prot · H20929 · 2014-11-28 00:00:00 — Det innebär att ärendets karaktär utifrån ett ekonomiskt perspektiv hos polisen är att om man inte gör något så kostar det inget. Det finns alltså inga kostnader som ligger, utan de uppstår i . Är statsrådet beredd att överväga möjligheten att polisen i relation till utlänningslagstiftningen ska ha ungefär samma roll som man har i relation till många andra? Jag förstår att statsrådet inte är särskilt förtjust i att pilla för mycket i regleringsbrevet, men ett konkret uppdrag i detta fall borde ändå vara rimligt. 86 Statsrådet (S): Det hör till sakens ironi att uppdraget i regleringsbrevet var att påtagligt öka avvisningarna, men resultatet blev att de minskade påtagligt. står en moderat företrädare och vill avkräva ansvar för det av den nytillträdda regeringen. Det finns möjligtvis någon till i kammaren som man skulle kunna avkräva det ansvaret, men det är inte undertecknad. Formuleringen ledde inte till önskvärt resultat. Jo, för att den inte följdes av åtgärder. Det spelar ingen roll vad man skriver i ett regleringsbrev om inte verktygen, analysen och systemtänkandet finns där. Därför är det glädjande att från trädde nya föreskrifter och allmänna råd för polisens verksamhetsarbete i kraft. De nya föreskrifterna ska på ett mer heltäckande sätt reglera polisens arbete med verksamhet. Avsikten är att åstadkomma mer enhetlig ärendehantering i polismyndigheter avseende verksamhetsärenden. Det är också glädjande med den analys av dessa myndigheter som ska göras. Vi hoppas att den ska leda fram till ett effektivt och rättssäkert arbete med att avvisa dem som inte har rätt att vistas i landet. Låt mig komplicera bilden ytterligare. Jag tror inte att det egentligen råder någon grundläggande skillnad mellan den tidigare moderatledda regeringen och den nuvarande socialdemokratiskt ledda regeringen vad gäller vikten av en bra asylprocess och vikten av att avvisa dem som inte har rätt att vistas i landet. Men det har blivit svårare för polisen att genomföra avvisningar. Det är betydligt högre grad av protester, av sjukdomsfall och av olika sätt att försöka förhindra polisens arbete. Jag tror att det är en delförklaring till att den moderatledda regeringen kom så långt ifrån sitt mål i regleringsarbetet och avvisningarna påtagligt minskade, som interpellanten påpekade, i stället för att påtagligt öka. 87 (M): Jag för denna diskussion ur ett framtidsperspektiv, för jag ser hur trycket ökar. Jag ser också behovet av att öka effektiviteten hos polisen i detta fall, och jag kan inte riktigt skönja någon strategi hos statsrådet för detta. Man ska vara medveten om att denna typ av ärenden är mycket svåra och påfrestande för de enskilda, vilket innebär att de egentligen aldrig har varit prioriterade inom polisen. Polisen vill fånga bovar. Det är den polisiära själen. Detta vet jag mycket väl eftersom jag började min karriär på i och är ledig från min kommissarietjänst. Jag vet att detta inte är något polisiärt drömjobb. Därför måste man vara tydlig i uppdraget. Jag känner ungefär samma oro som min riksdagskollega som talade om den stora omorganisationen och risken för att man tappar fart. Lite kuriosa är att om statsrådet varit ute och gått på kunde han mycket väl ha stött på radiobil 132 med polisassistent och . Vi har alltså känt varandra , den mannen och jag. Jag har fått ett svar. Jag tycker att det finns brister i svaret. På min fråga om samverkan blev svaret ”samverkansmodell”. På min fråga om åtgärder för att effektivisera blir svaret ”en rad åtgärder”. På min fråga om att förändra eller utöka polisens uppdrag blir svaret ”omorganisation”. Detta gör mig orolig. Vi måste bli bättre för att behålla trovärdigheten i asyl- och mottagningssystemet och för att ha en bra hantering av ekonomin. 