prot · H10976 · 2014-02-28 00:00:00 — De är helt och hållet beroende av företagets växel och i sin tur pressar åkarna dem som kör bilarna, alltså chaufförerna. Detta leder till extremt långa arbetsdagar, väldigt dålig timlön, svårt eller omöjligt att ta ut semester, frustration och aggression som gör att chaufförerna slits ned. Det som också är talande med exemplet är att offentlig upphandling spelar en stor roll. En betydande del av taxibolagens inkomster kommer från samhällsbetalda resor, färdtjänst och annat som upphandlas av det offentliga. I är det runt som omsätts på det här sättet. Det här är förstås pengar som bolagen väldigt gärna vill komma åt. Med den struktur som finns är det de bolag som pressar villkoren för chaufförerna som vinner upphandlingarna. De som har kollektivavtal och sjysta villkor har ingen chans vid upphandlingar där det är bara priset som gäller. Situationen blir den att stora bolag vinner upphandlingarna, och sedan lägger man över pressen på förarna som får väldigt dåligt betalt per körning. Då är det klart att man är mån om att inte behöva ta de körningarna. Det går också i en del fall ut över dem som åker taxi eller som använder färdtjänst. Det här har man i flera fall påpekat från de funktionshindrades organisationer. Om chaufförerna är frustrerade går det ut över bemötandet av dem som är beroende av den upphandlade tjänsten. En anonym förare hos uttryckte det så här i tidningen : Jag jobbar och tjänar runt 20 000. Om man kör färdtjänst går det inte ihop. En körning som i vanliga fall skulle ha gett ger 200 om det är färdtjänst. Återigen blir frågan: Är detta någonting som är intressant för ministern att se närmare på? Är det rimligt att det inte ställs krav på kollektivavtal vid upphandlingar? Är det rimligt att förare som försöker att göra någonting åt detta straffas som bolaget som har det verkliga ansvaret kan två sina händer? Ska vi ha en sådan här arbetsmarknad i där taxichaufförer betalar med sina pensioner och sin hälsa medan staten och andra offentliga instanser blundar och inte tar sitt ansvar? Jag tycker att Allonias som hade mod att säga ifrån och alla andra inom taxibranschen som följer den här debatten har rätt att få ett bättre svar än att regler ska följas. 23 (V): Där uppe på läktaren sitter Allonias Sebhatu – hej Allonias! Han var taxichaufför på som är en av de stora aktörerna på taximarknaden i . ägs av som dominerar den svenska taxibranschen alltmer. I stad efter stad konkurrerar man ut andra taxibolag. Hur kan de göra det? Jo, de gör det genom att inte sluta kollektivavtal och genom att svara chaufförer som vill behandlas väl och ha kollektivavtal och bra rättigheter på samma sätt som de svarade Allonias: De får gå. Då vågar inte chaufförerna säga ifrån. De är rädda om sina jobb. De har familjer att försörja. De jobbar väldigt många timmar och har ofta en osäker anställningsform. Allonias tog den striden, och han förlorade sitt arbete som en tydlig hämndaktion från denna mäktiga företagsgrupp som omsätter så många miljoner och miljarder i . Ska det se ut så på svensk arbetsmarknad? Vill vi att människor ska vara rädda för att organisera sig fackligt, att man inte vågar begära ett kollektivavtal, att man fruktar för sitt eget arbete när man säger ifrån? Jag tycker inte att ska vara ett sådant land, och du, , är ytterst ansvarig för att det inte ska vara ett sådant land. Jag skulle vilja ha en arbetsmarknadsminister som ställer sig upp i vrede och säger: Den sortens arbetsgivare vill vi inte gynna. Vi vill gynna de seriösa och bra arbetsgivarna. I ett utslag av någon sorts bister ironi kallar sig för ett arbetarparti. Det är väl den ultimata tvisten i trianguleringens konst. Det förpliktar att stå upp för arbetare som råkar illa ut. Det är där agnarna skiljs från vetet, om man är ett arbetarparti eller inte. Det är då det visar sig. Det är då solen går upp och trollen spricker, så att säga. Om nu inte bryr sig så mycket om Allonias och de andra