prot · H10983 · 2014-03-13 00:00:00 — Med en spärrgräns på kommer deras möjligheter att komma in i fullmäktige inte att förändras nämnvärt gentemot det som gäller , då den faktiska gränsen ofta ligger där. Men med en spärr på blir det svårare för mindre partier att få representation. Större partier hävdar ganska ofta att det är svårt att styra en kommun med väldigt många små partier. Det ligger väl någonting i det. Men det är tveksamt om det ska vara möjligheten att höja spärren, genom att dela upp kommunen i valkretsar, som ska vara botemedlet mot detta. Det kanske är så att det är ett gemensamt ansvar för både stora och små partier att få till ett fungerande styre i kommunen, utifrån de fasta och givna regler som finns, och att det borde vara botemedlet mot problemen med att styra en kommun. Man ska som väljare aldrig ens behöva fundera över om kommunens valkretsindelning har kommit till för att den rådande majoriteten vill hålla folkopinioner och nya partier borta från fullmäktige. Den typen av möjligheter riskerar tilltron till systemet. Det gör faktiskt att tilltron kan minska, och det är dåligt för demokratin. uppfattning är därför att spärrgränsen bör vara i alla kommuner, oberoende av om de är valkretsindelade eller ej och oberoende av vilka beslut fullmäktigeförsamlingen fattar i den frågan. Därför yrkar jag bifall till reservationen. 119 (S): Den proposition som vi har att behandla nu har föregåtts av en parlamentarisk utredning. Vi kan kalla den för , även om jag tror att det officiella namnet är . Jag hade förmånen att få ingå i den utredningen. Den utredningen landade till allra största del i gemensamma uppfattningar. Därför tycker jag att det är väldigt bra att vi nu har fått till förslagen från utredningen i form av lagförslag. Jag skulle vilja ge några korta kommentarer. En självklar utgångspunkt för oss har varit att varje röst har samma värde. Därför är det bra att vi med det här förslaget nu garanterar en exakt proportionalitet mellan valresultat och tilldelning av mandat, alltså för de partier som har uppnått spärrgränserna. Det är bra i sig, och jag tycker om sättet vi gör det på. Vad vi gör är nämligen att vi bibehåller nuvarande mandatfördelningsmetod, men vi kompletterar den med en form av korrigeringsmekanism, som blir garanten för en proportionell fördelning. Jag tycker att det är bra att vi gjorde på det sättet och att förslaget har kommit från regeringen på det här viset, i stället för att vi skulle ha konstruerat ett helt nytt mandatfördelningssystem. , eller kommittén, slutade som sagt i en bred samsyn. Så har det också varit när det gäller det här betänkandet. Men det finns, som vi hörde av tidigare, en reservation i betänkandet som handlar om att ha en gemensam spärr i kommunvalen på . Jag måste erkänna att jag kan känna en viss sympati för den uppfattningen. Men jag har utifrån någon form av helhetsbedömning kommit fram till att regeringens förslag trots allt är att föredra. Min utgångspunkt för det ställningstagandet har varit att det i utredningen fanns en bred majoritet för det förslag som läggs fram, och om inget avgörande har kommit fram efter att utredningen har lämnat sitt förslag finner jag inte något skäl att ändra uppfattning. Om man har det förhållningssättet tycker jag dessutom att det stärker vårt utredningsväsen. Förutom det handlar det om att på något sätt väga delvis oförenliga intressen mot varandra. Å ena sidan ska varje röst vara lika mycket värd. Å andra sidan handlar det om medborgarnas rätt att kräva att kommuner, landsting, regioner och landet ska vara möjliga att styra. Med en mängd partier med kanske ett eller två mandat skulle vi kunna hamna i en situation där det blev helt ostyrbart. Det vore väldigt olyckligt att hamna i en sådan situation. De här två intressena måste vägas mot varandra. Jag tycker att det här är ett ganska utmärkt exempel på politikens uppgift att väga olika intressen mot varandra. Och jag tycker att både utredningen och