prot · H10965 · 2014-02-05 00:00:00 — Men det är sedan, när verktygen ska utformas och åtgärderna ska sättas i sjön, som länderna börjar bevaka sina egna intressen och ekonomiska åtaganden. Och det svenska hanterandet är inte ett dugg bättre än många andra länders. Inför Helcoms senaste möte i BSAP, Baltic Sea Action Plan, var starkaste allierade. Det visade sig att samtliga länder ligger efter i sina strävanden att uppfylla sina åtaganden. Och någon reaktion från den på hur de ska klara sina ambitioner kommer inte. När det gäller övergödning har allianspartierna, och framför allt , pratat om ett handelssystem för kväve och fosfor. Denna fråga lyftes i opposition. Vad har det då blivit av dessa ambitioner ? Kanske beror det på att det skulle kunna drabba någon bundsförvant. Men jag är helt säker på att om detta parti skulle komma i opposition efter höstens val återkommer säkert detta krav. När miljöministern inför miljö- och jordbruksutskottet redovisade regeringens arbete med miljöministermötet inom , Helcom, betonade hon de åtgärder som vidtar för att minska jordbrukets påverkan på övergödningen. Det handlade mycket om åtgärder inom landsbygdsprogrammet som ger stöd till odling av fånggrödor, bevarande av kantzoner och konstgjorda våtmarker. Det är åtgärder som bidrar till minskat läckage av näringsämnen från jordbruksmarken till havet. Dessa lyftes fram för att visa de andra länderna vilka åtgärder vidtagit och inspirera dem till en lika ambitiös politik. I en debattartikel i om arbetet i Helcom strök under att det är en prioriterad fråga för oss att minska näringsläckaget från jordbruket. Då är det värt att konstatera att har det gjorts färre åtgärder för att minska växtnäringsläckaget . Insatser för fånggrödor låg 2010 på av målet. Ersättning för användningen av restaurering och anläggning av våtmarker låg på katastrofalt dåliga . Så har utfallet blivit i en miljöfråga som regeringen har prioriterat. Vän av ordning kan föreställa sig hur det gått för de miljöfrågor som inte har prioriterats. Rent vatten är en av våra viktigaste ekosystemtjänster, och dricksvatten är vårt viktigaste livsmedel. Arbetet med att skydda dricksvattentäkter pågår, men mycket återstår. saknar många ytvattentäkter skydd i form av vattenskyddsområden, och många kommuner saknar vattenförsörjningsplaner. Ett allvarligt hot mot ytvattentäkter och ytliga grundvattentäkter har blivit tydligt genom klimatförändringarnas effekter på nederbörden. Klimatförändringarnas påverkan på dricksvattnet handlar både om ökade vattenmängder i avloppssystemen och mikrobiologisk påverkan på vattenkvaliteten. Om vattenförsörjningen försämras kan det leda till stora kostnader för samhället. Det har redan visat sig . Ett samlat arbete med verksamheter, organisationer och boende runt vattentäkterna kan identifiera och motverka risker för dricksvattentäkter genom inrättandet av vattenskyddsområden där särskilda regler gäller för att skydda råvattnet, som är en gemensam resurs. För att lyckas med det krävs ett tydligt nationellt stöd för vilka ansvarsförhållanden som ska gälla, ett rimligt nationellt skydd för de stora ytvattentäkterna och ett starkare stöd till kommunerna som har ansvaret. Vidare anser vi att arbetet med att skydda vattentäkterna måste intensifieras genom en förändrad prioritering hos de statliga myndigheter som har ansvaret. EU och vattendirektivet har varit och är en het fråga alltsedan lämnat sina två delbetänkanden. har gjort det regeringen beställt. Den har levererat de förslag på lagändringar som krävs. Syftet är att klara EU:s ramdirektiv för vatten. När utredningen kommer med sitt slutliga förslag här har vi alla pusselbitar på plats. I debatten som följt i delbetänkandets kölvatten kan jag lugnt påstå att överord och brösttoner som inte har någon plats för att skapa underlag för seriösa ställningstaganden har använts från båda sidor. Vattenkraften är oerhört central för den svenska energiförsörjningen, därmed också för jobben i den energiintensiva