chaufförerna, om ni tycker att det är okej att Fågelviksgruppen konkurrerar ut seriösa företag, borde ni ändå bry er om de seriösa företagen – de som inte vinner upphandlingarna, de som faktiskt har kollektivavtal, de som försöker sköta sig. Det är inte bara löntagarna och taxichaufförerna som betalar priset för er brist på politik, utan det är också de seriösa, bra företagen som vill sköta sig, som vill ha kollektivavtal, som vill ha en god relation till sina chaufförer. De förlorar i , och det gäller inte bara taxiföretagen, utan det gäller också städfirmorna, åkerierna, restaurangerna. Vilken sorts arbetsmarknad är vi då på väg att få? Inför det tycker jag att vi kan förvänta oss något mer än bara ett byråkratiskt svar om vem som ansvarar för vilka delar av regelverket. När du, , talar här i talarstolen skickar du ett budskap också till Fågelviksgruppen, som undrar: Kan vi fortsätta att göra så här? Kommer regeringen att säga ifrån? När du ger det här kalla, byråkratiska svaret är egentligen ditt svar: Fortsätt ni, vi kommer inte att göra någonting, vi kommer inte att bry oss. Det är precis därför vi behöver en ny majoritet här i och en ny regering. Jag vill ha en regering som bryr sig om sådana som Allonias, som står upp för hans rättigheter här. Jag undrar nu: Vad är ditt budskap till Allonias? Vad har du att säga honom här? 24 Arbetsmarknadsminister (M): Låt mig börja med att tacka för interpellationen. lyfter upp en mycket viktig fråga. Det är flera delar i den. Det handlar om skydd för föreningsrätt, men det handlar också om upphandling och hur offentliga myndigheter och kommuner kan använda upphandlingen som ett sätt att styra. Låt mig sedan säga något om just den första frågan, föreningsrätten. Både och vet att jag inte kan kommentera enskilda fall. Men jag vill vara mycket tydlig med vad som gäller. Föreningsrätten får aldrig kränkas. Föreningsrätten är en hörnsten i den svenska arbetsmarknadsmodellen. Den har varit skyddad i svensk lag . Den innebär att både arbetsgivare och arbetstagare har rätt att tillhöra och utnyttja medlemskap i en organisation på arbetsmarknaden. En arbetsgivare får aldrig ingripa för att en arbetstagare använder sig av föreningsrätten. Om någon arbetsgivare på något sätt gör något för att skada en arbetstagare för att han eller hon har utnyttjat föreningsrätten är det en föreningsrättskränkning. Samma sak gäller om arbetsgivaren gör det för att få en arbetstagare att inte använda sin föreningsrätt. Följden kan bli att arbetsgivaren tvingas betala skadestånd. Om kränkningen görs genom en uppsägning kan uppsägningen förklaras ogiltig. De åtgärder som utgör kränkning kan vara av mycket olika slag. Det kan vara en uppsägning, ett avsked, men det kan också handla om en indragen förmån, avstängning eller minskad lön. Svensk lag har ett tydligt skydd just mot godtyckliga uppsägningar. Det måste finnas saklig grund. När det gäller uppsägning på grund av personliga skäl krävs det att arbetstagaren har gjort något som har en viss tyngd, till exempel omfattande misskötsamhet eller illojalitet mot arbetsgivaren. Det kan aldrig vara saklig grund för uppsägning att någon har använt sin föreningsrätt. Om man anser sig ha blivit uppsagd på grund av ett fackligt engagemang eller om man av andra skäl ser att det inte finnas någon saklig grund för en uppsägning kan man vända sig till domstol. Det är den svenska modellens grund. Är man medlem i en facklig organisation kan man dessutom vända sig dit för att få hjälp och stöd med att lösa tvisten. Sammantaget finns det ett mycket starkt skydd i svensk arbetsrätt för föreningsrätten. Jag får återkomma i nästa inlägg om själva upphandlingsdiskussionen. 