prot · H109132 · 2014-06-26 00:00:00 — Ministern ställer lite grann arbetsmarknadsutbildningar mot längre utbildningar. Jag tror att både arbetsmarknadsutbildningar och satsningar inte minst på högskolor och universitet med fler platser behövs, särskilt på bristyrkesutbildningar, men även en bred satsning på andra utbildningar behövs. När det gäller skolpolitiken är jag rädd för vad framtiden bär med sig om denna utveckling fortsätter där vi i PISA-undersökning efter PISA-undersökning störtdyker på detta sätt. Det blir en katastrofal arbetsmarknad. Jag tänker inte bara på de ungdomar som riskerar att slås ut och som aldrig lyckas ta sig in på arbetsmarknaden, utan jag tänker på hela arbetsmarknaden. Hur ska man kunna rekrytera arbetskraft när det är så många som inte ens har klarat gymnasiet? Det stora problemet , förutom massarbetslösheten, är att vart femte jobb inte tillsätts på grund av att man inte hittar rätt kompetens. Vi har stora industrier, till exempel hela life science-industrin, som är hotade . Det är många jobb som riskerar att försvinna till andra länder om vi inte agerar. Jag hoppas därför att ministern har nära kontakter med utbildningsministern eftersom vi måste vända på skutan. Det är en hel ungdomsgeneration som annars riskerar att gå förlorad. 135 (M): Jag vill först säga, för att det ska stå i protokollet, att vi moderater och Alliansen är oroliga för ungdomsarbetslösheten och arbetslösheten i övrigt och att vi tar den på största allvar. Jag vill inte att det ska misstolkas som att vi inte skulle vara oroliga för den. Däremot har vi olika lösningar eller verktyg för att minska ungdomsarbetslösheten och övrig arbetslöshet. Vi i Alliansen har gjort det mer lönsamt att arbeta, och vi säger nej till höjda skatter för företagare och jobb. säger att vi ska ha arbetskraft som är tillräckligt kompetent. Jag håller med om det. Det är just därför som vi ska satsa tidigt på barnen – i förskolan och upp till högre utbildning. Det är därför som vi till exempel har satsat 7 miljarder på svensk utbildning sedan Alliansen tog makten . säger att vi har reat ut ungdomar och att det inte finns arbetskraft som är tillräckligt kompetent. Någonstans där ser man den stora skillnaden mellan er och vår politik. Jag värnar verkligen svensk arbetskraft. Men det måste också finnas någon som vill anställa – en företagare, en entreprenör, som vill ha den svenska arbetskraften. Det är här som den stora skiljelinjen går. Vi säger nej till höjda skatter på arbete och företagande. Det gör inte Socialdemokraterna. De vill höja arbetsgivaravgifterna för unga, de vill höja momsen för restauranger, där många unga får sitt första arbete, och de vill göra om RUT-avdraget som har öppnat en helt ny arbetsmarknad och gjort fler arbeten vita. Jag tackar för debatten och önskar en glad sommar. 136 Arbetsmarknadsminister (M): Jag ska vara mycket kortfattad. Skiljelinjen i svensk politik går inte mellan om vi ska använda våra EU-medel eller inte. Det är en mycket intressant debatt, där man diskuterar hur de ska användas innan vi ens har kommit till skott. Jag tycker att dessa medel är viktiga. Men låt oss komma ihåg att det inte är de som skapar de nya jobben. Jobben skapas ute hos företag som vill växa och anställa. Därför måste vi fortsätta en politik som underlättar jobbskapande. Det är så våra unga kan komma i jobb. De unga som fastnar i långtidsarbetslöshet – vi har lägsta långtidsarbetslöshet – behöver stöd och hjälp för att komma vidare. Det är därför som vi riktar extra insatser. Först gör vi en generell nedsättning av arbetsgivaravgifterna för alla unga eftersom unga generellt sett har svårare att komma in på arbetsmarknaden. Men vi ger allra mest till dem som står utanför . Det gäller anställningskostnader med nystartsjobb och studiemotiverande insatser, som jag nämnde tidigare, och utbildningsinsatser. Arbetsmarknadsutbildning står inte i motsats till någonting annat. Jag bara lyfter fram att det inte är en mirakelkur