prot · H10970 · 2014-02-19 00:00:00 — Det förslag som ni lägger fram här nu är att våra myndigheter som gör djurförsök ska åläggas att arbeta strategiskt enligt 3R-principen och ta fram handlingsplaner för hur man ska kunna ersätta, förfina och minska antalet djurförsök. Men ni föreslår inte det för privata företag. Då tycker jag att ni missar en stor del av djurförsöksverksamheten i . Ifall vi ålägger dem att arbeta systematiskt med handlingsplaner kring 3R tror jag att vi kan få fram väldigt många alternativ till djurförsök och kan spara många djurs liv. Tror inte du det, ? 210 (C) replik: Jag är helt övertygad om att såväl som andra – det kan vara i kemikalieindustrin eller andra – kommer att följa med på arbetet när vi skapar ett nationellt för 3R-frågor. Sedan tror jag inte att det är vare sig eller någon annans uppgift att peka med hela handen och säga: Det där företaget ska ha ett strategiskt arbete. Tro mig, stora svenska företag som är globala jobbar strategiskt. kanske lyssnade på vad jag sade i mitt anförande om att se alternativa metoder som ett sätt att minska djurens lidande men också som ett sätt att effektivisera hela arbetet. Det tror jag är grund nog för att och andra bolag kommer att jobba strategiskt och redan gör det. Sedan vet jag inte exakt hur de redovisar hur många miljoner de lägger på utveckling av nya metoder. Men 3R-centrumet är statens, vårt nationella bidrag till att effektivisera och minska antalet djurförsök. 211 (V) replik: Angående hur mycket lägger redovisar ni att de lägger till alternativ till djurförsök. Jag kan tänka mig att de lägger resurser också på sin interna forskning. Det hoppas jag verkligen. Utifrån perspektivet att de är ett väldigt stort bolag som gör miljarder i vinst tycker jag att de borde kunna få fram mer till alternativ till djurförsök. Huvudfrågan är egentligen inte hur mycket de gör i vinst, utan huvudfrågan är varför ni ålägger myndigheter att arbeta strategiskt enligt 3R-principen och ta fram handlingsplaner för det. Du nämnde själv Havs- och vattenmyndigheten, , Kemikalieinspektionen och så vidare. Men ni ålägger inte privata företag som arbetar med djurförsök att arbeta lika systematiskt och på samma sätt. Det är ingen skillnad för djuren om det är en myndighet som gör djurförsök eller om det är ett företag. Vi borde bara vara konsekventa här, eller? 212 (C) replik: Att vi inrättar ett 3R-centrum är och jag helt överens om är ett strategiskt viktigt steg. När det sedan gäller att vi ger uppdrag till myndigheter är det väl naturligt att regeringen, staten, lägger uppdrag till myndigheter. I min värld är det inte fullt lika viktigt att regeringen lägger uppdrag och ställer krav på det sättet på privata företag. Jag vet inte om väg att ålägga att göra en viss sak går via att först förstatliga och sedan ålägga dem uppdraget. Jag tror inte att det är bra. Tro mig, grunduppdrag är att jobba med läkemedel. De håller inte på med djurförsök för skojs skull, tro mig. Jag tror att de i sin dagliga verksamhet försöker minimera antalet djurförsök och hitta ersättningsmetoder. Djurförsök är inte deras kärnverksamhet. Deras kärnverksamhet är att hitta substanser som kan rädda människors liv, men det tog inte upp någonstans i sitt anförande. När det är svårt att hitta nya substanser och det krävs väldigt mycket testmetoder menar jag att det är fullt logiskt och strategiskt riktigt för ett privat företag att jobba med djurförsöksfria metoder, för det är både effektivare och billigare. Jag tror också att det stärker varumärke. De drivkrafter som finns i det privata näringslivet tror jag är nog för att de kommer att göra ett strategiskt riktigt arbete. 