prot · H10991 · 2014-03-27 00:00:00 — Det är dock precis det som händer, – människor hamnar mot sin vilja och under långa perioder i tidsbegränsade anställningar. Jag citerar vidare: Regeringen har i sitt svar på det motiverade yttrandet från bl.a. framhållit att den svenska arbetsmarknadsmodellen och den rådande arbetsrättsliga lagstiftningen effektivt bidrar till att förhindra missbruk av visstidsanställningar. Det förhindras dock inte. Missbruket av visstidsanställningar förhindras inte. Det är läget , och det är där är svaret skyldig. Det är där Alliansen har brustit. De har haft på sig och inte gjort någonting åt detta – och de skyller på tidigare regeringar. Det är beklämmande. 121 (KD) replik: Jag får tacka för att han läser upp de motiveringar som finns i betänkandet, så att jag själv inte behöver göra det. Det som är oerhört viktigt är att vi har en tuff situation för många ungdomar på arbetsmarknaden . Vi i och Alliansen är inte beredda att höja ribban och höja trösklarna in på arbetsmarknaden. Som jag har sagt i den här debatten, och som jag säkert kommer att få säga till under de kommande månaderna, är det av 100 000 som går in på arbetsmarknaden per kvartal 80 000 som går in på en visstidsanställning. Varje kvartal går dock 70 000 över från en visstidsanställning till en tillsvidareanställning. En visstidsanställning på arbetsmarknaden är ett steg in, och vi behöver hitta fler steg in för ungdomar på arbetsmarknaden – inte färre. Vi har en annan bedömning än i den här frågan. Vi har motiverat vårt ställningstagande i regeringen på europeisk nivå, och vi får helt enkelt avvakta de utlåtanden som kommer därifrån. Jag tror att vi med de motiveringar vi har lyft fram har goda skäl att få igenom vår hållning. Vi tycker att det är viktigt att inte höja trösklarna in på arbetsmarknaden för framför allt unga, utan det ska finnas möjlighet till visstidsanställning för att inte begränsa dem på det sätt som framkommer i debatten. värnar vi förstås trygga anställningar. Tillsvidareanställningar är grunden på den svenska arbetsmarknaden. Vi har dock inte sett att problemet är så stort som har lyfts fram av bland annat . Låt oss titta på exemplen, och låt oss i så fall ompröva dem längre fram. är dock den linje regeringen, Alliansen och vi i företräder att vi inte vill höja trösklarna och göra steget in på arbetsmarknaden svårare för ungdomar. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2013/14:UbU14 Forskning föredrogs. 122 (S): Bedriver regeringen en bra forskningspolitik? Det är egentligen den frågan detta betänkande om forskning handlar om. Därför är frågan relevant: Bedriver verkligen regeringen en bra och ändamålsenlig forskningspolitik? Mitt svar på frågan är nej. Naturligtvis finns det fattade forskningsbeslut som är bra och som vi socialdemokrater står bakom. Jag kan nämna två: Det är bra att forskningen har fått väsentligt ökade ekonomiska medel, men vi har synpunkter på hur dessa utökade resurser har använts. Det är också bra att medel avsatts för att rekrytera framstående yngre forskare, men vi tycker att regeringen borde ha tagit ut steglängden. Om vi anlägger ett mer övergripande perspektiv har regeringens forskningspolitik betydande problem. Vi ser tydliga tecken på att vi halkar efter vår omvärld. Trots att forskningsanslagen ökat kraftigt har inte förbättrat sin internationella position som forskningsnation. Den banbrytande forskningen är mer framgångsrik i länder som , och . Det säger oss att det inte räcker med bara högre anslag. Även om vi ska vara försiktiga med att dra alltför långtgående slutsatser av högskolerankningar är det oroväckande att både och tappar mark i den rankning som publicerades av Times Higher Education. Till detta kommer att utestängdes från det europeiska som kvalitetsgranskar högre utbildning. Om vi ska locka fler utländska studenter och forskare till är dessa negativa signaler besvärande. Tyvärr bedriver regeringen en sorts påbudspolitik utan grundligt