prot · H10998 · 2014-04-09 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Protokollet för justerades. 2 § Anmälan om kompletteringsval Talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som suppleant i näringsutskottet under ledighet. Talmannen förklarade vald –till suppleant i näringsutskottet (C) 3 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Följande skrivelse hade kommit in: Interpellation 2013/14:400 Till Interpellation 2013/14:400 Tryckerimomsen av (MP) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 4 § Anmälan om granskningsrapport Talmannen anmälde att följande granskningsrapport hade kommit in från : RiR 2014:8 Försvaret – en utmaning för staten. Granskningar inom försvarsområdet 2010–2014 5 § Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: Motioner 2013/14:Fö5 till försvarsutskottet /14:Ub11–Ub14 till utbildningsutskottet /14:C6 och C7 till civilutskottet /14:T6 och T7 till trafikutskottet /14:MJ14–MJ16 till miljö- och jordbruksutskottet /14:U19–U22 till utrikesutskottet /14:U15–U18 till utrikesutskottet 6 § Ärenden för förnyad bordläggning Följande dokument bordlades för : betänkande 2013/14:JuU20 betänkanden /14:KU14 och KU17 betänkanden /14:UU16 och UU17 7 § Fler bostäder åt unga och studenter betänkande 2013/14:CU22 Fler bostäder åt unga och studenter (prop. 2013/14:59) föredrogs. 1 AMINEH KAKABAVEH (V): Vi i är starkt kritiska till förslaget i betänkandet. Därför yrkar vi avslag på hela propositionen Fler bostäder åt unga och studenter som handlar om avsteg från kraven på tillgänglighet och användbarhet vid inredning av vind, förlängd tid för tidsbegränsade bygglov och undantag från krav på tekniskt samråd vid flyttning av bostäder. Vi är överens om att det råder en akut bostadsbrist i stora delar av , inte minst i storstadsregionerna. Enligt råder bostadsbrist i 126 av landets kommuner. Bostadsbristen innebär att trångboddhet och otrygghet breder ut sig. Följden blir att människors livssituation försvåras och att deras drömmar om frihet inskränks. Även arbetsmarknadens funktionssätt påverkas när människor tvingas tacka nej till arbete och studieplatser. Särskilt stor är avsaknaden av hyresrätter. Den extrema och växande bristen på hyresrätter drabbar främst – men inte bara – dem som inte är etablerade på bostadsmarknaden, till exempel ungdomar. Enligt är andelen unga mellan som bor i egen bostad, det vill säga bostadsrätt, eget hus eller hyresrätt med förstahandskontrakt . Nästan var fjärde ung vuxen bor hemma hos föräldrarna, och drygt 25 000 unga vuxna bor kvar hos sina föräldrar trots att de har egna barn och familjer. Mot bakgrund av ovanstående kan man förvänta sig att en proposition som heter Fler bostäder åt unga och studenter ska innehålla åtgärder för att åstadkomma just detta. Så är emellertid inte fallet. Trots att man i propositionen både argumenterar för att det måste byggas mer och säger att unga och studenter har en svag position på bostadsmarknaden lyser de verkningsfulla förslagen med sin frånvaro. Det har länge varit uppenbart att regeringen står handfallen inför bostadsbristen. Högeralliansens politik har fokuserat på att skapa fler andrahandsboenden genom att göra det mer lönsamt att hyra ut sin bostad eller delar av den. I övrigt har man lämnat ifrån sig alltmer av det som borde vara politikens ansvar till marknaden. läggs alltså förslag fram om att bygga om tomma vindsvåningar till mindre lägenheter utan att behöva sätta in en hiss eller tillgänglighetsanpassa bostaden. Regeringen vill också att det av kommunens översiktsplan ska framgå hur man avser att tillgodose det långsiktiga behovet av bostäder och ge förlängd tid för tidsbegränsade bygglov samt ge undantag från krav på tekniskt samråd vid flyttning av byggnader. Dessa förslag skapar möjligtvis några nya bostäder på marginalen, men de löser knappast den rådande bostadsbristen för unga och studenter. Tvärtom tycks det som att en del av regeringens svar på bostadsbristen är att nöja sig