213 (KD): I betänkandet hanteras dels förändringar i djurskyddslagen, dels några motioner från den allmänna motionstiden. Ett antal talare före mig har relaterat till det seminarium som var här . Jag tror att det var planerat långt innan vi visste att vi skulle ha den här debatten men nog så väl placerat. Jag kan konstatera att inte alla som har deltagit i den här debatten var där, vilket hade varit önskvärt, för jag tror att man hade fått en del svar på de frågor som ställs och fått förklaringar från verksamhet, inte minst från näringsliv och forskarvärld, på hur man ser på detta arbete. Frågan om djurs väl och goda miljö blir inte mindre för att djuren används i medicinsk forskning, snarare tvärtom. Som kristdemokrat ser jag det som ytterst viktigt att begränsa användningen av djur för försöksverksamhet så långt det bara går. Men ibland måste det få bedrivas forskning på djur i medicinskt syfte. Då ska djuren ha en så god miljö som möjligt. Precis som i all annan djurhållning är det nämligen så att friska och sunda djur mår bra och fungerar i det syfte som är tänkt. Djur som inte vårdas och sköts väl mår naturligtvis inte bra och kan därmed inte heller ge rätt svar på de frågor vi ställer genom försöken. Att vara djurhållare är att ta på sig ett stort ansvar och se till att det finns en god miljö för djuren. Därför är det glädjande att vi kan debattera införandet av ett 3R-centrum i . Jag försökte hitta en översättning med tre likadana bokstäver, men det fungerade inte riktigt. Därför får det bli 3R även på svenska. Det är många intressenter i detta sammanhang. Det är också viktigt att säga att tillkomsten av detta bygger på att vi har införlivat ett EU-direktiv i svensk lagstiftning om hur djur som används för vetenskapliga syften ska skyddas. En tidigare talare var inne på toxikologisk forskning på andra sätt, till exempel när Kemikalieinspektionen gör sina försök. Regeringen har gjort bedömningen, vilket vi också skriver i betänkandetexten som bygger på propositionen, att det är viktigt att behålla den definition som finns i svensk lagstiftning och inte anpassa den till det som är möjligt att göra. Vi vill nämligen behålla den höga nivå vi har på svensk djuromsorg även i detta sammanhang. Regeringen säger, i motsats till några av de remissinstanser som har svarat men med bifall av de allra flesta, att det är logiskt att tar hand om detta centrum med tanke på den verksamhet verket bedriver, den kompetens verket har och den möjlighet verket har att samordna. De av oss som var på seminariet kunde höra chef, som kommer att få detta ansvar, säga till alla där, som representerade hela bredden från djurskyddsorganisationer och forskning till andra myndigheter och näringsliv: Låt oss få höra vad ni ser för behov och vi ska försöka lösa det. Det är en glädjande ingång, inte minst att samla elva universitet, mer än en handfull myndigheter och andra aktörer vid ett och samma bord för att diskutera dessa frågor. Jag kunde också läsa mellan raderna att vissa var glada för att det inte pekades ut något speciellt universitet eller forskningscentrum utan att det lades på en myndighet. Varför skulle inte kunna hantera flera frågor när vi med glädje lägger ut flera saker på länsstyrelser och andra? Låt mig ta i som exempel. På de åtta våningarna gör de helt skilda saker, och ibland träter de med varandra eftersom vi har gett dem olika uppdrag. Men med sin professionalitet ska de genomföra dem. Jag är övertygad om att även klarar detta, inte minst samverkan mellan olika institutioner. Som kristdemokrat är jag också glad över centrumet eftersom bland andra , tillsammans med och andra, har stått i denna talarstol och jobbat för detta under gångna år och poängterat vikten av att detta kommer till stånd. ska vi se till att centrumet förverkligas. Det har också till uppgift att bidra med ökad kompetens till de regionala etiska nämnderna. Det efterfrågades också , och betänkandet ger svar på det. Centrumet har till uppgift att fortbilda och utbilda de etiska nämnderna, de regionala men även den centrala. Det finns en motion från , tror jag, som önskar mer veterinärmedverkan i detta sammanhang på bekostnad av en lekman. Hur kommer det sig att vi kan stå i kammaren och fatta dessa beslut? Jo, för att vi har tilltro