25 (V): Som jag sade i mitt första inlägg är jag glad över det tydliga svar som kom angående den principiella inställning som ministern har till kränkningar av föreningsrätt och fackliga rättigheter. Det är bra, och jag tycker att utvecklade det på ett bra sätt i sitt senaste inlägg. Men jag vill ändå understryka att poängen är de verkliga villkor som finns för att föreningsrätten ska kunna utövas. Som jag försökte förklara är situationen lite speciell på det sättet att den som har sagt upp i det här fallet Allonias har gjort det på grund av arbetsbrist, som alltid är ett sakligt skäl. Men den arbetsbristen har uppstått på grund av att har agerat. Just detta ska förhoppningsvis kunna prövas i domstol eller på något motsvarande sätt, genom att facket har tagit tag i det här fallet. Men det gäller precis den typ av nya problem som uppstår i en situation när marknaden ser ut som den gör, det vill säga där arbetsgivaren, i det här fallet , använder sig av vad man kan säga är kryphål eller använder sig av hur strukturen på marknaden ser ut för att kunna göra saker som annars inte hade varit möjliga. Då vore det intressant om vi hade en regering och en arbetsmarknadsminister som intresserade sig för den dynamiken på arbetsmarknaden och som sade: Okej, vi har de här lagarna, som har kommit till på grunder som arbetsmarknadsministern redogjorde för på ett fint sätt och som ska gälla, där det ska finnas en absolut rätt till föreningsfrihet, men vi har verkliga förändringar på den verkliga arbetsmarknaden som gör att det blir svårare för verkliga människor att ta del av de rättigheterna. Då vill vi se på vad som händer. Då vill vi göra något för att försöka täppa till kryphålen. Då vill vi engagera oss och bry oss om det som händer. Det är poängen med att ha en regering som styr riket. Det är poängen med att man följer lagarna och försöker ändra dem, på olika sätt försöker agera för att förhålla sig till verkliga skeenden på den verkliga arbetsmarknaden. Annars hade regeringen kunnat stå vid sidan och säga: har vi de lagar som vi har, som är bra, och så har vi ett domstolväsen som följer detta – jättebra, då är det färdigt. Eftersom verkligheten förändras borde regeringen kunna engagera sig, men det är inte något som vi har sett särskilt mycket från regeringens sida. Precis som sade är det viktiga signaler som går ut till exempelvis Fågelviksgruppen, som följer den här diskussionen. Om det inte finns något intresse av att göra några förändringar, då kan man fortsätta som man har gjort förut. När det gäller offentliga upphandlingar har detta varit något som har dragits i långbänk. Det har absolut inte varit så att man har kunnat se en stark vilja från regeringens sida att göra det möjligt att ställa krav på kollektivavtalsrättigheter i samband med offentliga upphandlingar. kan det nästan bli så att EU delvis går före i den här frågan. Det är snarare ett underbetyg till regeringen än ett bra betyg till EU. 26 (V): Det finns en motsägelse i regeringens resonemang. Å ena sidan säger man att det finns rättigheter för den anställde. Man ska inte kunna sägas upp utan grund. Om det är vi helt överens. I nästa andetag säger regeringens företrädare: vill ha fler otrygga anställningar, fler visstidsjobb och mer bemanningsföretag. I praktiken tränger nu de otrygga jobben ut de fasta anställningarna i bransch efter bransch. Ett exempel är att merparten av unga löntagare i har en otrygg anställning. Och för den som inte har en anställning gäller inte anställningstryggheten. Om man bara har ett tillfälligt påhugg i ett företag eller är bemanningsanställd kan man i praktiken få gå . Regeringen hävdar rättigheter ena stunden men undergräver dem i praktiken. Men det går – om man vill – att ha en sjyst taxibransch och ha fackliga rättigheter. Det går att ställa krav på att man följer lagar och regler och gör det på ett bra sätt. Det finns mycket som behöver åtgärdas i taxibranschen för att få den att fungera väl. Helt avgörande i detta är att vi får en regering som säger att man för att få offentliga uppdrag och ta del av skattebetalarnas pengar ska ha kollektivavtal. Det är inte svårare än så. Den del av taxibranschens verksamhet som upphandlas är så stor att det skulle ha en omedelbar effekt att man organiserar avtalsförhandlingar och sluter kollektivavtal i taxibranschen. Men sedan måste vi också göra någonting åt missbruket av arbetsmarknadspolitiska åtgärder som finns i branschen, de tillfälliga anställningarna och det ensidiga beroendeförhållande som många chaufförer befinner sig i i förhållande till de företag som ger dem arbete. Då kan vi få ordning på taxibranschen. Men det lär inte ske förrän vi har bytt regering i det här landet. 