prot · H109126 · 2014-06-16 00:00:00 — Och att man får möjlighet att behålla sitt uppehållstillstånd om man är bosatt i , är det också någonting som ökar möjligheten att rekrytera just den här högkvalificerade arbetskraften? Jag skulle vilja ha svar på de frågorna, tack. 20 (FP) replik: På sätt och vis vill jag tacka för möjligheten att ställa frågan till om ni tycker att det är bra förändringar som vi gör när det gäller att utländska studenter och doktorander får möjlighet att komma hit, möjlighet att stanna och söka jobb och möjlighet att få permanent uppehållstillstånd. Det var helt och hållet det som mitt anförande handlade om, och det är också den frågan som jag har jobbat med och som jag brinner för. Jag tackar alltså för möjligheten att ställa den frågan, för det är ju faktiskt så att har avslagit propositionen i dess helhet. Jag har tolkat det som att inte är positiva till den här förändringen heller. 21 (SD) replik: Utbyte av studenter har vi haft tidigare. har i och för sig haft synpunkter på att det har varit kostnadsfritt för utlänningar att komma till och läsa. Jag fick dock inget svar på frågan. Det är trots allt en proposition som vi debatterar . Oavsett var valde att lägga tyngdpunkten diskuterar vi antagandet av de här nya förslagen. Asylsökande som får avslag på sin ansökan och alltså har befunnits icke ha skyddsbehov här i ska i stället börja söka jobb och därmed ytterligare späda ut arbetskraften och konkurrera med de 430 000 arbetslösa, framför allt ungdomar, som vi redan har. På vad sätt gynnar det rekryteringen av högkvalificerad arbetskraft? håller med om att vi ska ha en behovsprövad och högkvalificerad arbetskraftsinvandring i stället för dagens fria och enligt den här propositionen snart ännu friare. Vi har alltid förespråkat en ansvarsfull invandringspolitik. Just det här att utifrån rekrytera den typ av arbetskraft som vi inte kan skaffa fram själva inom gränser , det har vi talat om under hela den här mandatperioden. Det tycker jag nog att borde ha hunnit lägga märke till. Men som sagt: På vad sätt förbättras möjligheten att rekrytera högkvalificerad arbetskraft av att asylsökande som får avslag i stället får konkurrera med svenska ungdomar och svenska arbetslösa på den lågkvalificerade arbetsmarknaden? 22 (FP) replik: Jag skulle vilja säga så här: har haft chansen att till många av utskottets ledamöter här ställa just den frågan. Det är den frågan som de delvis har berört och som också har hanterats i betänkandet. Hela mitt anförande handlade om utländska studenter och doktorander. Det är den fråga som jag har motionerat om och på olika sätt debatterat offentligt. Ska jag svara på en av frågor som möjligen berör just den frågan är det den om att tiden man får behålla ett permanent uppehållstillstånd nu förlängs. Den har varit för att man ska kunna resa utomlands och ändå behålla det permanenta uppehållstillståndet. förlängs den till . För dem som är doktorander, för att återkomma till den frågan, tycker jag att det är mycket positivt. Ska man göra karriär inom universitetsvärlden är det nämligen inte ovanligt att det ställs krav på att bedriva postdoktorsutbildning utomlands. Den tar ofta runt , och då är det positivt att människor som har fått permanent uppehållstillstånd här i har möjlighet att komma tillbaka och fortsätta verka i . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 7 § Åtgärder mot missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring betänkande 2013/14:SfU19 Åtgärder mot missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring (prop. 2013/14:227) föredrogs. 