88 Statsrådet (S): Jag får vara glad för att jag inte blev föremål för radiobil 132:s omsorg när jag gick på gatorna i . Det hade definitivt förhindrat mig från att stå här i talarstolen med interpellanten. I debatten låter det kanske som att vi är mindre överens än vi är. I mitt avslutande inlägg vill jag passa på att tacka interpellanten för en bra debatt. Han lyfter upp viktiga frågeställningar för framtiden. Vi har inte haft en sådan här förändring av asylärenden sedan . Det innebär självklart stora påfrestningar på , på vårt mottagande och på vår möjlighet att stå upp för en human och rättssäker asylprocess. Ska vi klara det måste återvändandet av dem som inte får asyl och alltså inte har rätt att vistas i landet fungera bra. Jag hoppas att vi kan fortsätta diskussionen om vilka åtgärder som är bäst för att klara det. Jag har föreslagit några, och interpellanten har föreslagit andra. Jag har egentligen bara avvisat tron på att man genom regleringsbrev påtagligt kan öka ärendehanteringen. Det måste vara betydligt mer målmedvetet gnetande i vardagen för att få fart på denna verksamhet, tror jag. Jag tackar åter för debatten och hoppas att vi kan föra den fler gånger från talarstol. Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2014/15:130 om ny statlig upphandlingsmyndighet 89 Statsrådet (S): Per Åsling har frågat mig varför jag och regeringen har valt att lokalisera ännu en myndighet till huvudstaden utan att väga in de fördelar som en lokalisering på annan ort skulle ge ur såväl ett kostnadsmässigt och ett verksamhetsmässigt som ett tillväxtpolitiskt perspektiv. Regeringen har i budgetpropositionen (utgiftsområde 2, Samhällsekonomi och finansförvaltning) bland annat uttalat att utgångspunkten för nya myndigheter är att de i första hand bör lokaliseras utanför . Alla beslut om hur förvaltningen ska organiseras vägleds av att förvaltningens organisation ska vara tydlig, ändamålsenlig och kostnadseffektiv. Myndigheterna ska ges goda förutsättningar att bedriva sin verksamhet på ett effektivt och rättssäkert sätt. För att uppnå detta kan myndighetsstrukturen behöva förändras. Det kan ske genom att befintliga verksamheter ombildas. När en myndighet bildas genom överföring eller sammanslagning av uppgifter från andra myndigheter måste regeringen, vid beslut om var myndigheten ska lokaliseras, naturligtvis ta hänsyn till befintliga verksamheter. Det handlar bland annat om att ta till vara den befintliga personalens kompetens och erfarenhet så att myndighetens kompetensförsörjning inte äventyras. Upphandlingsstödet inordnades i . Regeringen anser dock att det finns flera fördelar med att separera upphandlingsstödet från tillsynsverksamheten och bilda en ny fristående myndighet för upphandlingsstöd. Regeringens målsättning är att förändringen ska ske med minsta möjliga återverkningar på verksamheten. Vid organisationsförändringar finns det ett arbetsrättsligt regelverk som reglerar hur anställningarna hanteras. Bestämmelserna i 6 b LAS ska i det sammanhanget beaktas. I syfte att säkerställa den kompetens som byggts upp i den nuvarande organisationen ska myndigheten vara lokaliserad i . Genom att lokalisera den nya myndigheten till skapar regeringen således förutsättningar för myndigheten att bedriva sin verksamhet på ett effektivt och rättssäkert sätt. 90 PER ÅSLING (C): Jag tackar statsrådet för svaret. har vid ett flertal tillfällen uttalat vikten av statliga myndigheters närvaro i olika delar av landet. Att den statliga närvaron har en stor betydelse för arbetsmarknaden liksom för regioners utveckling och tillväxt har stöd i både forskning och praktisk erfarenhet. Dessutom är detta positivt för den statliga verksamheten. Erfarenheter från hela landets vardagsliv ger en mer kompetent, vidsynt och accepterad statlig förvaltning som kan utföra sin centrala uppgift att väga olika perspektiv mot varandra på ett bättre sätt. Trots den starka uppslutning som funnits här i bakom dessa utgångspunkter, där uttalat att nybildade myndigheter i första hand ska lokaliseras utanför huvudstadsområdet, har detta gett väldigt små uttryck i praktisk handling. De allra flesta myndigheter har med både