för alla som inte har ett jobb att gå till. Det viktigaste är att det finns breda insatser. Människor är olika, och unga är olika, och behöver olika stöd. Det är intressant att det är första gången, tror jag, som en socialdemokrat nämner ordet kris som arbetsmarknadsminister. gör man det. Det är viktigt. Vi har nämligen haft en mycket tuff kris i . Den krisen har Socialdemokraterna aldrig velat tala om i denna kammare. Den har varit tuff för väldigt många. Det har varit hårt för många som har upplevt denna kris, speciellt i många andra länder men också i . Många av de svenska ungdomarna som vill konkurrera om jobben tycker att det är tufft att göra just det eftersom det finns andra arbetssökande med mer erfarenhet. Eftersom vi har en relativt sammanpressad lönestruktur är det klart att arbetsgivare ofta hellre väljer en person med erfarenhet än den som är ung. Det är därför som vi sänker kostnaderna för att underlätta för fler unga att få ett jobb att gå till. Striden står just mellan olika synsätt på jobbskapandet. Den står inte mellan åtgärder på Arbetsförmedlingen. Det är inte det som detta val handlar om, utan det handlar om hur jobben ska kunna blir fler. Jag menar att det viktigaste som vi kan göra för de unga är att fortsätta med en politik så att jobben blir fler och att underlätta för unga att bli anställda. Då är det inte rätt väg att gå att höja kostnaderna för att anställa alla unga. Varenda arbetsgivare jag möter som har unga anställda vittnar om någonting helt annat. Det är inte rätt väg att gå att höja momsen för restauranger där många unga, och utrikes födda också för den delen, får sitt första jobb. Vi måste underlätta jobbskapandet och såklart fortsätta att satsa på utbildningssystemet och fortsätta att satsa så att unga kan matchas och växa in i alla de nya jobb som finns på olika nivåer inom olika branscher i samhället. Att vi får ta del av stöd som 20 andra länder också tar del av tycker jag är viktigt. Självklart ska vi göra det och använda det på det bästa sätt vi kan för att fler unga ska ha ett jobb att gå till. 137 (S): Jag vill berätta att det finns skillnader mellan hur vi ser på Arbetsförmedlingens roll och vad vi ska använda Arbetsförmedlingen till. När ungdomar kommer till Arbetsförmedlingen ska de inte stå i karantän. Efter maximalt ska de få hjälp på vägen mot ett jobb eller få ett jobb. Det är stor skillnad. Vi ser vad företagen frågar efter, och det är kompetens. Därför ska vi se till att alla har gymnasiekompetens innan de fyller . Det är viktiga åtgärder för att man ska kunna skapa förutsättningar för företagare att kunna rekrytera och ha tillgång till arbetskraft. Utan tillgång till kompetent arbetskraft kan företagen inte växa. Det är solklart, herr talman. Detta kommer valet att handla om. Det är ett vägval där man generellt öser resurser över företagen eller hjälper företagen att få kompetent arbetskraft. Vi kommer att göra allt vi kan för att företagen ska få kompetent arbetskraft, och inte rea ut arbetskraften. Eftersom detta är min sista interpellationsdebatt ska jag avslutningsvis tacka ministern. Men jag vill särskilt tacka all personal här i kammaren som är mycket kompetent och trevlig. Jag önskar personalen och talmannen en trevlig sommar. 138 (S): Det är tråkigt att ministern inte ser det akuta i det läge vi har. Jag tycker att det är ett otroligt stort bekymmer att 90 000 unga människor är utan arbete. Det finns all anledning att inte vänta. Vi behöver agera nu och använda alla medel vi har tillgängliga för att människor ska komma ut i arbete. har vi tack vare EU, tillsammans med egen medfinansiering, fått drygt 1 miljard. Den miljarden ska användas , inte sedan, men ministern bestämmer att vi ska vänta med att se till att pengarna börjar arbeta för unga människors möjligheter att komma i arbete. Det är sant att det inte är EU-medlen som avgör om vi löser hela frågan, men det här är viktiga medel som måste användas. Jag förstår inte varför ministern gör