27 Arbetsmarknadsminister (M): Jag hör att vill förändra många lagar. Han får gärna redogöra för mig senare vilka lagar han vill förändra. I grund och botten omfattas taxichaufförer precis som andra arbetstagare av de skyddsregler som faktiskt finns på arbetsmarknaden. Det handlar om lagen om anställningsskydd, lagen om medbestämmande, arbetsmiljölagen och arbetstidslagstiftningen. Men vi får inte glömma bort att arbetsmarknadens parter har ett enormt stort ansvar både för att bestämma och för att övervaka villkoren på svensk arbetsmarknad, och särskilt när det gäller villkor och lön. Fackföreningarna har en möjlighet att vidta stridsåtgärder mot arbetsgivare, till exempel om de vill ta ut sina medlemmar i strejk för att förmå arbetsgivarna att teckna kollektivavtal. Jag förstår att det är jobbigt för att han inte får sitta med och fatta beslut. Transportstyrelsen presenterar olika förslag för att förbättra regelefterlevnaden bland annat inom yrkestrafiken. Det handlar också om taxibranschen. Det är ett uppdrag som har gett till Transportstyrelsen. Denna regering har också aktivt arbetat för att förbättra situationen när det gäller upphandlingsdirektivet. Även om det ligger på bord är det flera saker i detta direktiv som jag tycker är viktiga och relevanta för just denna fråga. Ett av målen för detta direktiv är att myndigheter ska ges bättre verktyg för att beakta sociala hänsyn vid upphandlingar. Det tycker jag är mycket relevant. kan man som upphandlande myndighet ställa krav. Kommuner och landsting som upphandlar just färdtjänst, som den här frågan handlar om, kan ställa krav. När det gäller detta nya direktiv har vi i legat på för att få fram bättre resultat. Vi har verkat för skrivningar om just möjligheter att ställa krav på villkor enligt kollektivavtal. Vi har också gett stöd till allmänna bestämmelser om efterlevnad av skyldigheter som följer av sociala bestämmelser och miljö- och arbetsrättsliga bestämmelser. Det är de facto någonting som denna regering har gjort. Det handlar om att kunna ställa krav så att vi vet att det är sjysta villkor i olika branscher, till exempel när man upphandlar färdtjänst. Regeringen har också värnat att vi i ska kunna behålla vår svenska arbetsmarknadsmodell. Vi finns i en union med 28 medlemsstater. Men det är viktigt att också värna just den modell som vi har och som inte ser ut som de modeller som man har i de flesta andra länder. Vi har också värnat att parterna ska kunna ansvara för kontrollen av kollektivavtalens efterlevnad. Just nu genomförs en stor reform av det statliga upphandlingsstödet. Det har varit utspritt på flera myndigheter. Det tror jag också är viktigt när det gäller krav på upphandling. Stöd, information och vägledning om offentlig upphandling ska samlas i en och samma myndighet. Detta samlade stöd ska bland annat hjälpa de upphandlande myndigheterna att verkligen ta miljöhänsyn och sociala hänsyn när det är motiverat. Jag tror att det är mycket viktigt för många branscher, och kanske särskilt för taxibranschen. 