till de experter som finns runt omkring oss. Jag är glad för att vi inte är en kammare bestående av experter på just detta ämne eller nästa ämne, skogen. Vi står här för att vi är förtroendevalda att representera människor. Det gäller även för lekmannamedverkan i dessa nämnder. Naturligtvis ska man knyta till sig den expertkompetens man behöver. Efter nämnda seminarium stämde jag av detta med en av de veterinärer som var i rummet. Han sade att det behövs olika kompetenser och att han inte skulle vilja sitta som expert för hela bredden i nämnden. Han var expert på vissa delar och hans kolleger på andra. Därför tror jag att den nuvarande sammansättningen av nämnden är god. Det finns också en annan del i betänkandet. Jag är glad att vi nu kan få till stånd en lagstiftning på området djursex eller tidelag, eller vad vi nu använder för begrepp. Det är en fråga som har funnits med ganska länge av olika skäl, och jag har redogjort för varför detta försvann ur svensk lagstiftning. Det skedde tillsammans med saker som vi absolut inte vill ha lagstiftning för. Jag vill också betona att det är ur ett djurperspektiv. Det är för att skydda våra djur som denna lagstiftning införs. Vi ska värna det som är skyddsvärt, och det är våra djur. Det gör vi genom en tydlig lagstiftning och genom att se till att verksamheterna får möjlighet att starta. Som svar på en fråga som ställdes tidigare: Jag vet utifrån vad chef sade att man har börjat med detta. Man väntar bara på ett klubbslag här i kammaren, vilket väl kommer . Sedan blir det full fart framåt. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motioner. 214 (MP) replik: Jag har egentligen redan ställt de frågor jag ville ställa till Alliansen, men eftersom kopplade ihop mig med en vänsterpartimotion får jag väl gå upp och säga: Nej, det var en vänsterpartimotion. linje är att veterinärkompetens och andra kompetenser i stället ska tillgodoses genom att man anställer handläggare på de etiska nämnderna så att dessa kan göra sitt jobb på ett bra sätt. När jag ändå står här kan jag passa på att fråga om hon tycker att det är en bra idé. 215 (KD) replik: Jag borde ha haft bättre koll. Jag vet att har koll, och det gläder mig. Det är roligt att debattera med någon som vet och är påläst. Frågan om kompetens och hur de etiska nämnderna ska bemannas var också uppe . Frågan är alltså levande. Som en kollega till mig sade tidigare är det en fråga som givetvis får tas med i det budgetarbete som stundar för , och här får och andra ge signaler om hur man bäst rustar dessa. 216 (MP) replik: Ja, då ser vi till att hålla den frågan levande. 217 (KD) replik: Det kan vi nog vara överens om. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2013/14:MJU12 Skogspolitik föredrogs. 218 (S): ska vi debattera miljö- och jordbruksutskottets betänkande 12 Skogspolitik. Det behandlar 37 motionsyrkanden från allmänna motionstiden som tar upp en mängd olika skogliga frågor. har debatten om skogsfrågor varit ganska intensiv. Det är bra. Det är stora och viktiga frågor. När jag började sätta mig in i dessa frågor kunde jag aldrig drömma om att det fanns ett så stort engagemang från så många olika håll när det gäller just skogen. Jag har försökt träffa så många som möjligt med intresse för skog, och jag är imponerad av alla olika infallsvinklar, synpunkter, kunskaper och frågeställningar som man har delat med sig av. När det gäller skogens alla värden uppfattar jag att vi i mångt och mycket är ganska överens i utskottet. Vi ser alla skogens stora betydelse för naturen, för samhället och för den enskilde. Vi vill kunna utnyttja den fantastiska råvara som skogen är utan att äventyra dess framtid. Vi vill kunna lämna över skogen till nästa generation i samma eller bättre skick än den är . Vägen dit kan vi kanske se lite olika på emellanåt. När vi läser uppföljningen av miljökvalitetsmål Levande skogar ser vi att mer behöver göras. Uppföljningen visar att målet inte är möjligt att nå till 2020, och