den här fördelningen av de resurser vi nu har fått. Ministern har fortfarande inte svarat på frågan varför vi pytsar ut pengarna sent i programperioden och på det sättet riskerar att inte hinna använda dem. Varför lägger man en tyngdpunkt på Arbetsförmedlingen när vi vet att Arbetsförmedlingen kommer att få svårt att använda pengarna? Varför gör man de här felaktiga prioriteringarna, som vi redan nu har blivit varnade för kommer att slå fel? Det finns skillnader i politiken. Det första beslut en socialdemokratisk regering kommer att fatta är att införa en 90-dagarsgaranti där varenda ung kille och tjej ska erbjudas riktiga insatser från dag ett. Ingen ska behöva börja sitt vuxna liv med att vara långtidsarbetslös. Det är uppenbart att det finns skillnader, och det har ju visat sig att Alliansens skattesänkningar inte har gett resultat. Det är fortfarande så att vi har en hög arbetslöshet, trots att ni tycker att ni har skött jobbet så himla bra. Det behövs alltså förändringar. Jag vill använda det sista av min talartid till att tacka. Det här är mitt sista anförande någonsin i , för den här gången i alla fall. Tack, och glad sommar! (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2013/14:501 om missbruk av visstidsanställning 139 Arbetsmarknadsminister (M): har frågat mig om jag avser att vidta skyndsamma åtgärder för att ändra regelverket för visstidsanställningar med anledning av kompletterande motiverade yttrande. tog emot yttrandet . Regeringen har en god kommunikation med kommissionen. Jag kan konstatera att en del av den kritik som kommissionen tidigare framfört inte längre kvarstår. Det är naturligtvis positivt. I de delar där kommissionen fortfarande har synpunkter på det svenska systemet svarade kommissionen . Regeringen anser att regler lever upp till EU:s krav. Utgångspunkten i svaret på yttrandet är därför att anställningsskyddslagen erbjuder ett verkligt skydd mot missbruk av på varandra följande visstidsanställningar. Detta skydd svarar väl mot visstidsdirektivets krav. vill regeringen, inte minst mot bakgrund av den debatt som förs i frågan, skapa sig en bättre bild av hur det förhåller sig med förekomsten av av på varandra följande tidsbegränsade anställningar hos en och samma arbetsgivare i . har därför genom uppdragit åt SCB att förbereda genomförandet av en statistisk undersökning kring detta. Utan en bättre bild av läget är det inte lämpligt att överväga eventuella åtgärder. 140 (S): Jag ska faktiskt börja med att inte bara tacka ministern för svaret utan också tacka kammarkansliet för deras behjälplighet. Det gäller även talmannen. När det handlar om interpellationer har det inte alltid varit så enkelt att få svar från ministrarna, och framför allt inte . Vi ska dock inte uppehålla oss vid det, utan jag tackar kammarkansliets personal som har gjort sitt bästa för att åstadkomma en bra arbetssituation också för oss ledamöter. Jag vill även få fört till protokollet ett tack till dem som skriver ned vad vi säger, trots att vi är lite sluddriga . Tack, alltså, till stenograferna! När det gäller svaret från arbetsmarknadsministern har jag visserligen fått ett sådant, men jag kan inte säga att jag är nöjd. Vi har debatterat tidigare, jag och arbetsmarknadsministern, för det här är ett ganska långdraget ärende. Det har gått sedan TCO valde att vända sig till EU för att konstatera att vår lagstiftning inte är till fyllest. Det inleddes , och har TCO försökt få regeringen att diskutera frågan med arbetsmarknadens parter. Oavsett om arbetsmarknadsministern har hetat , eller har man vägrat. Vi kan fundera på varför man som arbetsmarknadsminister inte vill diskutera med parterna i den här frågan. TCO har gjort en undersökning där av de tidsbegränsade anställda svarade, vilket motsvarar ungefär 250 000 personer. Hotell- och Restaurangfacket konstaterar att av deras medlemmar är tillsvidareanställda. konstaterar att mer än 150 000 av deras medlemmar har visstidsanställning. Av dem finns hos