28 (V): Det är mycket som jag vill ändra. Men det är inte alltid som jag vill ändra i lagar. vill jag ändra saker i lagar. Men att följa en situation och föreslå åtgärder handlar inte alltid om att föreslå lagändringar. Det finns exempel på lagändringar. Den tidigare debatten berörde delvis detsamma. När det gäller bemanningsföretag handlar det om att begränsa till exempel hur länge man kan vara i samma företag. I detta fall kan man se över konkurrensförhållandena i taxibranschen och hur man har det med tillstånd och så vidare, men man kan också se över avtal. Vi har diskuterat offentliga upphandlingar. En del av de saker som regeringen nu säger att den gör är bra. har den pressats till att vidta en del åtgärder. Men intresset för det har inte varit så stort, som jag och många andra har uppfattat det. Det finns också saker att se över när det gäller arbetsmarknadspolitiska åtgärder, som var inne på lite grann. När det gäller nystartsjobb har vi exempel på ett antal fall av grovt utnyttjande av människor som har anvisats dit i just taxibranschen. Jag har själv sett ett exempel på någon som arbetade hundratals timmar i samma typ av taxibransch som vi nu diskuterar och som inte riktigt kände till sina rättigheter. Det finns därför mycket att ta tag i om man skulle vara intresserad av det. Då måste man naturligtvis göra saker på flera olika nivåer. I grund och botten handlar det om att stärka de arbetandes rättigheter gentemot de stora bolag som tjänar fett på bland annat offentliga upphandlingar som de vinner genom att dumpa priser. vill jag säga att om ministern är intresserad av att diskutera detta mer kan hon göra det tillsammans med en del av de taxichaufförer som är här . De ska träffa efter den här debatten. De vill säkert gärna prata med ministern också. 29 Arbetsmarknadsminister (M): Jag tackar för interpellationen. Han säger att det finns mycket för regeringen att ta tag i. Det är precis det som regeringen gör. Det är just därför som vi har gett det uppdrag till och Transportstyrelsen som presenteras om att se över åtgärder för yrkestrafiken. Det är därför som vi i EU-förhandlingen om upphandlingsdirektivet har drivit att vi faktiskt ska kunna ställa krav enligt kollektivavtal. Det är också därför – det tror jag att vet eftersom han sitter i arbetsmarknadsutskottet – som vi har utredningen för att se över felaktiga utbetalningar. Det finns oroväckande signaler om att det finns arbetsgivare som utnyttjar olika typer av arbetsmarknadspolitiska stöd, vilket är helt förkastligt ur alla synvinklar. Denna utredning kommer att presentera vad den har kommit fram till. Självklart ska vi också lyssna till vad utredningen säger. Det är därför som vi har tillsatt den. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2013/14:290 om vinstläckage i Arbetsförmedlingens verksamhet 30 Arbetsmarknadsminister (M): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att användningen av så kallade kompletterande aktörer ska begränsas samt om jag avser att ta initiativ för att kostnaderna för kontroll av privata aktörer ska tas med i analysen i frågan om kompletterande aktörer. En väl fungerande matchning mellan arbetssökande och lediga jobb är avgörande för en god utveckling på arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen fyller en viktig funktion, och det finns ett mer omfattande behov av Arbetsförmedlingens insatser än tidigare, vilket kräver att insatserna vässas och att man använder de verktyg som finns på bästa sätt. Bland annat detta är grunden för den översyn av Arbetsförmedlingen som beslutades . Arbetsförmedlingen har upphandlat tjänster från privata aktörer, så kallade kompletterande aktörer. Kompletterande aktörer är en del av regeringens politik för att förbättra matchningen på arbetsmarknaden och har bidragit till att bredda utbudet av stöd till enskilda. Dock har det funnits brister i kontroll och uppföljning av de kompletterande aktörerna. Arbetsförmedlingen har vidtagit åtgärder, men kontrollen av de kompletterande aktörerna behöver förbättras ytterligare. Den beslutade översynen av Arbetsförmedlingen ska bland annat analysera hur myndigheten använder kompletterande aktörer och vid behov föreslå förändringar i användandet av dessa. 