prot · H10989 · 2014-03-25 00:00:00 — Vi har också tillsatt en bredare partikelutredning, för problemet är större än . Det är anledningen till att vi behöver ett bredare underlag i sammanhanget. Vi ser att har vidtagit ett antal åtgärder och att regeringen har vidtagit ett antal åtgärder. Vi kommer naturligtvis att fortsätta göra det; det är precis därför vi har tillsatt . Det handlar om att se vilka andra verktyg vi kan ge kommunerna i sammanhanget och vad mer vi kanske kan göra från statlig sida. Den stora skillnaden mellan två miljöengagerade politiker som och mig är synen på kommunerna och det kommunala självbestämmandet. Medan alltid – alltid – säger att det är staten och skattebetalarna som ska träda in när det handlar om miljöproblem menar vi att det kommunala självstyret faktiskt spelar roll. Det spelar roll att vi samarbetar om de olika åtgärderna på olika nivåer i samhället. Är man decentralist lyssnar man på kommunerna och ger dem stöd eller styrmedel att utifrån sina förutsättningar och inom sina beslutsramar genomföra det de kan, medan andra politiska nivåer naturligtvis har ett ansvar och ska genomföra det de kan. I det här sammanhanget har bett om att få ett verktyg till. Det är, som väl vet, komplicerat eftersom vi inte kan ha det som en avgift utan måste ha det som en skatt. Och måste vi följa de förvaltningsregler som vi har och som säger att vi ska ha ett bra underlag. Det är precis det som regeringen har beställt. Slutligen, herr talman, skulle jag vilja konstatera att vi, sett över och givet att det fortfarande återstår problem i , ändå har haft färre dagar då gränsvärdet har överskridits . Även årsmedelvärdena har minskat . Det innebär att det går åt rätt håll. Jag är absolut bestämd när det gäller att se till att vi kommer fram till en situation då vi inte har de här problemen längre och att vi inte har några överskridna dygn när det gäller partikelhalter i . 45 (MP): Det låter vällovligt att miljöministern ändå kan räkna upp hur många saker man kan göra, om man vill. Problemet är att miljöministern också är ansvarig för när de ansvariga politikerna, i det här fallet politiker, inte vill göra det de faktiskt kan och som skulle ha effekt. Åtgärdsprogrammen ska fastställas, och då är det inte en särskilt stor inskränkning i det kommunala självstyret att regeringen fastställer dessa om och kommunen inte är överens – det ligger dessutom i den regelstruktur vi har. Man ska dessutom tillämpa de regler som gäller på EU-nivå. Det är faktiskt ett EU-direktiv som sätter nivåerna för vad som är ohälsosam luft och för vad som är överskridanden. riskerar ett högt pris. Man riskerar att få miljöböter på ganska stora summor från EU när man inte ser till att de svenska kommunerna sätter sina medborgares hälsa allra främst. Jag förstår egentligen ditt svar som ett nej, . Du tänker inte använda dig av den makt och möjlighet du har för att ändra det åtgärdsprogram som Alliansen i kan tänka sig att gå med på, det vill säga man vill inte använda de styrmedel man redan kan använda. Jag är verkligen inte emot att det blir fler verktyg på nivå för att förbättra luften. Jag har själv motionerat och tycker att det är tråkigt att din kollega infrastrukturministern inte har varit mer snabbfotad med att ta fram förslaget om miljözoner för personbilar. Det skulle verkligen behövas som ett verktyg i städer. Vi har redan miljözoner för lastbilar, och för att säkerställa att vi får bra luft skulle vi behöva det även för personbilar, inte bara i fråga om de grova partiklarna utan också när det gäller kvävedioxidproblematiken. Jag menar att det är en ohelig allians som har ingåtts mellan regeringen i och Alliansen i . De spelar ett fult spel om barnens hälsa i . De försöker påskina att de gör vad de kan när det gäller att förbättra luften. Men de gör inte vad de kan. Politikerna i vägrar nämligen att stänga av fler gator än för dubbade vinterdäck och säga att det ska vara odubbat på de gatorna . Problemet är större än och därför behöver