prot · H10978 · 2014-03-05 00:00:00 — 78 (SD) replik: Nej, ni sitter inte i regeringen. Däremot har ni makten i ett stort antal kommuner där ni har lovat att ni ska genomföra rätt till heltid. Men det är bara i av de kommunerna som ni har gjort detta . Jag tror inte att det är som står för valfläsket och de falska löftena. Det är ni som gör det. I tre valkampanjer i rad har ni lovat kvinnor och även de män som jobbar inom offentlig sektor att ni ska införa rätt till heltid. Men ni har inte gjort det, inte ens i de kommuner där ni har makten. Ni har bara tagit deras röster och sedan hoppats att de ska glömma bort vad ni har sagt till dem. Det stämmer att vi har tomma stolar på vissa ställen, men jag tror att det kommer att bli mycket bättre. I vissa fall har vi tomma stolar därför att våra företrädare har blivit utsatta för trakasserier, våld och hot bland annat från grupper som ditt eget ungdomsförbund tyvärr samarbetar med på löpande basis, . sade att ni skulle lösa frågan . Då skulle alla socialdemokratiska kommuner ha tagit tag i frågan om rätt till heltid. Men det har inte hänt något där heller. Det var ytterligare ett tomt löfte. Ni finansierar fortfarande inte förslaget över huvud taget. Inte en krona i er budget går till rätt till heltid. Hur ska förslaget genomföras när ni, inte ens nu när ni är i opposition, kan visa hur ni ska finansiera det? Det är 25 000 helårsarbetskrafter. Hur ska de finansieras? Det kommer att bli nedskärningar och försämrad arbetsmiljö om ni inte skjuter till pengar från staten. När det gäller skattefrågan, slutligen, har ni köpt hela jobbskatteavdraget – varenda krona. Om det nu vore så att vi skulle ha haft dessa pengar till andra saker, varför visar ni inte att ni vill göra det då? Ni har köpt hela den borgerliga skattepolitiken, utom då vi hjälpte er att stoppa skattesänkningarna för de allra rikaste och i stället lägga dem på människor som jobbar och har lite lägre inkomster. Det är en helt obegriplig retorik. Vi kan göra båda delarna, för vi gör besparingar som inte ni gör. Ni väljer fortsatt massinvandring och att satsa på ett ineffektivt bistånd och så vidare i stället för att förbättra välfärden. Det tycker jag är ett svek mot svenska väljare. 79 (S) replik: Jag vet inte om inte har sett hur vi har röstat i riksdag. Vi har inte köpt några jobbskatteavdrag. Vi har röstat emot dem allihop. Men är faktum att det fanns en majoritet i riksdag, och då är det det som gäller. Vi har aldrig varit för ett jobbskatteavdrag som diskriminerar sjuka, arbetslösa och pensionärer så att de ska betala mer i skatt. Vi har haft en skattsedel, för vi tycker att det är rätt och riktigt. Men ni sverigedemokrater har stött den här regeringen, så att sjuka, arbetslösa och pensionärer får betala högre skatt på de inkomster eller ersättningar som de får. Det är människor som redan har det tufft, och de har fått det ännu tuffare. Det här med heltider finns det forskning om. Om man tittar ute i kommuner och landsting ser man att det inte behöver kosta, eftersom man har en så dålig personalpolitik: Man ringer in kvinnor och män, oftast kvinnor, på timmar. Hade man haft en mer riktig grundbemanning med heltid hade man kunnat ha ett mycket mer flexibelt arbetssätt. Då hade man inte behövt ha de fördyrande anställningar som alla dessa visstidsanställningar är. Att bara teckna det hela rent budgettekniskt hjälper inte. Det kan hjälpa en del, men det är faktiskt den politiska viljan som hjälper mer. Skattesänkningarna har vi arbetat emot. För 130 miljarder, som man har sänkt med, hade det blivit väldigt fin vård för våra gamla, väldigt fin barnomsorg för våra barn och väldigt mycket bättre inom vården. Men framför allt hade det gynnat kvinnors arbetsvillkor och deras arbetsmiljö där de jobbar. När du säger att vi inte har röstat nej i den frågan får du titta i protokollet. 