prot · H10986 · 2014-03-19 00:00:00 — Man kan inte marschera sida vid sida med , Revolutionära Fronten och andra grupperingar som använder våld. Då är man inte trovärdig. Att vi inte gick i beror på det jag har förklarat för dig, . Vi vägrar att manifestera tillsammans med våldsförespråkande grupper. Det spelar ingen roll om de är nazister eller vänsterextremister. Det kan du stå och skratta åt. Det är dessutom så att svensk polis rådde oss att inte gå dit. Det handlade om vår personliga säkerhet. Jag kan ta ett exempel från . ska jag inte lasta Socialdemokraterna för det. Det handlar om det som hände när en blev attackerad av ett gäng killar. Jag minns inte exakt om det var nazister eller vad det var för några. Det var vid en manifestation som man höll i . Det kan ha varit . Jag minns inte exakt när det var. Det var en SDU:are som kände flickan och ville gå dit och visa sina sympatier och visa att hon verkligen stöttade den unga SSU:aren. Hon var tvungen att bege sig därifrån eftersom hon blev påhoppad av grupperingar som var på denna så kallade antivåldsmanifestation. Hon fick bege sig därifrån för att de hotade att ge henne stryk. Det handlar om vår säkerhet. Det gäller de grupperingar som ni marscherar sida vid sida med. Det är inte trovärdigt. Tar man avstånd från våld så tar man avstånd från alla grupperingar som sysslar med våldshandlingar. Det går inte att göra på något annat sätt. Det finns för övrigt en väldigt bra debattartikel som publicerades i går, tror jag det var, av Skånberg som jag tycker att kan läsa. Rubriken är: Var står gällande politiskt våld? Det är en alldeles utmärkt debattartikel där han klart och tydligt konstaterar att inte är trovärdigt. Det finns många bra vänsterpartister som jag vet definitivt tar avstånd från politiskt våld, men partiet gör det inte. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 17 §.) 13 § Hushållningen med mark- och vattenområden betänkande 2013/14:CU17 Hushållningen med mark- och vattenområden föredrogs. 72 (S): behandlas motioner från allmänna motionstiden här i som rör frågor om hushållning med mark- och vattenområden. Det gäller betänkande CU17. Motionerna gäller insatser för vandrande fiskar i sjöar och vattendrag, allmänna vattentjänster, stranderosion och vattenverksamheten. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 5. Naturligtvis står vi bakom även våra övriga reservationer, men för tids vinnande väljer vi att yrka bifall endast till reservation 5. Frågorna som rör hushållningen med våra mark- och vattenområden är jätteviktiga – lika viktiga som de flesta andra politiska frågor. Vi har många utmaningar som vi kommer att ställas inför framgent. Det blir allt större fokus på miljö- och klimatfrågorna i många olika sammanhang. Klimatförändringarna visar sig också i vårt land, bland annat genom dramatiska väderomslag med skyfall, stormar och översvämningar som följd. Detta måste vi ta hänsyn till i våra framtida planeringar, i hur vi använder vår mark och våra vatten men också för byggande av alla de slag som ständigt pågår i vårt samhälle. Den tekniska utvecklingen innebär att vi klarar av att bygga infrastruktur och byggnader av olika slag i områden som vi förut inte klarade av. Det fanns många områden som det inte gick att utveckla, men kan vi göra det. Detta får också konsekvenser. Alla hamnar, muddringar, broar, dammar, vägar och järnvägar innebär att vi förstör den naturliga och faunan. Det blir störningar. hotas den biologiska mångfalden på flera områden. Det är vårt ansvar att mota denna utveckling. Vi måste klara att göra det som vi måste kunna stå för en samhällsutveckling som stärker vårt land och klarar de utmaningar som vi har för framtiden. Några av dem är till exempel urbaniseringen, som innebär både en förtätning och en utbredning av staden. Det handlar om människors behov av rekreation och turism men också om behovet av en levande landsbygd som gör att vi kan säga att hela ska leva. I detta ligger bland annat