23 (S): För mig handlar arbetskraftsinvandring om möjligheter – möjligheter för den enskilda människan att komma hit och bygga ett bättre liv för sig själv och för sin familj men också möjligheter för landet att hitta de människor vi behöver och få en inströmning av människor med nya erfarenheter, med andra perspektiv och med andra möjligheter att berika den svenska arbetsmarknaden. Tyvärr har dock arbetskraftsinvandringen under mina år som migrationspolitisk talesperson även kommit att handla om cyniskt utnyttjande och exploatering av människor och en omfattande handel med arbetstillstånd. Det är därför vi står här . Vi har haft en lagstiftning som lett till missbruk och utnyttjande. Det är ett missbruk som regeringen och den borgerliga majoriteten förnekat, inte velat diskutera och vägrat att se trots att larmrapporterna har varit rätt många, både från fackförbund och från regeringens egen myndighet . Migration har alltid förekommit. Den bidrar till länders och samhällens utveckling. ska vara ett öppet land. Vi ska vara välkomnande. Vi vinner på öppenhet. Det är otroligt viktigt att vi kan vara tydliga med det från de flesta partiers sida. Att människor flyttar dit där jobben finns är en naturlig del i en globaliserad värld. Fler kommer också att flytta till framöver. Vi står inför en stor generationsväxling och riskerar att få brist på arbetskraft. Det är bra för oss att människor söker sig till för att arbeta. Det bidrar till att fylla vårt behov av arbetskraft, och det är viktigt för den svenska tillväxten. Arbetskraftsinvandring är i grunden någonting positivt. Vi behöver invandringen till . Men i ska inte människor utnyttjas. Vi har länge krävt att regeringen ska vidta åtgärder för att skydda utländsk arbetskraft, exempelvis bärplockarna som utnyttjats av skrupelfria arbetsgivare. Problemet har varit känt . är det mer eller mindre fritt fram för oseriösa företag att konkurrera genom att dumpa löner och villkor. Så får det inte gå till på den svenska arbetsmarknaden. Här ska ordning och reda gälla. Människor som jobbar här ska ha sjysta villkor oavsett om de är födda här eller om de har kommit hit för att jobba. Det är viktigt för mig som socialdemokrat att vi inom EU inte konkurrerar med låga löner och dåliga arbetsvillkor. Vi ska ha ordning och reda på arbetsmarknaden med lika lön och villkor för lika arbete. Den fria rörligheten, som i grunden är bra, får inte användas som en ursäkt för att dumpa villkor och löner. Svenska kollektivavtal ska gälla i , och för det krävs starka parter på arbetsmarknaden. ska inte konkurrera genom försämrat anställningsskydd och lägre löner. Det är viktigt i så många olika perspektiv. Det är viktigt för den enskilda människan att veta på vilka villkor man kommer hit, hur tillvaron kommer att se ut här och vad man har att vänta. Det är viktigt eftersom vi har en arbetsmarknad som bygger på modellen att vi har starka parter, att vi har ordning och reda och att vi säger att människor inte ska utnyttjas. Det är också viktigt för företagen att inte en osund konkurrens drabbar dem som gör rätt för sig och följer de regler vi har. var jag och migrationsministern inbjudna till och för att diskutera hur vi kan få en effektivare arbetskraftsinvandring med företag som , och Cevt. I de diskussionerna blir det, som så tidigare, tydligt vad politiken måste klara av. Vi måste klara av att både underlätta och utveckla kompetensinvandring till vårt land, som vi säkerställer att människor inte utnyttjas och exploateras som arbetskraftsinvandrare. Klarar vi inte de delarna har vi misslyckats på det här området. Min förhoppning är att vi i bred enighet här i kammaren kan jobba för att nå målet och både underlätta den kompetensinvandring vi behöver och säkerställa att människor inte utnyttjas på vår arbetsmarknad. Det borde finnas en bred majoritet för att säkerställa den arbetskraftsinvandring som är hållbar och är en värdemodell – ett system med såväl förhandskontroller som efterhandskontroller, effektivt informationsutbyte och kännbara sanktioner mot arbetsgivare som missbrukar detta. Men det ska också vara ett i grunden rättsligt bindande anställningserbjudande, så att man på förhand kan försäkra sig om att de utlovade arbetsvillkoren verkligen kommer att infrias och att man kan driva det vidare om så inte är fallet. Såväl LO som TCO pekade redan innan reformen kom på plats på de brister som