prot · H109123 · 2014-06-11 00:00:00 — På många håll klarar man nu att hålla tiden för när människor ska få komma till en läkare och få komma till specialistsjukvård. På andra håll klarar man inte det. Med kömiljarden har vi uppmuntrat landstingen att nå bättre resultat. Det har också visat sig slå igenom. Vi har satsat betydligt mer pengar på psykisk ohälsa än vad som någonsin har gjorts för att komma till rätta med den problematiken. Det är en oerhört komplicerad fråga hur vi ska nå fram där. Men ett sätt är att jobba vidare och samverka bättre. Det har man lyckats med. Men det finns självklart fortfarande mycket kvar att göra. Det satsas 525 miljoner på patientsäkerheten. Vi har ett fortsatt fokus på att människor så att säga inte ska bli sjukare för att de kommer till ett sjukhus. Vi ska få ordning och reda på det också. Det skulle självklart öka kvaliteten för den enskilde, men det skulle också spara enormt mycket pengar om man gör rätt hela vägen från början och patienterna inte behöver komma tillbaka. Vi har också satsat mycket pengar på multisjuka och äldre. Där har vi flera olika delar för att jobba vidare. Väntetiderna till specialistsjukvården har, som sagt, minskat. Vi har också lyckats se till att det har tillkommit fler vårdcentraler. Befolkningen har fler vårdcentraler att välja mellan genom det fria vårdvalet. Det är jättebra. visar att av patienterna är nöjda med besöken i primärvården. Det är en mycket hög siffra. Det är klart att det vore bra om det var . Dit vill man alltid nå. Vi jobbar vidare med det. talar också om vinster i välfärden. Vi kan diskutera hur mycket vinster det ska finnas i välfärden. Jag tycker att vi också måste diskutera hur mycket vinster det ska finnas i den välfärd som vi talar om och som handlar om byggsektorn. Det var ett reportage i Dagens Samhälle om dessa frågor, och hade en artikel om de fem största välfärdsbolagen. När det gäller de åtta största byggbolagen visar det sig att det är betydligt mer vinster inom byggsektorn när man tittar på rörelseresultatet än vad det är inom välfärdsbolagen. Det är ju samma skattepengar. Då vill jag fråga: Är det någon skillnad mellan en skattekrona som görs till vinst i ett byggbolag eller i ett företag som plogar våra gator och en som görs till vinst i ett bolag som sköter om våra barn i förskolan? Är det någon skillnad? Det är ju samma skattekrona, samma peng. Men jag hör ingen tala om att vi ska återinvestera all vinst som görs i byggbolagen och av de entreprenörer som finns och jobbar åt kommuner och landsting. Där finns det ingen diskussion. var inne på precis det som vi talade om, nämligen att vi måste våga fundera på vilka skattepengar som vi talar om och hur vi använder dessa skattepengar. Det är det som är viktigt. vill inte ha valfrihet. Hon vill inte ha en kvalitetsutveckling med olika utförare. Vi måste komma ihåg hur många procent av det som den offentliga sektorn handlar upp som kommer från olika alternativa utförare på välfärdssidan. av all verksamhet sker i offentlig regi. Vi har alternativa utförare i fråga om av verksamheten. De skulle alltså vara roten till allt ont. Man kan då fundera lite grann på retoriken. Detta bevisar bara att de företag som finns ser att det finns möjlighet att använda resurserna lite mer effektivt. Här borde kommunerna självklart ta efter när det gäller hur man använder resurserna för att bli mer effektiva och få mer. Hur mycket, när det gäller dessa i välfärden, skulle inte kunna förmeras om kommunerna tog efter hur man jobbar hos de alternativa utförarna? Det skulle bli en enorm utväxling. Men är inte intresserad av det. Hon vill bara skrämmas med vinster i välfärden. Men det skapas vinster . Jag säger så här: Vi ska inte förbjuda vinster. Vi ska förbjuda förluster, för det är det sämsta man kan ha oavsett vilken välfärd eller vilket företag det handlar om. Det är genom vinster vi skapar resurser i och inte genom förluster. Förbjud förluster i stället, och se till att vi kan hantera