utredningsarbete eller kontakt med dem som berörs. Tidningarnas debattsidor har i stället för alltför ofta varit den plats där hugskotten presenterats. Det har varit förödande för forskningen och den högre utbildningen. Reformer inom forsknings- och utbildningsområdet kräver grundlighet i analysen och långsiktighet i genomförandet. Det kräver också att man är villig att lyssna på sektorn och föra en ömsesidig dialog. Regeringens övergripande färdriktning ger inte svensk högre utbildning, forskning och innovation optimala förutsättningar. Jag vill i mitt anförande, och i anslutning till våra reservationer, peka på fyra sådana strukturfel. Vi behöver för det första en övergripande och långsiktig politisk samsyn kring hur utbildnings-, forsknings- och innovationspolitiken ska utformas. Vi socialdemokrater har sträckt ut handen till regeringen och inbjudit till dialog. Vi måste helt enkelt tänka längre än i fyraårsintervaller. Det handlar om att ta ut kompassriktningen för 10–. Då bör vi komma överens om några principiellt viktiga utgångspunkter och förutsättningar som kan ge lärosäten, forskningsråd och forskningsinstitut samt näringsliv och offentlig sektor långsiktiga och hållbara spelregler. Det skulle gynna och svensk industri och välfärd. Alla aktörer nickar instämmande till detta, dock inte regeringen. Det är beklagligt, för det gynnar inte utbildning, forskning och innovation. För det andra måste vi få en bättre balans mellan högre utbildning, forskning och innovation. Här tycker jag att regeringen har misslyckats. Det har varit ett starkt fokus på forskning. Däremot har den högre utbildningen nedprioriterats, och innovationspolitiken landade i en ordrik strategi utan egentliga mätbara mål. Jag har besökt flera lärosäten, och överallt säger de till mig att det är förödande att regeringen drar ned på antalet högskoleplatser. Denna politik är anmärkningsvärd med tanke på det stora söktrycket och att så många människor går arbetslösa. Min poäng är att om man nedprioriterar den högre utbildningen, som regeringen gör, drabbar det forsknings- och innovationsklimatet långsiktigt. Man måste ha en politik som hänger ihop. Det är ett strukturfel när man forskningsgasar som man bromsar den högre utbildningen. Därför måste vi stärka balansen mellan högre utbildning, forskning och innovation i syfte att utveckla det moderna välfärdssamhället och ett konkurrenskraftigt näringsliv. Vi behöver för det tredje se över forskningens organisering och finansiering. Det inbegriper också att se över hur vi kan stärka hela det svenska högskolelandskapet, för nog är det problematiskt när så många lärosäten klagar över hur forskningsmedlen fördelas. var utbildningsutskottet inbjudet till samtal med de fyra unga universiteten, den så kallade fyrklövern. Deras budskap till oss var kristallklart: Dels har de ett stort söktryck till grundutbildningen, men regeringen beviljar inte mer medel för att möta detta söktryck, dels får de en för liten andel av de ökande forskningsanslagen. Samma budskap får jag även från andra högskolor som jag besöker, som det finns stora oförbrukade forskningsmedel här och var. Jag har undrat över varför ni borgerliga ledamöter i utskottet inte ser detta. En fråga som vi måste ställa oss är om vi har rätt balans mellan basfinansiering och externa medel. , och är tre exempel på en högre grad av basfinansiering. Kan det vara en av förklaringarna till att de lyckas bättre med banbrytande forskning? Vi bör överväga om det finns nya grepp vi kan ta för att möta de stora samhälleliga utmaningarna. Vi socialdemokrater föreslår exempelvis ett tvärgående integrerande forskningsprogram om välfärd och samhällelig sammanhållning, där även humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning får utgöra viktiga kunskapskällor. Vi behöver formulera tydligare utvecklingsvägar för de olika lärosätena. Regeringens politik har snarare begränsat och likriktat utvecklingen. I dialog med lärosätena och dess avnämare