det är svårt att se en riktigt positiv utveckling. Det har vidtagits åtgärder för förbättring, såsom arbetet med dialog om miljöhänsyn, skogsbolagens öppna redovisningar av sina frivilliga avsättningar och ökade ambitioner att minska körskador. Det är naturligtvis viktigt att vi fortsätter att arbeta i riktning mot måluppfyllelsen, och vi har alla ett ansvar för att följa utvecklingen och arbeta för att de åtgärder som vidtas blir verkningsfulla och verkligen bidrar till det som vi vill uppnå. Vi vill kunna se i verkligheten att det tas tydliga steg framåt. För oss socialdemokrater är det en viktig fråga hur tillväxten i skogen ska kunna öka utan att miljöhänsynen minskar. Vi ser att efterfrågan på den förnybara skogsråvaran kommer att öka liksom användningsområdena för de olika komponenterna. Det utvecklas nya produkter som kan ersätta fossilbaserade produkter, och det måste vi ta till vara. Vi ser att det behövs mer rådgivning, vidgade kunskaper och utökad forskning. Vi ser att vi måste prioritera forskning inom de gröna näringarna och kanske även på andra sätt stödja utvecklingen framgent så att kan fortsätta vara i framkant i omställningen till ett hållbart samhälle. Vi menar att delar av den produktiva skogen borde kunna skötas med mer miljöhänsyn än vad som görs , och för att inte riskera en sämre tillväxt bör skogsvårdande insatser öka när det gäller till exempel gallring, röjning och återplantering. Vi vill arbeta för ett större användande av frivilliga skogsbruksplaner där den enskilda skogsägaren, inom ramen för sitt skogsbruk, stimuleras till att arbeta för en ökad biologisk mångfald. Det handlar om att öka kunskapen om naturvårdande insatser som går utöver hänsynskraven i skogsvårdslagstiftningen. Detta tycker vi huvudsakligen bör inriktas på små skogsägare. En annan viktig aspekt i skogen är tillgången till kompetent arbetskraft. Till syvende och sist är det ute i skogen det slutligen avgörs hur hög kvalitet det blir på olika åtgärder. Ju större kunskap som finns hos den som jobbar, desto bättre bör arbetet bli gjort, och risken för misstag blir mindre. Ordning och reda på arbetsmarknaden behövs för ett lyckosamt skogsbruk. Det bidrar också till att göra det attraktivt för unga människor att arbeta inom skogen. En annan viktig del för skogen är vattnet. Skogens vatten fyller många viktiga funktioner och är en förutsättning för den biologiska mångfalden. Därför måste vattenhänsyn bli en större del av den skogliga planeringen. Arbetet med att återskapa våtmarker, förbättra kantzoner och minimera körskador måste intensifieras. När det gäller skydd av skog ska vi självfallet uppfylla för biologisk mångfald och Nagoyaöverenskommelsen. För att uppnå detta på ett bra sätt måste vi arbeta med nya metoder och former. De förslag som finns från Miljömålsberedningen om att stärka de ekologiska sambanden i landskapet genom skydd av sammanhängande landskapsområden och förstärkning av den ekologiska representationen är bra. Det handlar dock inte bara om att uppfylla procentsatser. En viktig aspekt måste ändå vara kvaliteten på de områden vi har valt och väljer att skydda. Skogsägarnas frivilliga avsättningar är självklart värdefulla, och jag vill understryka att det frivilliga arbete som många skogsägare gör är beundransvärt. Men om vi ska räkna in frivilliga avsättningar som en del av måluppfyllelsen anser vi att det är viktigt att de lever upp till vissa kriterier vad gäller transparens, kvalitet och långsiktighet. finns inga garantier för att de frivilliga avsättningarna håller tillräckligt högt biologiskt värde eller för att de kommer att skyddas långsiktigt. Det saknas dokumentation över många av de områden som anses skyddade. Områden kan också flyttas, till exempel mellan skog som väntar på slutavverkning. I den uppföljning från som redovisas i betänkandet ser vi att ungefär en fjärdedel av de frivilliga avsättningarna har klassats som annat värde. Det innebär att de saknar utvecklade