strandskyddsfrågor. De är viktiga. finns stora områden, framför allt längs våra kuster, som är hårt exploaterade och där vi måste vara restriktiva när det gäller att tillåta att man lättar på strandskyddet. har vi många områden i andra delar av landet som är glest eller inte alls befolkade och inte bebyggda och som skulle kunna utvecklas både för rekreation och turism och för permanent boende. En lättnad av strandskyddsreglerna, där det är möjligt, kan innebära mycket för orter med befolkningsminskning och de bekymmer som följer av detta. Stora krav på god vattenförsörjning och skyddet av vattentäkter måste upprätthållas. Bara har vi med förskräckelse hört att flera kommuner varnar för att använda dricksvattnet därför att det är förorenat av kemikalier av olika slag. Tyvärr är inte detta något nytt, utan vi hör det då och då. Det är naturligtvis skrämmande, och därför är de här frågorna oerhört viktiga. Det gäller också avloppsfrågorna. De sätts i fokus på ett helt annat sätt när orter breder ut sig för fritidshusboende eller permanentboende. är det många kommuner som har problem med att uppfylla de krav som finns på va-anläggningar. Detta är inte bara ett kommunalt ansvar, utan staten har också ett ansvar. Det behöver göras en översyn av hela frågan. Detta är bara några av de frågor som är oerhört viktiga att ta tag i för framtiden. Vi måste kunna hitta en samsyn mellan de många olika intressen som finns i samhället. Det är jätteviktigt. Därför måste vi också våga fatta politiska beslut som står för långsiktighet och stadga för framtiden. Jag ska säga några ord om reservation 5, som handlar om 4 kap. 6 § tredje stycket . Vi har ett ganska stort antal skyddade vatten i älvar, älvsträckor och vissa andra vattendrag. Det innebär enligt första och andra stycket i kapitel 4 att vattenkraftverk, vattenreglering eller överledning för kraftändamål inte får göras i dessa skyddade vatten. I det tredje stycket i paragrafen ges dock en möjlighet till undantag för viss vattenverksamhet som förorsakar endast obetydlig påverkan. Så står det i lagtexten. Denna undantagsregel innebär att rättsväsendet har att hantera flera rättsprocesser om vad detta tredje stycke de facto innebär. Stora kostnader för samhället läggs på dessa processer, som ju bara kan sluta med avslag eftersom skyddet för dessa vatten och vattendrag är starkt. Då känns det onödigt att många läggs ned på meningslösa rättsprocesser. Vi är inte ensamma om att tycka det. var alla partier i eniga om att det här borde tas bort. Också Kammarkollegiet anser att tredje stycket har tjänat ut och egentligen inte fyller någon funktion. Vi tycker att det är viktigt att 4 kap. 6 § tredje stycket tas bort . Regeringen har flera pågående utredningar och uppdrag till olika myndigheter som rör frågor om mark- och vattenområden. När dessa redovisas kommer vi tillbaka i nya debatter, och då tar vi ställning till de förslag som kommer. 73 (MP): I civilutskottets betänkande 17 behandlas frågor om hushållning av och med mark- och vattenresurser. Underlaget är, som berättade, 25 yrkanden som ledamöter har föreslagit i sina motioner till . står självfallet bakom samtliga fyra reservationer som vi har medverkat i, men för tids vinnande väljer även jag att yrka bifall enbart till reservation 5. De förhandlingar som bedrivs på global nivå för att på ett rättvist sätt fördela det utrymme som finns för en växande befolkning här på jorden är inte särskilt framgångsrika. Varje land tycks i första hand bevaka det som det uppfattar som sina nationella intressen. Men när det kommer till klimatförändringarna är det svårt att se att det finns några specifikt nationella intressen. Vi lever trots allt alla på samma planet. Om vi inte klarar det så kallade tvågradersmålet, vilket allt fler forskningsrapporter pekar på, är det exempelvis högst sannolikt att inte längre kommer att kunna fungera som en resurs för dricksvatten. är nästan alla samhällen runt beroende av för produktion av