med att bostäder som riktar sig till unga och studenter kan få ha lite sämre standard. Detta att man vill skapa fler andrahandsboenden – som per definition är otrygga boenden utan besittningsskydd – är kanske det främsta exemplet. syn på bostaden skiljer sig markant från regeringens. Vi menar att bostad är en social rättighet. Därmed blir också bostadsbristen ett problem som politiken kan och bör ta ett aktivt ansvar för att lösa, och inte en fråga för marknaden. Landets unga måste ges möjligheter att skapa och planera sin framtid, flytta hemifrån och börja sina vuxenliv. Då är det avgörande att det finns tillgång till billiga hyresrätter, framför allt på orter där bostadsbristen är stor. föreslår därför flera åtgärder för att få fart på byggandet och stärka hyresgästernas rättigheter. Vi vill införa ett statligt investeringsstöd för att stimulera ökat bostadsbyggande med inriktning på miljövänliga och tillgängliga hyresrätter med rimliga och förhandlade hyror. Vi har sagt att det i varje kommun ska finnas en bostadsförmedling som förmedlar bostäder på ett rättvist och förutsägbart sätt. Man ska inte behöva vara beroende av kontakter för att få en bostad. Vi i menar att de föreslagna undantagsreglerna drabbar människor som redan är missgynnade i samhällsplaneringen. Det gäller först och främst i och med att personer med funktionsnedsättning inte kan bo i dessa bostäder. Men det handlar också om att de boende inte kan ta emot gäster, vänner och familjemedlemmar med funktionsnedsättning i sin bostad. menar att detta är fel väg att gå. Tillgängligheten är central för att människor med funktionsnedsättning ska kunna vara delaktiga i samhällslivet på lika villkor som andra. Vi i vill därför att bristande tillgänglighet ska utgöra grund för diskriminering. Efter ett förslag från bland andra gjorde ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt ska återkomma till med ett lagförslag om förbud mot diskriminering på grund av bristande tillgänglighet. Mot bakgrund av detta tycks det märkligt att man föreslår lagändringar som i praktiken innebär undantag från den diskrimineringslagstiftning som man vill införa. Flera remissinstanser såsom Handikappförbunden och är av dessa skäl kritiska till förslaget. Även förslagen om förlängd tid för tidsbegränsade bygglov respektive undantag från tekniskt samråd vid flyttning av byggnader har fått kritik utifrån ett tillgänglighetsperspektiv. I det första förslaget lyfts det fram att tillfälligt bygglov innebär att undantag från tillgänglighetskraven får göras. Vi i anser att en byggnad inte bör kunna vara otillgänglig än vad som är fallet . När det gäller det andra förslaget om undantag från tekniskt samråd vid flyttning av byggnader framför både , , och Handikappförbunden att det är motiverat att samråd kvarstår. DHR menar att detaljerna kring tillgänglighet och användbarhet förbises i bygglovsskedet och att det tekniska samrådet utgör en möjlighet att lyfta fram dessa frågor. Vi delar remissinstansernas bedömning. syn är att fler, inte färre, bostäder och offentliga miljöer måste göras tillgängliga. Flera av förslagen i propositionen innebär en utveckling i motsatt riktning. Därför yrkar jag avslag på dessa förslag i propositionen och bifall till reservation 1 från V och MP. 2 (S): Regeringen har presenterat en proposition med namnet Fler bostäder åt unga och studenter. Av namnet att döma får man bilden att det nu kommer förslag för att få i gång bostadsbyggandet för de 289 000 ungdomar som saknar en egen bostad. Regeringen har använt hela sin tid till att utreda i stället för att få i gång byggandet. Därför är det verkligen att denna proposition nu kommer på bordet. Från oppositionens sida har vi framfört en omfattande kritik gentemot regeringen för att det har byggts för lite bostäder åt unga och studenter. Studentorganisationerna har varit mycket kritiska, för att inte tala om studenterna själva. Unga på väg in till sina första jobb på arbetsmarknaden har fått avstå från