prot · H109106 · 2014-05-05 00:00:00 — Även vi politiker måste visa att vi har en öppenhet utan att vi demoniserar och kallar varandra för rasister bara för att man har olika lösning när det gäller hur man ska hantera ett samhällsproblem eller en samhällsfråga. Jag tycker inte om den här demoniseringen. Jag tycker att vi ska använda respektfulla ordalag. Det ökar demokratin, och det gör att fler människor törs engagera sig i politiken utan att bli skrämda. 8 (MP) replik: Jag tänkte reflektera lite grann över det som sades här alldeles . För mig var det mycket av lösryckta exempel på olika principer, odemokratiska beteenden och beskrivningar av hur samhället är. upplever sig på något sätt som martyrer, man pekar ut fiender och man citerar med förbundna ögon. Det var väldigt mycket sådant, kände jag. Det står naturligtvis fritt att göra så. Jag tänkte ändå fråga: Hur främjar det demokratiska samtalet? 9 (SD) replik: förstår jag inte vad du menar konkret, . Du får precisera. ((MP): Jag tänkte fråga: Hur ser på politik och på hur man främjar det demokratiska samtalet i samhället? Det var min fråga.) Det är som jag sade tidigare: Vi vill ha en respektfull ton. Vi vill att man ska kunna våga tycka olika saker i det offentliga samtalet utan att bli demoniserad och få märkliga, fientliga epitet på sig. Det är därför vi har stått kvar, och det är därför jag gick med i partiet och har fortsatt att driva detta. Jag har gjort det för att få ett slut på den så kallade mobbningen. Detta främjar inte det demokratiska samtalet. Om man har ett logiskt argument för att vilja föra en viss politik eller om man ser att det finns problem med en viss politik tycker jag inte att detta ska besvaras med att man blir kallad rasist eller får något annat känslomässigt laddat epitet. Det måste finnas lite mer professionell taktik i det här landet för att fler ska kunna mogna i det politiska samtalet och kunna ha en respektfull ton. Det är också detta vi kämpar för. 10 (MP) replik: Det är bra att vi är överens om att man ska kunna ha sina åsikter och få föra ett demokratiskt samtal. Det är viktigt vad man säger och vad man gör så att man inte kränker människor. Det är också viktigt för demokratin att man inte ställer grupper mot grupper och utpekar folk som någonting, utan att allas lika värde och rätt verkligen gäller. 11 (SD) replik: Detta att ställa grupp mot grupp är någonting som de övriga partierna verkligen har strävat efter. Man ställer ungdomar mot äldre, man ställer invandrare mot svenskar och man har särlösningar än hit och än dit så att det blir nästan omöjligt att hantera samhället. Vi vill att alla ska behandlas lika utifrån den kompetens och de erfarenheter man har. Vi tycker inte om positiv särbehandling, för det är att ställa grupp mot grupp. 12 (V): Politik för det civila samhället handlar mycket om idrott, och jag ska försöka hålla mig innanför sidmarkeringarna. Jag tänkte dock ta upp både ljusa och lite mörka sidor som har med idrotten att göra. Idrotten är ett viktigt fenomen i samhället, inte bara i utan över hela världen. Den är i sanning och i dubbel bemärkelse en folkrörelse. Världen över sparkas det fotboll, såväl på storstadsslummens enklaste sandplaner med ett uppstoppat bylte som ska föreställa boll – där barnen joxar med trasan, som sade – som vid tv-sända superfinaler på pulserande arenor. För många killar och tjejer i förorten hägrar en Zlatandröm, som det dock bara är några få förunnat att uppnå. Idrotten har en framskjuten plats i samhället, både på elitnivå och för motionens skull. Det handlar också om allas rätt att delta, såväl för att alla ska kunna få utlopp för sitt naturliga rörelsebehov och utöva nyttig motion som för att man ska få göra ambitiösa satsningar på en idrottskarriär. Alla ska ha tillgång till de platser och arenor där träning och tävling äger rum, amatörer likaväl som proffs. Detta betyder att vi måste anlägga ett demokratiskt perspektiv på idrottsutövandet. Det handlar om att ställa allas