31 (V): Jag tackar för svaret och tolkar väl det, efter bästa förmåga, som ett nej till de frågor jag ställde. Det finns alltså inga planer på att begränsa de så kallade kompletterande aktörernas närvaro, och det finns ingen specifik tanke att kolla på kostnaden för kontrollen av dem. Men det kanske kommer en del andra initiativ – nu finns ju en generaldirektör på plats. Jag gratulerar till det. Det tog , men är det klart. Det kanske alltså kommer nya initiativ. I den debattartikel partiledarna för regeringspartierna presenterade kunde man snarare läsa in att det skulle bli mer tyngd lagd på de privata aktörerna. kan det, när det uppstår problem man ser i medierna och så, vara enskilda misstag. Det exempel jag tog upp är dock bara ett av många, och det är systemrelevant på flera sätt. Jag får till exempel påminna om företaget , där ägarna har fortsatt att dela ut miljoner till sig själva från det moderbolag de har trots att de senaste årsredovisningarna visar att företaget har gått med förlust. Det som är problemet här och som inte problematiseras av någon av regeringspartiernas företrädare eller ministern är vad det är för typ av tjänst de här företagen ska utföra. Vad är det man hoppas på genom att skapa det man kallar mångfald? Det är ju inte samma typ av innovationer man kan hoppas på som när någon startar kafé och kan ha nya idéer på inredning och komma på nya spännande . Jag förstår att det kan bli trist om det är samma person som ska komma på hur alla kaféer ska se ut, men det är inte så det fungerar med arbetsförmedling. Det är väldigt enkelt att se att det i den här branschen är upplagt för att stoppa ned ett sugrör i den gemensamma kassan, och det finns ingen reflexion över det jag tar upp i interpellationen: att man inbjuder till det beteende det här var ett exempel på. Det följer också ett mönster vi har sett i andra branscher där man har pressat fram privatisering och konkurrensutsättning av offentligt betalda tjänster. Det verkar finnas en väldigt bristande förståelse för hur marknader och incitament fungerar i verkligheten. Det som sker är att företagen tjänar pengar på volym. De tjänar pengar på att handlägga så mycket folk som möjligt, och där blir det väldigt starka incitament för att göra tjänsterna så enkla och billiga som möjligt – men inte nödvändigtvis av högre kvalitet. Det man eventuellt kan uppnå genom att erbjuda bra tjänster, och det som kan ge någonting tillbaka, bleknar nämligen i jämförelse med att helt enkelt ta hand om många personer. Då är det ju upplagt för att vi får den här typen av dåliga och problematiska beteendemönster hos företagen. Det man inte heller ifrågasätter är att det kan vara väldigt svårt att ha en stor kontrollapparat för att granska och att det kan kosta väldigt mycket i sig självt. Det fanns det ingen indikation på att man skulle se över närmare, men där kanske jag missuppfattade ministern. 32 (M): Man kan få intrycket att det framhåller är att de kompletterande aktörer som finns har ett mycket lägre resultat och mycket lägre effektivitet än Arbetsförmedlingen – det finns en massa konstiga aktörer som gör fel, det hela handlar om volym och det finns inga incitament för att bedriva en bra verksamhet eftersom det, som han säger, bara gäller att ta hand om folk och få volym. Det märkliga är att de kompletterande aktörerna levererar ett resultat som är ungefär identiskt med Arbetsförmedlingens, till samma kostnad. Då blir den automatiska frågan: Blir det bättre om vi tar bort de kompletterande aktörerna? Nej, det finns ingenting som tyder på att det blir bättre. Snarare har konkurrensen och valfriheten betytt mycket för de arbetssökande eftersom de får möjlighet att ta del av tjänster som kanske inte fanns förut. Det finns en annan viktig fråga också. När det gäller att företag går med vinst och verkar inom arbetsförmedling är det inget nytt. När det pumpades ut arbetsmarknadsutbildningar i , då parti satt med som stödparti till regeringsmakten, fanns det inga problem med att statliga arbetsmarknadsutbildningar upphandlades av externa bolag. Då var det inga problem, men när det handlar om kompletterande aktörer och vi har en borgerlig regering är samma sak plötsligt väldigt fel.