vi i KU:s majoritet har kommit fram till en rimlig avvägning på det här sättet. Slutligen skulle jag vilja säga några ord om den ändrade valkretsindelningen i . Det har framkommit en viss oro från kollegerna i för att den nya indelningen skulle kunna komma att tillämpas om det skulle uppstå en situation med extraval eller omval före det ordinarie valet . Därför tycker jag, fru talman, att det är angeläget att här klargöra att utskottet som svar på oron i betänkandet slår fast att den nya valkretsindelningen ska tillämpas första gången vid ordinarie val 2018. Om de andra situationerna uppstår är det nuvarande indelning som gäller. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande KU16 och avslag på reservationen. 120 (M): Det här betänkandet behandlar regeringens proposition som innehåller förslag om bland annat ändringar i vallagen och regeringsformen om att bättre säkerställa mandaten till riksdag, kommun och landsting. Jag tänkte kort dra igenom ärendet. Vid val uppkom avvikelser från riksproportionaliteten vid val till . Likaså vid senaste valet avvikelser från riksproportionaliteten då åtta partier tog plats i . Det kan tänkas att liknande situationer uppkommer i framtida val. För att ta höjd för detta och för att få en mer rättvis och proportionell fördelning av mandaten till föreslås en modell som innebär att om ett parti fått fler fasta mandat än vad som svarar mot en riksproportionell fördelning ska överskjutande mandat återföras och fördelas som fasta valkretsmandat mellan de övriga partierna i valkretsen. Vidare förslås en ändring av den tillämpade jämkade uddatalsmetoden, där delningstalet ändras från 1,4 till 1,2 för att minimera risken för avvikelser. Detta har vallagskommitté kommit fram till i sina undersökningar. När det gäller val till kommunfullmäktige föreslås att nuvarande system ersätts med ett kommunproportionellt valsystem av samma typ som i landstingsval, det vill säga att nio tiondelar av mandaten till fullmäktige fördelas som fasta valkretsmandat och resterande som utjämningsmandat. Här föreslås också att den jämkade uddatalsmetoden tillämpas med 1,2 som första delningstal. Också här införs en modell med återföring av överskjutande mandat. Mandaten till fullmäktige ska fördelas endast mellan partier som fått av rösterna i kommunen. Om kommunen är indelad i två eller fler valkretsar ska mandaten fördelas mellan partier som fått av rösterna i kommunen. Dessa spärrnivåer som införs avviker inte från den nu gällande ordningen då dessa naturligt uppkommer som faktiska spärrar i kommunerna. Vidare behandlas i betänkandet förslaget om att införa ett obligatoriskt krav på samtycke från den som nominerats som kandidat för att personen ska vara valbar. Den som anmält sitt deltagande ska skriftligen ha samtyckt till kandidaturen till eller till . Ett namn som tagits upp på en valsedel där personen inte har samtyckt ska betraktas som obefintligt. Detta görs för att skydda mot ofrivillig kandidatur. Partier föreslås få trycka partisymbol på valsedlar för att väljare lättare ska kunna skilja valsedlarna åt. Dessa partisymboler kan dessutom vara i färg. Prövningen av risken för att en partibeteckning kan förväxlas med en annan beteckning som anmälts eller registrerats ska även omfatta partisymboler. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 12 § Granskning av meddelande om en klimat- och energipolitisk ram 2020–2030 utlåtande /14:NU29 Granskning av meddelande om en klimat- och energipolitisk ram 2020–2030 (KOM(2014) 15) föredrogs. Kammaren biföll utskottets förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. 