naturvärden och inte heller har förutsättningar för att utveckla sådana. Jag tycker i alla fall att det är lite bekymmersamt om sådan areal ska räknas in i måluppfyllelsen. Vi anser att om de frivilliga avsättningarna ska kunna räknas in i det nationella kvalitetsmålet Levande skogar och Nagoyamålet måste de vara kontinuerliga, kvalitativa och permanenta. Jag vill ändå än en gång understryka att vi ser positivt på att samverkan utvecklas kring frivilliga insatser och att detta är helt nödvändigt för att de skogspolitiska målen ska nås. Det ska bli intressant att se slutredovisningen av Kometprogrammet, som ska komma . Delrapporten från län pekar på att det delvis utvecklas positivt, men att programmets bidrag till måluppfyllelse är relativt lågt jämfört med måluppfyllelsen i områden utanför programmet. Kostnaderna för programmet är också fortsatt höga jämfört med motsvarande arbete i övriga delar av landet. Att samarbetet mellan myndigheter och markägare har förbättrats och att man bedömer att intresset för naturvård har förstärkts är naturligtvis positivt. När det gäller skogens sociala värden tycker vi att det kan tas med i skogsvårdslagens portalparagraf, men att det behöver kompletteras med ett mer konkret innehåll. Vi menar att ett exempel kunde vara ett regelverk utformat så att kommunerna i sina översiktsplaner och detaljplanering säkerställer tillgången till tätortsnära natur främst i anslutning till skolor och förskolor. Vad gäller vårt statligt ägda skogsbolag anser vi att det bör ges förutsättningar att ligga i framkant vad gäller att arbeta i riktning mot de skogspolitiska målen. Bolaget ska vara en förebild när det gäller balans mellan skogsbruk och naturvård. Frågan om ett nationellt skogsprogram tycker jag är spännande. har haft ett uppdrag att göra en förstudie som har presenterats. Det skulle vara intressant att få höra något om hur regeringsföreträdarna tänker kring detta. Själv anser jag att det kan finnas ett behov av ett sådant program, som bör tas fram i en så stor enighet som möjligt med fokus på prioriteringar och långsiktighet. I det betänkande som vi behandlar , fru talman, kan jag konstatera att de flesta av våra förslag lämnas utan åtgärd med hänvisning till det arbete som pågår i inför den proposition som ska överlämnas . Där bereder man de förslag som har lämnats från Miljömålsberedningen. Därför känner jag att det kanske inte finns så mycket mer att säga just , och jag ser fram emot den debatt om skogsfrågorna som vi kommer att ha . Med det, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 2. 219 (MP): Från skogen kan vi få en himla massa spännande produkter – biobaserade produkter som kan hjälpa oss att ta oss ur fossilsamhället. Mot denna bakgrund får jag ibland frågan om vi har råd att hålla på och pjoska så mycket med människor och miljö. Är vi inte nästan tvungna att plocka ut så mycket vi bara kan? Jag skulle vilja vända på frågan: Har vi råd att bedriva skogsbruket på det sätt vi gör ? Vore det inte ett enormt fattigdomsbevis om vi inte kan bevara de skogar som skänker oss så mycket glädje? Och har vi verkligen råd att äventyra den biologiska mångfalden i skogen? Ett intensivt skogsbruk kan vara lönsamt på kort sikt. Men vad händer om vi rubbar förutsättningarna för att bedriva skogsbruk ? Vi vet alla att klimatet kommer att förändras, och det kommer att påverka skogen i . Vågar vi satsa allt på ett kort och plantera långa rader med likadana träd? Eller vill vi satsa på en mångfald med olika arter och motståndskraftiga skogar där inte alla träd slås ut om det blir ett insektsangrepp, en stormfällning eller liknande? Vi vet inte exakt hur alla arter i skogen samspelar, men vi vet att de samspelar. Säkert kan vi utrota några av dem. Men vet vi vilka, och vågar vi ta risken? För mig är svaret enkelt: Att bevara den biologiska mångfalden i skogen är vår försäkring för ett produktivt skogsbruk som ger oss fina produkter också . tycks dock produktionsmålet ha tagit