prot · H109124 · 2014-06-12 00:00:00 — Rädda Barnens senaste rapport om barnfattigdom visade att 232 000 barn i lever i ekonomiskt utsatta familjer och i vår undersökning Ung röst uppgav av barnen att de oroat sig för att familjens pengar inte ska räcka till. Särskilt utsatta är barn till föräldrar med utländsk bakgrund och barn till ensamstående föräldrar. Särskilt illa blir en kombination av detta. av barnen som har en ensamstående förälder med utländsk bakgrund lever nämligen i ekonomisk utsatthet jämfört med av barnen som bor med sina två svenskfödda föräldrar. Så här ska det inte behöva vara. Det måste dock finnas en politisk vilja att ändra på detta. Som sade förut har vi en myndighet som tittar på detta . årliga rapport visar på de ökade skillnaderna mellan barnhushållen vad gäller att ta del av den ekonomiska utvecklingen. De av barnfamiljerna som har det sämst har inte hängt med alls; där står det still. Allra värst är kanske, som också sade, att det för ensamstående med barn i denna grupp till och med har blivit lite sämre. Trots snåriga och lite torra rapport kan det inte beskrivas tydligare än så. Regeringens politik har mycket medvetet ökat klyftorna. Det handlar om de senare årens nedmontering av trygghetssystem såsom a-kassa och sjukförsäkring. Detta har drastiskt försämrat situationen för många vuxna, vilket självklart påverkar barnen i dessa familjer. Föräldrarnas ekonomiska utsatthet blir barnens krassa uppväxtvillkor. Detta påverkar barnens livsmöjligheter. Vi hör det när barn själva berättar hur det är att inte veta om pengarna räcker till mat, hyra och annat till familjen och hur det är att inte kunna ta hem kompisar eller följa med kompisar på aktiviteter som kostar. Forskningen visar också att barn som växer upp i ekonomiskt utsatta familjer löper större risk att som vuxna själva hamna i ekonomisk utsatthet. Det behövs en helt annan politik som sätter alla barns uppväxtvillkor i centrum och som bygger på solidaritet mellan människor. Då behövs det generella insatser. Det gäller arbete för alla och arbete på heltid. Det gäller en arbetslöshetsförsäkring som gör att man klarar sig av arbetslöshet. Det gäller en sjukförsäkring som inte gör att sjukdom leder till fattigdom. Det gäller också speciellt riktade insatser till de ekonomiskt mest utsatta barnfamiljerna. Därför anser att det behövs en handlingsplan mot barnfattigdom. Här tar vi upp saker som vi tycker är viktiga, och det är en hel del mer än de exempel jag kommer att ta. Den ekonomiska familjepolitikens omfördelande effekt har minskat . Det är ett av skälen till att de allra fattigaste barnfamiljerna har det dåligt ställt. Vi behöver se över detta och se till att den ekonomiska familjepolitiken faktiskt stöttar inte minst ensamstående föräldrar. Det är ganska märkligt att man inte har lyft upp och gjort något åt de ensamstående föräldrarnas situation. Gruppen är inte så stor, och det skulle inte kosta oändligt mycket pengar. Dessa föräldrar utgör alltså en av huvudgrupperna när det gäller barn som lever i ekonomisk utsatthet. Det är konstigt att man inte har satsat mer på att höja underhållsstödet. föreslår en höjning med och med när barnet fyllt . Det ska också värdesäkras. Det har nästan inte höjts , och värdet har såklart minskat . har också budgeterat för en höjning av riksnormen för försörjningsstöd till barnfamiljer med . Det gäller givetvis att ge möjlighet för ensamstående föräldrar att lättare få jobb. Då måste det finnas barnomsorg på obekväm arbetstid. Fler och fler jobb som ensamstående föräldrar, oftast mammor, kan få är på obekväm arbetstid. Vi föreslår också att man ska kunna få hjälp i hemmet om man är ensamstående förälder och barnet är sjukt mycket. Man kan ju inte dela det på två utan får alltid själv vara hemma. Arbetsgivaren kan då välja bort en när man söker jobb. Många barn berättar om skolan. I den antologi som publicerade beskriver Unga ordförande hur det var när hans mamma som var ensamstående när pappan satt i