prot · H10966 · 2014-02-06 00:00:00 — och justitieministern har beskrivit problemen med att införa en tvingande 30-dagarsregel väl – likheten med slåttermaskinen var träffande – och varför avtalsfrihet borde kunna råda inom det området. Jag har själv suttit vid förhandlingsbordet med AB och kommit överens om priser och andra villkor till ett årligt värde av som kundansvarig säljare och konsultchef i ett av leverantörsbolagen, ett teknik- och konsultföretag. Med i fordonsbranschen tror jag mig veta villkoren för och värdet av samspel med storföretagen för att utveckla näringslivet i . talar om liberala principer. Jag talar utifrån yrkeserfarenhet från industrin. För tycks ett sådant synsätt vara helt okänt. Saknar man erfarenhet från industrin blir man lätt ett offer för olika påtryckare med egna affärsintressen kopplade till en specifik sakfråga som denna. Jag och värnar jobben, framför allt arbetsmarknaden för nyutexaminerade ingenjörer på konsultbolagen och därmed också svenska företags konkurrenskraft gentemot låglöneländer och de länder i vår omgivning som har andra betalningsvillkor än våra. På det här området är det synnerligen viktigt att lika villkor gäller, åtminstone inom . Annars löper vi risken att storföretagen rundar en sådan här bestämmelse och beställer tjänsterna i andra länder än . Det bästa, herr talman, hade varit om vi hade kunnat komma överens om att skärpa kraven på snabbare betalningar utan att införa en tvingande 30-dagarsregel. 10 (S): Ja, visst är det så att detta inte är ett problem för alla företag, som tur är. Men en undersökning visade att bland företagen med max 20 anställda var det sju av tio som uppgav att de hade likviditetsproblem. De hade alltså svårt att få ekonomin att gå ihop, och huvudanledningen var just detta att de stora kunderna drar ut på betalningstiderna så att de små företagen får agera bank åt de stora. Det här visar att det ändå är ett stort problem för väldigt många företag. Ofta är det så som företagarna själva säger: Ju större kund, desto längre betalningstid. Man hade kanske haft förståelse om det var små kunder som också hade likviditetsproblem, men de allra största kunderna har ju inte det. Ekonomin är alltså inte det som avgör summan som går till småföretaget. Det handlar helt enkelt om att man använder småföretaget som bank, och det man kan göra tryggt eftersom man vet att småföretaget inte vågar byta kund. Man är en så pass stor kund att småföretaget är beroende av en. Det finns alltså problem med detta, och vi borde agera. Sedan finns det självklart alltid undantagssituationer. Ett exempel som nämns bland företagarna själva är bilförsäljare. De får betalt först när bilen är såld, och det kanske tar än . Det är fullt möjligt att, såsom till exempel Företagarna föreslår, ha bindande lagstiftning med vissa specifika undantag. Men då ska det verkligen finnas grund för de undantagen. I de allra flesta fall finns det ingen grund, utan det är ett utnyttjande av en svagare part i beroendeställning. Avslutningsvis tycker jag att det är viktigt att vi driver detta vidare också på EU-nivå och skärper reglerna även där. 11 (S): Justitieministern använder frön och slåttermaskiner som exempel i debatten. Det tycker jag är alldeles utmärkta exempel med tanke på att slåttermaskiner har knivar och fullständigt skär av när de arbetar. Man kan föra över det till det som många småföretagare råkar ut för. De situationer de hamnar i kan man likna lite grann vid att bli avskuren. Risken finns att de får problem med sin likviditet när de inte får betalt som underleverantörer till de stora företagen – till exempel , som talade sig så varm för tidigare. Samma sak blir det när man har sått ett frö som har vuxit upp och av olika anledningar växt sig för högt och man inte klarar av att fixa skörden. Det fröet ropar då på hjälp. I det här fallet är det många små och medelstora företag som behöver hjälp och också har bett om det. Då är det väl viktigt att vi som parlament och faktiskt lyssnar på