dricksvatten. När havsytan har stigit så mycket att det är möjligt att skilja från förlorar sin förmåga att fungera som en dricksvattenkälla. Den blir helt enkelt otjänlig. Vi vet att detta är ett av de många konkreta problem som vi kommer att tvingas hantera . En naturresurs förstörs, och vi måste hitta andra sätt att lösa dricksvattenförsörjningen på. Om vi måste hitta lösningen eller om vi har på oss vet vi inte . Men vi vet att det kommer att ske och att vi därför måste hitta lösningar. Många har pekat ut som en möjlig råvattenkälla för dricksvatten även för hela . För att säkerställa att den möjligheten inte utraderas i väntan på att tillräckligt många ska inse hur stor den kommande försörjningsproblematiken på dricksvattenområdet är menar att skyddet av måste stärkas. Det finns ett flertal exploateringsintressen runt som har potential att stänga dörren för som dricksvattenkälla för mycket . Hur vi på annat sätt skulle kunna lösa dricksvattenförsörjningen för till exempel om skadas för mycket har jag inte hört några förslag på. Några exempel på intressen som hotar som en framtida dricksvattenkälla är försvarets planer på att utöka målområdet för skjutövningar över . Det har vi här i kammaren vid en tidigare debatt fått höra mycket om. Det finns också gruvintressen, och det finns förslag på fossilgasproduktion genom så kallad frackning som också hotar som en möjlig framtida dricksvattenkälla. anser att regeringen bör ta initiativ till att utreda hur kan ges ett överordnat skydd som nationellt intresse för dricksvatten. Det finns säkerligen många som föreställer sig att framtid enbart ligger i att tillverka och exportera högteknologiska produkter och produkter med höga immateriella värden som design, musik, dataspel och liknande. Om jag säger att jordbruket har framtiden för sig och kommer att bli en viktig del av försörjning är det säkert många som skrattar, inte minst finansminister som uppenbarligen anser att jordbruk inte är viktigt. I hans världsbild är miljöpartister med gröna fingrar romantiker som inte förstår hur välfärd skapas. Men där hävdar jag att framtiden kommer att visa att vi gröna miljöpartister hade rätt och att exempelvis hade fel. Det är ni som tillåter att åkerjorden bebyggs, asfalteras, förgiftas och utarmas, som inte värnar våra friska vatten och som inte förstår det som sker på vår planet och vilka krav det ställer på oss. Det är i verkligheten ni som inte inser hur välfärd skapas. rullas villamattorna ut på de bästa åkerjordarna. Runt våra större städer byggs vägar, köpcentrum och stora bostadsfastigheter på marker som borde sparas för livsmedelsproduktion. vet vi att klimatförändringarna kommer att göra många av de mest produktiva jordbruksmarkerna runt om i världen mer eller mindre obrukbara. har försaltningen, på grund av att vattenyta stigit, gjort stora delar av det tidigare så bördiga oanvändbart för livsmedelsproduktion. Exemplen på torka, erosion och översvämningar runt om i världen som snabbt minskar de tillgängliga arealerna för livsmedelsproduktion är otaliga. Mot den bakgrunden vet vi att det inte dröjer många årtionden innan våra åkermarker kommer att vara oerhört viktiga för vår försörjning. Att återskapa som lagts under stadsbebyggelse är knappast rimligt, så varför inte bygga på mindre viktig mark redan från början? anser att åkermarken måste få ett starkare skydd mot exploatering för annat än det som är förenligt med framtida livsmedelsproduktion. Vi lägger inte en våt hand över åkermarken, för den kan användas för mycket annat. De flesta stora vattendammar och kraftstationer som byggts för reglering av vatten och produktion av elektricitet i har inget tillstånd enligt gällande lagar. Många vattenverksamheter bedrivs efter lagar som är gamla. Det är först som det har blivit en mer allmänt känd kunskap att de här ingreppen i naturen, som tilläts enligt de gamla lagarna, har mycket stor påverkan på både växter och djur, inte minst på fisken. Såväl enligt vår moderna