förbudet gälla fler gator. Förbudet är ett instrument som redan finns på plats och som kan användas. Det är – med förlov sagt, – ett instrument som du kan tvinga dem att använda och som det är din förbannade skyldighet att använda när vi har barnens hälsa i fokus. Att då tillsätta en utredning som förutsättningslöst ska titta på ett antal olika verktyg och återkomma i slutet av nästa vintersäsong, när vi har haft ytterligare en säsong med de här höga halterna i barnens dagliga luft är helt enkelt inte acceptabelt. Det är ett för dåligt system som inte heller skickar den signal som skulle behöva gå ut till hela från regeringen om att miljöfrågorna och medborgarnas hälsa är starkt prioriterade. Vi behöver definitivt se till att jobba mer med frågorna och inte ha den oheliga allians som ingåtts mellan regeringen och dess alliansparter i huvudstad. Det skulle också skicka en tydlig signal till alla andra städer där man har luftproblem om att regeringen inte tänker vara slapphänt med att se till att de också följer miljöregler och använder de verktyg som de kan använda. Det är det som håller på att hända här. och trafiknämnden, som är de ansvariga nämnderna för både hälsofrågan och trafikfrågan i , hänvisar nämligen till att de inte behöver göra mer än vad som står i åtgärdsprogrammet. Det som står i åtgärdsprogrammet kommer de förhoppningsvis att göra den här gången – det gjorde de inte förra gången. Men det de inte behöver göra kommer de inte heller att göra. Och det tillåter en miljöminister i alliansregeringen att man inte gör. Jag skulle vilja sluta med en fråga. Är ni inom Alliansen överens om att det verkligen ska införas en skatt på dubbade vinterdäck? Det vore intressant att höra i så fall. Det skulle vara en nyhet om Alliansen är överens om att införa en skarp dubbdäcksavgift i . När i så fall, vilken vintersäsong kommer den att gälla? 46 Miljöminister (C): Ja, luftkvalitet är en oerhört viktig fråga. Men låt oss inte komma bort ifrån det faktum – även om detta inte är en stadshusdebatt, vilket gärna vill göra det till – att vidtar en rad åtgärder för att förbättra luftkvaliteten i centrum. Det har gett tydliga resultat, både när det gäller antal dygn och årsmedelvärden. är enligt uppgift bestämda när det gäller att komma ned under de gränsvärden som finns, och de är på väg åt det hållet. I fråga om regeringen har jag redogjort för ett antal åtgärder som vi har vidtagit för att dels se till att vi tar vårt ansvar för det som vi som regering kan påverka, dels att se till att vi får den kunskap vi behöver för att kunna gå vidare. Jag måste ärligt talat säga att jag är lite förvånad över att så lättvindigt hoppar över det krav som finns på ett beredningsunderlag för propositioner till , vilket kommer att behövas eftersom det är en skattefråga. Vi jobbar med det här, och vi kommer att komma fram. Men vi måste se till att underlaget finns där. Det som däremot är väldigt tydligt här, och som är en mycket stor skillnad, är de signaler som sänder vad gäller den kommunala demokratin, transparensen och inflytandet. Här handlar det om att tvinga, och här handlar det om förbannade skyldighet. Det används också ord som slapphänthet och så vidare. Jag tycker inte att det är passande. Jag respekterar det kommunala självstyret. Det behöver alla som sitter i en regering eller som sitter och leder en kommun göra. Här handlar det om att hitta så många åtgärder som möjligt och att gemensamt försöka se till att lösa den här problematiken. Det finns nämligen ingen annan väg framåt för att se till att vi inte överskrider de gränsvärden som är oerhört viktiga. Med min ideologiska utgångspunkt som grön liberal tror jag att den här typen av angreppssätt, den här typen av förslag i stället centraliserar makten, försvårar samarbetet och riskerar att stöta bort många viktiga aktörer ur processen. 