prot · H10958 · 2014-01-22 00:00:00 — Det blev ingen process i bolagen, utan de som tillsattes blev det för att uppfylla kvoteringskravet. Däremot såg man att de företag som inte omfattades av kravet har ökat andelen kvinnor i sina ledningsgrupper. Frågan är alltså på vilket sätt man når bäst resultat när det gäller jämställdhet. Jag är inte säker på att kvotering är lösningen, men det är min personliga åsikt. 18 (FP): är av den principiella inställningen att staten inte annat än i undantagsfall ska driva företag. I en väl fungerande marknadsekonomi stiftar staten lagar, fattar beslut om skatter och ansvarar för myndighetsutövning. Det är inte bra om staten på samma gång är en ledande aktör på marknaden – det leder bara till att rollerna blandas samman. Men man ska också vårda det man äger. Det är en gammal sanning som passar bra även på stora och opersonliga saker som de statliga bolagen. Att vårda statliga bolag är att se till att de sköts på bästa sätt med professionella ledningar, tillräckligt stora kapitalbaser och kloka ägardirektiv. Det kan också finnas ett samhällsuppdrag som bara ett statligt företag kan eller ska sköta eller ett naturligt monopol, men det är undantagsfall. Det känns bra att regeringen i sin skrivelse talar om att man går igenom sin portfölj för att se till att den förvaltas på bästa sätt. Det finns flera exempel på statliga företag som sköter sig utmärkt, levererar pengar till statskassan och utför ett arbete som ingen annan än staten kan eller ska göra. Men det finns också gott om exempel på motsatsen – företag som stör den goda konkurrensen på marknaden, företag som genom felaktig eller undermålig ledning förorsakar stora förluster, kräver ägartillskott och mycket annat stöd. Då kostar de oss i stället skattepengar, tid, energi och uppmärksamhet. Var och en inser att det inte är en bra situation. Det är helt enkelt inte bra för marknadens funktionssätt när en av aktörerna är både domare och en av spelarna. Ett statligt bolag är just denna hybrid, en sorts kameleont. Ett statligt företag är också alltid en risk oavsett om det går bra eller dåligt i den aktuella investeringen. Den risken tvingas alltid skattebetalarna bära. Man ska vårda det man äger, men ibland är den bästa vården att inte äga alls utan att släppa fri. Det finns alltså flera goda skäl till försäljning av de statliga bolagen. Konkurrensen blir sundare, statens roll blir mer renodlad, företagen får bättre utvecklingsmöjligheter och intäkterna från försäljningarna kan användas till att få ned statsskulden och därmed de stora räntor som tvingas betala för sina lån. Det ger i sin tur möjlighet till reformer och förbättringar som annars inte hade blivit gjorda. Skattepengar ska gå till förbättringar i , inte till stora räntekostnader. Det har riktats kritik från bland annat mot tidigare regeringars hanterande av de statliga bolagen. Tydlighet, öppenhet och transparens måste prägla den statliga förvaltningen. Man ska inte sälja ut om det inte behövs och om man inte måste. Man ska sälja ut när det är tid och när man får bra med pengar till skattebetalarna för bolagen. Man ska inte behöva skynda sig. När det gäller kan man lugnt konstatera att det var under den nuvarande oppositionens regeringsstyre som , och därmed , investerade i den tyska kolindustrin. Samma partier som ylar i högan sky över kolbrytning är de som då såg till att den hamnade där. är frågan om köpet av Nuon något som oppositionen riktar in sin kritik på – även här . Detta företag köptes förvisso , nämligen 2009, men det ska ses som ett steg i den strategi jag nämnde tidigare och som förverkligades av regeringen . Halva den styrelse som fattade beslutet att köpa Nuon var dessutom utsedda av en socialdemokratisk regering, och flera av dem var själva socialdemokrater. Delar av oppositionen kräver nu alltså en för Nuon. Vi anser att det inte behövs. som detta köp gjordes genomfördes andra affärer i samma prisspann som Nuonköpet och hade stöd hos flera externa bedömare. Givet