socialdemokratiska och borgerliga regeringars goda minne förlagt sin verksamhet till . Antalet statliga myndigheter är fortsatt starkt snedfördelat runt om i landet. Andra staden har bara en handfull myndigheter. Låt mig konstatera att det är viktigt att den statliga lokaliseringspolitiken betraktas med tillväxtpolitiska utgångspunkter snarare än att statliga jobb ska ses som en kompensation. Med det sagt vill jag nämna min egen residensstad som ett exempel där en stor del av de lokaliserade myndigheterna efter en garnisonsnedläggning klart har bidragit till regional utveckling, till att den offentliga verksamheten har stärkts med god kompetensförsörjning och till att myndighetschefer har fattat beslut som innebär att betydligt fler jobb än vad det dåvarande regeringsbeslutet innebar har förlagts till just . senast har vi sett en positiv utveckling när det gäller Statens servicecenter, vilket är mycket glädjande. Liknande effekter kan uppvisas på andra platser där staten medverkat till att flytta uppgifter. Låt mig konstatera, herr talman, att en modern lokaliseringspolitik ska verka för att statliga myndigheter, funktioner och verksamheter placeras med hela landet som utgångspunkt, gärna i mindre orter. Nya myndigheter bör regelmässigt placeras utanför . Med den utgångspunkten är det klart att jag beklagar regeringens beslut att förlägga upphandlingsmyndigheten till . Jag vill be statsrådet att förtydliga motiven. Jag upprepar det jag sa i min interpellation: Varför väljer regeringen att lokalisera myndigheten till utan att väga in de fördelar som en lokalisering på annan ort skulle kunna ge ur såväl ett kostnads- och verksamhetsmässigt som ett tillväxtmässigt perspektiv? 91 (S): Jag hälsar statsrådet välkommen. Det ska bli trevligt att ha statsrådet som svarar på interpellationer här i kammaren. Jag vill passa på att framföra en hälsning från många som är intresserade av upphandlingsfrågor. Det intresset växer väldigt i hela , inte minst – tror jag – för att statsrådet har ett så stort engagemang i frågan. Många vill vara med, och de känner att de kan påverka mycket mer än vad de trodde innan. Det går att ställa helt andra krav än vad man tidigare tänkt. Vi välkomnar det, liksom den nya lagstiftning som ska jobbas fram. Jag vill dessutom passa på att berätta en annan sak, nämligen att jag har träffat på personer som blev väldigt glada när regeringsförklaringen lästes upp och det blev klart att upphandlingsdelarna skulle lyftas ut ur . De tycker att det var det bästa statsrådet kunde göra. Med en bra rivstart visas att upphandlingsfrågorna är så viktiga att det behöver vara en särskild myndighet och att kompetensen behövs, eftersom detta växer . Jag träffade Upphandlingsdialog från , och de sa att de jublade över beskedet. Det tycker jag är bra, och jag ville framföra det till statsrådet. Jag välkomnar debatten om lokalisering. Jag är glad över att är lite självkritiskt och att Per Åsling ganska tydligt skriver att vi inte ska gå i gamla hjulspår. Då läser jag förstås in att den borgerliga regeringen inte var särskilt duktig på att decentralisera eller lokalisera ute i landet. Vi vet att urbaniseringen ökade lavinartat under den borgerliga regeringens tid. Vi får dra lärdom av det och se hur vi fortsättningsvis ska kunna vara med och både vända urbaniseringen och hjälpa till från statens sida när nya myndigheter tillsätts. I övrigt har jag ingenting att tillägga. 