industrin och får en ännu större roll som reglerkraft i den svenska omställningen till förnybar energi. Vi socialdemokrater anser det självklart att ska följa de EU-direktiv som medlemsländerna tillsammans kommit överens om och att vattenkraften självklart, liksom all annan energiproduktion, ska bära sin miljöpåverkan. Det handlar om biologisk mångfald i rinnande vatten, utsläpp av mediciner i vårt grundvatten, sjöar och hav och enskilda avlopp som inte fyller kraven men inte åtgärdas. Ja, motionerna avhandlar det mesta, och det är lite som nyårsfilmen om betjänten på tv. Det är samma procedur . Motioner läggs, få åtgärder vidtas och miljömålen nås inte. Jag står bakom alla våra reservationer men yrkar bifall till reservation nr 15. 146 (MP): Låt mig börja med att säga att jag ställer mig bakom samtliga reservationer, men för tids skull yrkar jag bara bifall till reservationerna 8 och 15. Jag misstänker att samtliga talare kommer att säga att vatten är vårt viktigaste livsmedel. Så gör även jag. Cirka hälften av dricksvatten tas från vattendrag och hälften från grundvatten. använder varje person i genomsnitt ca vatten fördelat på för dryck och mat, för toalettspolning, för disk, för tvätt, för personlig hygien och för övrig användning. Allt detta är vatten av dricksvattenkvalitet. Det är något vi tar för givet i . På kunde vi läsa om ett antal forskare som skriver att undersökningar visar att vart tredje svenskt grundvattenprov är förorenat av växtskyddsmedel från jordbruket. I många kommuner är just skyddet av dricksvattentäkter ett stridsämne. Lantbrukare vill ha ersättning för intrång i rätten att bruka sin mark. Jag tycker tvärtom, att det är stötande att man vill ha ersättning för att inte förorena dricksvattentäkten. Enligt EU:s ramdirektiv för vatten, implementerat i svensk lag, ska övervakningsprogram upprättas inom varje vattendistrikt för att man ska kunna bedöma statusen på våra vatten samt besluta om miljökvalitetsnormer och åtgärdsbehov. har av svenska grundvattenförekomster någon form av övervakning. som det enligt vattendirektivet finns krav på övervakning saknas direkt finansiering. Jag vill i likhet med föregående talare, , lyfta fram klimatförändringarnas påverkan på vattenkvaliteten. Det behövs inte bara mer statliga pengar, utan jag anser att principen om att förorenaren ska betala måste tillämpas. En annan föroreningskälla är övergödning, där kväve omvandlat till nitrit och nitrat hittas i brunnar, framför allt på landsbygden. Jordbruket sprider ca konstgödselkväve på jordbruksmark . Jag anser att det är angeläget att minska övergödningen och föreslår i en motion att det ska införas en skatt på konstgödsel, på kväve- och kadmiuminnehållet. Övergödningen drabbar också våra sjöar och hav, vilket flera forskningsprojekt har visat på, bland annat det så kallade , där regeringen inte har skjutit till medel för att projektet ska kunna slutföras – något som vi från beklagar. En annan hjärtefråga, fru talman, är skyddet av . hyser såväl natur- och miljömässiga som samhällsviktiga värden, och är därför skyddad av fyra riksintressen enligt – friluftsliv, fiske, natur och kulturmiljö. Dessutom är i sin helhet ett Natura 2000-område, en del av av skyddade områden. är också dricksvattentäkt för cirka en kvarts miljon människor, och ytterligare kommuner är på väg att ansluta till Vättervatten. Nu i dagarna kom det glädjande beskedet om att göra till skyddsvattentäkt. är också biosfärområde under – en utmärkelse som ställer krav på långsiktigt hållbar samhällsutveckling. Dessutom kan som dricksvattentäkt bli ovärderlig om till exempel havsnivån stiger och ger upphov till saltvatteninträngning i , som är dricksvattentäkt för i princip hela . Även den europeiska kontinenten tittar på som möjlig framtida dricksvattentäkt. Man måste också ha i minnet att omsättningstiden för vatten är . Därför är det oroande att flera aktiviteter pågår eller planeras som hotar dricksvattenkvalitet. Jag tänker då på försvarets bombningar av , hotet om att utvinna fossilgas – så kallad frackning – och planerna på gruvdrift vid i , endast från . Och med det, fru talman, yrkar jag alltså bifall till reservationerna 8 och 15. 