47 (MP): Ursäkta att jag tar Stockholmsluften som utgångspunkt för debatten, men det handlar om det. Jag är riksdagsledamot för och anser att det är rätt att det debatteras även i när det ligger på och regeringens bord att underlätta för bra luft också i . Dessutom har det oerhört stor betydelse för hur man hanterar relationen till andra städer än där barn och äldre också har alltför dålig luft . När vi har en miljöminister i alliansregeringen som säger att kommunerna gärna får fortsätta ha dålig luft i de städerna eftersom de har självstyre tycker jag att det är vår skyldighet i att ta upp frågan och debattera den – utan att vi blir klappade på huvudet för att vi tar upp så kallade Stockholmsfrågor. Jag ska också klargöra att förbannade skyldighet riktade jag mot dig som miljöminister, , och inte mot kommuner. Jag tycker att du har skyldighet att se till att signalen från din regering är tydlig med att kommunerna inte får skyffla undan frågan om dålig luft. Det gör de , och era allianskolleger i gör det, när de inte använder de verktyg som ni och vi i har gett dem för att ha möjlighet att förbättra luften för barnen och för att förbättra trafiksituationen. Som miljöminister är det viktigt, och det är viktigt för mig i och för , att hålla efter att vi har en regering som ger det stödet men som också är tydlig gentemot kommuner. Det var en nyhet för mig, , att du inte står bakom att man har en om luftkvalitet till exempel. Det är det som ligger i botten här. Det är den typen av regler som är viktiga att skapa på bredare fronter och som också är viktiga instrument att jobba med. Men då ska man vara beredd på att jobba med dem och på att ta det ansvaret. Om allting nu är frid och fröjd i , och om allting håller på att bli bättre tycker jag inte riktigt att rapporterna kan säkerställa det. Och det tyckte uppenbarligen inte heller. Det är de som har bett miljöministern att använda åtgärdsprogrammet för att förbjuda dubbdäck i större utsträckning i , till förmån för barn. Det är synd att miljöministern inte gör det. 48 Miljöminister (C): Det blir en tråkig ton i debatten när hävdar att jag inte står bakom EU-reglerna om luftkvalitet. Det är väl alldeles självklart att jag gör. Det finns en anledning till att jag turnerat runt i de tio kommuner som har överträdelseproblem. Jag har diskuterat med företrädare för landsting, kommuner, företag, med alla intressenter, vid öppna och transparenta möten vilka regler som gäller, vad det handlar om, vad det betyder för hälsan och hur viktigt det är att alla hjälps åt i det sammanhanget. Jag upplever en alldeles tydlig skärpning hos de kommuner som behöver sätta in ytterligare åtgärder för att inte överskrida de viktiga gränsvärdena för luftkvaliteten. Den inställningen finns alldeles tydligt också i . För att vi ska nå ända fram är det min absoluta tro att vi måste engagera kommunerna och engagera alla berörda parter. Regeringen har ett ansvar, och jag har tidigare i debatten redogjort för de åtgärder som vi vidtagit och de regeländringar som vi sett till att genomföra för att vi ska komma närmare en lösning. Genom utreder vi nu på ett bredare sätt vad vi kan göra för att ge kommunerna ytterligare verktyg och för att se vad staten i övrigt kan göra. Det tror jag är en framkomlig väg för att klara problemet. Skillnaden mellan oss ligger inte i viljan och ambitionen att lösa frågan om luftkvalitet, för det är alldeles uppenbart att den är oerhört viktig. Skillnaden ligger i sättet att göra det på, hur vi ser på transparens och lokal demokrati och på övriga , det utanför . Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2013/14:288 om ren miljö 49 Miljöminister (C): Ärade ledamöter och åhörare! har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att vi inte ska behöva vänta till 2079 innan de värst förorenade områdena är åtgärdade och till 2129 innan övriga förorenade områden är åtgärdade. Som vet finns det omkring 80 000 potentiellt förorenade områden i , alltså gamla miljösynder runt om i vårt land. Av dem uppskattas 1 200 områden – 1 200 av 80 000 – tillhöra riskklass 1, det vill säga att de utgör en mycket stor risk för människors hälsa och för miljön. Ca 13 800 tillhör riskklass 2, vilket innebär att de utgör en stor risk. Arbetet med att inventera hur många områden vi har och vilka riskklasser de hör hemma i har pågått och är i det närmaste slutfört. Det är ett stort steg framåt eftersom det från början inte fanns någon samlad information om detta. I och med slutförandet av inventeringen kommer arbetet med förorenade områden att gå in i en ny fas och i ännu större utsträckning kunna fokuseras på saneringsåtgärder. sanerades 309 av de allra värsta områdena – man började med dem som av klassificerats som de besvärligaste – 33 områden med statlig finansiering och 276 via tillsyn, det vill säga privatfinansierade av förorenaren. , alltså vid utgången av 2012, är därmed 2 543 områden med mycket stora eller stora risker efterbehandlade. pågår åtgärdsprojekt i totalt 1 789 områden. Vi ser att takten nu ökar. Utvecklingen när det gäller efterbehandling av förorenade områden har varit positiv sedan det statliga anslaget skapades 1999. Det tidigare delmålet om upptäckt, registrering och klassificering har uppnåtts. Det innebär att de områden som utgjorde akuta risker vid direktexponering eller hotade betydelsefulla vattentäkter eller värdefulla naturområden är utredda och har åtgärdats. Arbetet med sanering och efterbehandling av förorenade områden fortsätter att utvecklas och går framåt. Det måste gå framåt. Utvärderingen av miljömålen som gjordes 2012 visar att de mest förorenade områdena kan vara åtgärdade , om takten ökar. För att takten ska öka har vi vidtagit ett antal åtgärder, och vi kommer att vidta ytterligare. Förändringar har genomförts som lett till att kompetens, organisation och ansvarsfördelning i huvudsak är på plats. Det skapar de nödvändiga förutsättningarna för att anslagsmedel ska kunna omsättas i konkreta åtgärder på ett mer effektivt och snabbare sätt. För att arbetet ska fortgå och åtgärdstakten fortsätta att öka avser jag att verka för tre särskilt viktiga faktorer. Det är viktigt att åtgärder genomförs på områden där den ansvarige står för kostnaden; här kan vi alltså öka takten. Tillsynsåtgärder är avgörande för att icke statsfinansierade objekt saneras. Ansvaret för tillsynen över förorenade områden ska förtydligas. Det är viktigt att arbetet med förorenade områden har en hög prioritet även fortsättningsvis och att det sker en teknikutveckling inom området. Utan teknikutveckling minskar förutsättningarna för att nå målet. Jag avser att noga följa utvecklingen på det området. Jag ser positivt på utvecklingen och framtiden. Vi har gjort, och fortsätter att göra, en rad insatser för att takten ska öka i arbetet med att återställa förorenade områden. Med en sådan utveckling kommer vi att kunna nå ett tillstånd där förorenade områden är åtgärdade i så stor utsträckning att de inte utgör något hot mot människors hälsa eller mot miljön. 50 (V): Det här är en viktig debatt. Vi har, som jag konstaterat i min interpellation, ungefär 80 000 förorenade områden. Av dem är 1 200 så kallade riskklass 1-områden. Det är områden med mycket stora risker för skada på människor och miljö. Därutöver finns det 13 000 så kallade riskklass 2-områden. Det är områden med stora potentiella risker för människor och miljö. Det kan handla om platser längs , där jag växte upp. Det finns stora mängder gifter och tungmetaller längs kusten och på havsbottnen som en följd av de stora industrier som funnits och fortfarande finns där. Det kan handla om hamnen i . Det kan handla om i . Där är jorden full av arsenik och bly, och föräldrar uppmanas att hålla koll på sina barn så att de inte stoppar jord i munnen. Det borde vara en prioritet för alla ansvarstagande regeringar att så fort som möjligt se till att vi sanerar dessa områden så att människor och djur kan vistas där. Det ska inte innebära någon risk för vår hälsa. När lade fram förslag på nya etappmål vad gäller förorenade områden konstaterade verket att med nuvarande takt kommer de värst förorenade områdena, alltså