vi ser har blivit verklighet. Sedan har det ena tragiska exemplet efter det andra förmedlats i medier, och mörkertalen är stora. När det gäller det förslag från regeringen som vi debatterar pekar centralorganisationerna och på att de föreslagna förändringarna främst drabbar den enskilde arbetstagaren och att möjligheten att göra effektiva så kallade efterhandskontroller är begränsade. TCO går så långt att man säger att förslaget snarare gör situationen värre än bättre. ifrågasätter om sanktionerna är tillräckligt avskräckande, och pekar på hur bestämmelserna enkelt kommer att gå att runda, exempelvis när det gäller detta med sanktioner, som bara blir aktuella om en arbetsgivare ljuger. Om en arbetsgivare ärligt svarar att han eller hon har betalat ut en lön som är hälften av vad som utlovats är det enda som händer att arbetstagaren blir av med sitt arbetstillstånd. Arbetsgivaren går fri. Kort och gott: debatterar vi ett lagförslag som en rad tunga remissinstanser är kritiska till. Är detta verkligen det bästa ni kunde åstadkomma med en reform som har tydliga brister? Varför vill ni inte ta krafttag mot den baksida som finns i dagens när det gäller arbetskraftsinvandring? Trots att reglerna för arbetskraftsinvandring kräver att alla som kommer hit och arbetar ska behandlas lika och ha lön och arbetsvillkor som är lika bra som alla andra i yrket eller branschen kommer det även i fortsättningen att vara möjligt för arbetsgivare att utan risk utnyttja migrerade arbetstagare. Jag tycker att det är sorgligt och rent av skamligt. Jag yrkar bifall till reservation 1. 24 (SD): Om den proposition som vi behandlade i vår förra debatt var väldigt tydlig – vilket jag sade i mitt anförande när jag talade just om regeringens avsikter när det gäller fortsatt invandring – är väl denna proposition, Åtgärder mot missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring, desto otydligare. I varje fall skulle jag vilja påstå att rubriken är aningen missvisande. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 2. Propositionen syftar enligt regeringen till åtgärder för att upptäcka och stoppa missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring. Regeringen och har gjort klart att man vill ha en helt fri invandring av lågkvalificerad arbetskraft, medan vi sverigedemokrater förespråkar en behovsprövad lösning med fokus på högkvalificerad arbetskraft. Men propositionen lyfter ändå fram en viktig fråga: Vi måste ha en välfungerande arbetskraftsinvandring som också fungerar inom ett rättssäkert ramverk. Propositionen har fått en del medial uppmärksamhet. kunde man läsa en debattartikel skriven av både och . Där skrev de att regeringen och är överens om att införa kraftfulla åtgärder för att stoppa missbruk av arbetskraftsinvandringsreglerna. Då ställer vi oss frågan: Var är dessa kraftfulla åtgärder? Kan det vara så att man målar upp en bild av åtgärder som inte finns och att man egentligen inte inför särskilt många regelskärpningar över huvud taget? Det är i alla fall det intryck jag och, tror jag, många med mig får när man läser propositionen. Tre partier har valt att följdmotionera på denna proposition, och samtliga är mer eller mindre överens om att regeringens förslag till stora delar är tomma ord. Framför allt, vilket vi uttryckligen är överens om, har regeringen helt förbisett det mest grundläggande kravet för att komma till rätta med problemen. Ett erbjudande om anställning måste göras rättsligt bindande. Så länge ingenting är bindande har inte företagen per definition något krav på sig att leva upp till de villkor som de erbjöd från första början. Detta är något som riskerar att leda till lönedumpning. Det är ett problem som vi bör anstränga oss för att komma till rätta med . Vad man dock är tydligare med i propositionen är den fortsatta invandringspolitiken. Trots att syftet ska vara att komma till rätta med missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring kan inte regeringen, eller kanske , låta bli att