147 (SD): En miljöpolitik för hållbar utveckling är avgörande för att uppnå övergripande mål om att till våra barn lämna ifrån oss vår hembygd, vårt land och vår planet i lika bra eller bättre skick än det vi en gång ärvde. Detta gäller inte minst vårt vatten, som är ämnet för dagens debatt. Det finns ett par olika skolor för vad som är en politik för hållbar utveckling. I den ena skolan är det den av människan orörda naturen som primärt ska skyddas från den destruktiva människans framfart. Människan lyfts ur utanför ekologin och ses som ett hot för miljön. I denna skola finns tendenser att vilja motverka ekonomisk tillväxt och mänsklig exploatering av naturresurser. Själv tillhör jag i huvudsak den andra skolan där jag menar att nyttjande av naturresurser, ekonomiskt välstånd och tillväxt är en förutsättning för förverkligandet av en god miljöpolitik. All empirisk erfarenhet visar att rika länder visar en större miljöhänsyn än fattiga, även om sambandet givetvis inte är spikrakt linjärt. Vi kan se detta fenomen i realtid i . har i expressfart industrialiserats med utsläpp av gifter och med stort miljöslitage som konsekvens. Merparten människor kommer från en bakgrund med extrem fattigdom, men en allt större kinesisk medelklass börjar nu ställa krav på en förbättrad livsmiljö. När vi människor har säkrat våra mest basala behov såsom mat, vatten och tak över huvudet och känner en grundläggande trygghet för framtiden tenderar vi att bli mer villiga att ta hänsyn till vår livsmiljö och vara villiga att avsätta en del av lönen för att så ska ske. Människan kan tveklöst vara en fiende både för sig själv och för andra levande organismer på jorden, men människan är den enda varelsen med förmåga att ta ekologisk hänsyn. På samma gång som vi kan vara destruktiva och utrota djur och andra organismer kan vi också rädda dem och skapa förbättrade förutsättningar och livsmiljöer även då hoten kommer från helt naturliga orsaker, frånkopplat mänsklig aktivitet. Som ett konkret exempel kan man ju nämnas att man kan kalka en sjö som av helt naturliga orsaker är försurad för att upprätta en god livsmiljö för fiskar och andra djur. Ekonomisk tillväxt korrelerar också tydligt med en mer stabil befolkningstillväxt. Vad som är hönan och ägget i den ekvationen kan säkert diskuteras, men tveklöst vill jag ändå påstå att kvinnors deltagande i den värdeskapande aktiviteten är en nyckelfaktor. Jämställdhet mellan könen är alltså inte bara ett mål i sig, utan även ett medel för att nå det ekologiskt hållbara samhället. I detta betänkande diskuterar vi en rad olika frågeställningar kring hur vi ska förbättra vattenkvaliteten i vattendrag, hav, sjöar och våra dricksvattenledningar. Jag vill påstå att det egentligen inte finns några jättestora ideologiska skiljelinjer i det här betänkandet. Alla vill vi givetvis åt samma håll och ha den goda vattenkvaliteten, även om det skiljer i förslag på åtgärder, resurstilldelning och prioritetsordning. Men något som jag ser som en röd tråd genom de flesta av förslagen i betänkandet är att de kostar pengar. I princip samtliga åtgärder gör anspråk på ett skapat värde från helt andra sektorer. Få, om ens något, av förslagen i betänkandet är direkt värdeskapande. Indirekta ekonomiska vinster kan givetvis göras i form av bättre hälsa, större fiskefångster och så vidare, men min poäng är att i en svagare ekonomi hade debatten här säkert sett helt annorlunda ut. Allmänhetens efterfrågan på åtgärder för förbättrad livsmiljö hade med all sannolikhet varit lägre. Givetvis måste det också sägas: Rikedom är ingen garant för miljömässigt riktiga prioriteringar och avvägningar, men fattigdom är en garant för försummelse. Som en slutsats av detta vill jag poängtera: En miljöpolitik som inte tydligt tar hänsyn till människan och