måste en diskussion föras om hur våra lärosäten kan utvecklas, profileras och samverka för att den högre utbildningen, forskningen och innovationsklimatet i sin helhet ska stärkas i . Kanske är det att pröva en modell där staten och några lärosäten sluter avtal om fleråriga utbildnings- och forskningsprogram. Vi behöver också utveckla nya samverkansmodeller. Dessa samverkansprogram ska tas fram i dialog mellan akademi, näringsliv, offentlig sektor och politiken. Det var ju på detta sätt som vi byggde starkt genom de så kallade branschprogrammen. Det är i detta nyorienterande arbete det blir så strategiskt viktigt med ett innovationsråd som leds av statsministern. I denna dialog stärker vi helhetssynen mellan utbildning, forskning och innovation. För det fjärde måste vi skapa en bättre ordning för forskarnas arbetsmarknad. Det handlar både om att ta vara på fler nya begåvningar och om att ge forskarna goda arbetsvillkor, men det handlar också om att forskningen ska finnas nära det övriga samhället. Dagens situation utgör en dålig grund för forskningens kvalitet och medför stora problem för dem som väljer en forskarbana. Forskarbanan ska vara ett lockande alternativ för både kvinnor och män. Då måste det finnas ett attraktivt och tydligt karriärsystem med en väl avvägd fördelning av anställningar på olika nivåer, från forskarstuderade och postdoktorer till professorer. Tyvärr har alltför många forskare osäkra anställningsförhållanden. Det kan innebära att forskarna undviker risktagande och nya ansatser i forskningen. Utbildningsbidragen och stipendiefinansieringen ska därför avskaffas och alla doktorander ges lön . Vi måste också sätta stopp för lärosätenas möjligheter att stapla visstidsanställningar på varandra. Det skapar inga goda arbetsvillkor. Vi behöver helt enkelt utveckla ett bra tenure-track-system i . Det är också synnerligen viktigt att vi anstränger oss mer för att öka jämställdheten inom akademin. Vi måste också se till att systemet kan stimulera forskning utanför boxen för att locka nyfikna forskare med nya idéer. Därför måste resurser finnas för ökat risktagande. Vi måste också stimulera forskarrörligheten mellan akademi och industri. Det akademiska ledarskapet måste utvecklas, och den internationella rörligheten för alla inblandade i sektorn måste uppmuntras och stimuleras. Jag kan konstatera att regeringens politik för högre utbildning, forskning och innovation leder åt ett icke önskvärt håll. Den stärker inte balansen mellan högre utbildning, forskning och innovation, den tillvaratar inte all forskningskapacitet i hela landet och den ger inte optimala förutsättningar för att utveckla det moderna välfärdssamhället och vårt näringsliv. Det behövs helt enkelt en ny forskningspolitik, en ny politik för högre utbildning och en ny innovationspolitik. Vi socialdemokrater står bakom alla våra reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservationerna 1 och 12. 123 (MP): Forskningen rustar oss för framtiden. I dagens värld står vi inför nya utmaningar, utmaningar som kan underlättas genom forskningen. För att forskningen ska kunna utvecklas optimalt och komma hela landet till nytta behöver den gemensamma förutsättningar. Jämställdhet, autonoma lärosäten, hållbar utveckling, hela landet ska leva, spets förutsätter bredd och samverkan är några av de förutsättningarna. För oss i handlar forskningspolitik om såväl forskningens organisering som dess finansiering. Att peka på de gemensamma strategiska samhällsutmaningarna och därigenom styra en del resurser åt vissa specifika områden är därför inte bara en fråga om finansiering. Det blir ofrånkomligen en fråga om politisk insikt och politiskt mod. Regeringen vill styra mer medel till spetsforskningen, så kallad excellensforskning. De utvärderingar som har gjorts av de satsningarna visar dock att excellensforskning inte kan ses utan ett större sammanhang där bred grundforskning utgör basen. En balans mellan spets och bredd är därför viktig. Men