passa på att göra det ännu lite enklare att få stanna i . I förslaget till 7 kap. 7 § 2 står att läsa att en anställning måste ha påbörjats från tillståndets första giltighetsdag. Man kan fråga sig varför. inställning till arbetskraftsinvandring är helt enkelt att om man kommer hit för att arbeta ska man också arbeta. Naturligtvis måste man ta i beaktande att en del praktiska göromål behöver tas om hand på plats i före den första arbetsdagen. Men att ta steget och flytta till ett annat land för att arbeta kan väl knappast vara ett spontant infall? De allra flesta förberedelser bör ske i hemlandet, och det bör därför räcka med att en anställning ska ha påbörjats i stället . Vidare menar regeringen att om en anställning avslutas efter det att utlänningen har fått vetskap om en pågående utredning ska den tid som måste löpa innan tillståndet upphävs vara . Även där kan man fråga sig varför. Lika självklart som att en arbetskraftsinvandrare kan komma hit för att arbeta borde det också vara att om vederbörande inte längre arbetar kan tillståndet dras in. I det här fallet är det återigen risk för lönedumpning om de ska gå omkring och söka jobb och späda ut arbetsmarknaden ytterligare de tillåts stanna kvar. Men om vi bortser från den fortsatta massinvandringspolitiken och fokuserar på det som är rubriken i propositionen har jag i min följdmotion lämnat ett förslag på tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med konkreta åtgärdsförslag. Detta har också efterlysts av flera remissinstanser. vill exempelvis se en mer detaljerad redogörelse för vilka uppgifter som företagen ska lämna och i vilka former. LO och TCO har lämnat konkreta förslag som syftar till att stärka arbetstagarens ställning gentemot arbetsgivaren. De åtgärder som regeringen egentligen har vidtagit är det som finns i lagförslaget, 23 kap. 1 §, där man skriver att man får meddela föreskrifter om skyldigheter för arbetsgivare till en utlänning som beviljats arbetstillstånd. Det innebär att man inte måste eller ska utan att man har möjlighet. Propositionen är alltså på det stora hela ett spel för gallerierna och inte i närheten av vad rubriken indikerar. Rubriken indikerar nämligen åtgärder mot missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring men är i praktiken en lönedumpningsproposition. Samarbete handlar om givande och tagande. Samarbetet mellan regeringen och har resulterat i att har fått sin massinvandring och borgarna sin lönedumpning. Hoppas att ni båda är nöjda. 25 (V): Dagens debatt om arbetskraftsinvandring drar upp tydliga politiska gränser och speglar en konflikt i synen på arbetslivet där borgerligheten och väljer att bevara oseriösa arbetsgivares maktposition på arbetsmarknaden. Det är inte alla debatter i kammaren som har så tydliga ideologiska skiljelinjer som den vi ska föra . Det är en debatt om arbetstagarens villkor som i slutändan handlar om huruvida vi ska acceptera att människor behandlas olika beroende på om de har permanenta uppehållstillstånd i eller om de är här med tillfälliga arbetstillstånd. Den nuvarande arbetskraftsinvandringslagstiftningen kom till stånd i en överenskommelse mellan den borgerliga regeringen och . Lagstiftningen präglas tyvärr av en välkänd borgerlig strategi: att lägga alla risker och allt ansvar på arbetstagaren och underlätta för arbetsgivaren att välja och vraka bland arbetskraft och göra sig av med den när det passar. Vi ser det i de allmänna visstidsanställningarna som med rätta tar strid mot, och vi ser det i arbetskraftsinvandringen. I borgerlighetens ögon är arbetare en slit-och-släng-vara. Jag träffar ofta fackliga representanter som berättar med ilska och sorg om konsekvenserna av en lagstiftning som har ett så enögt arbetsgivarperspektiv. Hotell- och Restaurangfacket berättar från sitt uppföljande migrationsprojekt att ett flertal av de undersökta arbetsgivarna bryter mot krav på avtalsenliga löner, arbetstidslagstiftning och arbetsmiljölagstiftning. De berättar om arbetare från