92 Statsrådet (S): Jag tackar för synpunkterna från båda interpellanterna. Jag tror att vi alla tre är överens om att vi måste jobba med att hela ska växa. Vi har högsta urbaniseringstakt. Det innebär stora utmaningar för politiken och samhället, och staten måste ta ansvar för att skapa förutsättningar för tillväxt och ekonomisk och social utveckling i hela landet. Då är aspekter som utlokalisering en del av arbetet. Vi tar väldigt allvarligt på och kommer att jobba med det. Men det är viktigt att vi använder den offentliga marknaden som ett instrument för att få tillväxt och ekonomisk utveckling i hela landet. Offentliga upphandlingar kan användas som ett verktyg för strategisk samverkan mellan den offentliga och den privata sektorn. Vi har en stolt tradition kring detta. Backar vi ser vi många goda exempel där staten, kommunerna och landstingen jobbade tillsammans med den privata sektorn och skapade förutsättningar för utveckling och innovationer. Det är viktigt att vi fortsätter med detta – viktigt att vi använder de 600 miljarder som man upphandlar för i för att se till att staten, kommunerna och landstingen har en strategisk samverkan med näringslivet också ute i landet. Vi ska åtminstone inte missgynna de små och medelstora aktörer som finns i vårt land och som vill delta i de offentliga kontrakten. Vi ska se till att inte missgynna de små och medelstora aktörer som finns inom jordbruket och livsmedelsproduktionen. De är viktiga delar i vårt samhälle och vår ekonomi. Då är det viktigt att offentliga upphandlingar genomförs på ett professionellt sätt och att offentliga upphandlingar genomförs på ett sätt som inte exkluderar små och medelstora aktörer. Då är upphandlingsstödet viktigt. Den förra regeringen valde att samla upphandlingsstödet i . Det innebar att anställningar för människor flyttade från bland annat Kammarkollegiet och till . Dessutom har nyanställt många människor som arbetar med upphandlingsstöd. Poängen är att de människorna ska ge stöd till bland annat kommunerna och landstingen, så att de genomför bättre offentliga upphandlingar, och ta fram riktlinjer och stöd, så att vi kan använda det här verktyget för att få bättre tillväxt och utveckling i hela vårt land. Vi menar då att det vore fel att skapa en svår situation för dem som arbetar i med upphandlingsstödet. Om de precis har börjat sitt arbete i och gör ett väldigt bra jobb – många kompetenta, intresserade och engagerade tjänstemän – ger vi dem bättre förutsättningar om den nya myndighet som tar hand om upphandlingsstödet är lokaliserat till . De har precis flyttat in till , och det skulle bli en ännu en förändring. Då är det bättre att säkerställa att den kompetens som finns på kan fortsätta i den nya, fristående upphandlingsstödsmyndigheten, så att det därmed blir ett bättre stöd och en bättre samverkan med kommunsektorn. Det kan leda till betydligt större samverkan mellan kommunerna och den privata sektorn, och det är precis vad vi behöver för att få fart på tillväxten och den ekonomiska utvecklingen i hela vårt land. 93 PER ÅSLING (C): Tack, statsrådet! Det är bra utgångspunkter att se hela landet och se behovet av tillväxt och utveckling i hela landet och nyttja den offentliga sektorns stora upphandlingskraft i form av de 600 miljarder som handlas upp. Men det riskerar att bli tomma ord om resonemanget bakom regeringens ställningstagande och beslut bygger på att verksamheter inte ska kunna lokaliseras utanför . Att fortsätta rada upp frågor på det sättet gör att verksamheten liksom andra verksamheter riskerar att ständigt bli kvar i , oavsett om vi pratar om ny eller befintlig verksamhet. Det får inte vara så att verksamhet lokaliseras till därför att det är lättast. Man faller lätt in i ett tankemönster som . Det gäller politiska beslutsfattare och ansvariga för myndigheters lokalisering, men det gäller också myndighetschefer. Det är värdefullt att regeringen i budgetpropositionen uttalar att utgångspunkten ska vara att myndigheter i första hand ska lokaliseras utanför . hade man första chansen, men den tog man inte. Det är också bra att statsrådet i svaret konstaterar att myndigheter ska ha goda förutsättningar att bedriva sin verksamhet på ett effektivt och rättssäkert sätt. Vi har samma uppfattning på den punkten. Men det får inte vara liktydigt med att verksamheten måste befinna sig i . Jag tycker också att det är bra att statsrådet i svaret lyfter fram behovet av bra kompetensförsörjning och att verksamheter kan behöva omlokaliseras. Men när det