prot · H109129 · 2014-06-23 00:00:00 — Jag kunde inte låta bli att ta replik på dig, . Det var du värd efter det engagemang du lade ned på äganderätten, marknadsliberalismen och marknadens kraft att styra såväl miljöpolitik som allt annat i den världen. I är man fenomenal på att lyfta fram den lösningen på alla möjliga problem – marknaden löser det mesta. När jag började med de här frågorna – det börjar bli nu – fick jag en bok som hette Vem äger fisken? Det är faktiskt en fråga att fundera på. Vem äger fisken? har vi fått ett svar från ett av Alliansens partier, som säger: Den fisk och allt levande som finns i mina vatten får jag ta upp hur mycket som helst av på vilket sätt som helst, för det är jag som äger det. är inne lite på samma tema. Det är mina vatten, det är min fisk, det är mitt liv som finns här inunder och det är jag som sköter detta. Att man ska värna yrkesfisket och dem som har företag inom det, ge dem bra förutsättningar och låta dem slippa illojal konkurrens från dem som inte har några som helst begränsningar tycker inte och är ett bra sätt. Om man har äganderätten får man konkurrera förbehållslöst och ta upp hur mycket lax som helst – inga begränsningar och ingen förvaltning. Man behöver inte bry sig om någonting utan kan bara ta upp. Vi tycker inte att detta är rätt och riktigt. Jag förstår inte hur , som har varit ett grönt parti, kan resonera på det sättet – att marknaden styr allting. Den gör inte det. Marknaden måste tuktas. 16 (C) replik: Jag tackar den engagerade för att han riktar frågor även till mig. Jag vill berömma honom för hans engagemang och glöd. kan man nästan tro att är lite osams om fiskeripolitiken. Det tycker jag egentligen inte att vi är. Jag försöker berömma och oppositionen, men jag noterar att de värjer sig för det. Det har de rätt att göra. står upp för enskild äganderätt – det är helt rätt – under ansvar och under de lagar som samhället inför för att reglera hushållningen med våra begränsade naturresurser. Vi tror på marknadsekonomi och vikten av fri företagsamhet, som enligt vår uppfattning ger en bra användning i miljömässiga former av naturen liksom industrier som försöker jobba så miljömässigt som möjligt. Motsatsen till detta, frihet under ansvar och marknadsekonomi, är socialism och kommunism. Hur industrin och jordbruken sköttes i de systemen är ingen merit, , för där gödslade man med skadliga ingrepp, utsläpp och så vidare. Vem äger fisken? Vem äger villatomten? Vem äger företagen? Vi har ett system med enskild äganderätt och frihet under ansvar. Det har täckning även på enskilda fiskevatten, också i de stora haven, och vi har regler för hur man ska hantera detta på olika sätt. Fisket i är väldigt noga reglerat. Vi står verkligen inte för att man åker ut och tar upp hur mycket man vill, utan här finns utomordentliga regelverk och begränsningar som är väldigt krångliga. Men givet dem tycker vi att man inte ytterligare ska ta rättigheter ifrån dem som har enskilda fiskevatten. 17 (S) replik: Vi socialdemokrater vill värna yrkesfisket. Vi tycker att det är viktigt att de som satsar på att leva på fisket också ska få den möjligheten och inte konkurreras ut genom illojal konkurrens. Visst finns det mycket regler i . , partikamrat med , har förbjudit svenska fiskare att fiska lax i . Men polska, tyska, estniska och danska fiskare får lov att fiska lax i – men inte svenska yrkesfiskare. Stopp, stopp, säger man till yrkesfiskarna. Men har man ett enskilt vatten uppefter kusten får man fiska hur mycket lax som helst, även om man har ett annat yrke som man lever på. Då får man alltså fiska hur mycket lax som helst. Det är äganderätten som är viktig. Det är ett säreget resonemang att man vill slå undan fötterna för en yrkeskår för att gynna andra. Det hade väl varit rimligt att även den som har ett enskilt vatten skulle vara med och vårda fisken och systemet, så att vi får bra stammar av lax. Men, nej, de ska inte ingå i systemet. De ska få fiska förbehållslöst hur mycket som helst. Det tycker jag är ett konstigt resonemang. Men det är det som är marknaden enligt och : Den som äger vattnet får också utnyttja sin rätt och äger allt som är under ytan. Det är ett mycket konstigt resonemang. De borde ingå i de förvaltningsplaner och de regelverk som alla andra får rätta sig efter. 