hela världen som betalat stora summor till mellanhänder för ett arbetstillstånd i vilket de utlovats kollektivavtalsenlig lön och rimliga arbetsvillkor men sedan vid ankomst till fått löner långt under miniminivå, fått bo hos arbetsgivaren och fått jobba ändlösa pass. Facket berättar om frustrationen man känner över att inte kunna hjälpa dessa utsatta människor och att inte ha möjlighet att fullfölja ett viktigt fackligt arbete som även kan gagna den utsatta. Så länge arbetstillståndet kopplas till en enskild arbetsgivare, som , och arbetstillståndet inte baseras på ett bindande arbetserbjudande är det alltid arbetstagaren som får ta konsekvenserna av oseriösa arbetsgivares regelbrott. Klagar arbetstagaren på arbetsgivaren är det arbetstagaren som får sitt tillstånd indraget, om denne inte lyckats hitta ett nytt arbete . Arbetsgivaren kan dock ostraffat fortsätta utnyttja ny utomeuropeisk arbetskraft. är villkoren så vidriga att arbetaren väljer att lämna arbetsgivaren och söka ett liv som papperslös i eller övriga . Vi vet hur det låter från borgerligt håll. Inte sällan har vi i arbetarrörelsen anklagats för att vara protektionistisk och rent av rasistisk när vi har hävdat det självklara i att all arbetskraft på svensk arbetsmarknad ska omfattas av samma rättigheter och regelverk oavsett var arbetstagaren är född. Det är en ohederlig beskrivning. Ska vi diskutera rasism kan vi tala om vad som händer i ett samhälle när man som skapar en arbetsmarknad som är etniskt uppdelad mellan utomeuropeisk arbetskraft och europeisk arbetskraft. I skuggan av borgerlighetens nya regler för arbetskraftsinvandring växer en ny arbetarklass utan rättigheter fram. Den får utstå just de vidriga arbetsförhållanden som arbetarrörelsen har kämpat för att utplåna. Den befintliga strukturella rasismen i samhället förstärks och cementeras när olika ursprung leder till olika branscher, olika arbetsvillkor och olika lön. Därför fortsätter vi den kamp för rimliga villkor på arbetsmarknaden som förts genom tiderna. Vi träffar arbetarna som utnyttjas grovt av arbetsgivare. Dagens statare är till exempel thailändska som har två jobb för att få ihop en lön att leva på och som utsätts för sexuella trakasserier av arbetsgivaren men inte vågar säga ifrån eftersom hon är för rädd att förlora sitt arbete. Dagens statare är marockanska Yassin som diskar men bara tjänar . Dagens statare är som tvingas betala halva sin magra lön för ett boende hos arbetsgivaren. solidaritet ligger nu som då alltid hos den som utnyttjas och fråntas rätten till en lön att leva på, bra arbetsmiljö och avtalsenliga arbetstider. Det är solidaritet. Denna solidaritet är ovillkorlig och helt oberoende av varifrån arbetskraften kommer eller vilket tillstånd som ligger i fickan. Borgerlighetens solidaritet ligger som alltid på arbetsgivarens sida. Det är helt uppenbart att regeringen och mycket väl vet hur läget på arbetsmarknaden är. Även de har hört de fackligas berättelser och tagit del av den uppföljning som visar hur ofta arbetsgivare väljer att bryta mot de regler som gäller på arbetsmarknaden. Därför ligger regeringens och förslag till åtgärder mot missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring på bord . Frågan är om de ändringar som föreslås kommer att göra någon större skillnad för , och ? Svaret är tyvärr nej. Förslagen är otillräckliga. Bland annat saknas förslag om effektiva sanktioner mot arbetsgivare som missköter sig. Detta är naturligtvis konsekvent av en regering som i alla delar skapar en parallell arbetsmarknad med sämre villkor för unga och utomeuropeisk arbetskraft. är det beklämmande att de nya så tydligt visar upp samma gamla motstånd mot allt som kan skydda och förbättra villkoren för arbetstagaren. Ur perspektiv är det som behöver göras för att skydda utomeuropeisk arbetskraft från att utnyttjas ganska enkelt. För det första ska arbetsgivaren vara skyldig att bifoga ett bindande arbetserbjudande till en ansökan om arbetstillstånd. Då slipper vi