kommunala arbetsgivare, och finns hos privata företag inom verksamheten. Regeringen har svarat på motiverade yttrande, men regeringen väljer att inte vidta några åtgärder. Det är märkligt. Regeringens svar innehåller inte heller några nya argument, utan man vidhåller att svensk rätt uppfyller krav. Sedan pratar man om en massa andra saker, men man håller sig inte till den viktigaste frågan. Det avgörande är nämligen om man klarar av att leva upp till kraven om ramavtalen för visstidsarbete, alltså om det är möjligt för en arbetsgivare med kontinuerligt behov av arbetskraft att ha samma person anställd i tidsbegränsade anställningar år ut och år in – och det är det i . Det är därför vi har den här debatten, och det är därför TCO har stämt regeringen. Vi får alltså verkligen hoppas att det första den nya gör när den kommer på plats är att ta itu med det här, för det verkar inte som att regeringen tänker göra någonting. Man försöker i stället förhala frågan. Om man hade varit intresserad av att göra någonting hade man nämligen kunnat göra någonting . Man hade kunnat titta på statistiken då. Såväl och som har haft all möjlighet i världen att göra det; det fanns en brevväxling mellan kommissionen och regeringen . Jag förstår dock att man hellre vill se någon annan klara av det här, så vi får väl hoppas att det blir en ny regering som kan fixa det. Min fråga är dock: Har inte arbetsmarknadsministern sett att det finns en massa visstidsanställda som utnyttjas på arbetsmarknaden ? Har hon helt missat den frågan, herr talman? Det vore märkligt, eftersom hela arbetsmarknaden ser det och eftersom vi har haft en konflikt på trafiksidan som just hänger ihop med att arbetsgivaren vill överutnyttja visstidsanställning i . 141 (S): Det är ett stort problem på arbetsmarknaden att vi har inte bara hög arbetslöshet utan även otrygga anställningar. Man kan se att vem som helst riskerar att bli drabbad men att det är ännu högre risk för unga och för kvinnor, och har man utländsk bakgrund är det en riskfaktor. Är man då till exempel både ung och kvinna är det ofta ännu tuffare; där är det en högre andel som har visstidsanställningar. Det är klart att en tillfällig visstidsanställning kanske inte är så farlig. Det kan till och med vara en fot in på arbetsplatsen i vissa fall, till exempel om någon blir sjuk eller får barn och man går in på ett föräldraledighetsvikariat. Problemet är när visstiden aldrig tar slut utan bara fortsätter, alltså när arbetsgivaren utnyttjar systemet för att kunna varva olika typer av visstidsanställningar så att man aldrig blir fast anställd. Det finns något som kallas allmän visstid, och där måste arbetsgivaren inte ens ange skälet till att man behöver ta in någon på visstidsanställning. Det här utnyttjas. Det går att varva mellan allmän visstid och vikariat fram och tillbaka i all oändlighet. Det ger ingen trygghet för den enskilde, och det kan vara svårt att få lån. Det kan vara svårt att planera sin ekonomi och planera sitt liv. Undersökningar visar också att de som har visstidsanställningar upplever mer stress, speciellt de med långvarig visstidsanställning. Man känner oro och stress och vet inte vad som kommer att hända framöver. Man vet inte om man kommer att ha något jobb över huvud taget. TCO har undersökt hur många som är drabbade, och det är väldigt många. Det här är någonting som regeringen också har tittat på, men man har ändå inte kommit fram till något. Man har kommit fram till att det inte är ett stort problem, vilket är ofattbart. I vissa åldersgrupper har ju var och varannan visstidsanställning, till exempel bland unga kvinnor. Det är bara att se sig omkring för att se problemet och att man borde göra något åt det. Om inte detta räcker borde man ta till sig kritiken från EU. Det har varit upprepad kritik . Vi har haft den ena ministern efter den andra som inte har gjort någonting åt problemet. säger regeringen att man har uppfyllt kommissionens krav. Risken är att snart kommer att