18 (C) replik: Visst är det viktigt att värna det svenska fisket, givet att det minskar, eftersom bestånden är hotade, och självklart att värna yrkesfisket i olika former, där rätt mycket är i deltidsform. redogjorde för den avvägningen. Det är allt färre yrkesfiskare – tyvärr, kan jag tycka, men sådan är verkligheten. Vi bör även värna fritidsfisket, för dem som fritidsfiskar på ett rimligt sätt. Det är en avvägning. Jag instämmer egentligen i det säger om att det bör vara samma villkor för dem som fiskar i samma vatten. Det bör också vara samma villkor för dem som bedriver jordbruk i EU:s olika länder. Jag tycker att det är principer som man bör sträva efter, att fiska enligt bra regelverk och att det ska gälla lika. Så är det inte riktigt , men ambitionen är att driva det åt det hållet – hur jordbruket är i andra länder och hur fisket bedrivs i , att det ska närma sig ett resurshushållande system. Men , , väljer ibland att gå före vad gäller miljökrav på industrin och regelverken för jordbruket, och ibland kanske vi också går före lite vad gäller förutsättningar för fisket. Det är en balansgång – jag håller med om det – och det gäller att se upp så att vi inte går för långt, så att det slår tillbaka. Vi har olika syn på detta med enskild äganderätt. Jag ser ingen dramatik i att den som äger en skärgårdsfastighet och äger sitt fiskevatten har rätt att – enligt de lagar och regler om naturresurshushållning och fiske som gäller – fiska där. Varför ska andra komma och fiska där och i grunden ta hand om den personens fiskevatten? Det finns en avvägning med fritidsfiske och så. Men respekt för äganderätten har vi i , och i den frågan skulle jag säga att jag talar för hela Alliansen. 19 (KD): Vi komma från öst och väst; stiltje, bleke och halv orkan. Här kommer väl landkrabban som knappt kravlar sig över kanten. Jag får väl börja med att säga det många har slutat sina anföranden med: De här åtta åren har lärt mig otroligt mycket om fiskeripolitik, inte minst de två giganterna från öst och väst, fast de är väl egentligen tre. Det vi behandlar , ändringar i fiskelagen, har sin grund i en gedigen utredning och ett gediget remissförfarande som har gjort att vi har kunnat få fram ny lagstiftning men också samordna tidigare lagstiftning. När vi arbetar tillsammans och konstruerar nya regler och ska införliva ett nytt, gemensamt, , behöver det göras genomlysningar och översyner med jämna mellanrum, så även . talare har berört det jag även kommer att beröra . Som grundprincip för mig som kristdemokrat och för alliansregeringen finns äganderätten. Jag kan inte låta bli att vända på det som lyfte fram tidigare, hur vi ska se det gemensamma. Det finns ju också det gemensammas tyranni. Vem tar ansvar för det som är ingens? I det sammanhanget kan vi väl också konstatera att det finns regelverk även för hur överträdelser ska beivras, även för den som är fritidsfiskare och bryter mot de regelverk som finns. Frågan är om vi har resurser nog för att kontrollera allt detta. Det får väl myndigheter och andra ge oss besked om, efter tid. Det är också, herr talman, viktigt att inte belasta enskilda näringsidkares verksamhet med det som har lämnat en reservation om, konsekvensbedömningar för miljön. När fisket nu är så genomreglerat har myndigheten kontroll över hur mycket som är rimligt att fiska, så att man därmed kan bevilja nya licenser eller säga: Stopp, det finns inte utrymme för ytterligare licenser. Att då lägga det på den enskildes axlar att göra denna konsekvensbeskrivning ser jag inte som rimligt, och det har inte heller blivit regeringens förslag, även om utredningen gick i den riktningen. Den