121 (S): Vi ska nu behandla granskningen av meddelande om ett ramverk för klimat- och energipolitiken . Den planering kommissionen och det grekiska ordförandeskapet har gjort är att detta meddelande ska behandlas i energirådet och miljörådet för att slutligen tas upp för behandling och beslut på . Det är en ambitiös tidsplan. Om man har följt processerna i EU:s beslutsinsatser kan man konstatera att den kanske är lite för överoptimistisk. Det återstår dock att se. Det bör noteras att har behandlat detta meddelande, och parlamentet har också beslutat om sin uppfattning. Jag kommer att kommentera senare i anförandet. Det kan också noteras att finansministrarna behandlat meddelandet vad gäller finansieringen av paketet. Meddelandet innehåller bland annat mål om klimatutsläpp. Man anger att nivån på dessa ska minska inom EU. Man föreslår att andelen förnybar energi ska uppgå till . Vad gäller energieffektivisering vill kommissionen återkomma efter utvärderingen av energieffektiviseringsdirektivet. Vidare föreslår man också vissa förändringar vad avser regelverket för handel med utsläppsrätter. Regeringens ståndpunkt är att man instämmer i kommissionens ambition om 40 procents utsläppsminskning inom EU men vill därutöver ytterligare öka utsläppsminskningen i form av internationella krediter. Regeringen stöder kommissionens förslag om förnybar energi till 2030, och det ska inte bördefördelas mellan medlemsstaterna. Vidare stöder man förslaget om att återkomma om energieffektiviseringsdirektivet efter kommissionens översyn. har i korthet beslutat att de tre målen ska vara 50 procents utsläppsminskning, förnybar energi och 40 procents energieffektivisering. Vi socialdemokrater föreslår 50 procents utsläppsminskning och 40 procents utbyggd förnybar energi med utgångspunkt års värden. Bindande mål om energieffektivisering ska sättas upp, och vi vill att regeringen ger kommissionen i uppdrag att återkomma om detta. Vi anser vidare att målet om minskade utsläpp ska bäras av EU och bördefördelas på ett kostnadseffektivt sätt. Flexibla mekanismer ska inte få räknas in. Kommissionen och regeringen har definitivt tagit av sig ledartröjan i ambitionerna vad gäller klimatpolitiken. Det visar också tidsutdräkten att ta fram Fakta-PM. Den vånda och tveksamhet regeringen uppvisar är slående. Först innan näringsutskottet respektive miljö- och jordbruksutskottet skulle få information inför energi- respektive miljörådet kom faktapromemorian. Enligt vår bedömning är det dessutom ett tecken på att regeringen har haft svårare och svårare att komma överens om klimat- och energifrågor, inte minst den urvattnade och ambitionslösa ståndpunkt som blev resultatet. Vår utgångspunkt är att vi vill se ett fossilfritt samhälle utan några utsläpp av växthusgaser och förnybar energi. Energisektorn står för en betydande del av utsläppen i , och det krävs omfattande förändringar av medlemsstaternas energisystem för att klara detta. Det hållbara fossilfria samhället är en möjlighet, men bara om de politiska ambitionerna inom klimat- och energiområdet förstärks. Omedelbara åtgärder måste vidtas för att klimatmålet till 2050 ska uppnås. Att ställa om samhället till att bli långsiktigt hållbart är en av vår tids största utmaningar, men det är en utmaning som innebär stora möjligheter. De insatser som krävs är inte bara bra för klimatet och för människors hälsa utan även betydelsefulla för konkurrenskraften. Genom satsningar på investeringar i morgondagens teknik, infrastruktur och förnybar energi blir det enklare för både människor och företag att göra klimatsmarta val som fler jobb skapas. EU måste ta på sig ledartröjan i kampen för klimatet och ensidigt ikläda sig åtaganden om utsläppsminskningar om till 2030 i förhållande till värden. Dessa klimatåtaganden ska göras inom EU och bördefördelas på ett konkurrenskraftigt sätt mellan medlemsstaterna. De rika länderna, som står för den stora delen av utsläppen, måste således gå före. ska tydligt stå upp för en progressiv energi- och klimatpolitik som stärker konkurrenskraften och som bygger broar till jobb och välfärd. Klimatmålen ska gälla parallellt med mål om sysselsättning och välfärd, inte vara underordnade dessa. Det behövs ett nytt bindande mål för produktion av förnybar energi till 2030. Vår bedömning är att detta mål ska vara till 2030 i förhållande