fängelse var borta när han vaknade eftersom hon var och städade för att få ihop pengar till familjen. Han fick gå ensam till skolan utan någon som stöttade. Frukost i skulle betyda mycket för barn i den situationen. Vidare vill vi förbjuda avgifter i skolan. De är ju inte helt förbjudna om de inte är för stora. Med ett förbud slipper barn skämmas för att familjen inte har pengar, och de behöver inte sjukanmäla sig när det ska göras saker. Vi vill ha maxtaxa i så att alla barn har råd att vara med där. borde även bli avgiftsfri. Subventionerade glasögon är en annan fråga, och läkemedel till barn ska självklart vara gratis. Vräkningar av barnfamiljer togs tidigare upp här. Det är horribelt att vräka en barnfamilj om inget bra flyttalternativ för familjen finns. Vräkningar ska undvikas i möjligaste mån, men barn ska inte behöva hamna på vandrarhem, på hotellrum eller i tillfälliga bostäder när en vräkning ändå blir av. Det behövs en helt annan politik med andra grundvärderingar. Vi behöver ett samhälle som sätter barns jämlika uppväxtvillkor i centrum, där solidaritet och omtanke råder, där att vara ensamstående mamma inte ska vara en riskfaktor för fattigdom och där de fattigaste i vårt land inte lämnas utanför den ekonomiska standardutvecklingen. Inte en enda unge ska behöva leva i ekonomisk utsatthet och otrygghet. Därför behöver vi byta regering , och därför behöver vi en stark vänster i . Låt mig önska glad sommar till dem som inte är med i nästa debatt. 7 (M) replik: Trots att jag överskred tiden tidigare kunde jag inte låta bli att ta replik. I gårdagens Brännpunkt kunde man läsa: Inga andra låginkomsttagare inom EU-15 har kunnat tillgodogöra sig en lika stor ökning av sina inkomster som de svenska . Det visar en unik och jämförbar sammanställning från . Inkomstlyftet har skett trots att svenska låginkomsttagare ofta har bidragsinkomster som inte omfattats av jobbskatteavdraget. En person som är fattigare än av alla vuxna har fått en inkomstökning med efter hänsyn till inflation. Detta säger en adjungerad professor i nationalekonomi vid . Jag kan också konstatera att enligt Rädda Barnens statistik över relativ barnfattigdom var det en all time high 1997, men den har halverats . Jag anser att vi i Alliansen har banat vägen för att det går åt rätt håll. när låter sig höras tror jag att det inte riktigt stämmer överens med vad statistiken säger. var orolig för barns fritidsaktiviteter. Jag skulle vilja fråga henne: Hur kommer det sig då att ni för inte så länge sedan sade nej till fritidspengen, som skulle säkerställa att även barn som har det tufft kan delta i fritidsaktiviteter? 8 (V) replik: Apropå statistiken kan jag säga att det finns två som jag har utgått från och som jag litar grundligt på. Det är professor , som har gjort Rädda Barnens sammanställning, och , som går igenom och tittar på detta speciellt. är ansvarig för de ekonomiska familjestöden och följer upp vad som händer med barnfamiljerna. Vi hade en jättekris . Ni kommer kanske ihåg hur räntan steg när satt i regeringen – under den tiden rusade den upp. Efter 90-talskrisen, , skedde enligt en generell välståndsökning i . Barnfattigdomen minskade från, som du sade, all time high: från till . När vi sedan fick en borgerlig regering ökade den igen till . har den minskat till . Vi kan alltså se att det skedde en ökning när vi fick en borgerlig regering. När du pratar om fritidsstödet, , har vi ett förslag som gynnar många fler barn. Det gynnar alla barn, inte bara dem i fjärde till nionde klass. Vi höjer för alla barn med , från noll år till dess att de blir vuxna. Vi låter familjerna och barnen tillsammans ha inflytande och makt över vad de ska använda pengarna till. Det tycker vi är en betydligt bättre lösning som gynnar många fler. Den gynnar alla barn vars familjer lever på försörjningsstöd. 