nationens ekonomiska välstånd riskerar att bli direkt kontraproduktiv. Den som i miljöns namn riskerar, eller rent av bekämpar, det ekonomiska välståndet blir i realiteten miljöns största fiende. I vår budget har vi i föreslagit ökade anslag för åtgärder i . Vi menar att mer kan och bör göras gällande övergödningsproblematiken och sanering och återställning av förorenade områden. Dock är det givet att fler länder än måste vara involverade i för att livsmiljön i havet väsentligt ska kunna förbättras. Likaså har vi i noterat den stora problematiken med plastskräp som flyter upp på vår svenska västkust, vilken behandlas i reservation nr 6 i dagens betänkande. Kopiösa mängder sopor dumpas i haven för att sedan följa havsströmmar till bland annat våra kuster. Det är inget lättlöst problem, det ska sägas, men frågan måste få prioritet på dagordningen vid internationella samtal. Med det sagt yrkar jag bifall till reservation nr 6. Framöver lär också dricksvattenfrågor bli ett alltmer angeläget ämne i olika sammanhang. I reservation nr 16 konstateras att det på sina håll i landet blivit alltmer komplext att hålla isär avloppsvatten och dricksvatten, vilket i något fall fått allvarliga konsekvenser för en kommuns invånare. Här tror jag att det krävs ett fortsatt fokus i politiken och från myndigheter. Därför vill jag yrka bifall till reservation nr 16. 148 (V): Läget för är minst sagt akut. Antalet syrefria bottnar har trefaldigats bara . Vi kan själva bevittna det kritiska läget om vi färdas med båt eller befinner oss vid våra kustlinjer längs med . Då ser man exempelvis algblomningen breda ut sig. Precis som regeringen konstaterar i sin egen budget kommer miljökvalitetsmålen Ingen övergödning och Levande sjöar och vattendrag inte att uppnås med de beslut som man har fattat. Då är det hög tid att vi fattar nya beslut, att vi anslår mer pengar och att vi har en ambitiösare politik för vattenvård och inte minst för . är ett känsligt hav. Kring kuster lever ungefär 100 miljoner invånare från nio olika länder. Det är ett hav som är hårt trafikerat både av yrkestrafiken och av många människor som åker till exempel båt och vattenskoter. Längs med Östersjöns kuster finns också mycket tunga industrier, reningsverk och jordbruksverksamhet. är också nästan lite av en sjö, eftersom det är så lite cirkulation av nytt vatten. Därför är det extremt viktigt att vi tar ansvar för och att vi har en ambitiösare politik än den som förs . Vi i lägger fram flera konkreta förslag på hur vi ska lösa det här akuta läget för och andra förorenade vattendrag. Vi lägger fram dem i det här betänkandet som heter Vattenvård, och vi lägger fram dem i andra sammanhang också. Några förslag som vi har är att vi vill kraftsamla kring ekologisk produktion av livsmedel, som medför mycket mindre avgångar av kväve och fosfor som leder till övergödning. Produktion av ekologiska livsmedel har inga utsläpp av kemikalier och gifter som det konventionella jordbruket tyvärr kan medföra. Vi tar principen om att förorenaren ska betala på största allvar. Det är en princip som brukar omhuldas av de flesta partier i den här kammaren, nämligen att om man släpper ut ska man få betala för det i form av skatter och avgifter. Jag noterade att lade fram ett förslag, var det väl, i sitt miljöprogram om en skatt på kemikalier. Det är bra. Men varför vill man inte ha en skatt på konstgödsel? Vi vet att konstgödsel, handelsgödsel, påverkar miljön negativt. Man borde åtminstone få betala för denna negativa påverkan. På så sätt skulle vi också dra in viktiga resurser till miljöarbetet i jordbruket. var det första partiet som lade fram en motion i riksdag om att minska köttkonsumtionen. Vi vet att den intensiva djupuppfödningen medför stora utsläpp av växthusgaser och påverkar vårt grundvatten och vårt hav. Därför vore det bra om vi kunde äta mer vegetariskt och mindre kött. Vi har en konkret politik för det. Den relativt omfattande gödslingen av våra skogar för att träden ska växa snabbare och