andra delen i betänkandet, överlåtbara kvoter, har också, herr talman, diskuterats. Ingen av oss här i kammaren har sagt något annat än att vi vill ha ett fiske som är hållbart. Vi vill ha ett kustnära fiske. Vi vill också ha ett fiske som möjliggör för nyetableringar, för nya generationer att ta vid. Jag raljerade lite inför den här debatten och sade att jag är yngst i debatten. Jag vet inte om det speglar fiskerisituationen. Jag är dessutom den enda kvinnan i ämnet. Detta är sagt med ett litet leende på läpparna, för protokollets skull, där ironin inte syns. Det som är viktigt att säga här är: Ska vi se att det finns en hållbar framtid för fiske – i det storskaliga men också i det småskaliga – måste vi även här tillåta rationaliseringar och förändringar. Jag är glad att för var uppe före mig, så att jag också kan ta mig friheten att dra vissa paralleller till land, där jag är lite mer hemma. Vi måste se större jordbruksföretag som vi ser små, effektiva nischföretag. Jag vill se samma sak inom fiskeriverksamheten. En av dem som verkligen har bevisat att detta är möjligt sade i sitt slutanförande : ska jag gå hem och se till att företaget utvecklas ytterligare. Det är en sann odalman i det här sammanhanget, när uttrycker detta. Det visar på möjligheterna för nischföretag i den småskaliga verksamheten, precis som vi behöver se till att skapa förutsättningar. talare har konstaterat att regeringen inte har sagt hur det ska gå till, med mer överlåtbara fiskekvoter, utan man ska jobba vidare med det, för att få en tydlighet i att olika fiskebestånd kräver olika regelverk och så vidare. Det vi också ska glädjas åt gemensamt här i kammaren, hoppas jag, är att detta kommer till just därför att vi har tagit ett stort steg på vägen i den gemensamma fiskeripolitiken i , där inte minst vår minister har bidragit skarpt i arbetet, nämligen att få till ett utkastförbud. Då måste vi kunna hantera det som kommer upp på ett rimligt sätt. Men detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motioner. Jag höll på att säga: Glad midsommar! Det kan jag väl nästan säga, eftersom den rätta ännu inte har passerat. 20 (V) replik: Jag tänkte fortsätta lite grann med den intressanta diskussionen om äganderätten gentemot förvaltning av gemensamma naturresurser. Företrädare från brukar i dessa sammanhang gärna tala om förvaltarskapstanken, alltså hur man ska förvalta en gemensam resurs. Men här hörde jag inledningsvis säga att grundprincipen om äganderätten är grundläggande i detta sammanhang. Det betyder att den går före förvaltarskapstanken. Så tolkar jag det. Är man enskild ägare till ett fiskevatten äger man fisken som passerar i detta fiskevatten. Är inte det en lite konstig tanke? Denna fisk är rörlig och en gemensam resurs. Måste man inte ha ett system där man har rimliga krav även på ägare till enskilda fiskevatten? Ska man inte ha en lagstiftning som kan reglera detta? Ska inte land med lag byggas, ? Ska man ha frizoner bara för att man är ägare till fiskevatten? Eller är det kanske så att , precis som från , anser att man som ägare till enskilt vatten ska få göra som man vill? Håller detta ihop? Hur är det egentligen med förvaltarskapstanken hos ? 21 (KD) replik: Jag kan nog drista mig att också väva in i detta. Jag tycker att det sista var ganska knepigt uttryckt. Förvaltarskapstanke och äganderätt är för mig inte två motpoler. Mitt ägande är naturligtvis satt under att jag har förvaltarskapstanken. Om det är mina fiskerättigheter, om det är min jordbruksfastighet, om det är min skog – de två senare har jag lite bättre personlig kunskap om – går förvaltarskap och äganderätt hand i hand, armkrok om vi så vill. Det är det som gör att jag tar räntan på kapitalet, om jag uttrycker mig så. Jag tror inte att tycker om det uttrycket heller. Men det är detta som är förvaltarskap, alltså att jag vet att jag äger någonting och för det vidare till kommande generationer, och jag har lånat det av tidigare generationer och har det i mitt hägn . Då har jag också ett ansvar för det. Men ibland blir det så att ingen har ansvar. Vem är då någon som ska ta ansvaret? Sedan ska land med lag byggas, och det är det vi gör i detta betänkande. 