det vi vet om marknaden, de stora ekonomiska problem har och fallande elpriser var det förstås ett högt pris, men det kunde ingen veta då. Hur gick då egentligen detta till, herr talman? Ja, under den tidigare socialdemokratiska minoritetsregeringens tid skedde en gigantisk expansion av i via köp av kolkraftverk och stora kärnkraftsinvesteringar i . Dessa investeringar har tyvärr inte visat sig vara hållbara för ur vare sig ekonomisk eller miljömässig synvinkel. I förhållande till anskaffningsvärdet har skrivit ned av värdet för den tyska kärnkraften och av värdet för Nuon. Nedskrivningarna av den tyska kärnkraften är betydligt högre än nedskrivningarna av Nuon som andel av förvärvskostnaden. I har man, som vi har hört, letat efter dokument som klargjorde vad det fanns för analyser, regeringsunderlag, promemorior, samordningsdiskussioner och dialoger mellan bolaget och den socialdemokratiska regeringen som stöder denna gigantiska investering på 70 miljarder. Ingen dokumentation har hittats. , , redovisade i rapporten – uppdrag och statens styrning en granskning av och statens ägarförvaltning av bolaget. Här förde man fram allvarlig kritik mot hur den dåvarande socialdemokratiska minoritetsregeringen hanterat frågan. Den så kallade formlösa styrningen av , det vill säga utbytet av information mellan bolaget och ägarförvaltningen som inte dokumenterats i alla delar, hade begränsat möjlighet att bedöma hur den interna kontrollen av beredningsprocessen mellan bolag och ägarförvaltning varit utformad. slog fast att ägarförvaltningen inte hade behandlat expansion i på ett tydligt eller bra sätt. Anledningen till att vi tar upp detta är att investeringar i innebär en markant förändring av bolagets – det vill säga – tidigare verksamhetsinriktning och strategi samt, som skrev, ett i väsentliga delar ändrat ekonomiskt risktagande i förhållande till tidigare. styrning av bolaget hade inte varit tillräckligt tydligt för att undvika risken att bolagets verksamhet i uppfattades stå i betydande motstridighet till svenska miljö- och energipolitiska mål. Det var ord och inga visor, herr talman. ansåg också med anledning av omfattningen av och inriktningen på expansion i att styrelsen eller ägarförvaltningen borde ha verkat för ett formellt ställningstagande till bolagets planer. I den riksdagsdebatt som rapporten föranledde här i kammaren var det tydligt att den socialdemokratiska minoritetsregeringen med sina stödtrupper ansåg att man kunde bortse från denna kritik helt och hållet. Den socialdemokratiska försvarslinjen första argument var att kolsatsningen ju var laglig i . Men om det var moraliskt riktigt eller ej – i eller här hemma i – framkom dess värre inte av debatten. Det förtydligande av som sedan skedde efter denna brunkolsdebatt var mer av kosmetisk karaktär, där allt fortfarande skulle ske inom ramen för affärsmässighet. Med detta lät sig nöja, och de hade inga reservationer i det betänkande som blev följden av debatten. Det andra argumentet var att vi ju tjänar pengar på kolbrytningen. Jag hörde detsamma här . Man kallade det kapitalism i folkets tjänst. Till och med gick utan besvär med på detta synsätt. Det tredje argumentet var att det är upp till den suveräna styrelsen att fatta beslut; så säger aktiebolagslagen, och regeringen ska inte lägga sig i. Så sade man då. Jo du, så lät det alltså. Men det är ju just detta argument, sina egna ord, som S, V och MP nu vänder sig emot med all kraft. De resonerar tvärtom för att eventuellt kunna binda regeringen vid ett dåligt affärsbeslut. Jag kan intellektuellt gå med på att man hävdar det ena eller det andra synsättet och står för det. Men det är inte hederligt att hävda båda två och ta den vinkling som passar ens politiska syften just för tillfället. Triss i dubbelmoral ligger alltså till grund för hela kolsatsningen i och . Kanske är det ett slags politiskt rekord. Det är trots allt dessa tidiga beslut som sedan har styrt vidare satsningar på den europeiska marknaden