rätt i centrum i stället för enbart det så lättvindiga elittänkandet. Med andra ord måste samhället ekonomiskt stödja sportaktiviteter för ungdomar i förhållande till vuxna, för kvinnor i förhållande till män och för funktionshindrade i förhållande till dem som inte är det. Även andra människor som inte passar in i schablonnormen ska mötas med respekt och ges berättigad plats i idrottens vardagsrum. Jag tänker på hbtq-personer, jag tänker på människor med en annan etnisk och religiös bakgrund än vår och jag tänker på alla dem – och oss – som inte ens drömmer om en olympisk guldmedalj. Jag har gett upp den drömmen för egen del, herr talman. Dopning tillhör medaljens baksida. Jag ser dopning som en följd av de stora ekonomiska intressen som har pumpats in i idrotten. Det finns ett moraliskt och sportsligt problem med dopningen som riskerar att förta både spänningen och glädjen i de stora idrottsevenemangen. Också , som har hållit en hög profil i dopningstestandet och i debatten om otillåtna preparat, har drabbats av dopningsskandaler. I ett trollslag kan en olympisk hjälte förvandlas till en skurk som får bära hela nationens tunga besvikelse på sina axlar. Som jag ser det hänger dopningens utbredning ihop med de enorma penningsummor som ympas in i själva idrottskulturen. De olympiska lekarna har blivit de , och spelet gäller tyvärr så mycket mer än själva resultatlistan. Huvudsaken är inte att vinna utan att kämpa väl är en paroll som mest liknar en väggbonad i ljusblå korsstygn. Jag ska säga några ord om arenakulturen. Den så kallade arenakulturen är något som har utvecklats över hela landet. I finns flera stora arenor, ofta med lika stora ekonomiska problem – eftersom det är så mycket pengar inbakade i själva tanken blir det stora problem. Men också ute i landet pressar elitidrotten fram vidlyftiga ekonomiska investeringar, ofta med kommunerna som garant. Tyvärr hamnar den genuina idrotten i bakgrunden när de ekonomiska problemens rynkor djupnar. Jag har ett exempel från min egen värmländska skogsbygd. Mallbacken heter ett framgångsrikt damfotbollslag som har spelat i Allsvenskan och som med hjälp av stora ideella insatser från hela byn – ja, från hela bygden – har klarat av sina åtaganden över all förväntan. En hemmamatch betyder fest i byn. Unga och gamla, barn och unga – alla går man ur huse, inte bara i Mallbacken utan i hela . Så dimper dock kraven ned från . Det gäller kravallstaket, större och fler duschrum, belysning för tv-sända kvällsmatcher och så vidare. Saken är bara den, herr talman, att kravaller i Mallbacken är lika sällsynta som direktsändningar i tv. Till saken: Risken för orimliga krav på småklubbar är förödande för mångfalden på idrottsområdet. I så fall måste staten skjuta till massvis med pengar, men att dessa skulle kunna tillfalla varje lantlig uppstickare är knappast troligt. Breddidrott och elitidrott är två sidor av samma mynt – eller samma medalj. Det är kommunicerande kärl. Men det finns också en inbyggd problematik, precis som med det mesta här i samhället, och den handlar om pengar. Det är dyrt att ägna sig åt vissa sporter. Det finns också en problematik i att redan små barn betraktas som kommande tänkbara stjärnor och att hetsen i barnidrotten riskerar att ta bort glädjen. Med alla dessa evinnerliga finaler är det inte heller gratis att hänga med i varje elitseriematch i ishockey. Jag är intresserad av ishockey i sig, men jag måste höja en tumme för bandyn, som har en final. kan dessa finaler och eviga serier likna folksagans kokande gryta, som bara kokar och kokar och där gröten väller över alla bräddar. Idrotten är också en klassfråga: Vem har råd att vara med, och vem hamnar utanför? rättvisekompass vill ta ut riktningen för en demokratisk idrottskultur i en jämställdhetens samhällskropp. Jag yrkar bifall till reservation nr 8 av och Socialdemokraterna. Givetvis stöder jag alla våra reservationer, men för att spara tid lyfter jag fram reservation nr 8. 