miljölagstiftning som enligt de åtaganden som har bundit sig till genom exempelvis Nagoyaöverenskommelsen om biologisk mångfald är vi skyldiga att se till att vårt bruk av vattenresurser sker på ett långsiktigt hållbart sätt. Det innebär i praktiken att gällande vattendomar måste omprövas och att de som bedriver vattenverksamhet med kraftstationer och dammkonstruktioner måste åläggas att bygga fiskvandringsvägar som fungerar för de fiskbestånd som ska återställas i respektive vattendrag. Det här är ett arbete som regeringen skyndsamt måste starta. Delvis har man redan gjort det, så jag har svårt att förstå varför allianspartierna avslår krav på sådana initiativ. De vattendrag som i 4 kap. 6 § räknas upp som särskilt skyddsvärda är de vattendrag vi brukar beteckna som våra nationalälvar plus ett antal mindre delsträckor i andra älvar som i detta sammanhang är särskilt viktiga att värna. På utskottets initiativ har regeringen därför genom tilläggsdirektiv till låtit utreda möjligheten att upphäva det tredje stycket, alltså den här undantagsformuleringen i paragrafen, så som beskrev. Det är ju den lilla formuleringen som gör det möjligt att gå förbi skyddsambitionen som finns i den här paragrafen i . har precis som Socialdemokraterna och kunnat konstatera att det här delbetänkandet inte på något sätt motsäger de ambitioner som vi hade. Tvärtom konstaterar utredaren precis samma sak som utskottet gjorde, nämligen att den här paragrafen är överspelad. Däremot har utredaren inte lika tydligt som utskottet talat om hur man ska lösa problemet. Utskottet var ju betydligt tydligare där. Vi får väl se vad regeringen kan komma med . Jag vet att kraftindustrin så att säga försöker lura allianspolitikerna att tro att en strykning av tredje stycket skulle betyda stora svårigheter för företagen. Självklart innebär det en nettokostnad för ett företag att tvingas sköta sina anläggningar enligt nu gällande lagar utan att få en kompensation i form av tillstånd att utöka verksamheten. Men det är den verklighet som all annan företagsamhet lever med. Om vi ändrar arbetsmiljölagstiftningen eller någon annan kemikalielagstiftning som till exempel påverkar i en fabrik tvingas man anpassa sig efter det. Vad finns det då för motiv för att just vattenkraftproduktion ska vara undantagen från den logiken? Särskilt mycket kan man undra varför det undantaget skulle gälla just de älvsträckor som har identifierats som de med högst skyddsvärde. Jag förväntar mig därför att regeringen, för att i alla fall i någon mån rädda sitt ansikte, före valet lägger en proposition med innebörden att tredje stycket i 4 kap. 6 § stryks eller utmönstras. En av de avgörande infrastrukturerna i ett fungerande välfärdssamhälle är system för rent dricksvatten och system för omhändertagande av avloppsvatten. Det visste redan de gamla romarna. Väl fungerande va-nät är den huvudsakliga orsaken till att många sjukdomar kunde bekämpas, att barnadödligheten gick ned och att folkhälsan gjorde stora framsteg i början av . Många kommunala va-nät är i mycket dåligt skick, och det tycks bli allt tätare mellan larmen om smittorisker på grund av skador i näten. är det inläckande avloppsvatten i dricksvattnet som är problemet, och ibland är det andra källor som förorenar dricksvattnet. I en genomsnittlig svensk kommun ligger kostnaden för att förnya va-nätet, om det skulle bli helt obrukbart, på i storleksordningen per invånare. Naturligtvis ska vi hoppas att det inte går så långt att det helt måste ersättas, men här i måste ni vara medvetna om att det handlar om enorma summor. Att ersätta det befintliga va-nätet i svenska kommuner skulle kosta runt , och jag tror att det är en rätt låg skattning. Klimatförändringarna innebär att påfrestningar på va-näten ökar, på många håll ganska mycket. Kraftiga skyfall och översvämningar kan betyda att man får ledningsbrott. Det kan också bli andra tekniska skador som överbelastar dessa, och då rinner till exempel bakterier från