regeringen har inte lyckats hålla den balansen. Alliansregeringens politik leder till att forskningsmedel i större utsträckning går till de större, redan forskningsintensiva, universiteten medan de regionala högskolorna och deras forskningsmiljöer medvetet utsätts för en svältkur. Det har lett till negativa konsekvenser för de lärosätena och de regioner de verkar i. Vi menar att stödet till forskning måste ske med större frihet för forskningsråden och utifrån kvalitetskriterier som bejakar forskares samverkan med regionalt baserat näringsliv och offentlig verksamhet. Då främjar vi framväxten av nya, framgångsrika forskningsmiljöer i stället för att ensidigt gynna de redan etablerade. Dessutom visar utvärderingar att excellenssatsningar genom deras medelstilldelning haft negativa konsekvenser på jämställdheten inom den svenska högskolan. Delegationen för jämställdhet i högskolan framförde att satsningarna i mycket liten grad kommit forskande kvinnor till del. Detta måste åtgärdas. Vi menar att det är viktigt att regeringen återkommer till med förslag på lösningar om hur snedvridningen inom akademin kan åtgärdas. Akademisk publicering är ännu inte en del av den digitala allmänningen och är svårtillgänglig inte bara för lekmän utan också för universitet, högskolor och bibliotek. För att öka kunskapsspridningen bör alla vetenskapliga publikationer som får offentlig finansiering vara öppet tillgängliga. beslutade att kräva fri tillgång till forskningsresultat som kriterium för att lämna bidrag. Allmänheten och andra forskare ska ha fri tillgång till forskning som finansieras av allmänna medel. Regeringen bör därför i samverkan med högskolebiblioteken och följa upp de initiativ som har tagits för att all offentligt finansierad forskning i ska vara tillgänglig för allmänheten och återkomma till med förslag inom detta område. För att klara det ökade vårdbehovet och medborgarnas förväntningar behöver hälso- och sjukvården ligga i topp vad gäller innovation, medicinsk utveckling och kostnadseffektivitet. Samarbete mellan hälso- och sjukvården, akademin och näringslivet är nödvändigt för framgång. Regeringen bör därför ta initiativ till en dialog mellan staten, hälso- och sjukvården och industrin inom livsvetenskapen om hur förutsättningarna för samarbete och samverkan kan förbättras. Regeringen bör även bidra till att hälso- och sjukvården har utrymme att delta i forskning och utveckling och tillgodogöra sig nya effektiva behandlingar och medicinsk utrustning. Det förhållande till djur som har utvecklats i vårt samhälle tycks bygga på dubbelmoral. Vissa djurindivider ses som vänner och får god omvårdnad, medan andra föds upp trångt och utan tillräckliga möjligheter att bete sig naturligt. Om djur som vi ser som sällskapsdjur skulle behandlas på motsvarande sätt som slaktkycklingar skulle det bli ett ramaskri i vårt samhälle. Det är angeläget att diskussionen om våra moraliska skyldigheter gentemot djuren och djurens egna rättigheter stärks i vårt samhälle. Det är därför viktigt att barn och ungdomar i skolan kommer i kontakt med den kunskap som ryms inom ämnet djuretik och att de ges möjligheter att sätta sig in i de etiska frågeställningar som vår nuvarande relation till djur skapar samt vad våra handlingar får för konsekvenser för djuren. Vi menar att djuretiken behöver komma in i kursplanerna. Det är viktigt att ämnet djuretik ges utrymme i de högre utbildningarna och blir obligatoriskt i alla utbildningar till yrken där man på något sätt kommer att hantera djur. Dessutom är bristen på forskning inom ämnet djuretik i olycklig och behöver åtgärdas. Avslutningsvis vill jag deklarera att jag självfallet står bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservation 14. 