kommunsektorn effektivare! Vi måste ha en långsiktighet. Verksamheterna i kommunerna och landstingen ska drivas så att vi får bra kvalitet. Som kristdemokrat tycker jag att det ska finnas alternativa utförare. Vi ska se till att varje krona användas så effektivt som möjligt. Men vi ska också se till att det för var och en finns möjlighet att själv anpassa dessa delar efter sina egna och familjens behov. Detta vill vänstersidan stänga av. Men det vill inte jag som kristdemokrat stå bakom . Jag vill se en valfrihet, men jag vill också se fortsatt ökade satsningar på att skapa gemensamma resurser till välfärden. 34 (SD): Jag tänker använda hela min tid till att tala om det kommunalekonomiska skatteutjämningssystemet. Det har förändrats, vilket vi har hört tidigare i kammaren. Tyvärr hade vi Sverigedemokrater inte riktigt insyn i den utredning som föregick förändringarna, och vi hade vid beslutstillfället inte möjlighet att bedöma alla de konsekvenser förändringarna skulle ge. Det vi ser nu är att vi har ett system som inte fungerar, och vi kommer under kommande mandatperiod – kanske redan till valet – att bedriva politik i ämnet för att få till stånd de förändringar vi anser behövs. Det finns en uppfattning om att utjämning är en omflyttning av pengar från stad till land och att det är inland och glesbygdskommunerna som i huvudsak tar del av detta. Är det så? Ja, till viss del. De flesta av de kommuner som får mest pengar per capita är norrländska inlandskommuner. Det är många kommuner som har drabbats av urbaniseringen, och det är en global företeelse som kommunen själv inte kan påverka så mycket. Det spelar egentligen inte så stor roll – kanske på marginalen – om det är en rödgrön eller alliansstyrd kommun som har svårt att attrahera företag och där framför allt unga människor vill flytta till staden för att söka sin framtid. Vi måste dock låta också landsbygden leva. Vi måste ha ett skatteutjämningssystem så att vi låter även de kommunerna erbjuda likvärdiga förhållanden. Det är nämligen precis vad skatteutjämningssystemet handlar om: likvärdiga förhållanden. Vilka kommuner är det då som får mest pengar ur skatteutjämningssystemet? Jo, det är de kommuner som egentligen borde bidra. Det brukar vara elva kommuner som bidrar till systemet, och tror jag att det är tolv. Det är , , , , och några till, exempelvis i . Huvuddelen av de 90 miljarder vi använder i systemet kommer dock från statens kassa. kommer från de kommuner som bidrar. De stora bidragskommunerna, de som får absolut mest pengar, är till exempel . får över 4 miljarder och skulle enligt egna utredningar behöva höja kommunalskatten med för att klara försörjningen och kunna erbjuda kommuninvånarna en likvärdig service i kommun. får 2,4 miljarder. Detta är alltså andra och tredje största stad. Tillsammans med , och är detta de fem största bidragstagarna från det kommunala utjämningssystemet. Det är så verkligheten ser ut. Alla vet vad de här kommunerna kännetecknas av, och alla förstår också anledningen. Det är ingen hemlighet. Det som är mest anmärkningsvärt och som gör att vi kommer att trycka på den här frågan är att de som bor i – de som kanske måste bo i , för att de har sin utkomst där – får betala mer i skatt om de tjänar 25 000 än de som bor i . Hur kan det få vara så? Vi måste även ha människor som kan och vill bo i ; det måste vi faktiskt erkänna. Hur kan det vara så att en kommun som har lite drygt 28,9 i skattesats får del av utjämning medan andra kommuner tvingas ha en skattesats på för att också få del av utjämning? Var ligger rättvisan och de likvärdiga förhållandena i detta? Det finns ingen rättvisa alls. I har man samma kommunala skattesats i hela landet, och förre statsministern sade att vi kanske borde införa det i . Jag tänker inte säga att vi kommer att föra den politiken, men någonting måste göras. Det här är inte rättvist på något plan, och den här politiken kommer vi att driva hårt under nästa mandatperiod. 