9 (M) replik: Jag har träffat och tycker att han gör väldigt bra undersökningar. Det finns indikationer, men vi kan ändå konstatera att det har gått väldigt mycket åt rätt håll. Den senaste undersökningen visade definitivt att den relativa barnfattigdomen har minskat. Den senaste Eurostatundersökningen visar att har de familjer som har lägre inkomst än av alla andra ökat sin inkomst med . Det tycker jag är väldigt positivt. Det hjälper inte de familjer som är kvar, men det är definitivt ändå åt rätt håll. kan man häpna lite över retorik. säger att det absolut viktigaste för att utrota fattigdom är att familjer har ett arbete att gå till. Jag kan konstatera att har 250 000 fler människor ett arbete att gå till. Och vi har högre mål än så. Jag förstår fortfarande inte retorik när det gäller fritidspengen. Hon vill låta barnen ta fortsatt ansvar för att pengar går till något annat än deras fritidsaktiviteter. Är det mening att barn som lever i utsatta barnfamiljer ska fortsätta att ta ett ansvar och känna sig skuldbelagda för att pengar går till deras fritidsaktiviteter i stället för till andra, skriande behov? 10 (V) replik: Det fanns när man i det sociala arbetet skulle kontrollera, styra och uppfostra de människor man uppfattade som underklass och som hade det sämst. Detta finns tyvärr fortfarande och har blivit starkare. Det är det som ligger i detta. Ni vågar inte låta familjen och barnen bestämma, om det behövs tillsammans med den socialarbetare som jobbar för att familjen ska klara sig utan försörjningsstöd. Just när man har försörjningsstöd ska ni in och styra och säga att pengarna ska användas till organiserade fritisaktiviteter, ingenting annat. Ni tror inte att föräldrar kan ta det ansvaret ihop med sina barn. Det är självklart inte en utveckling vi vill se i det sociala arbetet. Vi tror på en helt annan form av socialt arbete. Vi tror på att föräldrar och familjer måste ta ansvar ihop med sina barn och kunna diskutera och påverka själva. Har man sociala problem ska det finnas tid hos socialsekreterare att jobba ihop. Vi tror inte på den gamla kontrollerande fattigvårdssynen på socialt arbete. Ja, fler människor har fått jobb – befolkning har blivit större. Men arbetslösheten är fortsatt hög – extremt hög bland ungdomar. För oss som vill ha ett jämlikt och solidariskt samhälle finns ingen motsättning mellan att satsa på arbete för människor och att satsa på att människor ska kunna leva ett värdigt liv också av arbetslöshet. För oss är det inget alternativ att de arbetslösa ska betala skattesänkningar för oss som har det bra ställt. Det ska inte heller de sjukskrivna göra. Man ska inte behöva må ännu sämre när man blir sjukskriven för att man vet att man kommer att få svårt att klara sig eller för att man kan bli utförsäkrad, och man ska inte behöva fundera på hur man ska kunna betala för sitt liv, sina barn, mat, hyra och annat. Vi vill ha ett solidariskt och jämlikt samhälle, och det skäms vi inte för. 11 (KD): Vi spelade kula på torget , en liten folkskolegrabb och jag. Jag hade väl femti, han hade fem. Och han förlorade dem. Han snorade till och gav mig en blick, då jag visslade överlägset och gick. Men jag ångrade mig, när jag kom till vår port, och tyckte det var något fult, jag gjort. Jag gnodde tillbaka. Men ingenstans kunde någon säga, var grabben fanns. Jag tror, jag skäms för det , när jag ser dem spela kula igen. Och jag ville ge, jag vet inte vad, för att en gång få se den grabben glad. Men är han säkert en stor, grov karl, som släpar och sliter – jag vet inte var. Och visste jag det, förslog det ej stort. Man kan aldrig ändra det fula man gjort. Man kan inte lämna kulor igen och trösta pojkar, som stelnat till män. jag gick på mellanstadiet – vi pratar om sent 60-tal – hade vi en klok lärarinna. På svensklektionerna hade vi en sorts motsvarighet till Svensktoppen. fick vi rösta fram den dikt vi gillade mest. vann denna dikt överlägset. Det fanns något i den som gjorde oss 10–12-åringar starkt berörda, och jag blir berörd än när jag läser den. Man skulle kunna vara lite krass och invända: Ja, men han gjorde ju inget fel. Han stal inte kulorna. Nej, det är sant. Men