gäller kompetensförsörjningen får det inte vara liktydigt med att verksamheten ska förläggas till . Vi vet hur det har varit när myndigheter på grund av regeringsbeslut har fått i uppdrag att flytta. Jag vill återgå till det exempel som jag tog upp i mitt förra anförande. Det var ett rabalder om – verksamheten skulle inte kunna bedrivas om den flyttade till och . Den myndighetschef som uttalade de orden, när regeringsbeslutet fattades, bad sedan om ursäkt och kunde konstatera att förutsättningarna för att bedriva verksamhet var goda i . Jag kan också dra mig till minnes att när den dåvarande regeringen fattade beslut om att skulle titta på möjligheterna att flytta till eller var det likadant där: i sa man var omöjligt – verksamheten skulle inte kunna få rätt kompetensförsörjning. Med de här exemplen vill jag bara säga: Det är så lätt att hamna i gamla hjulspår och fastna i samma argument som . Tänk om, tänk ! Ändra upphandlingsmyndighetens lokalisering till ! 94 (S): Så trevligt att det är så många intresserade ungdomar på läktaren! Det är härligt med ungdomar som är intresserade av politik och riksdag. diskuterar vi upphandlingsfrågor och hur man i kommuner och landsting ska kunna påverka så att vi ser till att kommuner och landsting kan köpa in mer ekologisk mat, mer närodlad mat och så vidare till våra äldre, våra barn och våra skolor. Den kompetens som har lyfts ut från har lyfts ut – det gjordes . Jag kan alltså förstå att det just i det här fallet kan bli svårt att efteråt säga: ska ni flytta till . Jag kan ju tänka mig att man lokaliserar myndigheter även till och inte bara till , som Per Åsling pratar om. Det kan ju lika gärna handla om . Jag kan förstå att man inte kan göra så, och vill vi inte tappa tid och flytta, för det är dyrbar tid när vi ska komma i gång med ett mycket viktigt arbete. Jag vill avsluta med att säga, eftersom det är mitt sista inlägg, att det ska bli intressant att följa upphandlingsfrågorna och hur vi ska sätta fart på detta. Dessutom vill jag hälsa statsrådet välkommen till . Jag tror att det finns mycket att titta på där, och det kan vara intressant att utveckla detta när vi ska diskutera frågorna om upphandling för kommuner och landsting. 95 (S): Inte heller jag kunde låta bli att gå upp i den här frågan, som brukar engagera mycket. Man kan väl säga: Varje opposition tycker att detta är en viktig fråga. Man tycker dock inte att den är lika viktig när man kommer i regeringsställning. Det tror jag att vi kan ena oss om här i kammaren. Det är ett antal nya myndigheter som har kommit till under de åtta borgerliga åren. Det är klart att några naturligt har kunnat förläggas utanför . Havs- och vattenmyndigheten är ett exempel på detta. Det kanske inte hade varit så smart att lägga den myndigheten mitt inne i . Den skulle ju hantera havet, och det kanske inte finns så mycket hav i innerstaden i , även om vattnet här mynnar ut i ett hav. Det finns alltså en naturlig förklaring till det. Efter att exempelvis delades upp i två delar kan man ställa frågan: Var ligger de olika delarna nu? Båda ligger kvar i samma lokaler vid Rålambshov. Varför gör de det? Ställde krav på att de skulle flyttas utanför ? Sedan kan jag säga att i alla fall har myndigheter. Det måste Per Åsling erkänna. Men hela län har inte en enda statlig myndighet. Därför kanske det är deras tur den här gången, om vi skulle vara lite rättvisa i dessa sammanhang. Jag tror helt enkelt att den här frågan alltid har funnits på dagordning och att vi alltid kommer att få diskutera den. Som stockholmare ska jag säga en sak. En gång i tiden var ambitionen av många olika skäl att allting inte skulle ligga i . När man tog det beslutet var det väl mest för att det inte fanns så mycket plats. Men med tiden har myndigheterna flyttat in till innerstaden igen. Många myndigheter som låg utspridda i till exempel , och på många andra håll är inflyttade till . Alla vi som har varit på vet att de hade flera kvarter i . är det borta