35 (KD) replik: Jag hör inte vad det är för politik du förordar, från . Du säger nämligen inte det. Man måste komma ihåg att det kommunala skatteutjämningssystemet består av två delar. Det är som att man glömmer bort det. Den ena delen handlar om att hantera intäkterna i skattesystemet, alltså utjämna skattekraften. Den är nämligen olika, självklart – den som bor i har betydligt högre skattekraft än den som bor i kanske . Det är alltså en självklarhet. Sedan har vi dock kostnadsutjämningssidan. kommun är till exempel den kommun i hela landet som per invånare bidrar mest på kostnadsutjämningssidan. Vi delar med oss av pengar för att vi har en så bra struktur – vi har många unga, och demografin ser ut på ett visst sätt. Man måste ha en helhet i det där. var ni inte med i utredningen – ni hade inte kommit in i då – men vi får inte glömma att alla partier stod bakom systemet och var överens om det, för att utjämna skillnaderna. Du nämnde , och det man då glömmer bort är frågan om vi ska ha en möjlighet att själv sätta skatter eller inte. Man måste ju fundera utifrån de aspekterna. Det är nämligen där du själv kan reglera din ambitionsnivå – vill jag satsa på 17 extra idrottsanläggningar jämfört med grannkommunen kan jag reglera skattenivån efter det. Jag förstår inte vad du förordar. Sju partier har kommit överens om att utjämningssystemet är korrekt. Det finns vissa funderingar på inkomstsidan, men i övrigt var alla överens. Är det så att du vill skrota det här och ha lika beskattning i alla kommuner. Hur har du tänkt? Jag får inte ihop vad du är ute efter. Du viftar vilt men kommer inte med några svar. 36 (SD) replik: Skatteutjämningssystemet består av fem delar, . Inkomstutjämning och kostnadsutjämning är de två största delarna, om jag ska rätta dig där. Så här är det, : De inlandskommuner som ligger på i kommunalskatt är oftast utan förskyllan för den situation de sitter i. Det spelar inte så stor roll om det är eller Socialdemokraterna som styr en kommun. Det kan bli skillnad på marginalen beroende på huruvida man är positiv till företagande eller inte; det kan påverka. I stort sett kan man dock inte påverka sin situation. De fem stora mottagarkommunerna har dock genom huvudlösa politiska beslut försatt sig i de trångmål de är i. Det har gjort att de förändringar av skatteutjämningssystemet som kom har blivit nödvändiga för att de ska få mer pengar. Ta mitt favoritexempel ! har till exempel beslutat att ge vissa illegala invandrare rätt till socialbidrag, alltså ekonomiskt bistånd. Det har man gjort eftersom det är någon annan som betalar. Man behöver inte själv ta konsekvenserna av sina politiska beslut. Det är det jag menar. Här finns en orättvisa. Vi kommer att gräva mer och återkomma, men det ser också ut så att de kommuner som ligger på topplistan – de storstadskommuner vi talade om – också är generösare med sitt ekonomiska bistånd och andra bistånd kommuner delar ut än de kommuner som lever på marginalen, till exempel i inland. Det är också de bidragskommuner som betalar till systemet. Var ligger rättvisan i det? Det här kommer vi att gräva i. Den politik du efterfrågar är inte färdig än; vi har inte landat i frågorna. En sak kan jag dock säga, och det är att vi sverigedemokrater inte var med i utredningen. Ja, vi tycker att den är orättvis, och ja, vi tycker att ni sju partier har gjort fel. Vi kommer att komma med förslag på förändringar. Vi har inga sådana förslag klara, men de kommer – vänta du! 37 (KD) replik: Jag hörde alltså inga förslag på hur det ska vara. Det är sju partier som har suttit och jobbat ihop för att få en fördelning som är så rättvis det bara går i vårt land, och de skulle med andra ord vara alldeles idiotförklarade av . Åhöraren får bedöma realiteten i detta. Att man med jämna mellanrum måste justera i systemet är en självklarhet, och det görs . Det som gjordes nu sist var de stora förändringarna. Man justerade andelen inom barnomsorgen, och framför allt inlandskommunerna tjänade på det. De fick mer