stå inför för att ha brutit mot reglerna. Det är pinsamt för , men det innebär också att vi kan riskera att få betala böter. De pengarna borde kunna användas på ett bättre sätt för att förebygga det här. Därför kan man undra varför regeringen inte gör någonting. Speciellt i de fall där visstidsanställning pågår i all oändlighet hos samma arbetsgivare kan man ifrågasätta: Om en person behövs år , varför då inte anställa personen? Det känns lite som att arbetsgivarna utnyttjar systemet. Skälet för att inte göra något skulle i så fall vara att det är tillfälliga arbetstoppar eller att det är ett tillfälligt behov därför att någon är sjuk, föräldraledig eller borta av något annat skäl. Men när det sätts i system är man rädd att det inte är tillfälligt, utan är ett sätt att slippa anställa att ha människor på osäkra anställningar. Det har också visat sig att många är rädda för att klaga på dålig arbetsmiljö eller missförhållanden när man har en visstidsanställning, för man är rädd för att få gå. Och det är väldigt svårt att få folk att bli skyddsombud när de är visstidsanställda. Även för arbetsmarknadens egen skull, för att det ska fungera, borde fler ha fast anställning. 142 Arbetsmarknadsminister (M): Jag tackar för interpellationen. Visstidsanställningarna är, som också nämnts innan, ett viktigt komplement och en väg in på arbetsmarknaden för många, särskilt unga. Men oavsett anställningsform är det självklart att ingen ska utnyttjas på svensk arbetsmarknad utan omfattas av sjysta villkor. Det är vår utgångspunkt. Vad den här diskussionen handlar om är dock lagstiftningen, om lagen ska ändras eller inte. Regeringen anser i grunden att de regler vi har lever upp till EU:s krav. Kommissionen har också släppt en del av sin kritik under den här processen, vilket är positivt. Det visar att vi har en konstruktiv dialog där kommissionen också tar intryck av våra argument. För alla tidsbegränsade anställningar i LAS finns det antingen tidsgränser eller krav på att vissa objektiva förutsättningar ska vara uppfyllda. Den allmänna visstidsanställningen övergår till exempel till en tillsvidareanställning efter sammanlagt anställning . En säsongsanställning är kopplad till årstidernas växlingar. Utöver det har vi företrädesrätt och en skyldighet att överlägga med facket och den anställde när anställningen upphör. Sammantaget anser vi att det här regelverket ger det skydd mot missbruk som visstidsdirektivet kräver. har tagit kommissionens kritik på allvar och tidigare också gått med på att förtydliga lagen, även om vi i grunden tycker att den uppfyller visstidsdirektivet. Vi har lagt fram två olika förslag, men det har absolut inte funnits tillräckligt brett stöd för dem. Parterna verkar som sagt ha väldigt skilda uppfattningar om huruvida det nu föreligger ett missbruk av visstidsanställningar eller inte. När det då påstås saker i debatten tycker jag att det är viktigt att fakta reds ut. Jag vill helt enkelt veta hur saker och ting förhåller sig. Skulle ny information framkomma efter den kartläggning som vi vill att SCB går på djupet med och gör ska vi självklart på nytt titta på detta. Vi är beredda att ta ansvar för den svenska arbetsmarknaden genom att först se om något behöver åtgärdas innan vi vidtar åtgärder i lagstiftning som kan försvåra för unga och för andra med svårighet att finna en plats på arbetsmarknaden. 143 (S): På konstaterade de själva 2012 att svensk rätt behövde ändras för att uppfylla krav, så man kan ju fundera på om inte har någon dialog med dem på departementet. Det är inga nya argument som ministern kommer med; dem kom man med . Och har ju underkänt argumenten en gång tidigare. Det som händer är att man fortfarande kan göra den här typen av kombinationer så att man kan ha visstidsanställda år ut och år in. Människor får gå från säsongsanställning till timanställning till vikariatsanställning och däremellan visstidsanställning. Det vi socialdemokrater har sagt är att visstidsanställning är