det. Jag kan bara konstatera att ministern i den debatt som jag hade här i kammaren sade: Regeringen avser att återkomma till i frågan . är vi månad. Jag vet inte – det kanske är . Man kan ju tolka det lite vänligt som att det kanske kommer att hända någonting. Men som sagt har vi inte kunnat utläsa någonstans i propositionslistan att det ska komma ett förslag. Det är väl snarare så att jag får en känsla – inte minst när jag lyssnar på och i tidigare inlägg här – av att ni har beskrivit problemen med att införa kortare betalningstider . Ska man tolka in i det att alliansregeringen egentligen inte har lust eller avsikt att följa den beställning som riksdag med en majoritet har gjort? Är det så man ska tolka det som sägs här i debatten? Man får nästan en sådan känsla. Det är flera som gång på gång återkommer till att man i , i våra svenska företag, har god betalningsmoral. Det är oerhört glädjande. Själv har jag aldrig trott någonting annat. Men i det perspektivet, att ha god betalningsmoral, är det en helt annan sak när man betalar, alltså om det är eller . Den som kommer i kläm är ändock den lilla företagaren som kanske har just det här bekymret med likviditet och upplever att man faktiskt får agera bank. Att frågan är komplex har samtliga talare här varit inne på. Men att en fråga är komplex behöver inte betyda att man inte måste leverera. Från fram till , när ministern hade ungefär samma argument här i kammaren som då, måste ju någonting över huvud taget ha hänt på departementet. Det är lite märkligt att man inte har något nytt att presentera här i kammaren . 12 (): Om man har viljan att följa med i den här frågan och faktiskt lyssnar på vad jag säger, då vet man att någonting har hänt. Det är alldeles riktigt att jag inte håller på och försenar den här frågan i onödan. Men vi har haft ett remissarbete på grundval av det förslag som vi har tagit fram på uppdrag av . Många är kritiska till det förslaget. Vi hade också en uppföljningsdiskussion med anledning av EU-direktivet i regi av . Där framförde flera stora aktörer att de gärna skulle se en självreglering eller att de såg det som en möjlighet. Därefter har de också manifesterat att de är villiga att sätta i gång det arbetet. Jag sade tidigare att jag just därför vill träffa dem för att diskutera hur detta kan se ut. Det är nämligen en fördel om man kan komma överens om regler som tar bort problemet i stället för att slå undan benen för de företag som behöver ha . Sedan låter det i den här debatten som om vi i har fruktansvärt stora problem med betalningstider. Det är inte sant. och är bäst i när det gäller att vara någorlunda snabba. Problemen finns i vissa sektorer, och det är naturligtvis allvarligt, för det är viktiga sektorer. Det måste vi åtgärda. Men kom inte och påstå att är det land där det här problemet är störst. Om man ser på hur det ser ut i , där vi har våra konkurrenter och våra marknader, kan vi också se att man inte har rusat i väg och förbjudit möjligheten att avtala om lite olika betalningstider. Jag har inte hittat ett enda exempel där man har valt en sådan lösning. har, som sades här tidigare, inte gjort ett dugg, så då har man inget problem. har regler men väldigt goda möjligheter att ta sig runt reglerna. Man kan ju förbjuda, som antyddes här. Vi förbjuder något och lagreglerar vissa undantag. Men det är väldigt fyrkantigt. Om vi lagreglerar detta kan det säkert ändå finnas sätt att ta sig runt det, men för de små företagen är det svårast att komma undan genom banklån eller annat och hitta lösningar. Jag menar att det vore oansvarigt av regeringen att inte ta in de synpunkter som finns och försöka se vad vi kan göra i sak. Det råder ingen stiltje på i den här frågan. Tvärtom är detta en väldigt viktig fråga, för vi behöver våra små och medelstora företag. Vi behöver vettiga betalningsvillkor. Vi måste se till att de små klarar sig så att de kan växa. Jag befarar att om vi skulle göra som Socialdemokraterna antyder och bara rakt av sätta en gräns så slår