pengar. Förut hade man antagit redan i förväg att storstadskommunerna hade fler i andel av barnomsorgen än inlandskommunerna, och så räknade man på det. Det var en förlust för inlandskommunerna. Den andra förändringen gällde faktorer inom äldreomsorgen. Det var de stora förändringarna, och de har bara gynnat inlandskommunerna. Det som är problematiken – och det kan man alltid fundera på – är det här med invånarantalet. Om invånarantalet i en kommun sjunker är det klart att man tappar intäkter. Det finns ju inget i systemet som säger att samma summa är given framöver, utan det styrs också av invånare fram och tillbaka. Det är en stor fundering vi alla måste grubbla kring: Hur kan vi skapa förutsättningar så att människor inte i samma utsträckning som flyttar från inlandet till större städer utan så att vi kanske till och med får en flyttström som går åt andra hållet? Här har vi de stora frågorna, men att koppla det till det kommunala skatteutjämningssystemet blir nog tröggörligt. Vi får i stället hitta ett annat sätt att hantera det. Det är en annan stor fråga som är oerhört viktig att diskutera, nämligen hur vi ser till att inlandskommunerna får de bästa förutsättningarna för att kunna skapa arbeten. Det handlar dels om att få folk att stanna kvar, dels om att vända flyttströmmarna åt andra hållet. Där har vi den stora knuten, men jag tror inte att ska blanda in det kommunala inkomst- och kostnadsutjämningssystemet i detta. 38 (SD) replik: Vi sverigedemokrater förbehåller oss rätten att bedöma de övriga partiernas politik i och även rätten att ge omdömen, . Det gör vi på många områden, vilket jag tror att du redan sett. När det gäller systemet med kommunalekonomisk utjämning kommer vi att fråga invånarna i om de tycker att det är okej att de ska betala i kommunalskatt när betalar . Tycker ni att det är okej? är den största bidragstagaren alla kategorier. Jag säger inte att ska tvingas höja sin kommunalskatt. Jag säger bara att vi måste ha ett likvärdigt och rättvist system. Ska vi då göra inskränkningar i det kommunala självstyret? Det har vi inte landat i, men kanhända blir det så. Jag vet inte, vi får se. Det jag inte köper är att omflyttning av skattemedel sker på ett orättvist sätt där vissa kommuner, framför allt i inlandet, missgynnas och storstadskommuner uppenbarligen gynnas. Så är det, och det är inte rättvist. Det handlar inte bara om inkomst- och utgiftssidan för kommunerna utan också om invånarna. Vilka pengar har de att röra sig med? Vad får de kvar i plånboken? Där är kommunalskatten viktig. Vi kommer att fråga era väljare i inland, de som betalar i kommunalskatt, om de tycker att det är rättvist. Den frågan kommer vi att ställa, kanske redan inför valet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 18 §.) 12 § Granskning av kommissionsrapporter om subsidiaritet och proportionalitet m.m. utlåtande /14:KU45 Granskning av kommissionsrapporter om subsidiaritet och proportionalitet m.m. (KOM(2013) 565 och KOM(2013) 566) föredrogs. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 18 §.) 13 § Ordning och säkerhet vid rättspsykiatriska undersökningsenheter betänkande 2013/14:JuU35 Ordning och säkerhet vid rättspsykiatriska undersökningsenheter (prop. 2013/14:222) föredrogs. 39 (S): Vi ska nu debattera justitieutskottets betänkande utifrån regeringens proposition Ordning och säkerhet vid rättspsykiatriska undersökningsenheter. Ett enigt utskott föreslår att antar lagförslagen som läggs fram i propositionen. Om vi går tillbaka i historien ser vi att när den psykiatriska vårdreformen genomfördes innebar den att myndighetsbefogenheterna i den dåvarande häkteslagstiftningen inte längre skulle tillämpas vid de rättspsykiatriska undersökningsenheterna. har bestämmelser om ordning och säkerhet kunnat användas endast vid undersökningsenheten i den psykiatriska tvångsvården. De allra flesta brottsmisstänkta som är intagna för rättspsykiatrisk undersökning genomgår inte psykiatrisk tvångsvård. Som exempel