att flytta dit jobben har funnits för att de har saknat en bostad. Studenter har hoppat av utbildningar eller valt att inte påbörja dem på grund av bostadsbristen. Och handelskamrar runt om i landet har varnat för hämmande tillväxt om bostadsbyggandet inte får fart. Kort sagt har det varit en massiv kritik mot regeringen och de borgerliga partierna för bristen på förslag som leder till ökat bostadsbyggande. Regeringen har haft på sig att lägga fram förslag som ger effekt. Man har inte kommit med särskilt många förslag, och väldigt få förslag har haft någon direkt effekt. behandlar regeringens proposition om fler bostäder åt unga och studenter. Men var är de skarpa förslagen? Var är förslagen som svarar upp emot den bostadsbrist som råder för ungdomar och studenter? Det kanske kommer som en nyhet för regeringen, men för att komma till rätta med bostadsbristen måste det byggas fler bostäder. Det är genom ett ökat bostadsbyggande som problemet med bristen på bostäder, i det här fallet åt unga och studenter, kan få en lösning. Regeringen har tänkt sig att unga och studenter ska hyra i andra hand till marknadshyra utan möjlighet att i efterhand få rätt att få tillbaka oskälig hyra, att de ska bo på föräldrarnas tomt i en större friggebod – vilket bygger på att föräldrarna äger en tomt – eller att de, enligt det förslag som vi har på bordet, ska hoppas att det blir en vindslägenhet som de kan hyra. Jag ska vara klar om vår uppfattning. Vi tycker att det är bra att unga och studenter får möjlighet att hyra lägenhet i andra hand. Men vi tror inte på marknadshyror. kommer uppgifter om att uthyrningen av andrahandslägenheter ökat men även att marknaden låser sig genom att färre bostäder är ute till försäljning och spekulationen ökar. Det är en utveckling som regeringen bär ansvaret för. Vi har inget emot att man får bygga större friggebodar, men vi tror inte att lösningen är att hänvisa unga och studenter till friggebodar. Vi har inget emot avsteg från kraven på tillgänglighet och användbarhet för inredning av bostäder på högst på en vind. Ett förslag om dispens från kravet på hiss ända upp till vindsplan har vi själva motionerat om 2011. Men då var det ett omöjligt förslag för regeringen att gå med på, vilket det inte tycks vara . Men att gå med på socialdemokratiska förslag är inte sällsynt för vår pressade regering som hoppas på omval. Regeringen skriver i propositionen: Regeringens bostadspolitik syftar till att bostadsbyggandet ska öka, vilket i första hand sker genom nybyggnad. En proposition med titeln åt unga och studenter kunde därför ha förväntats innehålla förslag om kraftfulla åtgärder för att öka utbudet av bostäder för dessa grupper, inte minst genom nybyggnad. Var i denna proposition finns förslagen om att öka bostadsbyggandet för unga och studenter? Vi menar att de framlagda förslagen om att underlätta inredningen av vindar med mera är långt ifrån tillräckliga om man på allvar vill komma till rätta med bostadsbristen. Socialdemokraterna har lagt fram flera förslag som kan få i gång en nödvändig nyproduktion av bostäder som är lämpliga för unga och studenter. Vi är kritiska mot bristen på fler verksamma förslag i propositionen men ställer oss bakom de förslag som regeringen nu trots allt har lagt fram. Men vår kritik är att det är för lite och inte alls svarar mot behovet. Den uppmärksamme har säkert redan konstaterat att det är möjligt att göra avsteg från tillgänglighetskrav och anpassning. Men förutsättningarna för avsteg från krav på tillgänglighet och användbarhet vid inredning av vindar och små bostäder är inte klarlagda i lagtext. Det blir det med denna lag. För vår del har vi varit noga med att dessa vindslägenheter på inte ska kunna slås ihop och bilda större lägenheter och därmed bli tillgängliga för andra grupper än just studenter och unga. Genom att det tydliggörs att en sammanslagning av lägenheter är anmälningspliktig, eftersom det ändras i planlösningen, kommer det att krävas ett startbesked