på kapitalet ska däremot inte behöva återinvesteras. 144 (M): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Att det ska vara ordning och reda i välfärdssektorn tror jag att vi kan vara helt överens om. Min interpellation handlar dock om villkoren för valfrihet i välfärden. skriver i sitt svar att mångfald och valfrihet i välfärdssektorn är en självklarhet. Det är vackra ord, men problemet är att orden pekar i en riktning och regeringens agerande och överenskommelsen i synnerhet med tyvärr pekar i rakt motsatt riktning. Om det ska vara möjligt att säkerställa både hög kvalitet och bibehållen valfrihet i välfärden måste spelreglerna för den som ska verka i dessa verksamheter vara tydliga. Osäkerhet kring förutsättningarna riskerar nämligen att slå emot den långsiktighet som jag egentligen tror att både och jag kan vara överens om att vi skulle vilja se på det här området. För den som till exempel driver en skola betyder det osäkerhet. Får jag fortsätta driva den här verksamheten om , eller ? För den som är elev i skolan betyder det också osäkerhet. Finns min skola kvar om , eller ? För den som driver en sådan här verksamhet betyder osäkerheten att det kanske inte är självklart att man kan göra de investeringar som man annars hade behövt och också velat göra. Investeringarna görs ju för att säkerställa god kvalitet; det gäller både . Därför kan den här osäkerheten som den nya regeringen nu tillsammans med sprider omkring sig faktiskt vara ett direkt hot mot kvaliteten även på kort sikt. Långsiktigheten förutsätter stabila spelregler, och det var ett av skälen till att alliansregeringen såg det som så viktigt att försöka skapa breda överenskommelser i de här frågorna. Det skedde bland annat i där Alliansen, S och MP var överens, och detta lyfter ju också fram i sitt svar som goda exempel. har tyvärr den överenskommelsen kastats i sjön av den nya regeringen och ersatts av en parlamentariskt sett mycket smalare och till innehållet sämre överenskommelse med . Det vill jag bara beklaga, för det finns mycket i den här överenskommelsen som är bekymmersamt – naturligtvis stora delar av innehållet, men det problem som jag vill fokusera på här och som jag lyfter fram i min interpellation är att regeringen och dess stödparti inte ens verkar vara överens om vad överenskommelsen egentligen innebär, vilket alltså ökar osäkerheten ytterligare. Om detta har vi kunnat läsa i medierna. Det förekommer över huvud taget väldigt många olika besked kring vad som egentligen gäller i er överenskommelse beträffande exempelvis friskolor och företag inom vård och omsorg. I har vi kunnat läsa att statsrådet anser att överenskommelsen inte innebär någon siffersatt maxbegränsning av avkastningen. Men i samma tidning kan vi läsa hur företrädare, tvärtemot statsrådets uppfattning, påstår att överenskommelsen visst innehåller en sådan begränsning. Jag konstaterar att statsrådet faktiskt inte har svarat på mina två konkreta frågor i interpellationen, och därför vill jag upprepa dem: Innehåller regeringens överenskommelse med , och därmed också statsrådets och regeringens kommande förslag, någon kvantifierad begränsning av avkastningen eller inte? På den frågan kan man enkelt svara ja eller nej. Om svaret är ja, det vill säga att det finns en sådan här begränsning i överenskommelsen, vilken nivå på avkastning är det då som ska vara tillåten? 145 (S): Jag skulle vilja lyfta upp de här frågorna från ett annat perspektiv. Interpellationen och ministerns svar handlar så klart om valfrihet. Frågan är vilken valfrihet. Innan jag hamnade i riksdag var jag kommunpolitiker . Det här handlar inte direkt om kommunens, regionens eller landstingens valfrihet eller om valfriheten för dem som bor i kommunen – de som är brukare av välfärden. Det är framför allt i kommuner, landsting och regioner som uppgifter inom välfärden utförs. Det finns ett enormt behov av lokala anpassningar. Det är något som verkligen saknas . Om inte utrymmet att ge valfrihet åt alla finns är det klart att välfärden är dömd att misslyckas. Vi kan se att de senaste två mandatperioderna har privata företag inom välfärden gjort vinster på ungefär 30 miljarder, det vill säga 4 ½ miljard . Mer konkret handlar det om totalt 11 000 sjukskötersketjänster. Det här framgår av årsredovisningarna. Om vi dessutom lägger till räntesnurror och skatteparadis, en effekt av de privatiseringar vi har sett inom välfärden och de vinster som har tagits ut, kan vi knappast ens uppskatta hur stora summor det handlar om. Det är gigantiska summor. Låt oss fokusera på de vinster som vi faktiskt kan se utifrån årsredovisningar från välfärdsföretag. Man pratar ofta om effektiviseringar och effektiviseringsvinster. Låt oss kalla det för effektiviseringsvinster. Då är det fortfarande enkom fråga om företagarnas marknad eftersom det är de som gör vinsterna. Det är inte så att effektiviseringarna kommer medborgarna, kommunerna, regionerna eller landstingen till del. Det är bara ägarna av företagen som får ut vinsterna. Man tar helt enkelt ingen hänsyn alls till de lokala förutsättningarna. Men om man skulle göra det inser man att det är lokalt som planeringssvårigheterna uppstår. Vems är valfriheten? Företagens eller användarnas? är den bara företagens. Vi behöver ett system som tar hänsyn till båda delarna. Inte minst kan vi se vad som har hänt . konkurs är ett praktiskt exempel. Dessutom visade det sig att ägarna innan konkursen gjorde stora uttag. I verkligheten hade de kanske inte ens behövt gå i konkurs. Den verklige svartepettern var inte ägarna till företaget, utan de som stod där med svartepettern i slutändan var kommunerna. De var tvungna att fixa skolgång åt 11 000 elever. Här är det rimligt att kommunerna faktiskt får de verktyg som behövs för att göra en seriös planering av skolverksamheten. Så är det inte . Jag skulle vilja fråga statsrådet om utmaningarna i fråga om valfrihet. Hur ser du på utmaningarna när det gäller vinster i välfärden och valfrihet – särskilt kopplingen till vinster i välfärden? 