80 (SD) replik: Jag sade inte att ni inte hade röstat nej, utan jag sade att ni hade köpt alla skattesänkningar i efterhand. Hela den borgerliga skattepolitiken har ni anammat . Det var intressant att få höra hur Socialdemokraterna resonerar. Du säger: finns det en majoritet, och då är det det som gäller. Innebär det att ni kommer att anpassa er politik efter vilken majoritet det är här i kammaren, oavsett vilken fråga det gäller? Har ni inga principer? Ni skulle kunna fortsätta att driva den här frågan. Ni skulle kunna lova väljarna: Vi kommer att riva upp den här politiken. Men det gör ni inte. Alltså står ni bakom precis samma politik som vi står bakom och som regeringen har. Visst skulle vi kunna höja skatterna till . Det skulle bli jättemycket pengar till välfärden – på kort sikt. Men vi måste ju skapa arbetstillfällen också. Skattepengarna måste komma in någonstans, och det måste finnas en balans. Då är det väl klokt att driva en skattepolitik som bidrar till ökad sysselsättning, tycker jag. Det ger mer pengar till välfärden. När det gäller villkoren för arbetslösa har vi vid upprepade tillfällen sträckt ut handen till Socialdemokraterna och sagt: Låt oss diskutera a-kassan. Låt oss diskutera en samsynsbudget här i kammaren. Det finns vissa saker som vi är överens om. Det finns vissa besparingar och vissa satsningar som vi är överens om. Men Socialdemokraterna sätter sig i sandlådan och säger: Vi ska inte prata med , vi är inte intresserade av en majoritet – det är mycket viktigare för oss att visa att vi inte tycker om invandringspolitik än att förbättra villkoren för arbetslösa. Det är Socialdemokraternas politik, och den får ni stå för inför väljarna. 81 (V): uppmärksammar vi överallt i landet . Då tar jag mina små döttrar, morgondagens kvinnor, i handen och minns det stora arbete som kvinnor före oss har gjort och samlar kraft för oss alla att orka kämpa för en jämställd värld årets alla andra dagar, en värld där vi kan bli den vi vill vara, oberoende av kön. Jämställdhet handlar om makt. Det handlar om att skapa ett samhälle där och har lika tillgång till makt och resurser, ett samhälle där det inte är en ekonomisk förlust att vara kvinna, ett samhälle där kvinnor har samma möjligheter som män att arbeta heltid, ett samhälle där barn har lika rätt till sina föräldrar, både mamma och pappa, ett samhälle där kvinnor har rätt till sina kroppar och rätt till sitt nej, ett samhälle där varken kvinnor eller män ska drabbas av mäns våld. Men som de flesta av oss vet är det inte helt så , fru talman. Det är inte fråga om en svartmålning, utan det är så vi vet att det är. Och är det att ta tag i det. För att ändra på detta krävs det en progressiv politik. De stora jämställdhetspolitiska framsteg som vi har gjort historiskt är ett resultat av medvetet feministiskt arbete, till exempel i kampen för barnomsorg och föräldraförsäkring. Det är framsteg som aldrig hade åstadkommits utan tydlig politisk vilja och ekonomisk kraft bakom orden. Och framför allt är det framsteg som innebär att vi har prioriterat gemensam välfärd. Det har gynnat hela det svenska samhället, bland annat genom en hög andel kvinnor i förvärvsarbete. ekonomiska politik är grundstenen i vårt arbete för ett jämställt samhälle, och i det är en gemensamt finansierad välfärd helt avgörande. När välfärden inte byggs ut i takt med ökande behov är det kvinnor som träder in i det oavlönade omsorgsarbetet. Det innebär i praktiken minskat utrymme för främst kvinnors förvärvsarbete. När arbetsvillkoren innebär otrygga anställningar, deltider och dålig arbetsmiljö drabbar det kvinnorna. Det ser vi i sjukskrivningar, pensioner och det faktum att en tredjedel av landets ensamstående mammor lever i fattigdom. Det är kvinnorna, fru talman, som betalar det högsta priset för det ojämställda samhället och kompenserar för en fallerande välfärd. Det är kvinnorna som får ta hand om gamla och tvingas till ofrivilligt deltidsarbete på grund av bristande barnomsorg på obekväma arbetstider. Vi saknar inte kunskap om ojämställdheten i samhället. Kunskapen om den ojämlika fördelningen av makt och resurser är