13 (M): Vi debatterar betänkandet KrU5 Politik för det civila samhället m.m. I betänkandet behandlas regeringens proposition Verksamhetsstödet för idrottens bildningsverksamhet samt motioner från allmänna motionstiden. Det är motioner som rör det civila samhället, idrotten och friidrottslivet. Regeringen föreslår i propositionen att studieförbundet , som fördelar det statliga verksamhetsstödet till idrottens utbildningsverksamhet, ska få detta lagreglerat och att den del av SISU:s verksamhet som består av fördelning av statsbidrag ska omfattas av offentlighetsprincipen. Det är något som ett enat kulturutskott står bakom, och därför har jag valt att i mitt anförande lägga vikten vid de motioner som berör idrottspolitiken. För att lyckas få en så stor bredd som möjligt och för att lyckas få fler som börjar idrotta behövs en elit, och för att få fram en elit krävs en stor bredd. Att idrotten i i högre utsträckning än i de flesta andra länder är till för alla som bor här, oavsett social bakgrund och privata ekonomiska muskler, är nog en av de bidragande orsakerna till att fortsätter att producera världsstjärnor. Detta är en svensk modell vi ska fortsätta värna, och det är med omsorg om denna svenska idrottsmodell som regeringens stora satsning på Idrottslyftet – – ska ses. Satsningen sjösattes och är en tydlig ambition och uttalad önskan om att idrotten ska nå ännu fler och bli ännu bredare. Regeringen satsar lite drygt 1,7 miljarder på svensk idrott. Den gamla och oförutsägbara finansieringsmodellen, där idrotten finansierades via , har ersatts med en finansieringsmodell via skatten. Därmed har idrottsrörelsen en mer stabil ekonomi och vet vad den har att röra sig med. Vi har alla följt utvecklingen med höjda avgifter för unga att vara medlemmar i en förening och den oroande trenden med kommuner som sänker sina anslag. Detta är en utveckling som vi noga måste följa. Men vi måste också vara medvetna om att en annan orsak till att föreningarnas ekonomi ser annorlunda ut är avsaknaden av övriga intäkter som tidigare bestod av bland annat lotteriförsäljning. När den första föreningsstudien gjordes, 1994, fick genomsnittsföreningen in lika mycket intäkter från medlemmarna som från lotteriet och kommunen – med andra ord lika mycket av de tre potterna. När en liknande undersökning gjordes 2009 hade bilden förändrats radikalt. Ungefär lika mycket som intäkterna för avgifterna hade ökat i föreningarna hade lotteriverksamheten minskat. står lotteriverksamheten för av föreningarnas intäkter. Regeringen har beslutat om ett förslag om att införa en fritidspeng i syfte att förbättra möjligheterna för barn att delta i organiserade fritidsaktiviteter. Barn som inte har råd att vara med i exempelvis en idrottsklubb drabbas av ett utanförskap som både känns och syns. För att finansiera fritidspengen anslås och . Reformen ska träda i kraft . Vi är många som har sett nyhetsinslag eller reportage som visar på orättvisor som finns vad gäller jämställdhet mellan kön inom idrotten, och då i huvudsak vad gäller anläggningsmöjligheter. Jämställdhetsarbetet inom idrotten har pågått , men än finns det mycket kvar att göra. beslutade på 2011 att revidera och komplettera jämställdhetsmålen för idrottsrörelsen samt att uppdra till Riksidrottsstyrelsen att aktivt arbeta med jämställdhetsintegrering. Det visar på att aktivt arbetar med frågan, men man måste även följa den från regeringens håll. Frågan om att arrangera stora idrottsevenemang har varit uppe på tapeten . Man ska vara medveten om att det genomförs över 40 internationella idrottsevenemang i form av , , och liknande tävlingar i , så stora idrottsevenemang sker i . Det var inte heller länge sedan som kulturministern skrev under en ansökan om att ska arrangera . Men vi måste också inse att vi kanske inte kan ha de absolut största idrottsevenemangen i , som till exempel ett , då vi inte har den infrastruktur som krävs och då kostnaderna blir alldeles för höga. Slutligen, herr talman, är fantastiskt när det gäller