framgent och . Det gäller framför allt satsningen på kol, kärnkraft och gas. En så enorm satsning som man gjorde då måste fullföljas för att ha en chans att bli framgångsrik, och oavsett vad man har tyckt innan är läget ett annat när köpen väl är gjorda och skattebetalarnas pengar är satsade och riskerade. Långsiktighet och värdeskapande är ledord för en bra statlig förvaltning. Det är vi alla överens om här. En långsiktigt ordnad omställning är därför det som sker. Som företrädare för ett parti som är drivande i jämställdhetsfrågor vill jag särskilt lyfta fram det arbete som görs för jämställdheten i just de statliga bolagen. I regeringens skrivelse finns ett särskilt avsnitt med rubriken i styrelserna än på börsen. Det är av stor vikt att andelen kvinnor i företagsledande ställning ökas. av styrelseordförandena i de statliga bolagen är kvinnor. Av redovisningen i skrivelsen framgår också att kvinnor utgjorde i gruppen vd:ar . Andelen kvinnor i ledningsgrupper i statliga företag uppgick , och av styrelseledamöterna var kvinnor – alltså nästan hälften. Dessa siffror är smått fantastiska och visar på att det går att förändra om man vill. De visar att vi är på rätt väg när det gäller den viktiga jämställdheten i de statliga bolagen, även utan kvotering. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. I detta anförande instämde (M). 19 (S) replik: Att äga statliga företag som är ute på en marknad gör att marknaden störs, säger . Jag undrar då: Hur gör vi i en situation där vi som politiker blir uppmanade av våra väljare att tillgodose behov de upplever som nödvändiga men där den marknad som efterfrågas kanske inte finns? Rent historiskt är det på det sättet många av de här verksamheterna har uppstått, och vi kan kanske också se det i nutid. Jag frågar alltså: Hur gör vi när behov uppstår och det inte finns någon marknad? Ska vi inte tillgodose behoven då? Är det svaret från den marknadsekonomi gör sig till talesperson för? 20 (FP) replik: Jag är inte helt säker på att jag förstod frågan, men jag ska ändå anstränga mig för att svara på den. Ska företag som stör på en marknad få finnas? Jag vet inte om jag hörde rätt eller inte. Det som är felet med statliga bolag är att de har skattebetalarnas pengar i ryggen, vilket gör att det blir en konkurrenssnedvridning av hela marknaden redan från början. Som jag sade i mitt anförande är det olyckligt att till exempel en domare i en match mellan är Gaisare eller ännu värre . Då säger det sig självt att man dömer i en viss riktning. Och det är samma sak här; man stör spelet, man stör marknaden och snedvrider hela situationen. Statliga bolag ska kunna finnas, vilket jag tydligt sade, om det finns en roll som bara ett statligt bolag kan eller bör sköta. Så är det naturligtvis, och det har jag talat om här i tidigare debatter och även . Därutöver finns det ingen anledning. Det finns inget egenvärde i att vi har just ett statligt bolag om det finns en privat aktör som kan sköta det lika bra eller ännu bättre. Låt mig påminna om en debatt som vi hade för . Debatten är delvis uppkommen på grund av beslut fattade för som vi har kunnat härleda till här och även tidigare. Jag kan som exempel ta affären –. När vi sedan skulle sälja påverkades aktien av att vi hade ett politiskt styre av bolagen. Det kallades för en politikerrabatt, det vill säga att bolagets värde sjönk när politiker var inblandade. Det säger ganska mycket om hela debatten. Jag är lite osäker på om jag svarade direkt på frågan, för den var något otydlig. Kom annars igen en gång till. 21 (S) replik: Jag tolkar svaret vällovligt och försöker hitta beröringspunkterna. Orden som jag använde inledningsvis uppfattade jag som egna, eftersom jag antecknade för att hänga med i hennes presentation. Jag är ledsen om hon inte förstod vad jag menade, men jag trodde att hon gjorde det eftersom jag använde hennes egna ord. Jag är också medveten om att det alltid finns en risk, men den risken måste vi leva med om vi har ett behov som