vi ut massor av företag i våra mindre och medelstora städer. Många småföretag skulle få problem. Sedan sades det att det gäller inte bara industriföretag utan också konsulter och tjänsteföretag. Det är en bransch som växer och som blir allt viktigare. Det skulle förvåna mig storligen om inte näringslivets organisationer och företagen själva såg detta som ett bekymmer och väljer att reglera detta. Jag ser framför mig att man kan ha väldigt tuffa regler, också internt, om vad som ska gälla. Det ligger nämligen i allas intresse att få ordning på detta. Men det ligger inte i någons intresse att lösa ett problem och skaffa sig många nya. Det är därför som vi arbetar med frågan. Jag kommer som sagt att bjuda in företrädare för näringslivet för att diskutera detta som ett led i den beredning som pågår. Vi arbetar med frågan och kommer att återkomma till , vilket jag också har sagt. 13 (S): Låt mig börja med att säga att det är bra att vi har en debatt om den här frågan, för den är viktig. Det är också bra att det inte är stiltje på . Det är ett positivt besked eftersom beställde en lagstiftning och hoppas att regeringen arbetar med det. Det är några särskilda branscher som har pekats ut här. Det är ju inte så att underleverantörerna inte har velat ha uppträdandekoder och ett anständigt sätt att se på betaltider – det har bara inte gått att komma fram. De har ju inte mötts av någon respons. Att teknik- och designföretagen, som är en helt annan del av näringslivet – de är välavlönade konsulter som hjälper svenska industrier och företag med utvecklingsarbete, till exempel att jobba fram nya bilmodeller för och internationella storföretag – säger att de har problem med betaltider i men inte i leder till en diskussion om vilket näringslivsklimat vi skapar i ett läge där stora företag faktiskt har förändrat sina produktionsprocesser och där små och medelstora företag inte bara levererar något utan också är med och utvecklar värdet i produkter och tjänster på ett sätt som är ännu tydligare än det var för tio eller . Jag tror att de länder som inte ser att små och medelstora företag är viktiga inte bara för sig själva utan också i sin relation till de stora företagen inte förstår hur svenskt näringsliv har utvecklats. De förstår inte hur modernt näringsliv utvecklas eller vad som skapar konkurrenskraft framöver. Jag hoppas att den här debatten ska innebära att regeringen kommer tillbaka till med en proposition. Det har talats om samarbete, men jag har väldigt sällan hört någon inbjudan om att få vara med och samarbeta om denna viktiga fråga. Det kanske kan komma framöver. Jag konstaterar att ministern sade att det skulle komma en proposition i början på det här året. är vi i början på det här året, men ministern har inte tagit upp den på sin propositionslista. Jag hoppas att den kommer. 14 (S): Att få vänta på betalningen för det man levererar är ett dilemma som många underleverantörer hamnar i. Att ta banklån för att klara likviditeten är heller inte alltid så lätt. Det ställs allt tuffare krav på alla företag och inte minst på små och medelstora företag. Underleverantörerna är väldigt kritiska mot att de tvingas agera bank. Många av dessa företag ligger inte i städer utan i små tätorter, vilket innebär att bankerna ofta är än mer ovilliga att låna ut pengar. lovade ministern leverans av en proposition . Jag kan inte låta bli att tycka att detta blir lite grann av en symbolfråga. Det är precis i detta dilemma som många små och medelstora företag hamnar. De lovas betalt om 30–, men av någon anledning – hoppsan! – tar det 60, 65 eller kanske . Det är väl ungefär detta som alliansregeringen just nu håller på med i sin leverans. En beställning gjordes av riksdag sådan. Regeringen har ännu inte gjort någon leverans av det som beställdes. Jag kan konstatera att det blir långa ledtider från beslut till verkställighet. 