till värden. För att stödja satsningar på produktion av förnybar energi och nå målet om ett energisystem baserat enbart på förnybara energikällor kan höjda ambitioner inom ramen för det svensk-norska elcertifikatssystemet fungera som en god förebild. Vidare behövs fortsatta satsningar på forskning och innovation. På kort sikt kan det också vara nödvändigt i ett inledande skede med begränsade subventioner. För att nå ett hållbart samhälle krävs större fokus på energieffektivisering, i form av både energibesparingar och smartare energianvändning. Att energianvändningen ökar innebär att utvecklingen går åt fel håll, och det är tydligt att dagens styrmedel inte räcker till. Vi vill därför se bindande mål när det gäller energieffektiviseringen. Vi vill dock avvakta kommissionens utvärdering av energieffektiviseringsdirektivet innan vi är beredda att ange hur stort detta mål ska vara. I detta avseende är ett marknadsbaserat system med vita certifikat intressant då ett sådant system just innebär obligatoriska mål för energieffektiviseringen. Vidare är det viktigt att betrakta de nödvändiga energieffektiviseringsåtgärderna inte som kostnader utan som lönsamma investeringar, som dessutom minskar såväl sårbarhet som energikostnader för både hushållen och industrin vid pristoppar. Som jag anfört tidigare är det tydligt att regeringens ambitioner på klimat- och energiområdet har svalnat. tycks ambitionerna inskränka sig att man siffertricksar med nivåerna. Man hänvisar till att man har högre ambitioner än vad kommissionen har – genom internationella krediter – men då bara om också andra utvecklade länder tar sitt ansvar. Vem som helst kan se att man inte har några högre ambitioner. Man tycker att man har gjort sitt. Den regering som tillträdde 2006 med höga klimatambitioner har inskränkt sig till några som vägrar ställa högre offensiva krav på EU-politiken. Man nöjer sig med att tillhöra dem som i allt väsentligt delar kommissionens analys. Det kan i det här sammanhanget nämnas att fler länder, dock inte , har uppmanat kommissionen att komma med tydliga förslag, inte minst när det gäller klimatutsläppen. I många sammanhang brukar den moderatledda minoritetsregeringens företrädare i hävda att man vill skapa gröna jobb och satsa på nya gröna tekniker. Det har ofta hävdats från regeringshåll att den gröna omställningen inte minskar jobben utan tvärtom skapar nya framtidsinriktade arbetstillfällen. Jag tror att hela kammaren kan hålla med om det. Jag tror dessutom att ambitionen är ärligt menad, men då måste politiken hänga ihop. Då måste ambitionen på klimat-, energi- och miljöområdet ligga på topp. Vi ska vara världsledande – ett begrepp vi gillar att använda om vårt land. Minoritetsregeringens ständiga förklaringar till sina sänkta ambitioner på EU-nivå är att vi redan har gjort mycket; nu måste andra länder och regioner också göra mycket. Annars behöver inte vi göra mer. har gjort ett inspel till kommissionen i klimat- och energipaketet, som jag nämnde tidigare. Det är i det sammanhanget intressant att notera att företrädarna för och röstade för det förslag som blev beslut, medan och KD röstade emot. Jag skulle ha velat sitta som en fluga på väggen när man förhandlade fram faktapromemorian och sett hur stackars blev totalt överkörd av de andra partierna i minoritetsregeringen. Alliansens påstådda enighet i klimat- och energipolitiken, som man har pratat så mycket om, vet alla bara är en illusion som förmodligen bara de mest allianstrogna tror på. Svenska folket vill ha en progressiv klimatpolitik i vårt land. Det visar ett flertal undersökningar. Det positiva är att de stora aktörerna – näringslivets organisationer, fackföreningar, miljöorganisationer, bondekooperativ med mera – är de som hejar på. Det är inte de som stoppar upp som i många andra länder. Vi tror att svenskarna har rätt, helt och hållet rätt. Men för att vi ska kunna få en progressiv klimat- och energipolitik krävs en annan regering. Den här regeringen har kastat in handduken. Med det, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 1. 