över i skogspolitiken, trots att miljö och produktion formellt ska vara jämställda. Produktionen är det inget fel på, men miljömålet Levande skogar är ett av de 14 av 16 miljömål som bedömer att vi kommer att missa med nuvarande politik. I den senaste miljömålsuppföljningen skriver man så här: Den totala förekomsten av värdefulla skogsmiljöer med beslutade eller planerade styrmedel kommer att vara 2020 för att en gynnsam bevarandestatus för alla skogsberoende arter ska kunna uppnås. minskar tillgången på vissa miljöer, och för andra är återväxten långsam trots förbättrade förutsättningar i form av återställningsåtgärder och skydd. Nivån på hänsyn är för låg för att kulturmiljöer och sociala värden ska kunna anses värnade så som miljökvalitetsmålet anger. Verket skriver också att man inte kan se någon tydlig riktning för utvecklingen i miljön. Det här måste vi bära med oss när vi pratar skogspolitik . Jag vill inte förringa att det finns många duktiga skogsbrukare som verkligen anstränger sig för att ta hänsyn till miljön när de brukar sin skog. Och visst finns det saker som har blivit bättre sedan skogsbruket var som mest exploaterande, men det skymmer inte det faktum att vi fortfarande inte klarar miljömålet för skogen och att inte ens kan se att det sammantaget går åt rätt håll. Visserligen ökar mängden död ved, liksom arealerna för gammal skog och äldre lövrik skog, om än från mycket låga nivåer. Arealerna formellt och frivilligt skyddad skog ökar successivt, om än i maklig takt. Men avverkas naturskogar som aldrig mer kommer tillbaka, och brister miljöhänsynen i delar av skogsbruket. Vad ska vi då göra för att nå miljömålet Levande skogar? recept är i korthet större hänsyn vid avverkningar, mer skog som brukas med mer skonsamma metoder, som hyggesfritt skogsbruk, och större arealer skyddad skog. Man lyfter också fram naturvårdande skötsel och åtgärdsprogram för hotade arter. Det är någonting som har tagit fasta på. I vår budget avsätter vi mer pengar för såväl skydd av skog som naturvårdsskötsel och åtgärdsprogram för hotade arter. Vi vill underlätta för hyggesfritt skogsbruk, bland annat genom en översyn av de föreskrifter som är anpassade för hyggesbruket och som skapat en osäkerhet bland de skogsbrukare som vill bruka sin skog utan hyggen. Vi vill förtydliga de hänsynsregler som gäller i skogsbruket och införa sanktioner för dem som bryter mot dem. Låt mig fördjupa mig lite. Olika arter har olika behov. En del gynnas av störningar som brand och översvämningar, och det är det ont om i dagens skogsbruk. De kan därför behöva aktiva insatser för att få bra förutsättningar. Andra gynnas däremot av att skogen får utvecklas mer eller mindre ostört, och där ska vi helt enkelt låta bli att hugga ned skogen. När en naturskog som haft evigheter på sig att utveckla sin mångfald av arter väl kalhuggits tar det enormt att få tillbaka den mångfalden, om det ens går. Det är därför oerhört angeläget att vi skyddar de kvarvarande naturskogar som vi har i stället för att utsätta dem för oåterkalleliga avverkningar. Det kräver att mer skog skyddas genom naturreservat eller frivilliga avsättningar, givet att avsättningarna lever upp till krav om kvalitet, transparens och långsiktighet. Det kräver också lagändringar så att det blir förbjudet att avverka eller på annat sätt skada skogliga värdekärnor, alltså särskilt viktiga och värdefulla områden i skogen. Därutöver krävs ett strategiskt arbete för att restaurera och återskapa skogstyper som det är brist på, till förmån för hotade arter som är beroende av de här miljöerna. I de skogar som brukas behöver vi mer skonsamma metoder. Hyggesfritt, där man inte avverkar allt på en gång utan tar lite i taget så att det alltid är ett skogstäcke kvar, är en sådan strategi. En annan strategi, som med fördel kan kombineras med hyggesfritt men inte måste göra det, är att ha mer blandade skogar med ett större lövinslag i stället för dagens lite mer ensidiga barrplantager.