helt och hållet, och ligger vid Stureplan. Jag tycker att detta är en oroande utveckling, det vill säga när myndigheterna fattar dessa beslut själva. När vi tog upp de här frågorna med den förra regeringen sade man att myndigheterna själva också måste ha rätt att besluta om var de ska vara utifrån det behov som de har. Jag tror att vi kan vara helt eniga om att alla myndigheter som finns någon annanstans i landet måste ha åtminstone några kontorsrum i huvudstaden för att kunna hantera till exempel kontakter med regeringen och andra. Det tror jag att vi kan vara helt överens om. Men det som är komplicerat i denna fråga är var detta ska ligga och vem som ska bestämma. Ska riksdag bestämma det, eller ska man göra det i samband med att man har etablerat denna myndighet? Det är det som är den stora frågan. 96 Statsrådet (S): Jag tror att det finns en bred enighet om dessa frågor i riksdag, och jag tror att vi har goda förutsättningar att ha ett samarbete mellan regeringen och i denna typ av frågor eftersom detta är ett bredare perspektiv. Myndigheterna är en aspekt, och när det gäller dem har vi varit tydliga med att de ska vara lokaliserade utanför om förutsättningarna finns. Det är så att säga huvudregeln, och det kommer vi att arbeta med. Detta är ett viktigt perspektiv för regeringen. Vi arbetar med detta . Statens servicecenter, som är en myndighet som finns lokaliserad bland annat i och , kommer att få ett större ansvarsområde. Verksamheten där kommer att byggas ut. Det innebär fler arbetsplatser i bland annat och . Detta är en utveckling som regeringen tror på. Men när det gäller upphandlingsstödet för jag samtal med kommunpolitiker, inte minst centerpartistiska kommun- och landstingspolitiker, som efterlyser ett starkare upphandlingsstöd och en upphandlingsmyndighet som tydligare kan ta fram riktlinjer och rekommendationer, så att vi kan använda upphandlingar strategiskt bland annat genom att inte missgynna små och medelstora företag. Om detta underlag och detta stöd inte finns kan vi inte använda offentliga upphandlingar som ett strategiskt verktyg för att få tillväxt i hela landet. Den förra regeringen har omorganiserat upphandlingsstödet, och människor har flyttat in från olika myndigheter till en ny myndighet som har fått ta över ansvaret. Dessutom har nyanställningar gjorts. ska vi återigen omorganisera eftersom vi inte tror på den modell som finns i , där samma myndighet har hand om tillsyn och frågor om upphandlingsstöd. Då måste man bedöma denna fråga utifrån bakgrunden att vi vill behålla denna kompetens och utveckla upphandlingsstödet. Det är också en skyldighet som vi har gentemot de kommun- och landstingspolitiker som efterlyser detta stöd. Här måste vi göra bedömningen att det ändå är mer ändamålsenligt att den här verksamheten fortsätter att bedrivas i , så att människor med denna kompetens som precis har flyttat in i kan fortsätta sitt arbete och erbjuda bland andra kommuner och landsting upphandlingsstöd. Men vi ska jobba med dessa frågor. Regeringens ambition är, som sagt, att nya myndigheter som huvudregel ska vara lokaliserade utanför . Det är viktigt att säga att av de ca 244 förvaltningsmyndigheter som vi har i är närmare 100 lokaliserade på annan ort än . Vi har alltså redan en utlokalisering av myndigheter. Det är rätt. Som Per Åsling var inne på är det bra för effektiviteten och verksamhetsutvecklingen i våra myndigheter. Det är viktigt som en metod för att utveckla den statliga förvaltningen att ha en utspridning och en mångfald av olika geografiska orter när det gäller lokalisering av myndigheter. Det ställer sig regeringen bakom. Jag ser fram emot ett närmare samarbete mellan regeringen och bland annat i denna typ av frågor. Jag tror att vi kan hitta en hel del konkreta frågor som vi kan samlas kring och samarbeta om. 97 PER ÅSLING (C): Egentligen är det tillväxtfrågor som vi diskuterar. Det var min utgångspunkt när jag lyfte fram frågan om var myndigheter ska lokaliseras.