22 (V) replik: Ja, land ska med lag byggas. Här finns alltså tankar som till exempel för fram om hur man kan utveckla en lagstiftning som tar hänsyn till äganderätten men också till förvaltarskapstanken inom fiskeområdet. Det är synd att de borgerliga partierna är så förblindade av äganderättens principer att de inte kan utveckla detta. Jag kan göra jämförelsen med hur det är på land, alltså när man äger ett markområde. Då får man inte göra vad man vill med det vilt som passerar över markområdet. Men här vill de borgerliga partierna inte ha regler som närmare tar hänsyn till rimliga begränsningar av fiskerätten på enskilt område. Vi har hört berätta om till exempel laxfisket och hur man kan ta ut enorma mängder som fritidsfiskare bara för att man äger vattnet. Jag läste tidigare upp vad Sportfiskarna säger, nämligen att det är ett problem med denna gråzon som det i praktiken blir. Om man är ägare till enskilt fiskevatten och inte är licensierad fiskare hamnar man i en gråzon mellan kommersiellt fiske och fritidsfiske, och det blir underlag för svartfiske och illojal konkurrens. Jag tycker att detta är en ganska allvarlig fråga. Det är bra att vi har lyft fram den här i debatten, och jag hoppas att en ny regering kan ta itu med denna fråga efter valet. 23 (KD) replik: Jag tror att svarade på sin egen fråga. Svartfiske och tjuvjakt är inte tillåtna. Jag äger jakträttigheterna på min egen fastighet, och jag äger fiskerättigheterna i mitt fiskevatten. Jag har att förhålla mig till de lagar som vi här har stiftat och de regler som gäller. Gör jag då saker som är olagliga är det straffbart. Då måste det beivras, och vi måste kunna kontrollera det. Det har vi både myndigheter och polisiär verksamhet för att göra. Som jag kan se det är det därför ingen skillnad om jag jagar vid fel tid eller om jag säljer min fisk på ett sätt som inte är tillåtet utifrån att jag har fiskerätt för husbehov och inte är licensierad yrkesfiskare. Jag kan därför inte se någon skillnad i detta, och jag tror, som sagt, att svarade på sin egen fråga. 24 (M): Jag kanske hade olämpligt ordval i en av mina repliker. Jag har fiskat bland annat i enskilt vatten i hela mitt liv. Jag fiskar även i rikets allmänna vatten. Men jag fiskar i samma område som mina förfäder fiskade i. Det betyder alltså att vi har förvaltat vårt vatten på det sättet att vi kan fortsätta i olika generationer att fiska. Vi tar upp den fisk som vi anser är lämplig att ta upp. Vi släpper förbi småfisken och tar den fisk som är lämplig att ta. På det sättet har vi förvaltat våra fiskevatten, och på det sättet vill jag att vi ska fortsätta att förvalta våra vatten så att det även kommer att bli hållbart. Vi tar vårt ansvar, och vi håller oss till regelverket. Det var detta jag ville säga. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 11 § Granskning av grönbok om mobil hälsa utlåtande /14:SoU29 Granskning av grönbok om mobil hälsa (KOM(2014) 219) föredrogs. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 12 § Särskilda regler för viss utbildning med musikalisk inriktning betänkande 2013/14:UbU27 Särskilda regler för viss utbildning med musikalisk inriktning (prop. 2013/14:229) föredrogs. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 13 § En enklare planprocess betänkande 2013/14:CU31 En enklare planprocess (prop. 2013/14:126) föredrogs. 25 (S): ska vi debattera civilutskottets betänkande 31 som handlar om regeringens förslag för en enklare planprocess. I detta ärende ingår bland annat att man vill begränsa detaljplanekravet, att man vill ge kommunstyrelse eller byggnadsnämnd rätt att anta planer utan att gå via beslut i fullmäktige och att planbestämmelser om utformning av byggnadsverk och tomter ska upphöra att gälla efter genomförandetidens slut. Det handlar också om bestämmelser om vad som får regleras i ett exploateringsavtal som ska införas, frågor om energikrav med mera. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 3. Jag yrkar också bifall till utskottets förslag i punkt 4 i de delar som utskottet avstyrker i regeringens förslag. Vi socialdemokrater står naturligtvis bakom våra övriga yrkanden, men för tids vinnande yrkar jag inte bifall till dem. Vårt samhälle står inför stora miljö- och klimatutmaningar. Stora ansträngningar görs runt om i vårt land för att hitta lösningar som ger människor möjligheter att också andas frisk luft, dricka rent vatten och behålla ett rikt växt- och djurliv. Kommunerna arbetar hårt med att hitta lösningar som begränsar klimatpåverkan för att på det sättet kunna nå de 16 nationella miljömål som har antagit. Det arbetet går inte i den takt som vi hade hoppats, och vi kan konstatera att vi inte har klarat av de tidsramar som är uppsatta i nästan något av dessa miljömål. Därför blir det mycket konstigt när regeringen lägger fram ett förslag om att förbjuda kommunerna att vid markförsäljning ställa energikrav som går längre än regler. Detta förslag innebär att man tar bort kommunernas möjligheter att främja en långsiktig och hållbar utveckling. Det blir också en inskränkning av kommunernas rätt att disponera sin egen mark, vilket också begränsar möjligheten att bygga den typ av bostäder som många efterfrågar. används av den totala energianvändningen till byggnader och bostäder. Medborgarna ser värdet i att kunna bygga klimatsmart. De kan också skilja på produktionskostnader och driftskostnader, vilket regeringen inte tycks kunna. Enligt byggkravsutredningen, som kom 2012, höjer kommunala särkrav på energi, miljö och tillgänglighet byggkostnaden med 5–. Den beräkningen har fått stark kritik för att ha allvarliga brister. Bland annat skiljer man inte i utredningen krav på energi från krav på tillgänglighet och andra lokala krav, vilket innebär att man inte kan dra några slutsatser om merkostnader på grund av de lokala energikraven. Dessutom påvisar många experter att driftskostnaderna för de här husen kommer att bli mycket lägre och att detta därför bör ses i ett längre perspektiv. Med enhetliga tekniska egenskapskrav menar regeringen att byggandet blir mer förutsägbart och att bostadsbyggandet kommer att öka. Vi socialdemokrater menar att så som förslaget är lagt blir det precis tvärtom. Det kommer naturligtvis att innebära att utvecklingen mot mer energieffektivt byggande försvåras och försenas. Redan tidigare genomförda projekt som rönt stor framgång både här hemma och internationellt kommer att vara väldigt svåra att genomföra . Jag tänker på , och flera andra exempel. Det här förslaget motverkar en hållbar utveckling, och tappar fart och ännu mer mark på det här området. Det känns helt absurt att vi ska gå emot det som resten av , och delar av den övriga världen arbetar för. Vi har de lägsta kraven i . Och medan EU ställer allt starkare krav på att byggandet ska gå mot nollenergihus lägger regeringen fram förslag om precis det motsatta. Det känns mycket märkligt. De flesta bedömare menar att krav är för lågt satta, kommer att innebära en lägre utvecklingstakt och minskar möjligheten att nå de redan uppsatta energi- och miljömålen. Vi socialdemokrater menar att kraven ska vara höga och tjäna som golv och inte, som regeringen föreslår, ett tak som förhindrar utveckling. I stället för att förbjuda kommunerna att ställa tuffare miljö- och energikrav ska man naturligtvis stimulera dem att i samverkan med byggbranschen skapa förutsättningar för framtidens energi- och kostnadseffektiva bostadsbyggande. De lokala energikraven utformas på olika sätt i olika kommuner. Vi behöver därför hitta sätt att samordna dem. Men vi ska inte, som regeringen gör, ställa så låga krav att vi går bakåt. Det känns mycket märkligt. Regler för hur stadsbyggande ska gå till har funnits . Från början syftade de till