behöver tillgodoses och vi inte har några intressenter på marknaden som tillgodoser behovet. Vi har varit inne på andra exempel där man låter privata företag gå in och utföra vissa arbetsuppgifter med fullständiga garantier från statens sida. Då är det inte så svårt att bedriva verksamhet. Men jag tänker så här: Det skulle väl lika gärna kunna ske utifrån ett samhälleligt perspektiv om man ändå ska ta både risken och i slutändan ansvaret för verksamheten, för det ger möjlighet för dem som är med och betalar kalaset att påverka och ha synpunkter på det. Det jag menar är att vi som riksdagsledamöter har möjligheten att fullfölja uppdraget, och den möjligheten är naturligtvis ännu tydligare för regeringen eftersom det är de som är operativa på det här området. Det händer naturligtvis att vi fattar felaktiga beslut. Men jag kan ta ett exempel, det som själv tog upp, nämligen . Jag kanske minns fel, men jag har inget minne av att några borgerliga partier protesterade när beslutet om och fattades och genomfördes. var en av stödtrupperna, för de fanns med i beslutsunderlaget. 22 (FP) replik: Jag ska bara göra en korrigering direkt så att inte tror fel. Jag tror att det är en ärlig missuppfattning och helt enkelt fel komihåg. var inte med på beslutet, utan vi var tillsammans i reservationer emot beslutet. Det framgår bland annat av en debatt i kammaren. Jag har för säkerhets skull protokollet från kammardebatten med mig, så kan få kolla det sedan. Det var socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister i en skön förening bakom beslutet. Man hade inga reservationer, utan det var en majoritetsuppfattning, så det där får ni nog ta ansvar för helt själva och inte lasta för. Det finns som sagt en risk med politisk styrning, och den risken var väldigt stor när man köpte in sig i tysk och polsk brunkolsbrytning. var med om att fördriva människor och lägga ned hela byar, till exempel byn som jag kommer ihåg väl. De skickade till och med representanter hit till för att träffa oss och vädja om att man inte skulle meja ned och riva hela deras by för att ta upp brunkol ur marken. Det var det som statliga med era beslut gjorde. Det som är så hemskt när vi fattar fel beslut här i kammaren är att det får nästan oöverstigliga konsekvenser. Jag tycker inte att den risk som alltid finns med all affärsverksamhet ska lasta skattebetalarna. Staten, riksdag och regering, ska syssla med sådant som bara vi kan göra och sköta landet i övrigt. Men när det gäller att göra affärer och verka på en konkurrensutsatt marknad, de affärsmässiga bitarna, är det marknaden själv, alltså privata aktörer, som ska göra det. Det finns undantag, och det har jag tydligt deklarerat. Jag tycker inte att vi ska leka affär eller affärsidkare, utan den biten ska minimeras. Vi ska styra genom policyer, inriktningar och mål och ska i övrigt inte lägga oss i. 23 (V) replik: I princip ska staten inte äga några företag. Det finns några undantag. Jag är intresserad av vilka undantagen är. sade att konkurrensen stärks och blir sundare om den sker på den fria marknaden där staten inte är inblandad. Det var ett av motiven för att sälja ut statliga företag. Intäkterna skulle användas till att betala av statsskulden. Vi har en låg statsskuld, och vi hade det redan tidigare. ligger den någonstans på 30–av bnp, betydligt långt under EU:s uppsatta riktlinje om , så statsskulden i sig kan knappast vara ett argument för att sälja ut företag. ska vi veta att det är engångsintäkter. har de statliga bolagen delat ut från statskassan i form av utdelningar som hade kunnat användas för att amortera av statsskulden eller i välfärdssektorn. Jag har en fråga till : På vilket sätt kommer konkurrensen på bolånemarknaden att förbättras om och i så fall när ni säljer ut ? 