det finns annat. Det finns oskrivna lagar om hur man bör bete sig för att skapa ett gott samhälle. Det handlar väldigt mycket om vilka värderingar vi ska förmedla och leva efter. Att bemöta andra på samma sätt som man själv vill bli bemött är en lika enkel som genialisk regel. Efter denna inledning ska jag gå in på den inte fullt lika poetiska skrivelsen från regeringen /14:91. Den handlar om åtgärder för att stärka barns rättigheter och uppväxtvillkor. Det känns oerhört angeläget. Det är alltid vanskligt att gradera vikten av olika frågor. Förhoppningsvis är inget av det vi debatterar och beslutar om här i oviktigt. Men barnen är vår framtid, och hur de har det avgör i stor utsträckning hur kommer att se ut. Vi som själva har barn vet hur viktigt det är att barnen har det bra. Om våra barn inte mår bra mår man inte särskilt bra som förälder heller. Vi kristdemokrater har beslutat oss för att vi vill att ska bli världens bästa land att växa upp i. Jag ska bekänna att jag egentligen inte är så förtjust i den typen av målsättningar. De kan ju tolkas så att tillvaron är en sorts gigantisk tävling: Vi ska ligga i tio i topp eller fem i topp eller till och med vara bäst i världen. Den typen av målsättningar sätts upp inom väldigt många områden. Det mäts och det jämförs med andra . Allting är relativt, sägs det, men jag tycker egentligen att det vore bättre om vi kunde tala om andra sätt att mäta. Jag, som växte upp med det relativa betygssystemet, vet vilket elände det var när jag jämfördes med mina klasskamrater. Man skulle också kunna tänka sig att vi skulle kunna nå målet att bli världens bästa land att växa upp i om barnen i omvärlden fick det avsevärt mycket sämre, men det är ju inte det vi vill. Nåväl, jag tror inte att vi ska tolka detta så bokstavligt, utan vad vi menar är naturligtvis att vi ständigt ska sträva efter att barn i vårt land ska få det faktiskt bättre. De allra flesta barn har det bra – dock inte alla. Då är det vår uppgift att göra vad vi kan för att de som har det svårt ska lyftas. Barn är primärt föräldrarnas ansvar. Samhället ska stödja och hjälpa föräldrarna i deras viktiga uppgift. Regeringen har gjort mycket på detta område, och en hel del redovisas i skrivelsen. Jag ska inte gå igenom allt, för det är en ganska diger lista med åtgärder, men jag vill nämna något: barns bästa och rätt till inflytande i skollagen rätt till utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd barnrättsperspektivet i LSS möjlighet att tala med barn utan vårdnadshavarens samtycke stärkt barnrättsperspektiv i socialtjänstlagen effektivare bekämpning av barnpornografibrott stärkt föräldrastöd fritidspeng för barn i familjer med försörjningsstöd Vi vill naturligtvis fortsätta arbetet med att förbättra för barn och unga. Barns bästa måste vara med vid alla beslut. Inför ett beslut bör man alltid ställa sig frågan hur detta påverkar barn. I många kommuner har man infört barnkonsekvensanalys vid alla beslut. Det finns en ruta som man måste fylla i efter förslaget till beslut. Där ska det motiveras på vilket sätt beslutet gagnar barnen. Från och med gäller nya föreskrifter som innebär att socialnämnden är skyldig att utan dröjsmål inleda en utredning när det finns misstanke om att ett barn har blivit utsatt för våld eller har bevittnat våld av närstående. Det är alldeles utmärkt. Med de nya föreskrifterna ska det inte råda någon tvekan om att en utredning ska starta för att bedöma vilken hjälp barnet behöver. händer det dess värre alltför ofta att det stannar vid en så kallad förhandsbedömning och att det inte blir någon utredning. Det talas ofta om som svensk lag, och det finns motioner från ledamöter från nästan alla partier om detta. Då kan man tycka att det är väldigt märkligt att vi inte beslutar om det. Vi kristdemokrater vill ha det så. Det finns som tidigare nämnts en utredare som ska lämna sitt förslag – lagar ska ju beredas i god ordning. Jag hoppas att vi kan fatta beslut om en inkorporering av kanske redan under nästkommande år. Jag vill yrka bifall till utskottets förslag bortsett från punkt 6. 