15 (): Jag tror att den här debatten och engagemanget har betydelse, för det ändrar förutsättningarna. säger man: Sent ska syndaren vakna. Jag uppfattar att det finns en växande insikt också i större företag och i branschorganisationerna om de problem som och även regeringen har lyft fram. Jag tycker att det är bra. Det är bra om vi kan hitta lösningar som inte innebär låsningar och nya problem. Därför delar jag uppfattning att det är bra att vi diskuterar detta, för det är viktigt. Andemeningen i det som du, , sade var att mindre företag tidigare inte har fått gehör för skarpare regler. Så kan det nog vara, och så känns det för många småföretag, och det är bra om det ändras. Men då måste också vi som är beslutsfattare höra vad som händer och se om vi kan använda det så att vi inte skapar nya problem. Sedan sade jag också att det är svårt för många företag att ta banklån. Det är just därför en del kan behöva andra villkor för sina betalningar. Jag tror i det här sammanhanget att det är viktigt att peka på skillnaden mellan långa avtalade betalningstider – jag tänker mig att man ska kunna avtala om det – och sena betalningar. Om två parter har kommit överens om lång betalningstid är det inget problem. Det som är ett problem är om de inte har kommit överens och den som ska betala struntar i det och skjuter det framför sig. Men detta är två olika saker. Vad vi behöver är tydliga regler som gör det möjligt inte bara att få betalt utan också att avtala om villkor som passar den specifika branschen där så behövs. Jag tror inte att man ska begära att varje företag ska sluta den här typen av avtal. Jag tror att branschorganisationerna måste sätta en ram, så att det finns en kod och en stabilitet i det hela. Detta är mer flexibelt och skulle vara till mer gagn för näringslivet än ren lagstiftning, som faktiskt är lite trögare. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2013/14:254 om rekryteringen av soldater till insatsorganisationen 16 Försvarsminister (M): har frågat mig: Kommer insatsorganisation 2014 att bli bemannad fullt ut och – om inte – varför, och vad gör regeringen för att rätta till rekryteringsgapet? har vidare frågat mig om jag är beredd att införa en obligatorisk mönstring för alla män och kvinnor , vilket motsvarar 110 000–120 000 ungdomar i varje årskull, och ersätta registreringen på internet med en inledande mönstring. I budgetpropositionen gjorde regeringen en särskild redovisning avseende utvecklingen av Försvarsmaktens personalförsörjning. Där framgår även regeringens bedömningar avseende soldatförsörjningen. Regeringen anser att rekryteringen till den grundläggande militära utbildningen i stort har följt Försvarsmaktens planering och uppvisat goda resultat. Tillväxten avseende kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän har överträffat planeringen. har tillväxten avseende tjänstgörande personal skett långsammare än vad Försvarsmakten ursprungligen planerat. I den fortsatta reformeringen bör ytterligare åtgärder för att stärka rekryteringen av tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän prioriteras. Vidare bör fortsatta åtgärder vidtas för att säkerställa förutsättningarna för Försvarsmakten att över tiden behålla gruppbefäl, soldater och sjömän. Regeringens utgångspunkt är att samtliga förband i insatsorganisationen och förbandsreserven vid varje givet tillfälle ska vara uppfyllda med krigsplacerad personal. Försvarsmakten förutser att vissa befattningar i framför allt markstridsförbanden under inte kommer att kunna bemannas med anställd personal utan behöver bemannas med tidigare utbildad personal som krigsplaceras med grund i lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Denna personal kan kallas in om regeringen med hänsyn till försvarsberedskap beslutar om det. Genom ökat fokus på den tjänstgörande personalen bör Försvarsmakten säkerställa uppfyllandet av insatsorganisationen med anställd personal. Den övergripande inriktningen bör vara att samtliga krigsförband inklusive hemvärnet är uppfyllda med frivillig personal . På regeringens förslag har beslutat om en förstärkning av anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap med , 2015, 2016 samt . Förstärkningen syftar främst till ytterligare insatser för att rekrytera, utbilda och behålla tjänstgörande personal. Dessutom syftar förstärkningen till att möjliggöra såväl ökad kvantitet som ökad kvalitet i övningsverksamheten, främst för den tjänstgörande personalen. Det här höjer förbandens förmåga, och gynnas såväl rekryteringen som sannolikheten att behålla tjänstgörande personal. Regeringens bedömning är att medeltillskottet innebär att det bör finnas förutsättningar för Försvarsmakten att öka tillväxten av tjänstgörande personal i förhållande till myndighetens budgetunderlag. Regeringen har tillkallat en särskild utredare som ska utreda den fortsatta utvecklingen av Försvarsmaktens personalförsörjning och bland annat lämna förslag som säkerställer en bred rekryteringsbas och stärkt folkförankring (dir. 2013:94). Utredaren ska redovisa sitt arbete . 17 (S): Först vill jag tacka försvarsministern för svaret. När jag gjorde värnplikten var det allmän mönstring. Jag tror att försvarsministern och jag är i ungefär likvärdig ålder, så jag misstänker att vi båda två har glada minnen från . Detta var något som alla män, kanske pojkar, fick göra. En del slapp. Det var något som vissa längtade till och andra bävade inför. Men principen var tydlig. Alla hade en skyldighet att genomföra mönstringen. Det var en i grunden bra princip. Det blev ännu bättre när kvinnor också fick möjlighet att mönstra. Det var då vi tog det för givet att var och en, utifrån utbildning och förmåga, skulle försvara vårt land vid en konflikt, till exempel en militär intervention av främmande makt. Jag mönstrade uppe i . Jag passerade mitt gamla mönstringskontor med cykel. Det kändes genuint på något vis att vara där, cykla förbi mönstringskontoret och komma tillbaka till den gamla värnplikten, då man cyklade omkring på de gamla attack- och terrängcyklarna och mådde rätt bra. Det var en bra tid. Men, okej, det är nostalgi. Det är andra tider , och vi måste blicka framåt. Det är ett annat säkerhetsläge . Det har också hänt mycket. Omvärlden är föränderlig, så även . Försvarsministern ska inte tro att jag är en bergfast nostalgiker som tycker att allt var bättre förr – tvärtom. Det fanns brister i det gamla systemet, och ingen modell är bättre än att den går att revidera och förändra. Jag har dock några personliga reflexioner kring den allmänna mönstringen. Det handlar om att skapa en större rekryteringsbas till Försvarsmakten med relativt enkla medel. Visst kan det bli kostnadsfördyringar i förhållande till dagens modell – försvarsministern säger själv att vi har tagit beslut om att öka anslagen. Men har vi ett krav från att Försvarsmakten måste klara sitt uppdrag. Det gör inte Försvarsmakten utan tillräckligt med personal. Det andra handlar om inställning till säkerhetspolitik i stort. Vi är relativt vårt lands geografiska storlek en ganska liten population. Det gör att vi totalt sett behöver få fler att inlemmas i hela vårt försvarssystem för att klara insatskraven såväl internationellt som nationellt. Det handlar också om att bygga vidare på beprövad kunskap och erfarenhet. När det finns relativt få att välja bland, som dessutom i många fall avstår från möjligheten att göra karriär inom försvaret med nuvarande modell, uppstår luckor avseende kunskapsöverföring och inte minst när det gäller att hålla förband intakta och förberedda. Det blir färre som har kunskap om Försvarsmaktens olika uppdrag, och det skapar oro och kvalitetsförsämringar när det verkligen gäller. En annan fördel med allmän mönstring är att vi i vid ett givet tillfälle får bra underlag för hur en ålderskull mår hälsomässigt. Det skapar också goda förutsättningar för forskningsstudier , som i många fall hjälper till att förebygga till exempel folkhälsorelaterade sjukdomar. Annan forskning har också nytta av att större kluster av personer genomför kontroller under liknande former. Det här är dock bara positiva bieffekter av en