ytjord in i näten. Översvämningar av avloppsnät sprider ofta smitta och innebär översvämningar även i reningsanläggningarna. Kommunerna måste få stöd för att lösa de utmaningar som ett förändrat klimat betyder. Det handlar inte bara om regler och riktlinjer, eller om standardkrav och hur man ska lösa det. Det handlar faktiskt också om rena resurser för genomförandet för att säkerställa ett fungerande va-nät. Vi som står bakom reservation 5 menar att staten inte kan abdikera från det ansvaret. Rent vatten och ett avloppsnät är två av de viktigaste frågorna. Det måste man alltså lösa. Som jag sade i inledningen, herr talman, yrkar jag för tids vinnande enbart bifall till reservation 5. 74 (SD): Precis som många andra ser jag att det finns allvarliga problem med en sjunkande självförsörjning av livsmedel. Jag inser att detta är en trend som måste brytas snart, och regeringen bör omgående ta fram en strategi för användandet av befintlig svensk . Svensk försvinner successivt till förmån för vägar, köpcentrum och förtätning. Av den anledningen borde särskilt värdefull klassas som riksintresse. Jag är naturligtvis inte emot ny bebyggelse, snarare tvärtom. Men bebyggd kan knappast återställas med enkelhet, och man kan ofta uppföra bebyggelse på annan mark än högklassig . Det skulle inte heller vara något unikt att klassa som riksintresse, utan vi skulle enkelt kunna lära av våra grannländer. Man gör det i , och i finns det en nationell målsättning att spara åkermarken. borde inte vara sämre. Jag tänkte beröra ett annat viktigt ämne som förhållandevis få talar om, nämligen stranderosion. Stranderosion förekommer i hela världen och har till stor del naturliga förklaringar. Det innebär att havet bryter ned och för bort sand från stranden vilket påverkar kustlinjen. Följden av detta blir ofta översvämningar som i sin tur kan orsaka förlust av land, byggnader, infrastruktur och olika naturvärden som dess värre kan gå förlorade. Ekosystem i naturen rubbas, och turistnäringen kan om man har otur också slås ut. Kort sagt är kostnaderna för samhället och enskilda individer mycket omfattande vilket gör frågan aktuell ur flera synvinklar. Det bästa och mest miljövänliga sättet att motverka stranderosion är strandfodring som innebär att man återför sand som erosionen har tagit med sig. Erosionsomloppet kan därmed fortsätta utan att medföra någon större skada. I stället för att våra myndigheter gemensamt underlättar arbetet för att förhindra erosionen arbetar olika instanser mot varandra och mot berörda människors intressen. Vi har dess värre fortfarande en komplicerad och byråkratisk process för att utverka tillstånd för strandfodring i . Det måste åtgärdas. Ett problem , kanske det största i sammanhanget, är den dubbla miljöprövning som görs enligt både och lagen om kontinentalsockeln och som i praktiken omöjliggör strandfodring. Ytterligare ett stort problem är att ingen myndighet har ett övergripande samordningsansvar. Med andra ord tvingas drabbade kommuner själva bära det ekonomiska ansvaret för att skydda sina stränder, och allt därtill. Enligt lagen om kontinentalsockeln är sand från havets botten en statlig naturresurs. Regeringen måste på allvar engagera sig i frågan om stranderosion samt ge stöd till drabbade kommuner så att strandfodring tillåts där så är lämpligt. Om man stöttar de drabbade kommunerna kan mycket räddas, såväl miljö och omgivning som eventuell turism eller annan berörd näring. Sammantaget anser jag att kraven vid miljöprövningen måste vara rimliga. Som ett nationellt intresse bör regeringen ta nödvändiga initiativ för att åtgärda problemen, och en myndighet bör tilldelas det övergripande ansvaret för föreslagna åtgärder. Jag skulle slutligen vilja yrka bifall till SD-reservationerna i betänkandet. 