man därmed ska kunna avverka tidigare leder också till stora avgångar av kväve, vilket förvärrar övergödningen. Det här är ett bortglömt problem och ingenting som vi riktigt har tagit fasta på. Ingen vet exakt hur mycket gödsel som används i skogen, men vi i säger att vi måste komma till rätta med det. Vi vill satsa på mer järnvägstrafik och mindre transporter med lastbil. Vi höjer anslagen till havsmiljöarbetet, och i det här betänkandet föreslår vi tillsammans med S och MP att vi ska fasa ut användningen av tvåtaktsmotorer som också leder till stora utsläpp i vårt hav. Det här är konkreta saker som vi kan göra här och i , och det här är saker som regeringen tyvärr inte tar fasta på, men det borde man göra. Minst lika viktigt är det internationella arbetet för att rädda . Jag tänker särskilt på arbetet inom den så kallade Helsingforskonventionen, Helcom, där man har tagit fasta på en handlingsplan för att komma till rätta med de stora miljöproblemen i . Baltic Sea Action Plan heter den. Inom ramen för den här handlingsplanen har alla länder gjort åtaganden när det gäller hur mycket man ska minska sina utsläpp av kväve och fosfor. Det svenska åtagandet innebär att vi ska minska våra utsläpp med kväve och ungefär fosfor till 2021. Vi har kommit en bit på vägen, men och alla andra åtta länder inom Helcom har fortfarande långt kvar för att uppnå sina mål. När Världsnaturfonden gjorde en granskning av hur det går med uppfyllandet av målen inom Helcom var inget av de nio länderna på gång att uppnå sina mål, utan alla ligger efter i arbetet. utmärker sig tyvärr inte som något av de bättre länderna utan ligger någonstans i mitten. Det här är oerhört allvarligt. Jag har diskuterat den här frågan i kammare med miljöminister . Jag kan säga att jag verkligen tror att miljöministern har goda intentioner. Det är mycket som hon vill göra. Men ser jag en ryckighet i den svenska politiken. Jag ser en stor inkonsekvens i den svenska politiken. Det känns som att regeringen inte riktigt vet vad man vill göra. Ett exempel är anslagen till havsmiljö, anslaget 1:12 i miljöbudgeten i regeringens budget. När jag debatterade det här med var hon stolt och sade att nu storsatsar vi på havsmiljön och anslår nästan mer, tror jag att det var, till havsmiljön. Det kan ju låta väldigt bra, men då ska man komma ihåg att året innan, , drog man ned på havsmiljöbudgeten med . Jag förstår inte varför man har den här ryckigheten i politiken. De som drabbas främst av det är de som ska rädda , de som arbetar med konkreta havsmiljöprojekt inom jordbruket, i havet och i våra sjöar och andra vattendrag. Vi i har lyft fram att det behövs konkreta och bindande krav inom jordbruket för hur vi ska minska utsläppen av kväve och fosfor. Från regeringen får jag höra att vi ska arbeta med frivillighet i stället. Det är inget fel med frivillighet eller med projekt som till exempel Greppa näringen. Men problemet är att de inte omfattar alla lantbrukare. Sannolikt omfattar det dem som är ambitiösa och dem som vill mycket. Men vi måste faktiskt se till att alla lantbrukare har bindande krav på att de ska minska sina utsläpp av fosfor och kväve, det som leder till övergödningen av . Tyvärr kan jag inte säga att det här betänkandet, Vattenvård, kommer att rädda varken eller andra hårt drabbade vattendrag i . Det finns 18 reservationer i betänkandet; många av dem innebär konkreta förslag på förbättringar. Men eftersom röstar med de borgerliga partierna i så gott som alla omröstningar kommer de här konkreta reformerna och förbättringsförslagen troligen att röstas ned när vi röstar om betänkandet. Därför behövs det en ny regering i , en regering som sätter havsmiljöfrågorna före andra, kortsiktiga intressen. Jag vill härmed yrka bifall till reservation 8 och 15. 