24 (FP) replik: Det säger sig självt att det blir en sundare marknad utan aktörer som snedvrider den. Det blir en bättre fotbollsmatch om domaren är neutral än om han eller hon tillhör ett av lagen som spelar. Det säger sig självt. Vi har en ganska låg statsskuld, så vi behöver inte betala av på den. Ja, och det är för att vi har använt till exempel mycket av intäkterna från försäljningarna för att just betala av statsskulden. Det har gjort att den har sjunkit. Det var nästan en av första ambitioner att vi skulle betala av på statsskulden. Det har vi också gjort i mångt och mycket. Sedan har intäkterna också gått till annat, till exempel reformer, vilket de ska göra. Att man slipper betala stora räntekostnader för statsskulden är viktigt, för det ger utrymme för reformer. Det är mycket viktigare än att betala dyra räntor. Det är ungefär som med ett vanligt huslån. Kan du få ned räntan några procent är din lycka i stort sett gjord på dagens bostadsmarknad. Ja, de statliga företagen har naturligtvis delat ut pengar. Ett av argumenten som bland annat anförde för hela den här satsningen var att vi tjänar pengar på det hela. Det var också lagligt i och moraliskt riktigt, tyckte man. Vi ser lite grann hur det blir i praktiken, bortom kongresser och tjusiga tal på fina middagar, när Socialdemokraterna, styr. Det blir inte bra. Det blir inte lägre utsläpp. Det blir högre utsläpp. Det blir inte en bättre energipolitik. Det blir en sämre energipolitik. 25 (V) replik: Jag tar det en gång till, . På vilket sätt förbättras konkurrensen på bolånemarknaden om regeringen säljer ut ? Har varit med och tagit beslut i kammaren som vi i efterhand ser är felaktiga måste vi rätta till det, och det har vi gjort. Dessa beslut som vi har stött är inget att skryta med, vilket vi också har sagt. Vi har också försökt påverka besluten inför kammardebatten för att det inte ska bli så. Jag har ytterligare en fråga. Arbetslivsresurs såldes ut på ett sätt som föranleder mig att undra om tycker att regeringen skötte denna utförsäljning på ett bra sätt. Det såldes ut till bland andra ett riskkapitalbolag med säte i i . Var det ett bra sätt? Det är bara ett exempel bland flera utförsäljningar till riskkapitalbolag som regeringen har gjort . Är det detta menar med att få en väl fungerande konkurrens på marknaden? 26 (FP) replik: Riskkapitalbolag är ett sätt att uttrycka det. Ett annat är att säga att det är bolag som hanterar stora delar av våra pensioner, till exempel, och det handlar om mångmiljardbelopp. De behöver inte med nödvändighet vara kortsiktiga, utan det ligger i sakens natur att de vill satsa enorma summor på ganska stabila verksamheter över lång sikt. Det kan också finnas de som har som affärsidé att vara kortsiktiga. Det behöver dock inte vara samma sak, så jag tycker inte att vi ska nedvärdera alla riskkapitalbolag som om det är en dålig sak att vara det. Det är det inte i grunden, utan det är en viktig funktion det med. Försäljningen av statliga bolag sker i akt och mening att öka konkurrensen. Låt oss ta försäljningen av som exempel. Jag vet att inte har någon mer replik, så jag ska försöka vara något neutral. Försäljningen av har bland annat lett till att det har kommit in fler aktörer på marknaden. Det har blivit längre öppettider och fler apotek, främst i områden med många människor, i storstäder och större städer, men även på andra orter. Det är bara ett exempel i raden som talar för att det är bra att sälja ut statliga bolag. Det hade varit ännu bättre om investeringen i den tyska och polska brunkolen, kärnkraften och gasverksamheten aldrig hade skett. Det hedrar och att de säger att det inte var något bra beslut. Det är första gången jag hör någon från den sidan ta minsta ansvar för den katastrofala affären för , , miljön och inte minst skattebetalarna. Låt mig ge en eloge till och . Ni rättar dock inte till något. Det är alliansregeringen som får rätta till det. Som jag sade i mitt anförande tar vi nu ett långsiktigt avvecklingsbeslut, och det är det som gäller framöver. 