kan vi ta en häktad person som på häktet har restriktioner. Sedan ska personen genomgå en rättspsykiatrisk undersökning vid någon av enheter, och då har man inte möjlighet att ha kvar restriktionerna. Det som händer, som regeringen föreslår, är att vissa ändringar i häkteslagstiftningen som handlar om rättigheter för intagna och myndighetsbefogenheter för upprätthållande av just ordning och säkerhet även blir tillämpliga på undersökningsenheterna. Det kan handla om beslut om allmän inpasseringskontroll, kroppsvisitation, omhändertagande av farliga eller annars olämpliga föremål samt möjlighet att begränsa tillgången till elektronisk kommunikation för de intagna. Det innebär att en häktad person som har restriktioner i häktet och ska genomgå rättspsykiatrisk undersökning vid behov kan få sådana restriktioner, att exempelvis inte kunna kommunicera via mobil när han eller hon är inne för undersökning. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Jag har förtroendet att sitta i insynsråd, och jag har kunnat se hur de påbörjat ett arbete med utbildning av personalen. Det har i vissa delar skett tillsammans med Kriminalvården, just för att se till den praktiska hanteringen av tvångsbefogenheterna. De har både väntat och hoppats på ett positivt beslut i gällande lagändringarna. Jag är övertygad om att välkomnar lagändringarna på samma sätt som vi i ett enigt utskott gör. 40 (M): Alliansregeringen fortsätter sitt arbete med att se till att vi får ett bättre fungerande rättsväsen. Så här långt har vi kunnat konstatera att vi har en sjunkande brottslighet. Vi har ett pågående arbete med att omstrukturera svensk polis så att vi får större effektivitet för de skattepengar som människor satsar. Det ger resultat genom att människor dels känner större förtroende för polisen, dels känner en mindre utsatthet, alltså att utsättas för brott. Alliansregeringen har lagt fram en stor mängd propositioner om lagändringar . Mycket fokus har lagts på våldsbrottsligheten. Bland annat kan nämnas lex . kunde en person som bedömts som psykisk sjuk han eller hon begick gärningen gå fri från straff även om han eller hon vid domtillfället hade frisknat till. Alla sådana konstigheter och svårigheter arbetar alliansregeringen med. har vi ytterligare en ändring. Det är en mindre ändring, men viktig. Socialdemokraterna beskrev tidigare hur viktig lagändringen är, eftersom det finns situationer där en brottsmisstänkt vid undersökningstillfället slipper restriktioner. Det innebär att man kan ta in droger till undersökningsenheten, att man kan använda sig av nätet och där fortsätta med eventuell brottslighet genom att begå olika typer av övergrepp, att man har möjlighet till bevisförstöring eftersom man har tillgång till elektronisk kommunikation. Inte minst kan man använda sig av otillbörlig påverkan genom möjligheten att kommunicera. Den bristen rättas till i och med den här lagstiftningen så att den även gäller undersökningsenheterna för rättspsykiatrin vid brottsmisstanke. Lagen kommer att överensstämma med häkteslagen. Det ska alltså vara möjligt att göra allmänna inpasseringskontroller och kroppsvisiteringar, man ska kunna ta hand om farliga ämnen, huvudsakligen narkotika, samt, vilket är mycket viktigt, vid undersökningsenheten begränsa möjligheten till elektronisk kommunikation för den som är intagen. Det här är ytterligare ett steg mot att göra tryggare och mer rättssäkert. Jag ber att få yrka bifall till utskottets förslag och kan till min glädje även den här gången konstatera att oppositionen inte har satt några käppar i hjulet för att förstöra en bra lagstiftning. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 18 §.) 14 § EU:s agenda för rättsliga frågor till 2020 – Att stärka förtroendet, rörligheten och tillväxten inom EU utlåtande /14:JuU41 EU:s agenda för rättsliga frågor till 2020 – Att stärka förtroendet, rörligheten och tillväxten inom EU (KOM(2014) 144) föredrogs. 