gedigen. Från vet vi till exempel att löneskillnaden mellan en genomsnittlig kvinna och en genomsnittlig man i dagens är . Genomsnittskvinnan tjänar alltså av genomsnittsmannens lön. Men – och det är viktigt – löneskillnaderna mellan män och kvinnor är inte klasslösa, utan tvärtom fördjupas de om vi lägger till ett klassperspektiv, som vi också har hört tidigare. LO presenterade i går sin första jämställdhetsbarometer. Barometern bygger på statistik kring villkor i arbetslivet, hemarbete och familj, ekonomiska villkor och hälsotillstånd. I samband med barometern lanserade LO det nya lönemåttet faktisk månadslön, där klassperspektivet i löneskillnader mellan kvinnor och män lyfts fram. I jämställdhetsbarometern görs jämförelserna mellan män och kvinnor i respektive arbetaryrken och tjänstemannayrken. Med det nya måttet är kvinnors löneandel av mäns inom arbetaryrken, och i tjänstemannayrken tjänar en kvinna av vad en man tjänar. En arbetarman tjänar mer, och en manlig tjänsteman tjänar i genomsnitt mer än en kvinna. När det gäller villkoren i arbetslivet tittar man i jämställdhetsbarometern på tidsbegränsade anställningar, deltider, arbetstidens förläggning och inflytandet över den. På punkt efter punkt visar barometern att det såklart är arbetarkvinnor som har de absolut sämsta villkoren. De har högst grad tidsbegränsade anställningar. Och deras inflytande över när, var, hur och i vilken takt olika arbetsuppgifter ska utföras är litet. De jobbar mest obekväma arbetstider och har minst makt. I samband med jämställdhetsbarometern presenterade LO även förslag på hur man ska komma åt de här orättvisorna: lagstiftning om rätt till heltid, trygga anställningar, inflytande över arbetet och arbetsmiljön samt en föräldraförsäkring som delas rättvist. Kraven överensstämmer med de viktiga reformer som föreslår för att minska löne- och inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män och omfördela ansvaret för det obetalda hemarbetet. Andra viktiga satsningar vi lyfter fram gäller en förstärkt välfärdssektor och ökade resurser till ensamstående föräldrar. Våra satsningar innebär både höjd kvalitet och fler anställda i välfärden. Vi gör särskilda satsningar på äldreomsorg och barnomsorg på obekväm arbetstid. Staten som arbetsgivare har ett ansvar för att bidra till den samhällsutveckling som målet för jämställdhetspolitiken utgör. Därför bör det självklart också finnas en handlingsplan för jämställda löner och för att osakliga löneskillnader motverkas när staten är arbetsgivare. Därför är reservation 3 viktig. uppdrag är att bidra till en bra lönebildning. En utgångspunkt är att den konkurrensutsatta industrin ska sätta ett märke för löneökningstakten. Men myndigheten har ett mycket viktigt uppdrag i att verka för jämställda löner. Just nu står praxis i vägen för målet om jämställda löner. Det blev mycket tydligt i samband med avtalsrörelsen , då slog fast att myndigheten inte skulle medverka till några avtal som översteg den löneökning på som industriavtalet gav. Det var en tydlig signal till arbetsgivarna att de inte ens behövde förhandla om de jämställdhetssatsningar som bland annat Handels och hade begärt. tolkning av uppdraget innebär i praktiken att det inte är någon idé för fackförbunden att prioritera den strukturella utjämningen av löneskillnader mellan mans- och kvinnodominerade yrken. Vi tycker därför att uppdrag måste förändras, så att det tydligt framgår att industrins lönenormering inte ska tolkas så att aktiva insatser för att minska löneskillnaderna mellan mans- och kvinnodominerade yrken omöjliggörs. En systematisk utjämning av dessa löneskillnader mellan män och kvinnor ska tvärtom vara en del av begreppet en väl fungerande lönebildning. Därför yrkar jag bifall till reservation 5. Vi vet att kvinnor diskrimineras på arbetsmarknaden och att den främsta anledningen är att de fortfarande anses bära huvudansvaret för barn, både vid föräldraledighet och vid vård av sjukt barn. I det betänkande från Utredningen om