149 (M): Vi debatterar miljö- och jordbruksutskottets betänkande 8, Vattenvård. Alla motioner från den allmänna motionstiden , hela 48 stycken yrkanden, som på något eller några sätt har med vattenvård att göra ska alltså debatteras . I hela 22 punkter sammanfattas motionsförslagen om allt från till , från grundvatten till dricksvatten och från fartyg ovan ytan till vrak därunder. Och detta är bara några av de ämnen som betänkandet berör. Som traditionen bjuder här i riksdag avstyrks samtliga motionsförslag. Vattnet är kanske något av det viktigaste vi har. Det är själva förutsättningen för livet. Nyttjandet av våra sjöar, hav och kuster är mångfasetterat. Vi får vårt dricksvatten härifrån. Ett stort antal människor är för sin försörjning beroende av vårt vatten. är vårt vatten grunden för rekreation och nöje. Vår vattenvård är därför också viktig, och väldigt många åtgärder är på gång. Ett av de områden som vi diskuterar är . Där kan det konstateras att det redan under ordförandeskap i EU antogs en strategi för . I strategin finns en konkret åtgärdsplan med 15 prioriterade områden och ett åttiotal flaggskeppsprojekt. Flera av dessa har som syfte att minska övergödningen och föroreningen av vatten. nationella plan för att uppfylla det svenska åtagandet inom Helcoms aktionsplan för , Baltic Sea Action Plan, omfattar inte mindre än 150 åtgärder. Tyngdpunkten ligger på övergödning, farliga ämnen och biologisk mångfald inklusive fiske och sjöfart. ansvarar Havs- och vattenmyndigheten för arbetet att följa upp genomförandet av åtgärder inom Baltic Sea Action Plan. Anslaget för åtgärder för havs- och vattenmiljö som infördes har successivt ökat. I budgetpropositionen omfattar anslaget . Det satsas på lokala vattenvårdsprojekt med 75 miljoner, och det arbetas med en satsning på fram för arbete med avancerad rening av avloppsvatten. Ett annat område är arbetet med att förhindra vattenföroreningar. Där är inte minst arbetet med att minska förekomsten av läkemedelsrester och andra kemiska substanser viktigt. Regeringen satsar fördelade till avancerad teknik för rening av läkemedelssubstanser och andra svårnedbrytbara kemikalier i avloppsvatten. Även i regeringens proposition På väg mot en giftfri vardag – plattform för kemikaliepolitiken, som vi ska behandla här , utvecklas insatser för att nå det nya etappmålet. Vad gäller läckande vrak och risken för dessas inverkan på vattenföroreningar har regeringen gett uppdrag och fått rapport om inventering av sådana vrak. konstaterade då att det är högst osannolikt med oljeutsläppskatastrofscenarier. bereder frågan om övriga risker. Regeringen gav i uppdrag att genomföra en särskild satsning på att minska nedskräpningen vid våra kuster. Helcomländernas miljöministrar beslutade också att utveckla en regional handlingsplan för att avsevärt minska mängden marint skräp. har implementerat EU:s vattendirektiv i svensk rätt, och det arbetas med miljökvalitetsnormer och åtgärdsprogram. Arbetet med miljöövervakningen intensifieras. Reglerna om vattenverksamhet i ses över, bland annat i syfte att säkerställa principen om att förorenaren betalar och att bästa möjliga teknik ska användas. Ytterligare ett område är arbetet mot övergödningen som fortsätter även om belastningen av kväve- och fosforföroreningar minskar. I den miljömålsberedning som sitter och utarbetar en strategi är åtgärder mot övergödning en mycket viktig del. Det satsas på lokala vattenvårdsprojekt med 75 miljoner, och det arbetas med en satsning på fram för arbete med avancerad rening av avloppsvatten. Landsbygdsprogrammet med miljömålet Ingen övergödning kommer också att vara viktigt. Kombinationen av de regler vi har, frivilliga åtgärder inom jordbruket och åtgärder för avloppsrening gör att de svenska betingen för utsläpp av kväve och fosfor kommer att uppnås. För att förhindra övergödningen pågår också inom ramen för Östersjöstrategin ett antal aktiviteter för att minska toalettavfall från färjor och fartyg. För att fartygen ska kunna lämna allt toalettavfall till en mottagningsanordning i stället för i havet pågår arbetet med att uppgradera mottagningsanordningarna inom ramen för Helcom. Kommunerna har fått stöd i arbetet med enskilda avlopp.