att minska risken för brand och olyckor och till att skapa hygieniska, hälsosamma, funktionella, tilltalande och vackra miljöer i våra bostadsområden. tillkommer allt fler utmaningar, bland annat i form av det jag tidigare nämnt, som klimathot och ökande miljöproblem. Också städernas och samhällenas snabba tillväxt och utbredning ställer än högre krav på ett genomtänkt stadsbyggande med en rättssäker och demokratisk planeringsprocess. Regeringen har lagt fram en proposition om ändringar i planprocessen i . Ändringarna innebär bland annat att detaljplanekravet i stort sett slopas, förutom när det gäller miljöfarlig verksamhet och så kallad sevesoverksamhet. Det skulle innebära att kommunerna själva ska besluta om eller när man vill ta fram en detaljplan för en åtgärd. Regeringen ser på ett primitivt sätt detaljplanen som ett problem när den i stället borde ses som en förutsättning för att lösa frågor om markanvändning när olika intressen står mot varandra. är regelverket sådant att alla kommuner först ska göra en översiktsplan som beskriver kommunernas tänkta utveckling. Den är dock inte juridiskt bindande och får inte heller vara det. I stället är det detaljplanen som står för den bindande delen, och den fastställs i en öppen och reglerad process som skapar rättssäkerhet och ger hög kvalitet i bebyggelsen. Regeringens förslag innebär att det kommer att finnas en mängd olika sätt att hantera exempelvis projektering av nya bostadsområden, handel och andra utvecklingsområden. Skälen till att ändra lagstiftningen menar regeringen är att underlätta för bostadsbyggande, men hur jag än vrider och vänder på det kommer jag till slutsatsen att det blir precis tvärtom. Om man bara ändrar reglerna för detaljplan kommer det att innebära att det inte finns något lagstöd för fastighetsägarna att bygga och ingen skyldighet för kommunerna att bygga gator och allmänna ytor. Byggandet blir oförutsägbart och investeringarna osäkra. Vi riskerar att det blir olika tillämpningar i olika kommuner i stor utsträckning. Utan detaljplaner blir byggandet komplicerat och kan överklagas på alla grunder. Som om inte det räcker kommer också planering och byggande att bli rättsosäkra, och praxis blir svår att fastställa. Det kommer åtminstone att ta väldigt långt tid innan man kan fastställa en rättspraxis som kan börja fungera. I andra frågor, bland annat energikrav och kommunala särkrav i energifrågor som jag talade om, har regeringen hävdat att det är viktigt med enhetliga regler när det gäller de tekniska egenskapskraven. Det är viktigt för byggbranschen för att kunna bygga billigare och viktigt för att få processerna att gå snabbare. Enhetlighet är en förutsättning, hävdar regeringen i det avseendet. Men i den här frågan anser man alltså inte att enhetlighet är viktigt. Det riskerar att bli en godtycklighet och kanske till och med risk för korruption. Men den allra största risken, som jag ser det, finns i att styrningen av byggandet av bostäder, av handelsetableringar med mera helt skulle överlåtas till marknaden att besluta om. Det skulle naturligtvis få mycket olyckliga sociala konsekvenser samt miljö- och klimatkonsekvenser som följd. Vi socialdemokrater menar att om man ska ändra reglerna i planprocessen måste man också ändra en mängd följdlagstiftningar för att få det att hänga ihop. Det handlar om jordabalken, , väglagen och ordningslagen. Dessa är bara några av de följdändringar som borde göras om man ska ändra lagstiftningen när det gäller detaljplaner, men de är inte ens utredda. Det finns en massiv kritik från remissinstanserna, och det mesta av den har inte beaktats. Vi socialdemokrater menar att det behövs mer planering, inte mindre, för att möta de utmaningar vi ser framför oss. behöver utvecklas – inte avvecklas! Vi behöver mer översiktliga beslut som ger förutsättningar för snabbare detaljplaneprocesser, en smidigare bygglovshantering och därmed en förbättring för samtliga aktörer på bygg- och bostadsmarknaden.