12 (S) replik: Regeringen anger i skrivelsen att en fortsatt anpassning av lagstiftningen till är en utgångspunkt för regeringen. Som vi har hört från flera har en särskild utredare fått ett uppdrag, och uppdraget ska redovisas . Vår motion om att inkorporera i svensk lagstiftning avstyrks därmed. går barn- och äldreminister ut med uttalanden. Jag ska citera från tidningen : Mot slutet av sitt tal har en egen önskning; hon vill se införlivad i svensk lag. En särskilt utredning arbetar nu med att se över detta. I tidningen från , som vi fick i våra postfack i går, säger följande i en intervju: vill jag däremot se att den äntligen förs in i svensk lag. Det har varit trögt. Jag har mött motstånd inom regeringen. Men är i alla fall en utredning på plats. Min fråga är: Vad är det som bromsas upp? Varför bromsar man i regeringen? Varför dras den här frågan i långbänk? Man säger att det ska beredas i god ordning. Men det är vi pratar om, och ni har suttit i majoritet . Min fråga är: Vad är det som bromsar och gör att åren springer i väg? 13 (KD) replik: Som bekant är vi fyra partier i regeringen. De andra företrädarna har lagt ut texten en del om detta i sina anföranden tidigare. Från sida är jag och tydliga. Vi strävar mot att inkorporera i svensk lag. Det finns ingen tvekan om det. Vi är helt eniga i partiet, i , om att vi vill ha det så. Men det finns invändningar och frågetecken. Vi har hört en del av dem i debatten . Vi har som sagt en utredning. Den ska lägga fram sitt förslag , för att räta ut eventuella frågetecken, om det finns nackdelar, om det finns något som inte enbart skulle vara fördelar. Men som vi bedömer det finns det klart mest fördelar. Från sida är vi tydliga. 14 (S) replik: Jag kan konstatera att regeringens angreppssätt följer den tradition som har funnits . har hitintills valt att införliva genom transformering. Något ställningstagande för att gå längre och göra till svensk lag finns inte – inte från regeringens sida. inkorporerade 1991, då den ratificerades, och den har ställning som lag. inkorporerade genom ett tillägg i människorättslagen 2003. Det norska exemplet 2003 innebar att inkorporerades i norsk rätt och gjordes till norsk lag. Anpassningen av norska lagar till konventionen genom så kallad transformering har fortsatt parallellt, som det har pratats om . Enligt norsk lag ska ha företräde vid konflikt med andra lagar. gjordes en utvärdering av norsk lag och praxis i förhållande till . Utredningen visade att generellt sett har stärkt barnens rättsliga ställning och gett konventionen högre juridisk status. Med det, herr talman, hoppas jag för barnens skull att vi inom en mycket snar framtid kan säga att vi i har gjort till svensk lag. 15 (KD) replik: Jag kan bara instämma. Jag delar din förhoppning. Från sida är vi tydliga med det – så vill vi ha det. Jag ser fram emot att vi ska kunna besluta om det, dock inte innan utredningen har lagt fram sitt förslag , när jag tror att det är deadline. Det blir kanske . Jag hoppas att det blir så. 16 (V) replik: Jag är väldigt glad att vi är fem partier i som är för att göra till svensk lag: vi tre rödgröna partier, och . Men det var en annan fråga som jag ville ta upp med . Det har hänt tragiska saker inom jobb med barn: barn som har avlidit. Där finns det en stor debatt inom och bland socialarbetarna runt om i . Man säger: Det här kunde ha hänt hos oss. Våra arbetsförhållanden är sådana att vi inte kan garantera att vi kan stötta utsatta barn på bästa möjliga sätt och alltid ingripa . uppvaktade departementet och träffade statssekreterare , enligt vad jag har sett på deras hemsida. De vill ha en form av nationell samling och en handlingsplan för att titta på möjligheterna för socialsekreterarna att göra ett bra jobb. Det socialsekreterarna tar upp är bland annat att det är för hög arbetsbelastning. De har fått tyngre och fler ärenden, men det blir inte fler anställda