de så kallade riskklass 1-områdena, att vara åtgärdade först . Sedan har vi de andra områdena som också utgör en stor risk för människor och miljö. Med nuvarande takt kommer de att vara åtgärdade först , alltså om . Det är inte hållbart. Det är anledningen till att gång på gång begärt mer pengar från den statliga budgeten där det finns ett anslag för sanering. Det är anslag 1:4 Sanering och återställning av förorenade områden. Om jag jämför med kan jag se att anslaget då var på . , 2014, ligger anslaget på , alltså mindre än . Jag undrar varför regeringen drar ned på miljösaneringen i ett läge då man borde satsa mer. Som miljöministern var inne på har verksamhetsutövarna, alltså företagen, ett väldigt stort ansvar. I första hand ska verksamhetsutövarna betala för sina miljösynder. Man ska ålägga dem ansvaret att sanera de områden där de haft verksamhet. Men för många av de här områdena är det oklart vem som egentligen har ansvaret. Det är därför det är så viktigt att vi har ett robust anslag i statsbudgeten. Vi från vill lägga på ytterligare till det här anslaget. Vi har budgeterat för det i vårt budgetalternativ. Det finns en mängd andra saker som också måste göras, och jag tänker återkomma till det. 51 Miljöminister (C): Låt mig allra först säga att jag förstår frustration. Det är både svårt och tidsödande att arbeta med saneringen av förorenade områden. då det krävdes mycket kartläggning behövde man högre anslag. Sedan hade vi då anslagen inte gick åt därför att systemet helt enkelt inte kunde hantera så många projekt . Det är anledningen till att regeringen har lämnat ett antal uppdrag och också gett mer pengar till SGI, som håller i mycket av det praktiska arbetet. Det är fråga om ett utökat förvaltningsförslag som handlar om att arbeta med forskning, teknikutveckling och kunskapsutbyggnad vad gäller sanering och återställning av förorenade områden. var vi i takt igen, och använde hela sitt anslag. Vi lägger nu på vartefter framöver därför att vi tror att kapaciteten kommer att kunna öka då kartläggningen är klar och genomgripande förändringar gjorts av själva arbetssättet. Men på ett område återstår arbete, och där jag tycker att man kan bli mycket tuffare. För mig som grön centerliberal är det väldigt viktigt med polluter pays principle. Den som orsakat föroreningen har ansvar för att den åtgärdas. Det är också i enlighet med regler, där principen om att förorenaren betalar finns med. Det innebär att vi lägger ansvaret där det i första hand hör hemma: på dem som smutsar ned och på dem som orsakar att giftiga ämnen och föroreningar kommer ut i naturen, ofta i strid med lagstiftningen. Om det inte finns någon ansvarig verksamhetsutövare eller om det är oklart behövs naturligtvis statliga pengar, som säger. Det är anledningen till att vi budgeterat och räknar med att budgetera . Det är mycket pengar, men det handlar också om att matcha anslagna medel med kapacitet, och vi är på väg att komma i balans. När inventeringen nu är klar är det omkring 1 000 förorenade områden som måste åtgärdas om ska nå miljömålen om skyddat dricksvatten, människors hälsa och biologisk mångfald. Jag är faktiskt rätt övertygad om att vi kommer att göra det. Det beror också på att prioriteringen har varit att ta de största och svåraste projekten först. Ta ett projekt som saneringen av hamn, om vi nu talar om hamnområden och gamla industriområden. Det kanske kommer att kosta 300 miljoner. Där har staten gått in med ett stort anslag. Det här är otroligt svårt, kostsamt och tidskrävande. När sådana projekt är åtgärdade kommer de som är lättare att åtgärda att göra att takten drivs upp. Skillnaden är att jag vill lägga större ansvar på dem som förorenar. Staten ska naturligtvis finnas där, men det är viktigt att förorenaren är den som ska ta huvudansvaret. 