ett komplement. Men när det används systematiskt på det här sättet, när vi ser att det kan missutnyttjas, kan man fråga sig: Är problemet om det är 500, 5 000, 50 000 eller 500 000 som utnyttjas, eller är problemet att lagstiftningen är fel? Jag tycker att lagstiftningen är fel och att människor utnyttjas, och då borde man göra något åt det. Vad är det som gör att varken den nuvarande arbetsmarknadsministern eller de två tidigare vill tala med arbetsmarknadens parter om den här frågan? Vad är det som gör att man inte vänder sig till TCO och försöker lösa detta? Om man till exempel inför en övre tidsgräns , som TCO föreslagit, kommer man ju till rätta med problemet. Det hotar inte jobben och förhindrar inte legitim användning av tidsbegränsad anställning. Däremot får man bukt med missbruket. Varför är ministern så rädd för det? Det som händer med människor som har otrygga anställningar är att man sänker sina krav på arbetsmiljön. Man törs inte säga ifrån och är rädd att ifrågasätta om man har rätt lön. Det är också en genusfråga. Visstidare har allt oftare deltid, och framför allt är en majoritet av dem som har visstidsanställningar kvinnor, så det är både en jämställdhets- och en jämlikhetsfråga. Men framför allt handlar det om makten på arbetsmarknaden, och när makten blir så ojämn att den överlämnas enbart till arbetsgivaren får vi ett problem på arbetsmarknaden. Vi får en sjuk arbetsmarknad där arbetsgivaren har all makt i världen och den enskilde får sitta med mobilen i hand och vänta på att kanske få ett sms för att kunna få en anställning. Man vet att man aldrig kan bestämma när man ska ha semester och när man ska vara ledig, för man får räkna med att man kanske måste jobba . Människor vill ha ett arbete men en trygg anställning. Har man jobbat på en arbetsplats och har ett jobb som är ett ordinarie arbete där ska man inte ha visstidsanställning. Jag förstår inte varför ni vill låta arbetsgivarna utnyttja den här möjligheten. Jag tycker att regeringen och arbetsmarknadsministern är svaret skyldiga: Vad är det som gör att ni vill ge den här makten till arbetsgivarna och tillåta att de fortsätter att utnyttja människor på svensk arbetsmarknad på det här sättet? På vems uppdrag gör ni det? Ni har ju hållit emot och pratar inte med arbetsmarknadens parter. Varför vill ni inte göra det? Det borde regeringen kunna svara på, herr talman. 144 (S): Problemet uppstod egentligen på allvar 2007, för det var då regeringen ändrade reglerna för visstidsanställningar. Det underlättade för arbetsgivarna. Problemet är inte bara allmän visstid och att man inte motiverar varför man behöver visstidsanställda, utan problemet är staplandet av olika typer av visstidsanställningar som gör att de kan pågå i all oändlighet. TCO gjorde en beräkning som visade att 65 000 personer i hade haft visstidsanställning hos samma arbetsgivare eller längre. Även om man misstror siffran handlar det inte bara om hur många det är – det är svårt att komma ifrån att det uppenbarligen är rätt många – utan också om möjligheten att utnyttja det här. Grundfrågan är om det enligt regelverket är möjligt att stapla visstidsanställningar på varandra i all oändlighet, och det är uppenbarligen möjligt. Det är också det som har satts i system och det som har reagerat mot. Enligt ska man inte kunna utnyttja möjligheten till visstidsanställning hur länge som helst. Det handlar om den enskildes trygghet på arbetsmarknaden. Om vi tittar i backspegeln ser vi att problemet uppstod när regeringen ändrade reglerna 2007. Då borde det vara rimligt att göra en förändring. Det har gått . har kritiserat , och börjar den tappa tålamodet. Risken är att vi kommer att ställas inför i denna fråga. Om regeringen ser problemet, som jag hoppas att man inte sopar under mattan, varför gör man ingenting? Det är bara att ändra regelverket. Då slipper vi dessutom att ställas inför . 145 Arbetsmarknadsminister (M): har fler än en kvarts miljon människor fått ett jobb att gå till.