41 (M): Att stärka förtroendet, rörligheten och tillväxten inom EU är titeln på det meddelande från kommissionen som behandlar EU:s agenda för rättsliga frågor . På det området berörs frågor som gränskontroll, asyl, invandring, civilt och straffrättsligt samarbete samt polisarbete. Med tanke på rubriken kan det efter EU-valet vara på sin plats att påminna om hur och andra europeiska länder skapat sin välfärd. Det har skett genom öppenhet, handel, tillväxt och ett ömsesidigt förtroende mellan stater och folk. Det har möjliggjort vår resa från fattigdom till välfärd. Det är också på sin plats att påminna om de krafter som motsätter sig allt detta, som vill använda frukterna av samarbetet i annat syfte, som vill minska öppenheten, friheten och rörligheten, som inte vill att ekonomi ska växa eller antalet länder inom unionen öka. En förutsättning för ömsesidigt förtroende är oberoende, kvalitativa och effektiva rättssystem. Här finns fortfarande förbättringspotential, vilket utskottet menar måste följas upp. Rättssäkerheten behöver förbättras och praktiska och juridiska hinder undanröjas för att hela ska kunna stärkas. Under detta år löper Stockholmsprogrammet ut. Kommissionen har konstaterat att som ordförandeland hade en ambitiös agenda och att mycket av det vi satte upp på vår agenda också blivit genomfört och förbättrat. Men mycket av det som fanns på agendan är inte slutfört utan behöver fortsättas. Det som finns på denna agenda ska diskuteras vid nästa rådsmöte under kommande veckor. Vi välkomnar kommissionens meddelande, eftersom vi tror att den i stor utsträckning delar de intentioner som fanns i Stockholmsprogrammet och som arbetats fram under det svenska ordförandeskapet. Från utskottet vill vi betona att den lagstiftning som redan finns måste genomföras och tillämpas korrekt. Den ska följas upp och utvärderas vid behov, och om den inte fungerar måste den förstärkas. Man kan sammanfatta det med tre ord: konsolidering, kodifiering och komplettering. Detta måste gå före ny lagstiftning. Det får inte vara så att en medlemsstats brister i förmågan att genomföra EU-bestämmelser ska bli ett skäl för kommissionen att lägga fram nya förslag till ytterligare lagstiftning, som i sin tur dessutom leder till ökad överstatlighet. och en rad andra EU-länder har motsatt sig inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet sedan förslaget presenterades. Det blev till slut så många länder att ett så kallat gult kort kom fram, vilket innebär att kommissionen skulle återkomma med ett nytt förslag. Men trots detta tydliga motstånd har kommissionen inte presenterat några revideringar i sitt förslag, vilket vi i grunden finner märkligt. Vi anser inte heller att några argument framkommit som skulle föranleda utskottet att ändra sin uppfattning om att förslaget i sin helhet strider mot subsidiaritetsprincipen. Utskottet kvarstår också i sin uppfattning om subsidiaritetsbedömningen vad gäller skydd av personuppgifter på det brottsbekämpande området och i de delar som rör den renodlat nationella behandlingen av personuppgifter. Detta till trots vill vi betona vikten av det rättsliga samarbetet i unionen. Brottsligheten ser inte nationsgränser, och för människor är det oviktigt vilken nationalitet gärningsmannen har. Vi delar också i allt väsentligt kommissionens syn på vikten av att ytterligare stärka de nationella rättssystemens effektivitet och rättssäkerhet till gagn för ökad rörlighet och ökad tillväxt. Jag yrkar bifall till förslaget i utlåtandet. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 18 §.) 15 § Bättre information och tydligare ansvar vid mineralprospektering betänkande 2013/14:NU20 Bättre information och tydligare ansvar vid mineralprospektering (prop. 2013/14:159) föredrogs. 42 (S): Då var det dags att behandla näringsutskottets betänkande Bättre information och tydligare ansvar vid mineralprospektering. Vi står självfallet bakom båda våra reservationer i ärendet, men för tids vinnande yrkar jag endast bifall till reservation nr 1. Så till sakfrågorna!