52 (V): Jag vill börja med att bemöta vad miljöministern säger om nivån på anslagen. Miljöministern säger: Vi lägger nu på. Jag förmodar att det betyder att man höjer anslagen. Men i själva verket har regeringen gjort neddragningar , trots att , vår expertmyndighet på området, år lämnat in budgetunderlag till och hennes föregångare där de krävt mer pengar till miljösanering. lägger , mindre än det som tyckte var ett minimikrav för att kunna hålla en anständig nivå. , 2015, föreslår . Regeringen lägger sig ungefär 200 miljoner under detta. Det tycker jag inte är en ambitiös nivå. Vad gäller polluter pays principle, det vill säga att förorenaren ska betala, håller jag helt med dig, . Men hur ska vi få förorenarna att betala? Och hur gör vi i sammanhang där det inte finns någon förorenare att ställa till ansvar? konstaterar i sin genomgång att det i en tredjedel av de värst förorenade områdena är omöjligt att hitta en ansvarig aktör. Det har gått , eller så är det av någon annan anledning omöjligt att säkerställa det. Där måste staten gå in och göra jobbet. Men annars håller jag med om att vi måste se till att företagen tar ett större ansvar. I över nya etappmål på det här området finns ett antal konkreta förslag på hur man ska kunna få förorenarna att ta större ansvar. Man talar till exempel om en höjd deponiskatt. Är det bra eller dåligt, ? Jag tycker att det är bra. Man talar om att de ansvariga användarna och företagen själva ska gå in med pengar i en fond. Är det bra eller dåligt med en fondlösning, ? Jag tycker personligen att det låter intressant. Man talar också om en gemensam finansieringsmekanism inom olika branscher. Jag förmodar att det innebär ett gemensamt försäkringsansvar. Då måste också företagen betala in en del pengar. Jag tycker att det är ett intressant förslag. Vad tycker miljöministern? Som miljöministern är inne på kanske man behöver vidta en del rättsliga åtgärder för att förtydliga att det verkligen är förorenaren som ska betala. Men då undrar jag vilka konkreta rättsliga åtgärder miljöministern ämnar lägga fram förslag om. Jag vet att det på det här området kom en proposition som rör just och hur man ska kunna åtgärda förorenade områden. hänvisar till den här propositionen på s. 49 i sin rapport och frågar sig varför regeringen inte lagt fram några konkreta förslag. Det undrar jag också. I min interpellation konstaterar jag att de värst förorenade områdena kommer att vara sanerade först med nuvarande takt. De andra väldigt allvarligt förorenade områdena kommer att vara åtgärdade först . Det tar alltså evigheter ifall vi fortsätter med nuvarande ambitionsnivå. Är det inte dags att höja ambitionsnivån, lägga större ansvar på företagen och anslå mer pengar i statsbudgeten, ? 53 Miljöminister (C): Det är vanligt i argumentation, miljöengagerad person och politiker som han är, att det handlar om att skattebetalarna ska ta springnotan. I det här läget har vi sett att det är landsbygden och småföretagarna som ska stå för alltihop i budgetförslag. Det är därför jag säger att förorenaren ska betala. Det är naturligtvis bra om vi kan enas om det. Vi ser till att öka tillsynen och att det blir ett tydligare ansvar för tillsynen. Det tjänar syftet att det blir lättare att hitta den som står för miljöskulden och den som ska betala, det vill säga hitta den som är ansvarig för gamla miljösynder. Sedan var det frågan om anslagen till . blev ett antal stora projekt försenade, till och med rejält försenade, vilket innebar att inte kunde fördela de 449 miljoner som fanns i anslag då. Det blev pengar över. De pengarna har vi skjutit över , och det innebär att det inte behöver anslås lika mycket pengar sedan. Det är naturligt. Det är därför jag talar om att man måste matcha kompetensen med det som händer med anslagen. Det finns många angelägna områden inom miljösidan. Då kanske vi kan lägga den diskussionen åt sidan. Hela inventeringen är i stort sett klar. Det betyder mycket. SGI står för mycket av projekteringen och har ett etablerat och fungerande arbetssätt. Det innebär att vi tycker att det är vettigt att successivt lägga på anslagen för sanering. Det gör vi också. 418 miljoner höjs till 433 miljoner.