124 (SD): Vad har , dynamiten, tändstickan, skiftnyckeln och pacemakern gemensamt? Jo, de är alla svenska uppfinningar som historiskt har gett en världsledande roll som forskarnation. Men tyvärr har , som några andra här också har sagt, tappat något av denna fina forskartradition. Vi vill återupprätta som en framstående forskarnation med världsledande innovationer. Om åter ska framstå som en framgångsrik och världsledande nation inom forskningen måste vi självklart ha en välutvecklad grundforskning, där man kanske inte ser nyttoeffekten, likväl som en mer specialiserad forskning. Vi vet alla att på lång sikt ger även relevant grundforskning resultat i samhällsnyttiga innovationer. Vi kan till exempel inte se en omedelbar nytta av en del rymdforskning och kosmologisk forskning. Ändå vill vi människor utforska vår omvärld och skapa oss en bild av den värld vi lever i. forskningspolitik måste präglas av långsiktighet om vi ska kunna återupprätta vår ställning som en världsledande forskar- och innovationsnation. Förutom att forskningen ska bidra till samhällets utveckling och näringslivets konkurrenskraft – mål som är samstämmig om – ska forskningen även stilla vår nyfikenhet och vår strävan efter kunskap och att förstå vår omvärld. Den forskningsverksamhet som bedrivs på svenska universitet och högskolor är jätteviktig om vi ska kunna underhålla och återskapa den spetskompetens som är nödvändig för att skapa nya innovationer. ska vara en framträdande kunskapsnation. Därför föreslår vi en ökning av forskningsanslagen inom högskolorna och universiteten under kommande budgetperiod. Vi satsar över 4 miljarder mer än regeringen på olika forskningsområden. Vi menar att ska ligga i framkant i områden som kärnfysik, genteknik och nanoteknik men även informationsteknik, rymdteknik, geovetenskap, skogsforskning med mera. När det gäller ett område har vi satt ned foten bestämt: Vi vill satsa på modern, säker och miljövänlig kärnteknik för att säkerställa vår framtida energiförsörjning. Att försaka forskning inom detta område kan straffa sig hårt i en osäker framtid. Om återigen ska bli ett land med världsledande konkurrenskraft i högteknologiska och avancerade sektorer kan vi inte endast förlita oss på att marknaden tillskjuter det efterfrågade kapitalet. Staten finansierar och driver redan grundforskning och privat forskning på olika plan. Vi ser det som en självklarhet att även öka anslagen till statlig forskning för att bredda och vitalisera den redan befintliga forskningen. Det är inte det att det saknas idéer, och det är inte det att det saknas visioner. Det som saknas är kapital för att kunna förverkliga dessa visioner och idéer, vilket onekligen leder till att många potentiella arbetstillfällen aldrig ens skapas. Många stora vinster inom forskningen kan göras om länder samarbetar på de områden där det ger bäst utdelning. Utmärkta exempel på dessa områden där betydande synergieffekter kan uppnås är rymd- och kärnforskningen. Samarbete när det gäller omfattande projekt ska därför uppmuntras. Det är ju ofta övermäktiga projekt för de enskilda nationerna, och därför är det viktigt att vi uppmuntrar dem. Ett utmärkt exempel på detta är . Även om vi självfallet värnar den fria forskningen kan inte skattefinansierad forskning innebära precis vad som helst. All skattefinansierad forskning ska enligt oss äga en viss kvalitet samt ha ett visst minimum av allmänintresse. Vi vill här fästa uppmärksamheten på den konstnärliga forskningen, där själva begreppet i vår mening är tveksamt och där en del projekt kan ifrågasättas, speciellt vad gäller just samhällsnyttan. Regeringen betonade själv i sin forskningsproposition den konstnärliga forskningens särart gentemot annan forskning. Inom naturvetenskaperna innebär forskning att förbättra våra kunskaper om den verklighet vi lever i och som omger oss. Inom samhällsvetenskapliga ämnen utforskar vi hur samhället är uppbyggt, hur det fungerar och påverkar oss människor. Inom psykologi, medicin och beteendevetenskap forskar vi om människor och hur vi kan lära oss mer om oss själva. Just konstnärlig forskning saknar sådana definierade mål. Jag menar att begreppet konstnärlig forskning måste definieras vetenskapligt och