från kommunen genom . Därmed är det inte bara att slå ihop dessa lägenheter till större. Det tycker vi är bra. Vi kan acceptera avsteg från kraven på tillgänglighet och användbarhet på dessa lägenheter, då de är tänkta att bebos . När det gäller förslaget om att underlätta inredning av nya bostäder på vindar kunde detta ha åtgärdats genom att man hade antagit vårt förslag som vi lade fram 2011. Då var nytillskottet av studentbostäder 256, inte i , inte i , inte i utan i hela landet. Så såg det ut när vi väckte den motionen. Då var ni nöjda med utvecklingen. Hade vårt förslag antagits redan då hade vi tjänat tid, och fler studenter och unga hade haft en bostad. 3 (M): Om man som jag har problem med att man är lite morgontrött är det tur att man ibland får börja dagen med att lyssna på Amineh Kakabaveh och . Då vaknar man nämligen till liv och känner: Det här är en verklighetsbeskrivning jag inte stämmer in i utan får försöka rätta till lite grann. Jag skulle vilja säga – om jag får börja på det sättet – att en del av uppdraget när man är politiskt engagerad är att förklara hur ibland ganska komplicerade och tekniska lagstiftningsförslag faktiskt påverkar människor i samhället. Det tror jag är en utmaning för alla oss som är politiskt engagerade, men frågan är om inte just arbetet i civilutskottet är ett gott exempel på hur det där ofta kan bli väldigt tydligt. Vi ska tala om samordning av och bullerregler. Folk tittar då förvånat på en och undrar hur det ska ge fler bostäder – tills man börjar prata om att det handlar om att kunna bygga bostäder i täta städer, där folk vill bo. Vi ska också senare , just i det här utskottet, ha en diskussion om bestämmelser om färdigställandeskydd och föra över det i en ny lag. Även det är ganska tekniskt, tills man förklarar att det i grunden handlar om att människor måste kunna känna sig trygga med att deras hem byggs på rätt sätt – de ska inte behöva ringa Arga snickaren när huset är färdigbyggt. Tack och lov dyker det sedan upp propositioner som är vad de heter, som talar klarspråk direkt och där förslaget är vad som står i titeln: Fler bostäder till unga och studenter. Jag tror att vi alla har problembilden klar för oss – under har det byggts alldeles för lite, och kanske allra hårdast drabbas de unga som inte kan flytta hemifrån eller de studenter som måste börja fundera på om de verkligen kan tacka ja till en studieplats när de inte vet om de kan hitta någonstans att bo. Låt mig därför säga följande: Jag tycker att det är glädjande att så många människor i vårt land väljer att läsa vidare efter gymnasiet. Följer man utvecklingen ser man att studenterna verkligen har blivit fler; pratar vi om bortåt 300 000 helårsstudenter. Man ser också i statistiken att allt fler går direkt från gymnasieskolan till en högre utbildning. Det tror jag i grunden är bra, inte bara för att det för dem själva naturligtvis innebär en investering i högre lön och större möjligheter utan också för att det är bra för som land. Det stärker vår konkurrenskraft, och det bidrar till att fler människor kan komma i arbete och därmed bidra till mer skatteintäkter som vi kan använda för att finansiera viktiga verksamheter i välfärden. Jag tycker också – och jag vill börja i den änden, för det är just studentbostäder vi talar om – att Alliansen verkligen har visat att vi tar ansvar för utvecklingen. Det gör vi genom att höja studiemedlen och höja det fribelopp man kan tjäna innan studiemedlen börjar trappas ned. Resultatet av den politiken beskrevs allra bäst, och kanske mest objektivt, av när de konstaterade att studiemedlets köpkraft aldrig har varit så stor som den är . Kanske ännu viktigare är att allt fler studenter upplever att studiemedlen täcker de kostnader de har, och de flesta tycker att deras sociala situation är ganska eller mycket bra. Allt detta är alldeles utmärkt, men om utvecklingen ska fortsätta framåt ställs tuffa krav på en politik som skapar fler bostäder. Med den proposition vi