27 (MP) replik: Jag har stor respekt för . Hon har många intressanta infallsvinklar i sina anföranden. En brist är dock, som jag bedömer det, historiebeskrivningen. Besluten om investeringar som fattades var en överenskommelse mellan en minoritetsregering och ett parti i opposition. var inte detta parti. Vi ställde inte upp på den energiuppgörelsen. Vi stod inte bakom beslutet att investera i kolkraft i . refererar också till debatter i kammaren om utveckling. Jag kan inte med min korta tid i garantera att vi i samtliga sammanhang då diskuterats har tydliggjort vårt ställningstagande. Det är i det närmaste en omöjlig uppgift. Jag vet dock att sedan investeringsbeslutet togs kontinuerligt har kritiserat expansion inom kolkraften. Jag tolkar som att hon är beredd att ta ansvar och förändra den inriktning som har. Hon är i så fall den första som tydligt uttrycker detta i debatten. Delar den tidigare redovisade uppfattningen att regeringen inte har kunnat göra något för att förändra den utveckling som har bedrivit i och andra länder när det gäller investeringar i kolkraft? Är regeringen helt utan ansvar för att har ökat sina koldioxidutsläpp så att de motsvarar mer än dubbelt det vi släpper ut i ? 28 (FP) replik: Jag har stor förståelse för att inte var med då gjorde dessa investeringar. Det finns dock svart på vitt från många olika debatter och sammanhang vad som gjordes och inte gjordes. I det betänkande som jag refererade till hade ingen som helst reservation. Däremot hade flera av oss som är i majoritet men då var i opposition det. Ni gav ert tysta medgivande utan att sätta press på regeringen eftersom ni var ett stödparti. Den socialdemokratiska minoritetsregeringen stödde sig i alla beslut utom några få på och . Ni satte inte emot något utan lät det ske. I en annan sak har också helt fel. Det var inte den energipolitiska uppgörelsen där var med i vissa delar, utan detta var en näringspolitisk uppgörelse och näringspolitiskt beslut. Här har sin skuld i hela det koläventyr som har drabbats av . Det var fel då, och det är fel . Det vore därför klädsamt om fler än säger att så var fallet. Säg: Det blev inte bra. Vi borde ha sagt emot och satt stopp för koläventyret. Men i stället gjorde vi tvärtom och medverkade till att det blev av. Om ni säger det ska jag inte upprepa en enda gång till i kammaren att ni var med och gjorde denna stora satsning. Kryp inte undan ansvaret, ! 29 (MP) replik: Historiebeskrivning kan förstås ske på olika sätt. I andra protokoll än det visar upp har gång på gång vänt sig till näringsministern och ifrågasatt styrningen av vad gäller investeringarna i kolkraft. Detta är dock historia som ligger långt bakom både mig och . Det jag vill diskutera är den nuvarande regeringens ansvarstagande i frågan, vad regeringen har velat göra de senaste snart åtta åren vid makten och vilket ansvar regeringen tar för den utveckling som har haft vad gäller koldioxidutsläppen. Utvecklingen har inte varit bra. Det står jag för, och det tror jag att enat står för. Det är roligt att höra att även inte tycker att utvecklingen har varit bra. Men vad gör regeringen? Man stöder ett mål om att sänka utsläppen till , vilket är bra. Det är dock fortfarande mer än vad släpper ut , och investerar fortfarande i kolkraft utanför gränser. Är regeringen oenig eller enig om att ska bli ett energibolag förnybart? Det är intressant. Det är denna styrning vi talar om när vi nu debatterar statlig styrning av statliga bolag. 30 (FP) replik: Det går inte att leka politik. Politik är allvar. I och på andra ställen ser vi hur människor slåss för sina liv för demokrati och frihet. Politik är allvar. De beslut som vi alla är med och fattar får konsekvenser för människors liv och för landets framtid. Det fick konsekvenser när var med och fattade beslut och såg till att grävde sig djupt ned i den tyska brunkolen. Det går inte att fatta beslut om att investera i utländsk kärnkraft, kolkraft och gaskraft och sedan ge katten i det. Man måste ta långsiktigt ansvar för de beslut man fattar och för det ägande man tar på sig. Det går inte att göra som : säga en sak och klaga högt i debatten men i tysthet göra något annat.