75 (V): Jag yrkar bifall till reservation 5. Jag vill dock börja i en annan ände som har koppling till det som skett . Vatten är nämligen det som ger liv, och vi överlever inte utan rent vatten. Därför var det skrämmande när vi fick ta del av den förgiftning som skett i många av våra vattendrag. PFOS är ett gift som inte bryts ned och som drabbar oss människor genom bland annat vattnet och via fisken i vattendragen. Det är ett gift som är hormonstörande och kan leda till cancer. Det är mycket skrämmande. Vem var då boven i detta? Försvaret var det till stor del eftersom de under tidigare övningar använde brandskum som var orsaken. Man kan tycka att det är gamla synder eftersom de slutade med det . Men jag undrar vad som kommer att ske härnäst när det gäller försvarets övningar vid och i våra vattendrag. I har det nu konstaterats att PFOS finns. är tredje största sjö och försörjer över två miljoner människors behov av dricksvatten. Vi måste alltså på allvar skydda oss från vattenburen smitta och kemiska föroreningar. Det är positivt, vilket har tagits upp, att regeringen har tillsatt en utredning om hur vi ska trygga vår framtida dricksvattenförsörjning. Men alla aspekter är inte med. Till exempel skulle man kanske ha lyssnat lite mer på som lyfter fram att vattenfrågorna inom samhällsplanering måste lyftas upp så att vattnets betydelse kan vägas mot andra intressen vid exempelvis tillståndsprövning. Ett mycket viktigt steg i detta sammanhang är att vi måste väga riksintressen mot andra intressen. Då tänker jag på försvaret. När det gäller insatser för vandrande fiskar i sjöar och vattendrag ställer sig utskottet bakom motion som tar upp att reglerna på området är mycket föråldrade. I delbetänkandet som sedan har kommit, Ny tid för prövning – förslag till ändrade vattenrättsliga regler, lämnar utredningen förslag om hur man på ett samhällsekonomiskt effektivt sätt kan se till att de anläggningar som inte har tillstånd enligt utformas och drivs på ett sådant sätt att hänsynsregler och krav i förhållande till vattenkvalitet och påverkan på djur och växtliv uppfylls. Delbetänkandet bereds nu inom regeringen. Därför vill högern inte föregripa resultatet och avslår motionen. Svaren i betänkandet är inte förvånande. Det är nästan samma svar på alla punkter. Det vore kanske på sin plats att , trots beredningen, gör en tydlig markering och ger regeringen ett tillkännagivande i frågan. Rinnande vatten med omkringliggande områden tillhör de mest artrika och värdefulla naturtyperna i . Konsekvenserna av vattenkraft är stora för både växter och djur. Inte minst drabbas många vandringsfiskar, som lax och öring, då fördämningar i allmänhet gör det svårt eller till och med omöjligt att vandra i vattendragen. I våra vattendrag har kapaciteten för vattenkraft nyttjats till 75–, och flera svenska lax- och öringstammar har slagits ut eller kraftigt reducerats på grund av vandringshinder. Det finns forskning och statistik som kan användas för att ställa krav på kraftbolagen att ta ett större ansvar för den biologiska mångfalden. anser att kraftbolagen ska åläggas att bygga laxtrappor och andra fiskvandringsvägar i våra reglerade vattendrag. 76 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till betänkande CU17, Hushållningen med mark- och vattenområden, och avslag på samtliga motioner som kommit in på detta område. Jag kan konstatera att det inte finns någon politisk skiljaktighet mellan många av motionerna, utan motionerna kommer från alla partier och överensstämmer i många fall med vad utskottets ledamöter tycker. Men då det redan finns uppdrag från regeringen att utreda dessa frågor och arbetet i flera fall kommit långt finns det ingen anledning att föregripa dem. När det exempelvis gäller att klassa ytvattentäkter och som riksintresse pågår ett omfattande arbete helt i linje med motionsförslagen där man ska se över och bedöma vilka samhällsintressen som bör omfattas av möjligheten att peka ut områden som är av nationell betydelse enligt riksintressereglerna. Vi som följde den tidigare debatten kan konstatera att försvarsutskottet debatterade frågan flitigt, särskilt vad gällde försvarets skjutövningar över .