tar ställning till skulle jag vilja påstå att vi tar ytterligare ett steg för att bostäderna för studenter ska bli fler, billigare och enklare att bygga. Ska man lyckas med det krävs politiskt ledarskap, och ett exempel på det är just ambitionen att våga börja se över regelverk – börja titta på vilka hinder som faktiskt står i vägen för att man ska kunna bygga de där bostäderna. Det gäller kanske framför allt de minsta bostäderna. Delar av regelverket handlar förstås om lagstiftning, och det är det vi i och med propositionen diskuterar . Det handlar till exempel om just förlängning av tillfälliga bygglov, för att på det sättet kunna se till att fler bostäder kommer på plats. Ett exempel är , där jag var och där man pratar om att de om ungefär ska utveckla en del av staden. Just nu är det bara en stor parkeringsplats och lite lervälling, men ska de börja bygga där. Fram till dess är det tillfälliga bygglov; de bygger studentbostäder precis bredvid järnvägsstationen. Det är ett alldeles utmärkt exempel på hur tillfälliga bygglov kan vara bra här och . Propositionen innehåller även exempel på förslaget att ändra regelverket för att kunna bygga på vindar och outnyttjade utrymmen, och den innehåller dessutom skärpta krav på kommunen att i sin översiktsplan ange hur man långsiktigt tänker arbeta för att tillgodose behovet av bostäder. Allt är bra förslag, tycker jag, men det är – och det är viktigt att påpeka – bara en del av den regelförenkling regeringen har initierat på området. De förslag vi diskuterar föreslås ju träda i kraft , och det är faktiskt samma datum som räknar med att deras nya byggregler för små bostäder ska kunna träda i kraft. Det handlar om ett nytt, förenklat regelverk som myndigheten har utrett på uppdrag av Alliansen. Då hamnar man återigen i diskussionen om den kanske språkliga muren: Vad betyder det här i verkligheten? Uppdraget till var nämligen just att gå igenom lagar, förordningar, föreskrifter, vägledningar och allt det byråkratiska för att titta på var regelförenklingarna kan göras. Själva lagarna är det vi fattar beslut om och det som diskuteras i propositionen. Poängen är dock att även andra byggregler förenklas som de lagarna träder i kraft. Det handlar om sådant som utformningen av sovrum och hygienrum, sammanslagna funktioner man talar om och en lång rad andra förändringar – som samtliga syftar till att öka byggandet, sänka kostnaderna och minska regelbördan. Förändringarna ska också läggas till det vi redan har gjort. Jag företräder en politisk allians som också har avsatt ekonomiska resurser för att hjälpa kommuner att hitta byggbar mark – mer mark där studentbostäder kan byggas. Den har avsatt 50 miljoner för att utveckla innovativa projekt för ungas boende, för att fler ska kunna lära sig av goda exempel. Det är dessutom en politisk allians som äntligen, skulle jag vilja säga, har skapat ordning och reda på andrahandsmarknaden med trygga och transparenta villkor. tar vi alltså ytterligare ett steg. Ser man till den sammantagna effekten av våra förslag innebär de faktiskt radikalt minskade kostnader för att bygga student- och ungdomsbostäder. Det säger även när de går igenom det – de har pratat om beräkningar som visar på minskade kostnader för att bygga de minsta lägenheterna. Den siffran innebär en kostnadssänkning som är större än de mest generösa buden i det subventionstänkande som är oppositionens enda motbud. Jag skulle alltså vilja påstå, herr talman, att det med de beslut vi fattar blir fler som kan vara med och bygga bostäder som unga och studenter har råd att efterfråga. Det är bra för , det är bra för arbetslinjen och det är bra för vårt lands konkurrenskraft. Det innebär också att vi tar ansvar för en politik som gör att fler människor får känna den trygghet och frihet som en egen bostad innebär. Det är väldigt positivt, och jag vill därför yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. 