utvärderas likt andra principer. Och därför yrkar jag bifall till reservation 4. När det kommer till genusforskning och forskning om jämställdhet är en hel del av detta bra forskning, och det har stort allmänintresse. Det kan röra sig om medicinsk forskning om hur män och kvinnor reagerar på olika mediciner, hur de olika könen påverkas av olika arbeten eller hur andra könsspecifika skillnader påverkar oss alla. Allt detta är nyttig forskning för befolkningens vidkommande. Men tyvärr har vi sett hur en del av svensk genusforskning har utmärkt sig genom att inte bygga på vetenskaplig grund. Vi måste säkerställa att genusforskning vilar på vetenskaplig grund och har sin utgångspunkt i verkliga förhållanden. Därför yrkar jag bifall också till reservation 13. Som jag nämnde är kvinnor och män biologiskt olika, vilket gör att vi delvis drabbas av olika sjukdomar och arbetsrelaterade skador och ibland reagerar olika på samma mediciner. För att öka kunskapen och minimera lidandet för de enskilda menar vi att forskningen på detta område bör förstärkas, vilket vi också påtalar i reservation 17, som jag yrkar bifall till. Jag yrkar alltså bifall till reservationerna 4, 13 och 17. 125 (M): Enligt lagar och förordningar har universitet och högskolor i huvudsak tre uppdrag. Det handlar om utbildning, forskning och samverkan. Här i är det oftast de två första uppgifterna vi debatterar och diskuterar. Men har allt större fokus också riktats mot den tredje uppgiften – samverkan. Alliansregeringen har i flera steg visat att just samverkan är viktig och bör tydliggöras. Det är ett skäl till att och just nu har ett uppdrag för att ta fram hur lärosätenas samverkan ska kunna premieras och även kunna påverka resursfördelningen. är tydliga med att ska vara en kunskapsnation med höga ambitioner. I en värld som förändras i allt snabbare takt kommer akademin och arbetsmarknaden att stå inför ständiga utmaningar, varför just samverkan är nödvändig för att bidra till en hög kvalitet i såväl bildning och forskning som samhällsnytta, men också till innovation och tillväxt. För att se hur våra lärosäten arbetar med samverkan gör jag just nu en turné till dem för att uppdatera mig när det gäller vad som händer. Och det händer mycket, kan jag lova! Man möter framgångsrik spetsforskning på de mest oväntade ställen. Ett exempel är centrala medverkan i EU:s två flaggskeppsinitiativ. Det ena, , leds av , vilket naturligtvis är en fantastisk ära för och för svensk forskning. Men att jag vid mitt besök på skulle stöta på EU:s andras flaggskeppsinitiativ, som heter the , hade jag aldrig väntat mig. Detta projekt leds av forskare i men samverkar med flera forskargrupper i från bland annat , , , , och . Det är fantastiskt, tycker jag. På min resa har jag också mötts av många exempel på hur företag och lärosäten samverkar kring såväl forskning som utbildning. Det ska erkännas att det då ofta är större företag som engagerar sig. Det handlar då om gamla , som heter GKN, om ABB och om . Men många lärosäten, såsom , jobbar också tillsammans med de mindre företagen. Det gör de just därför att näringslivet i deras region har denna sammansättning. av deras företag är av mindre karaktär. Likadant är det vid i , där utvecklingen av smart textiles ofta sker i samverkan med eller ger upphov till nya företag. Jag lät den praoelev som jag har , från , välja ut tre innovationer som han tyckte var häftiga från Textilhögskolan. Vi hade en liten bok att bläddra i. De han fastnade för var ett tyg som är lättare än luft och stenhårt och som används i däck i alltifrån Formel 1-bilar till tävlingscyklar. fastnade också för exemplet där TST i ingått och där man utvecklat textil som tål att utsättas för extremt höga tryck. Slutligen fastnade han också för kläder som kan ladda mobilen eller mäta EKG. Det här är alltså resultat av svensk forskning vid . Beroende på hur profilerade och specialiserade lärosätena är kan samverkan te sig lite olika, till exempel finansiellt.