situationer där arbetskraft luras hit under falska förutsättningar, och det blir möjligt för facken att agera om avtalsbrott sker. För det andra ska seriositeten hos arbetsgivaren granskas. Risken är stor att den som inte gör rätt för sig gentemot den svenska staten inte heller gör det gentemot anställda. En vandelsprövning av arbetsgivare bör därför göras innan arbetstillstånd beviljas. Krav bör även ställas på att arbetsgivarens verksamhet ska ha pågått . För det tredje ska arbetstagare som träder fram och berättar om missförhållanden hos arbetsgivaren, till exempel som trakasseras sexuellt, få stanna i tillståndstiden ut. Det skulle göra att arbetstagare vågar berätta om missförhållanden utan att själva straffas. För det fjärde ska arbetsgivare som utnyttjar papperslösa göras skadeståndsskyldiga. De nuvarande sanktionerna står inte alls i proportion till de vinster som arbetsgivare kan göra genom att systematiskt utnyttja invandrad eller papperslös arbetskraft. För det femte ska en efterkontroll göras. Arbetsgivare är skyldiga att lämna kontrolluppgifter till . Genom samkörning av och register bör det vara enkelt att kontrollera om arbetsgivaren har betalat in skatter och sociala avgifter motsvarande den lön som arbetstagaren blivit lovad i arbetserbjudandet eller som angetts i anställningsavtalet. Slutligen fastställde Arbetsförmedlingen riktlinjer som har som allmän utgångspunkt att det inte bör få uppstå en koncentration av arbetstillstånd till arbetsplatser där svårigheter att rekrytera arbetskraft kan misstänkas hänga samman med lönesättning, arbetsmiljö, lokala förhållanden och så vidare. Det är helt relevanta kriterier för tillståndsgivningen, inte minst mot bakgrund av den stora andel arbetstillstånd som beviljats för lågavlönade och fysiskt tunga jobb. De politiska skiljelinjerna i denna fråga är tydliga. Det är egentligen inte så svårt. Det ska vara lika lön för lika arbete och lika villkor oavsett ursprung. Men detta kommer gamla och nya moderater uppenbarligen att motsätta sig . Som del av arbetarrörelsen kommer alltid att kämpa för lika villkor för oss alla på arbetsmarknaden – oavsett om vi är födda i eller . Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 3. 26 (M): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. Debatten står mellan två tydliga skiljelinjer i svensk politik. Vi i Alliansen och , som ser det positiva i att människor rör på sig, står mot dem som vill försvåra eller stänga gränser. Oppositionen har olika utgångspunkter, och många av deras slutsatser blir desamma. Vi i Alliansen och ser att rörlighet är till nytta såväl för den enskilde som för stater och länder. Tack vare att fler i nu arbetar och betalar skatt har vi mer resurser till välfärden än vi någonsin haft tidigare. Men vår befolkning blir allt äldre och de som jobbar relativt färre. Vi ska naturligtvis glädjas åt att vi i är friskare och lever , men vi måste ta konsekvenserna av det. Om vi vill säkra framtidens välfärd är vi helt beroende av att fler kommer till vårt land för att arbeta. Det är inte bara skattefinansierad välfärd som får mindre pengar om företagen inte kan få den arbetskraft de behöver, utan det påverkar även pensionerna. är det tre förvärvsarbetande som finansierar en icke förvärvsarbetande, men bara om några tiotal år kommer det – om man inte gör något – att vara två arbetande som ska finansiera en som inte arbetar. Den logiska slutsatsen av att färre ska försörja fler är att antingen måste skatten chockhöjas eller också måste välfärden kraftigt försämras. Pensionernas utveckling är helt beroende av antalet arbetade timmar. Färre som jobbar ger lägre pensioner, och fler arbetade timmar gör att det betalas ut högre pensioner. I detta sammanhang vill jag meddela det svenska folket att den politik som framför allt driver – att vi som nation ska stänga våra gränser, sluta oss och dagdrömma om att allt var bättre förr – kommer att innebära kraftiga försämringar av pension, sjukvård, skola och äldreomsorg.