allmän mönstring och ska bara ses som en liten inlaga i själva resonemanget. Den nya personalförsörjningen drevs igenom i med bara några få rösters övervikt. Man gjorde inte en blocköverskridande överenskommelse. Från vår sida var vi emot att man skulle avskaffa den allmänna värnplikten. Den situation som skapas, med väldigt många förändringsprocesser , är det som skapar turbulensen, problemen och den här typen av frågetecken. Hur ska förbanden kunna rekrytera och behålla de anställda soldaterna tillräckligt ? Hur ska förbanden orka och hinna öva på plutons- och kompaninivå i tillräcklig omfattning? Och vad händer med ekonomin? Regeringen är splittrad i frågan. FP, KD och vill tillföra mer resurser till försvaret. Uppfattningar som framförts är att man måste fokusera mer på nationella insatser, att man inte kan ha ett fungerande försvar och så vidare. Jag ställer frågan till ministern: Vad anser i fråga om allmän mönstring? 18 (C): Detta är en viktig fråga som vi har diskuterat nu och då , när beslutade att övergå från värnplikt till personalrekrytering på frivillig grund. Jag delar den uppfattning som förmodligen har, att det är bra i försvarspolitiken att vi försöker hitta breda lösningar och ha en bred samsyn. Det hade vi i Försvarsberedningen . Det var en mycket bred samsyn i fråga om denna övergång. Sedan valde Socialdemokraterna tyvärr att bedriva lite oppositionspolitik och ha någon form av liten värnplikt kvar. Men jag har envist hävdat att skillnaden mellan Alliansen och Socialdemokraterna i den här frågan inte är som en ravin utan som ett litet dike. Vi är nog överens om att frivillighet är en god kraft för att rekrytera människor. ryckte drygt 5 000 soldater in av en årskull på ca 110 000. Då är det bättre att rekrytera dessa på frivillig grund och göra erbjudandet så attraktivt som möjligt. Det är glädjande att Försvarsmakten börjar hitta formerna och komma i gång i rekryteringen av tillräckligt många engagerade män och kvinnor för att ta anställning i försvarsmakt. Det är en stor förändring, och det tar lite tid att hitta formerna. Men bedömer överbefälhavaren att det inte är någon ko på isen utan att tillräckligt många söker. Man gör alltmer riktade insatser, och man hittar former för samarbete med stora företag och organisationer, vilket gör att rekryteringen har börjat fungera. för i interpellationen framför allt fram att vi ska ha en allmän obligatorisk mönstring för 110 000 unga män och kvinnor, vilket är en stor apparat att dra i gång. Det är bra att det finns ett erbjudande om frivillig mönstring och att så många som möjligt väljer att mönstra. Skulle det lovande arbete som är på gång fungera dåligt får man väl diskutera olika åtgärder, men jag tycker att det finns goda tecken på att arbetet är på väg åt rätt håll och att metoderna biter. Man bildar försvarsmaktsråd vid olika garnisoner, och mycket går i rätt riktning. Det behöver sägas. En opposition kan lätt få karaktär av dysterkvist medan regering och ministrar är mer positivt inriktade. Jag vill i all enkelhet glädja mig åt att det finns positiva signaler på området som börjar bita. Jag tycker att Försvarsmakten gör ett bra jobb och har börjat hitta formerna. Jag hoppas att man lyckas. 19 Försvarsminister (M): tar upp ett antal olika aspekter på hur man kan se på plikt och pliktlagen. Jag vill i det här anförandet för alla som lyssnar, både här och via webb- och tv-sändningar, beskriva hur det ser ut ur i första hand ett personalförsörjningsperspektiv. Det är självklart att personalen är helt grundläggande för att Försvarsmakten ska kunna utföra sina uppgifter. Utan personal och fungerande personalförsörjning spelar det ingen roll hur fin materielen är eller hur fina planerna är. Hur ser det ut? Sammanlagt har det sedan det nya systemet infördes inkommit mer än 90 000 ansökningar från personer som vill genomföra grundläggande militär utbildning. Till den grundläggande militära utbildningen inkom över 33 000 ansökningar. Det är en ökning med jämfört med .