män och jämställdhet som presenterades lyftes reformer för en jämställd föräldraförsäkring särskilt fram som nödvändiga för att främja jämställdheten. En extra pappamånad räcker inte. anser att en individualisering av föräldraförsäkringen är nödvändig för att ge barn tillgång till båda sina föräldrar och för att bryta diskrimineringen av kvinnor. Reformen förändrar också fördelningen mellan betalt och obetalt arbete mellan kvinnor och män och kan även bidra till att förändra föreställningen om vilket ansvar kvinnor respektive män har i förhållande till sina barn. Det är, fru talman, ett politiskt ansvar att skapa förutsättningar för ett jämställt samhälle. Jobbskatteavdrag och bidrag till så kallade livspussel genom exempelvis individualiserar symtom och lösningar på det ojämställda samhället. Men lösningen på ojämställd och ojämlik politik kan aldrig vara individuell. Det egna ansvaret, som talade om i sitt anförande, är ett rent hån mot de många deltidsarbetande kvinnorna i dagens . har en politik som tar ansvar för omfördelning av makt och resurser för att skapa ett jämlikt och jämställt samhälle för oss alla, inte bara för de få. En sådan politik ser att klassperspektivet fördjupar ojämlikheten och att en borgerlig politik som belönar de redan välbeställda urholkar välfärden och därmed kvinnors och mäns förutsättningar att leva jämställt. En sådan politik som för ger kvinnor makt över sitt liv och sin kropp i arbetslivet och i hemmet och låter män och kvinnor vara föräldrar och människor på lika villkor. Jag ställer mig naturligtvis bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 5. I detta anförande instämde (V). 82 (KD): Det är så spännande med våra debatter om jämställdhet . Det känns som att vi förmodligen skulle kunna använda samma anförande varje gång. När man hör oppositionen uttala sig kan man undra om inte det har hänt någonting under de som jag varit här. Det är ju ändå så att de största jämställdhetssatsningarna i modern tid har genomförts i den här regeringens regi. Men då får vi klistrat på oss som en etikett från att ingen vill någonting. Om hade lyssnat på mig nu hade hon hört mig säga att jag å andra sidan undrar vad Socialdemokraterna vill. Jag vet inte om retoriken är från Bommersvik och är kollektivanpassad så att alla låter ungefär likadant . Det är kanske där man lär sig? Men jag är glad över att jag inte har varit där. verkar tro att vi andra ska sitta här och gå på den retoriken. Det handlar inte om att föra fram sin egen politik från Socialdemokraternas sida, utan om att säga vad alla andra vill. Detta visar bara på tomheten. Tomma tunnor skramlar mest, säger ordspråket. Det är så det fungerar med Socialdemokraterna, speciellt med , som verkar ha ätit sura karameller till middag . Vi kan ändå konstatera att har en arbetsmarknad där förutsättningarna för både kvinnors och mäns deltagande är relativt goda internationellt sett, även vad gäller en hög andel kvinnor i arbetskraften. Sysselsättningsgraden är högst i bland EU:s alla 28 medlemsländer. Men vi vågar från vår sida tala om att det fortfarande finns brister i jämställdheten mellan kvinnor och män. Trots att vi jobbar på för att stärka förutsättningarna vet vi att kvinnor och män har olika möjligheter att komma in på arbetsmarknaden och i näringslivet, att stanna kvar och utvecklas men framför allt att kombinera arbete och familjeliv. kampanj Hur får du ihop det? sätter fingret på det ständiga pusslet i tillvaron med att få ihop arbete med ett gott föräldraskap utan att gå med ett ständigt dåligt samvete över att aldrig vara god nog vare sig hemma eller på jobbet. Löneskillnader, ojämlika karriärmöjligheter, skillnader i sjukskrivningar och uttag av föräldrapenning samt underrepresentationen av kvinnor i ledande befattningar är till stor del ett uttryck för att kvinnors och mäns verkligheter i arbetslivet alltjämt skiljer sig åt. För att komma till rätta med dessa brister krävs långsiktiga åtgärder. Jämställdhet ska vara en