122 (MP): Inom EU pågår en kamp som är avgörande för energisystemets framtid och för hur vi ska klara klimatutmaningen. finns inom EU tre mål: ett mål för minskade klimatutsläpp, andel förnybar energi och energieffektivisering. är frågan hur målen ska se ut . Vilken väg vi väljer är avgörande för om det blir ett hållbart energisystem eller ett energisystem som fortsätter att vara baserat på fossil energi och kärnkraft. Skiljelinjen går mellan dem som vill ta ansvar för barnens framtid och dem som inte gör det. Länder som vill ha kvar kolkraft och kärnkraft vill bara ha ett klimatmål. Många andra länder kämpar för att även målen för förnybar energi och energieffektivisering ska finnas kvar. Den har varit förbluffande passiv i den här frågan. I sista stund lämnades en ståndpunkt, och det är uppenbart att allianspartierna har varit oeniga. I och med Alliansens passivitet har försuttit chansen att påverka det resultat som nu har presenterat, som är ett resultat av medlemsländernas inspel. Redan före årsskiftet var det åtta länder som i ett brev till valde att förespråka ytterligare mål för förnybar energi. Det var , , , , , , och . var alltså inte ett av de länder som ville stå upp för ett mål för förnybar energi. Att regeringen dröjde till innan man gav besked i denna viktiga klimatfråga ska ses mot bakgrund av att behandlade frågan . Medan regeringen sade pass på frågan gav Socialdemokraterna, och ett gemensamt besked. Vi vill se ambitiösa och bindande mål för klimatutsläpp, förnybar energi och energieffektivisering. Alliansen hänvisade till att man vill ha en konsekvensanalys av alternativen att ha ett eller tre mål. har presenterat sin konsekvensanalys, som tydligt pekar på att tre mål är det bästa. Tre mål med hög ambitionsnivå ger, jämfört med bara ett mål, mindre hälsofarliga utsläpp, mindre fossil energi, en halv miljon fler gröna jobb och mindre kostnader för importerad energi. Att EU blir självförsörjande på energi och mindre beroende av import från andra länder är viktigt. Med utvecklingen i och påminns vi om riskerna med att vara beroende av import av energi från mindre stabila stater. Målet bör vara att minska importberoendet från osäkra stater och bli självförsörjande på förnybar energi som också ger intäkter och gröna jobb. Regeringens snäva perspektiv på ett klimatmål gör att det är svårare att klara ett hållbart energisystem, vilket faktiskt är utgångspunkten för EU:s arbete med nya mål. Även den svenska energimyndigheten säger att bindande mål på alla tre områden är det allra bästa och nödvändigt för att nå ett energisystem som är hållbart ur alla aspekter. Låt mig citera : Det betyder att de tre målområdena gemensamt ger goda förutsättningar för att driva utvecklingen mot ett energisystem som är ekologiskt hållbart, har konkurrenskraftiga energipriser och bevarar försörjningstryggheten. besked är tydligt. För att klara klimatutmaningen och bygga ett hållbart energisystem bör målet om minskade klimatutsläpp vara . Andelen förnybar energi bör vara och målet för energieffektivisering . Med möjlighet att vara ledande i klimatarbetet, den unika potentialen för förnybar energi och förutsättningarna för energieffektivisering är det under all kritik att alliansregeringen nöjer sig med förslag, som bara är ett bindande mål på 40 procents utsläppsreduktion inom EU. Att alliansregeringen påstått att de vill ha ett mer ambitiöst klimatmål genom att räkna in 10 procents utsläppsminskningar i andra länder är en dimridå. Den som läser regeringens ståndpunkt kan se att det där står att regeringen kan tänka sig detta – det är alltså inte ens ett skarpt förslag. är positivt till att och EU hjälper till med klimatarbetet i andra länder. är det parti som i budgeten avsatt de pengar för klimatfinansiering som lovat i internationella klimatförhandlingar. Men åtgärder i andra länder ska inte användas som