4 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Jag skulle vilja fråga varför regeringen inte har väntat tills propositionen om tillgänglighet har vunnit laga kraft. Vi vet att regeringen är helt desperat och kommer med desperata förslag – till exempel detta, som faktiskt går stick i stäv med den lagstiftning som är på gång och med det alla handikappförbund och andra remissinstanser har skrivit. De har kritiserat detta i alla delar av den propositionen. Varför har ni inte väntat? Propositionen är i , och vi ska snart ta ställning till den. Hur har ni tänkt? 5 (M) replik: Det är fascinerande att först, i Amineh Kakabavehs huvudanförande, bli anklagad för att regeringen gör för lite och för att det tar att komma till beslut – för att sedan i replikskiftet svara på frågan varför vi inte har väntat med att fatta beslut. Det tycker jag är ett bra exempel på att man kan bli kritiserad vad man än gör. När det gäller de förslag som finns i propositionen, till exempel möjligheten att inreda en vind utan att hissen går hela vägen upp, har Amineh Kakabaveh rätt i att det innebär att man gör ett undantag från reglerna om tillgänglighet. Jag tror dock att det är viktigt att komma ihåg att det är ett väl definierat undantag – det innebär inte att vi helt och hållet säger att vi inte ska bry oss om tillgänglighetskrav i lagstiftningen, tvärtom. Mycket av det kommer till exempel kanske i den proposition som talar om, och det är en viktig del. Den finns i . Det här handlar dock om ett väl avgränsat undantag. Amineh Kakabaveh och säger nej till alla regelförenklingar, vad det än är – även om det, som Amineh Kakabaveh faktiskt var inne på, kanske faktiskt kan ge några fler bostäder på marginalen. Jag tyckte att det var intressant att hon formulerade det så. Man gör en förändring som på marginalen ger några fler bostäder, och man lägger till ytterligare förändringar som ger några till. Man lägger till en ny lagstiftning om andrahandsuthyrning som gör att ytterligare några får någonstans att bo, och man fortsätter med den här typen av beslut – lägger pusselbit efter pusselbit som allihop leder till förenklingar. Men röstar nej till allihop. Det vore intressant att få höra om det finns någon regelförenkling faktiskt är berett att ställa upp på och som kan ge fler bostäder. 6 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Det är intressant att det finns över 300 000 ungdomar i vårt land som har behov av en bostad och att man tror att några bostäder på vindsvåningar skulle lösa problemet. Som jag sade är regeringen totalt desperat och därför kommer med desperata förslag. De tror att detta kommer att lösa bostadsbristen. Vi i säger att sekundära bostäder och de här desperata försöken inte löser situationen. Det måste finnas mer politiska muskler och fler politiska lösningar, och det är inte politiska lösningar att berika människor som redan är villaägare eller bostadsrättshavare. Det är dem som ni hjälper att få ännu mer. Och vilka är det som är i beroende? Jo, det är de som har en svag situation på bostadsmarknaden. Med det här förslaget skiljer ni dessutom på människor och människor. Varför skulle inte funktionshindrade, ungdomar, studenter, familjer och kanske äldre far- eller morföräldrar kunna få samma rättighet som alla andra? Vi har väldigt klara och tydliga ställningstaganden. Med förslag kommer det att byggas mer än 20 000 hyresrätter där unga kan bo och betala förhandlade hyror. Det kommer att bli en bättre situation för dem än med era förslag. Så är det. 7 (M) replik: Amineh Kakabaveh formulerade sig ungefär så här: Vi är klara och tydliga med vad vi vill. Det är jag beredd att hålla med om. Problemet är att den tydligheten mest handlar om att säga nej till förenklingar, säga nej till förbättringar och säga nej till precis alla de pusselbitar som kan göra att bostäderna blir fler. Sedan säger hon att man måste ha politiska muskler och försöker måla upp en bild av att vi bara behöver trycka på en knapp. Låt oss vara ärliga med att det innebär subventioner som inte har hjälpt förut.