genomgripande princip, säger vi kristdemokrater, inga kortsiktiga projektinsatser som slutar när pengarna inte längre finns. Det har jag sagt varje gång här, och det kan jag fortfarande stå för. Det är alldeles för mycket sådana insatser i både svenskt näringsliv och offentliga verksamheter. Det måste vara en värdering som ligger till grund för jämställdheten. Den ska finnas med i allt vi gör. Ett strategiskt viktigt område är fördelningen av det obetalda hem- och omsorgsarbetet mellan kvinnor och män. Det har ett nära samband med kvinnors möjlighet att delta fullt ut på arbetsmarknaden och påverkar kvinnors och mäns möjligheter att förena föräldraskap och familjeliv med yrkesarbete. Det säger inte minst den tidigare citerade Utredningen om män och jämställdhet. Jämställdheten anser jag börjar tidigt i hemmet, där barnen lär sig av sina föräldrars könsroller. För att jämställdheten ska uppnås är det viktigt att både mans- och kvinnoroller förändras. Kvinnor och män måste dela ansvar och praktiskt arbete i hem, familj och samhälle. Men först och främst handlar det om en inställning till föräldraskapet hos både kvinnor och män, där värderingarna grundas i en tro på föräldrarnas förmåga, oavsett kön, att ta hand om sina barn. Många föräldrar kommer inte överens om barnuppfostran eller fördelning av hushållsarbete och ekonomi när de är tillsammans, och det brukar tyvärr sällan bli bättre om det blir en separation. Där spelar värderingarna roll. Hade jag litat på min partner, den andra föräldern, om vi fortfarande hade bott ihop kan jag troligen lita på honom eller henne om vi inte gör det längre. nämnde LO:s utredning Tid, makt och pengar – livspusslet på riktigt som presenterades i går. Den visar att föräldraledigheten är 15 månader i snitt per kvinna och barn och 4 månader i snitt per man och barn. säger utredningen och jämställdhet att forskningen visar på att många av dagens män söker en förändring på detta område. Den omfattande attitydundersökningen Social Survey, som genomförs i mer än 35 olika länder i , visar att många av dagens fäder ser det som angeläget att hitta en balans mellan arbete och familjeliv. De vill minska sin arbetstid till förmån för mer tid för familjen. Balansen mellan arbete och familjeliv är alltså av central betydelse för både kvinnor och män, pappor och mammor. Frågan är emellertid hur de resonerar när de samordnar sina livsprojekt i detta avseende och hur de använder det stöd som erbjuds av både den välfärdsstat vi lever i och inte minst arbetsgivarna. Som jag sade utövas påverkan med goda förebilder i jämställdhet för barnen som växer upp i första hand av föräldrarna. Barn gör inte som vi säger, utan de gör som vi gör. Det är ett talesätt som ofta stämmer väl med verkligheten. Vi kristdemokrater vill underlätta för föräldrar att göra medvetna val och menar att valfrihet är en förutsättning för jämställdhet. Familjer är olika och har olika behov. Det offentligas stöd till barnfamiljer ska utformas så att det blir ekonomiskt möjligt för såväl kvinnor som män att prioritera tid med barnen. Därför är utbudet av olika former av barnomsorg naturligtvis en väsentlig del av jämställdhetsutvecklingen . I det här fallet är jag glad över att den här regeringen har gett ett tilläggsuppdrag att verka för att öka antalet och andelen män som arbetar som förskollärare och barnskötare i förskolan. Det finns även ett uppdrag att analysera könsskillnader inom lärarutbildningen. Ett antal åtgärder för att främja jämställdheten i skola och högskola har vidtagits. Det finns delegationer med olika uppgifter att verka för att öka intresset för matematik, naturvetenskap och så vidare. ondgjorde sig över att det är ett antal utredningar. Men om vi inte kan utreda saker så att vi får resultat och kan agera därefter, hur ska vi kunna veta vad vi ska göra? Det handlar om att se till att vi har så bra fakta som möjligt på bordet så att vi därefter kan göra det som behövs för att kvinnor och män ska få bättre och mer jämlika