i förhållande till det. Man är övervältrad av ärenden på grund av att a-kassan och sjukförsäkringen inte fungerar och att det kommer in nya ärenden gällande försörjningsstöd. På en del enheter är det en så stor personalrörlighet att det är väldigt få som har jobbat , och många är nyutbildade. Cheferna som ska stötta har inte heller alltid jobbat så . När det är som värst får ganska nyanställda ge introduktion till sådana som kommer som helt nyanställda. Här finns möjligheter att stärka kraven på introduktion så att man kan anta tuffare arbetsuppgifter samt stärka kraven på specialistsocialsekreterare. Vad vill KD göra åt detta? 17 (KD) replik: Det är väldigt allvarligt om barn far illa. Det värsta och det som berör mig mest är när jag får kunskap om att barn inte har det bra. Jag nämnde kanske i en bisats i mitt anförande att våldsutsatta barns rättigheter ska stärkas från och med . Enligt nya föreskrifter måste socialnämnden utan dröjsmål starta en utredning; ingen tvekan om det när man får kännedom om att barn far illa. När det gäller socialsekreterare är det som bekant kommunerna som anställer dem och har ansvar för att det finns tillräcklig bemanning på socialkontoren för att man ska kunna klara den arbetslastning man har. Jag har svårt att se hur jag skulle kunna styra personalbemanningen på enskilda socialkontor runt om i landet. När det gäller att stärka barns rättigheter och barn som far illa har vi gjort mycket. Vi avser att gå vidare och se till att barn inte ska råka illa ut. Den nya föreskriften tror jag kan komma att vara till stor hjälp. Barn ska inte få behandlas illa, utan så fort man får kännedom om något sådant ska det inledas en utredning utan dröjsmål. 18 (V) replik: Jag tror nog att socialsekreterarna är väl medvetna om vad de egentligen ska göra, men på många håll har de inte förutsättningarna. Det är det som de har tagit upp. Det är klart att detta är en fråga, men det är självklart också en nationell fråga, anser jag. Det är nationell politik som leder till att socialkontoren får mycket fler ärenden därför att människor i stället för a-kassa och sjukförsäkring får gå på försörjningsstöd. Ökade klyftor leder till tuffare barnärenden, och det är också en följd av nationell politik. Det finns andra områden där man nationellt går in och säger att det inte bara är kommunernas ansvar. Ett sådant område är till exempel skolan. Att fackföreningar, folk från departement, folk som är aktiva inom socialtjänst, forskare etcetera sätter sig nationellt tillsammans för att titta på vad man ska göra är en möjlighet som har utnyttjats inom andra områden. Vi har från föreslagit att kravet på en yrkesintroduktion ska tydliggöras. Man ska få en rejäl yrkesintroduktion när man börjar men också en introduktion där man under ledning av erfarna chefer, handledare eller socialsekreterare får växa in i jobbet och inte behöver börja med svåra ärenden nästan direkt utan får stöd för att växa in i jobbet. Det ingår inte i själva socionomutbildningen. Vi har också föreslagit att det ska vara en specialisttjänst när det gäller att ta hand om utsatta barn som kommunerna ska bli ansvariga för, en nationell utbildning. Kommuner och Landsting har sagt att en vidareutbildning, en specialistutbildning för att jobba med utsatta barn, är någonting man i allra högsta grad önskar. Men det är en nationell fråga. Det borde regeringen ta ställning till. Vi har förslag, men vad har ni för några förslag, ? 19 (KD) replik: Det låter som en utmärkt idé. Det måste naturligtvis finnas hög kompetens hos socialarbetare så att det finns människor som direkt kan ta sig an barn som far illa. Jag kan inte konkret ta ställning till det du säger, , men jag tycker att det är viktigt att det finns tillräckligt med personal, personal som har utbildning och kompetens att ta sig an barn som far illa. Det känns väldigt viktigt. Det handlar även om andra saker. Man skulle önska att barn inte levde i ekonomisk utsatthet. Det handlar naturligtvis om arbete.