idrott. Vår bredd bidrar till bättre folkhälsa, fostrar den uppväxande generationen i ansvarstagande och social träning samt förgyller mångas tillvaro på läktare och framför tv-apparater där hemma i soffan. Regeringen värnar vår svenska idrottsmodell. Detta visar man inte minst genom satsningar på den ekonomiskt. Med dessa ord vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut i KrU5, Politik för det civila samhället m.m. (Applåder) 14 (S) replik: I mitt anförande försökte jag påvisa hur otäckt det är att barn som har det tufft pekas ut i olika situationer. Ändå tycker att detta med fritidscheck är en väldigt bra lösning. Barn till arbetslösa föräldrar och barn till långtidssjukskrivna föräldrar som har det väldigt tufft i samhället ska komma till föreningen med mössan i hand utpekade som de som inte har råd att vara med i föreningen. Detta jobbar den borgerliga regeringen fram . Vi ska gå tillbaka så att barn får gå med mössan i hand för att kunna delta i fritidsevenemang och i idrottsrörelsen. Det är man stolt över och tycker är bra. Jag tycker att det är en förfärlig politik. Det är skrämmande att vi i , med så mycket skattesänkningar och med så mycket resurser till dem som är välbeställda, ska peka ut dessa barn på det sättet. Jag skulle vilja höra hur ser på den situationen, men jag vill också fråga hur han ser på stora idrottsevenemang och var står i frågan. Det är en stor brist och frånvaro vad gäller satsningar och att kunna driva frågan om att också ska ha stora evenemang. 15 (M) replik: Vad gäller just fritidspengen tycker jag att den är ett bra sätt att få in barn i föreningslivet. Det behöver inte vara en idrottsförening, utan det kan likaväl vara något annat, som att lära sig spela ett instrument eller liknande. Jag ser det som positivt att de som inte har råd att vara medlemmar i en förening dels får möjlighet att vara en del av föreningslivet, dels får möjlighet att hålla på med det som de själva vill göra . Jag vet inte exakt hur det kommer att gå till med denna fritidspeng. Jag tror inte att de andra barnen per automatik vet om att du inte har betalat din medlemsavgift utan har fått den betald. Jag ser det inte riktigt som ett stort problem. Alternativet som ni föreslår är 300 miljoner mer till idrottsrörelsen, har jag förstått, men jag tror inte att de går oavkortat till avgiftssänkningar. Det vi har sett är att sänker elitstödet, och det är en helt annan sak. Men det gör inte saken bättre för dem som står längst bort från föreningslivet, de som inte har råd. Jag tror inte att avgiftssänkningarna kommer att bli större bara för att ni satsar 300 miljoner mer i ert budgetförslag. Vad gäller den andra frågan, om idrottsevenemang, satsar vi, som jag sade, på stora idrottsevenemang i . Som jag tog upp har faktiskt skrivit på en ansökan om att arrangera , som är ett stort idrottsevenemang. Stora idrottsevenemang finns alltså även i . 16 (S) replik: Jag måste upplysa om den situation som råder vad gäller stora evenemang. och regeringen har fått väldigt mycket kritik och stryk från idrottsrörelsen och Idrottssverige för att man inte väljer att stödja och driva på för att ska vara det land som idrottsrörelsen så väl behöver när det gäller stora evenemang. Jag tycker att det är en svaghet. Du fick också rätta dig själv med att ni inte har satsat någonting, utan satsningarna har lyst med sin frånvaro. När det gäller satsningar är väl 300 miljoner ändå ganska mycket pengar. Det är 300 miljoner mer till idrottsrörelsen och Fritidssverige för att kunna hålla nere avgifterna och se till att de här barnen inte behöver bli så utsatta. Från den förening som jag är aktiv i har jag fått siffror. Vi har fått sänkt stöd med över 100 000 från den borgerliga kommunen som gör att det är väldigt tufft i föreningen. Ändå jobbar vi solidariskt med att försöka se till att alla ska ha möjlighet att vara med i klubben. Jag vill inte uppleva att vi på vårt kansli ska sitta och skriva intyg till barn som kommer med mössan i hand för att de ska få sin förenings- eller deltagaravgift betald. Det är en skrämmande utveckling som jag tycker att man verkligen bör motarbeta, och jag tror inte att den främjar idrottsrörelsen. Den ökar utanförskapet. 