villkor i hela samhället. Inte minst är Delegationen för jämställdhet i arbetslivet, JA-delegationen, jätteviktig. Jag ser verkligen fram emot att få se resultatet av utredningen när det gäller att främja jämställdhet i arbetslivet och minska lönegapet mellan kvinnor och män. Som vi tidigare hörde angående LO:s utredning som kom i går är det intressant att det är en ganska stor skillnad mellan kvinnor i arbetaryrken och kvinnor i tjänstemannayrken. Men även mellan män är det skillnader. Det lyfts sällan upp, men det är faktiskt så. I utredningen från LO inkluderas deltidsarbetande. har drivit tesen att heltid ska vara en rättighet, men deltid en möjlighet. För dem som känner för det och har möjlighet att arbeta deltid och det är självvalt är det någonting bra. Men när det inte är självvalt och man känner att man inte kan försörja sig på sin lön är det naturligtvis någonting som måste åtgärdas. Där kommer jag in på vad mina allianskolleger sagt i sina anföranden tidigare. Om oppositionen tycker att alliansregeringen inte har lyckats åstadkomma någonting på de här åtta åren vill jag ställa frågan: Vad är det som gjorde att man då Socialdemokraterna var i majoritet och satt i regeringsställning, med möjlighet att förändra, inte kom längre? Kan vi få en förklaring på det ? Man ursäktar sig med olika saker, men vi har aldrig hört anledningen till att man inte kom längre. Man har dessutom ett antal representanter i , som på så många andra politiska nivåer, med facklig bakgrund som verkligen kunde ha påverkat utvecklingen av löner, inte minst inom välfärdsyrken, utifrån sin fackliga position. Jag är engagerad i det facklig-sociala arbetet inom , och jag tycker att det är viktigt med den svenska modellen. Jag tycker att det är viktigt att fack och arbetsgivare har en bra dialog om löner. Men hur kommer det sig att många socialdemokrater, så fort de blir politiker, avsäger sig ansvar från allting som de tidigare tydligen har jobbat med? Man tar bara till sig erfarenheterna från det fackliga arbetet när man ska påvisa sin kunskap i någonting, men sitt ansvar avsäger man sig genast. Jag tycker att det är lite osmakligt. , fru talman, kan vi däremot glädjas över att tidningen har lanserat sin 100-lista över välfärdens 100 mest mäktiga kvinnor i . Nummer ett är , regiondirektör i . Hon har ansvar för och 50 000 anställda. Det är så gott som att sitta i ett börsbolags styrelse, skulle jag nog vilja säga. Det är många människor och mycket pengar. På listan återfinns ett antal kvinnor som jag kan hysa den största beundran för och som har ansvar för stora personalgrupper och ett enormt ekonomiskt ansvar. Om vi arbetar mer för att lyfta kvinnorna på redan befintliga poster som förebilder och säger att det går, i stället för att säga att ingen vill och ingen kan någonting och ständigt vara i något slags offerposition utan visar på de goda exempel som finns i , tror jag att vi kommer någonstans. 83 (S) replik: Jag hade inte för avsikt att ta replik på , men jag blev påhoppad så jag kände mig nödd och tvungen. Jag vet inte om lyssnade på mig eller om hon gjorde något annat, eller om hon ens var i kammaren när jag höll mitt anförande. Om hon hade varit i kammaren och lyssnat hade hon hört att jag nämnde en hel del förslag som vi har lagt fram och står för i vår politik för att driva på jämställdhetsarbetet framåt. Till skillnad från ser vi hur kvinnor har det. Vi ser skillnaderna, vi blundar inte för dem. Det är därför vi tar upp det här. Vi tycker att det är allvarligt att det fortfarande är så stora skillnader mellan män och kvinnor. Den som kom i går visar att det inom arbetaryrken skiljer i lön mellan kvinnor och män och för tjänstekvinnor och tjänstemän. För oss är det en otroligt stor skillnad i makt och inflytande över sitt liv och de livsval man kan göra. Man kan då slå sig för bröstet och tycka att det är arbetsmarknadens parter som ska göra det. Ja, de har självklart ett jättestort ansvar. Men vi politiker måste ta vårt ansvar.