ursäkt för att inte minska utsläppen på hemmaplan också. För den som tar del av och analys av vad det innebär om man väljer ett eller tre mål är det väldigt svårt att förstå varför regeringen är emot bindande nya mål för förnybar energi och energieffektivisering. Vad kan regeringen ha emot bättre folkhälsa, minskade kostnader för importerad energi, fler gröna jobb och minskad användning av fossil energi? Kanske gavs svaret när den moderate sade i radion att ett mål för förnybar energi skulle hota den svenska kärnkraften. Det tycks alltså som att möjligheterna och fördelarna med tre bindande mål hindras av att allianspartierna väljer kärnkraften. Detta hindrar att bidrar till ett tydligt globalt ledarskap i klimatfrågan. Om EU:s medlemsländer enas om en ambitiös position ökar möjligheterna för EU att driva på för ett globalt, rättvist och bindande klimatavtal vid klimattoppmötet i . Om EU däremot misslyckas med att visa ledarskap blir förhandlingarna i betydligt svårare. har tidigare visat på att det hållbara, fossilfria samhället är en möjlighet, men bara om de politiska ambitionerna inom klimat- och energiområdet stärks. mål är förnybar energi, och har unika möjligheter. Att snabbt öka andelen förnybar energi har också visat sig vara både enklare och billigare än vad de flesta har trott. Om EU bygger ut den förnybara energin i samma takt som kommer andelen förnybar energi av den totala energianvändningen i EU att vara . Att regeringen i detta läge nöjer sig med ett frivilligt mål på kan i ljuset av detta knappast kallas ambitiöst. Regeringens mål innebär alltså att vi ska sänka utbyggnadstakten av förnybar energi. Alliansregeringen brukar rösta nej till förslag om klimatåtgärder i och säga att klimatarbetet ska ske i EU och internationellt. Men sviker man när vi har chansen att påverka EU:s klimatposition. är ett litet land, men vårt inflytande sträcker sig långt utanför våra gränser. För att EU verkligen ska anta den ambitiösa klimatplanen till 2030 som kan ge FN-förhandlingarna en skjuts framåt måste några medlemsländer visa vägen. Låt oss använda vårt inflytande och vårt höga anseende i klimatfrågan till att göra detta. Den som tar klimatansvar och vill nå ett hållbart energisystem ser behovet av tre bindande mål. Jag yrkar bifall till reservation 2. 123 (SD): Den första tanke som slår mig när jag läser om begreppet ramverk är att det finns goda krafter som vill skapa en bättre värld att leva i för oss alla. Dessa goda och kloka krafter identifierar problemen före oss andra, funderar på lösningar och effektiva åtgärder för att vi ska uppnå just en bättre värld. Vi kan känna tacksamhet för dessa krafter. Utan dem skulle inte världen vara den underbara plats som vi nu lever på. Då tänker jag på många av livets aspekter, som människors lika värde, jämställdhet och demokrati, som många före oss kämpat för och som vi njuter av . Klimatproblematiken har mänskligheten inte känt till förut. Det är som problemet har uppkommit, och det bör lösas av oss. Just i en sådan stor fråga måste vi samarbeta, ge och ta för att inte förvärra och omöjliggöra för kommande generationer att leva ett fullgott liv på vår planet. Oavsett vilken politisk bakgrund vi utgår ifrån kan vi enas om att klimatet är viktigt för alla, och jag är säker på att alla vi här vill väl ur vår egen synvinkel. Vi hör ju till de små kämpar och de goda krafter som driver frågan till lösning. Vi måste dock nyansera problemlösningen och försöka förstå varandras ståndpunkter. I de bästa av världar skulle man kunna gå till verket och genomdriva effektiva lösningar på problemet. Vi har dock en verklighet där andra aspekter i livet sätter vår problemlösningsförmåga på prov. Skillnaderna mellan länderna även i vår europeiska union är olyckligtvis så stora att samma lösningar inte fungerar överallt. Länder som fortfarande har svårigheter att ge sin befolkning basbehoven tillfredsställda är mindre benägna att kräva ännu mer uppoffringar av sin befolkning.