17 (M) replik: Först och främst vill jag säga att de 300 miljonerna inte kommer att hjälpa den grupp som vi talar om. Det är en grupp som inte har råd att betala en avgift. De 300 miljoner kommer inte att göra det avgiftsfritt att hålla på med idrott; det kan jag direkt säga. Om de 300 miljoner över huvud taget når föreningarna och sänker någon avgift är jag inte heller säker på. Som jag sagt är de anslag som har minskat för elitsatsningar. Det är inte på basnivå för avgifter. Det är också viktigt att veta vad pengarna går till. Vi har satsat i Idrottslyftet för att bredda idrotten och se till att fler kommer in i idrotten, att fokusera på utanförskap och tjejer i det här fallet. Idrottsrörelsen har fått ett anslag på , men vi har inte sett någon medlemsökning. Där får idrottsrörelsen rannsaka sig själv lite för hur man har lyckats med de projekt som man har fått pengar för. Idrottsrörelsen måste se till att locka fler att vilja bli aktiva inom idrottsrörelsen. Men jag tror inte att de 300 miljonerna kommer att hjälpa någon av dem som skulle ha möjligheter att få hjälp via just fritidspengen. 18 (V) replik: Jag vill tacka för ditt anförande, . Det var väldigt mycket siffror och väldigt mycket ekonomi. Politik är mycket ekonomi men inte bara det. Jag skulle lite grann vilja tränga under ytan och ta upp amatöridrottens roll. Det handlar om olika gruppers rätt till närvaro och deltagande i idrottssammanhang och på arenorna. Det gäller till exempel hbtq-personer. Vad gör du och ditt parti för att öka den möjligheten, öppna dörrarna och sänka trösklarna för att för att de grupperna också ska kunna delta i aktivt idrottsliv? Det gäller också dem som är socialt utsatta, dem som har en dålig ekonomi och dem som bor i förorterna och kanske allra mest behöver stimulans på olika sätt med idrott och givetvis även kultur. Jag skulle vilja veta rent konkret hur du ser på den saken. 19 (M) replik: När det gäller satsningen på hbtq-personer och deras rätt till aktiviteter i idrottsrörelsen har regelbundet utbildningar med föreningslivet för att just utbilda om dessa frågor. Det finns satsningar på drive-in-idrott, och Idrottslyftet är en del av det. Det handlar om att locka till sig nya unga att bli aktiva inom idrottsrörelsen, lära sig en ny idrott och se vilja möjligheter som finns. Ett exempel i miljonprogramsområdena finns i där och allianskoalitionen satsar på drive-in-fotboll med möjlighet att ha spontanidrott ute i miljonprogramsområdena för att just ge unga en stimulerande fritidssysselsättning. De har möjlighet att utan betala någon avgift hålla på med idrott och . 20 (V) replik: Jag ska flytta frågefokuset till en annan aspekt, nämligen till den regionalpolitiska aspekten. Jag berörde lite grann i mitt anförande små klubbars svårigheter att leva upp till de krav som kanske ställer på dessa föreningar som jag tycker gör heroiska insatser med att från en gärdsgårdsserie vandra uppåt i systemet och till och med hamna i allsvenskan. Det finns någonting som jag kallade för arenakulturen. Det är något som är präglat av elefantiasis här i men som också sprids som ett mode runt om i landet. Kommuner som inte alls har förutsättningar ekonomiskt och befolkningsmässigt men ändå vill hänga med idrottssvängen måste ha idrottspalats som får kombineras med andra verksamheter för att det någorlunda ska gå ihop. Jag skulle vilja ha en värdering, om det går att begära det i en sådan här debatt som handlar så mycket om siffror. Hur ser ni på att kombinera att hela landet ska leva med att skapa förutsättningar för idrotten och idrottskultur på en hög nivå i hela landet? 