146 Statsrådet (S): Det är glädjande att många lyfter fram värdet i valfriheten och fokuserar på kvalitet. Det verkar finnas en föreställning om att höga vinster är en förutsättning för valfriheten. Men om vi ser oss om i är det inte så. Det finns valfrihet och mångfald i många länder där kommersiella aktörer inte är verksamma i den offentligt finansierade välfärden. Tvärtom är hotet mot mångfalden snarare den dominerande ställning som ett fåtal kommersiella bolag har i den svenska välfärden. Det är avslöjande att när en överenskommelse som handlar om vinster i välfärden ska debatteras föredrar vissa att låtsas som att det är valfriheten som står på spel. Regeringen står upp för valfriheten. Valfriheten är en viktig del av den svenska välfärden. ska vi tala om sakfrågan – inte sprida dimridåer. Min bild, efter många samtal med företagare inom välfärden, är att många drivs av en passion för kvalitet. De är inte rädda för skärpta kvalitetskrav. Om man är en seriös aktör har man absolut inget att oroa sig för. Det är däremot oroande om ett mindre antal skattefinansierade aktörer överväger att dra sig ur på grund av nya krav på höjd kvalitet. Det visar just hur bräcklig dagens valfrihet är. En verklig valfrihet och mångfald förutsätter att det finns utövare av många olika slag. Då måste man kunna svara mot kraven på bättre verksamhet. Min uppfattning är också att det gäller för den absoluta merparten av företagen i välfärdssektorn. När det gäller välfärdsöverenskommelsen och regleringen av överskott ska enligt välfärdsöverenskommelsen överskott som huvudregel återinvesteras i verksamheten. Privat insatt kapital och en låg ränta på detsamma behöver dock inte återinvesteras. Vi har inte satt en siffra på vad låg ränta innebär. Det framgår av överenskommelsen. Det väsentliga är att skattepengar används till det de är avsedda för. Genom höga krav på kvalitet och att skattemedel används i verksamheten kommer inte stora vinster att byggas upp i sektorn. Det säkrar kvaliteten. Det kommunala självstyret är en central del av vår samhällsmodell. Därför är det glädjande att riksdagsledamoten lyfter fram kommunperspektivet. Vi måste ha tillit till och respekt för de människor som är verksamma i kommunsektorn. Att delegera beslut till kommunsektorn och att flytta besluten närmare människor är inte ett hot mot välfärden utan ett sätt att utveckla välfärden. Det gäller oavsett om det handlar om nyetablering av välfärdsföretag eller vilka kvalitetskrav som ska vara möjliga att ställa. Besluten ska fattas nära människorna. Vi ska göra detta tillsammans med Kommuner och Landsting. Den här regeringen kommer att stå upp för den kommunala självstyrelsen. 147 (M): Jag får tacka för svaret. Jag kan till min glädje konstatera att jag uppfattar att jag fick ett svar när statsrådet sade att det inte hade satts en siffra. Det är riktigt. Man kan se att det inte står någon siffra i själva överenskommelsen. Det stora problemet är att den som ni har slutit överenskommelsen med säger att ni visst är överens om en siffra även om den inte framgår av den skriftliga överenskommelsen. Man påstår att det finns en överenskommelse – en muntlig sådan, antar jag – men den framgår inte av papperet. Jag väljer ändå att tolka positivt, det vill säga att har missuppfattat saken – vilket är glädjande. Det sprids tyvärr en lite tråkig bild av hur verksamheterna fungerar i välfärden. Visst har det funnits, och finns säkert fortfarande, en rad dåliga exempel. Vi är överens brett i kammaren om att vi behöver skapa bättre ordning och reda i välfärdssektorerna generellt. Det har också varit ambitionen från den tidigare alliansregeringen att försöka nå breda överenskommelser för att få verksamheten att fungera utan att riskera verksamheten för många människor som berörs. Tyvärr pratar man ofta om dominerande aktörer, till exempel riskkapitalbolag. Intrycket blir att hela välfärdssektorn består av ett litet antal stora bolag som bara är ute efter att skära guld med täljkniv och inte att bedriva verksamhet med kvalitet alls. Det är en onyanserad bild av verkligheten. Det finns ungefär 4 000 fristående förskolor och skolor. Det finns över 300 000 barn i verksamheterna. Då kan det vara intressant att notera att av aktörerna driver bara en enda skola. Det är alltså fråga om små aktörer i en majoritet av fallen. Detsamma är det på vård- och omsorgsområdet. Drygt 125 000 personer arbetar i över 11 000 företag. Över 10 000 av dessa företag har färre än 20 anställda. Det blir ibland lite ensidigt i debatten när man talar om de stora aktörerna. Vi är överens om att kraven behöver skärpas och att vi vill ha mer ordning och reda. De dåliga exemplen på vad som har hänt ska inte hända. Det hade varit bra om vi hade kunnat få breda överenskommelser liknande den friskoleöverenskommelse som slöts mellan allianspartierna, S och MP.