21 (M) replik: När det gäller just arenafrågor har SKL samtal med om de frågorna. Det är ytterst så att det är på nivå som det fattas beslut om detta. Det finns inga pengar från statligt håll som går till arenabyggen, och det är heller ingenting som vi ser framför oss. Det är någonting som kommunerna tillsammans med får ha en dialog om. Visst är det så att man ser en trend mot större arenor. Det gäller också vid större idrottsevenemang. Har vi ingen infrastruktur, ska vi då satsa på att bygga en infrastruktur just för ett idrottsevenemang som sedan står tom? Vi kan se här i att vi bygger en massa arenor där vi svårt att finansiera dem. Det är tomt på våra arenor. Att bygga arenor för till exempel ett som sedan står tomma är inte ekonomiskt hållbart. Därför måste vi se till att vi bygger arenor som har en funktion och behövs och inte bygger arenor för sakens skull. 22 (FP): Detta förtjänar att upprepas och poängteras: Det civila samhällets ställning i vårt land kan inte överskattas. Massor med människor är med i olika aktiviteter och insatser som är helt ideella. Det är en enorm kraft. Här görs insatser som det offentliga inte kan bistå med eller ens borde göra. I den så kallade tredje sektorn finns allt från väntjänstföreningar för årsrika människor, kvinnojourer, nattvandrare, frilufts- och idrottsföreningar, hobbyföreningar, kulturföreningar, olika stödföreningar till mycket, mycket mer. Människors möjlighet att mötas i olika former och på olika platser är något som alla kommuner förhoppningsvis ser som en del i demokratiarbetet. samlingslokalsdelegation fördelar medel via ansökningar till samlingslokaler, och det gör även Arvsfonden. Folkbildningen syftar bland annat till att höja bildningsnivån i samhället men också till att utjämna utbildningsklyftor. Den ska också bidra till större delaktighet och engagemang i samhällslivet. Där så många olika människor möts, med olika bakgrunder, kön och åldrar är det självklart i mina ögon att man arbetar med jämställdhets- och mångfaldsperspektiv samt hbtq-perspektiv. Det borde vara givet att man har kriterier för hur dessa medel distribueras, för i hela den sfären borde inkludering vara i centrum. Arbetet mot diskriminering, sexuella trakasserier och rasism och för jämställdhet ska vara ett självklart och ständigt närvarande mål som följer det ansvar som kommer när man tar emot medel från stat, landsting eller kommun. 150 folkhögskolor har många studerande som går allmän kurs som kan ge behörighet till högskola men också ämnesinriktade kurser. De tio studieförbunden har verksamheter över hela landet med mängder av studiecirklar i alla möjliga ämnen. Dessa förbund skapar mötesplatser och ger möjlighet till kunskapsinhämtning och socialt utbyte som är en stor tillgång för hela vårt samhälle. Inte minst barn och ungdomar tar del av de många olika aktiviteter som finns. Det är viktigt att samla kunskap om det civila samhällets villkor och analysera och följa upp insatser inom området på nationell, regional och lokal nivå och sprida denna kunskap. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, som tidigare hette , har det uppdraget. Regeringen har tillsatt en utredare som ska arbeta med att underlätta för det civila samhällets organisationer att utvecklas. Alla dialoger och samråd som förekommer på olika plan är positiva, och jag ser framför mig att man i alla kommuner i hela landet aktivt verkar för att ha kontinuerliga och ständiga kontakter med de civilsamhälleliga grupperingar som finns överallt. De ekonomiska villkoren för olika aktörer i civilsamhället måste vara överskådliga och med framförhållning. Det kan visserligen fungera med projektstöd, men det bästa är stabilare medel som är mer långsiktiga än de som ett projekt kan erbjuda. SCB vidareutvecklar sitt arbete med statistik gällande civilsamhällets område enligt uppdrag från regeringen, vilket är positivt. Stödet till idrotten från staten 2014 uppgår till . Mer än hälften av det är lokalt aktivitetsstöd, LOK-stöd, som riktas till idrottsverksamheter för barn och ungdomar mellan och Idrottslyftet som bland annat syftar till att få fler barn och ungdomar att idrotta.