prot · H109115 · 2014-05-27 00:00:00 — 1 § Anmälan om uppteckningar vid sammanträden vice talmannen anmälde att uppteckningar från sammanträde hade kommit in. 2 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2013/14:460 Till Interpellation 2013/14:460 Hög tid för nationell biblioteksstrategi av (S) Interpellationen kommer inte att kunna besvaras inom föreskriven tid. Skälet till dröjsmålet är inbokade resor och engagemang. Till Interpellation 2013/14:461 Markåtkomst för cykelleder av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är att interpellanten ej kan närvara inom svarstiden. Till Interpellation 2013/14:464 Nya skattesänkningar efter paus av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 3 § Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: Skrivelse 2013/14:130 till finansutskottet Motioner 2013/14:Sf30–Sf32 till socialförsäkringsutskottet 4 § Ärenden för förnyad bordläggning Följande dokument bordlades för : betänkanden /14:FiU29, FiU31 och FiU18 betänkanden /14:SfU17, SfU15 och SfU18 betänkande 2013/14:KU41 betänkanden /14:UU9, UU12 och UU21–UU24 5 § Ändrade regler om introduktionsperiod och legitimation för lärare och förskollärare betänkande 2013/14:UbU17 Ändrade regler om introduktionsperiod och legitimation för lärare och förskollärare (prop. 2013/14:220) föredrogs. 1 (S): står inför en lärarkris. Detta är de flesta överens om. I en skola där bristerna i likvärdighet är alarmerande och där resultaten rasar är det viktigare än någonsin att satsa på lärarna. Därför har vi socialdemokrater förespråkat och startat upp en nationell samling för läraryrket, ett brett arbete för att stärka professionaliteten och yrkets status. , herr talman, debatterar vi lärarlegitimationerna, en reform som kom till efter ett utredningsinitiativ av den senaste socialdemokratiska regeringen och som då kallades auktorisation. Syftet är just att professionalisera läraryrket och säkra att alla elever möter kompetenta lärare. Jag yrkar bifall till vår reservation nr 1. Lärarlegitimationerna syftade till att gå ett steg längre än en behörighetsgivande teoretisk utbildning. Reformen inspirerades av andra legitimationsgivande yrken som avslutas med en längre tids arbete under handledning och kompletterande utbildning med deltagande från akademin. Syftet med legitimationen är att brygga över mellan utbildning och yrkesvardag. Syftet med lärarlegitimationen är att brygga över mellan lärandets vardag och lärarens vardag. Introduktionsåret skulle ge arbete under handledning, som är en förutsättning i alla andra legitimationsyrken. Vi socialdemokrater har varit tydliga med vår besvikelse över hur regeringen har utformat introduktionsåret. Vi menar att det har fått alldeles för liten del av utbildning och handledning och att regeringen har lämnat huvudmännen i sticket. Men också lärare, rektorer och inte minst elever har lämnats i sticket. En nyutbildad lärare behöver få hjälp att bedöma och utvärdera sina insatser tillsammans med en skicklig, erfaren kollega som har fått särskild utbildning för att vara . Men hon behöver också få påfyllning från akademin i den praktiska vardag hon möter. Den form som regeringen har gett introduktionsåret har inneburit att det i stället har blivit ett sätt för en nyutbildad lärare att visa upp vad hon redan kan, vad hon redan har lärt sig. Det har blivit en sorts extremt förlängd provanställning. Regeringens respektlösa behandling av denna viktiga reform har skapat en ryckighet som har gjort att både lärare och rektorer far illa. I stället för att utreda ordentligt och ta tid på sig började legitimationshanteringen med att regeringen hafsade. Ett illa genomtänkt förslag lades fram, och en hart när ogenomförbar modell presenterades. Förslag har kommit och beslutats utan att konsekvenserna varit utredda. Kostnaderna har skenat. Regler har beslutats, återtagits, debatterats i denna kammare och bytts ut bara för att kompromissas bort och återkomma som något helt annat. Hafs och slarv har präglat regeringens hantering av denna viktiga fråga redan från början. Detta har vi socialdemokrater påpekat , och vi har också lämnat konstruktiva förslag till hur arbetet skulle kunna gå vidare. Under de år som reglerna för lärarlegitimationer nu har vinglat hit och dit har lärare och rektorer slitit för att lärarna ska få sina legitimationer. Trots att lärarutbildning annars är ett statligt ansvar, och i en ekonomiskt ansträngd tid, har huvudmännen, rektorerna och lärarna ansträngt sig för att ta det ansvar som det innebär att förverkliga introduktionsåret. Mycket engagemang har lagts ned på att utbilda mentorer och söka vägar för nyutbildade lärare att få det stöd som behövs i ett bra yrke – det som skulle vara bryggan mellan lärarens utbildningsvardag och lärarvardagen. Exakt hur mycket pengar som har lagts ned vet vi inte, men det är mycket. Och säger regeringen att det inte spelar någon roll. När introduktionsåret inte längre ska vara en del av lärarlegitimationen raderar det skillnaden mellan utbildad och legitimerad. Vad är kvar? Det kastar omkull hela idén med introduktionsåret som en brygga mellan lärarutbildningens teori och läraryrkets vardag. Lärarlegitimationen reduceras helt enkelt till ett examensbevis. Vad är skillnaden? Tydligare än så kan man inte säga att detta är exempel på ännu ett av legitimationsreformens misslyckanden. Det är inget mindre än en förolämpning mot landets lärare och rektorer, som har trott på legitimationsidén och som har arbetat hårt för att förverkliga den. Det är en förolämpning mot de huvudmän som har arbetat för att få till en fungerande rutin för introduktionsåret. Det är ett hån mot landets elever, som behöver en stärkt och professionaliserad lärarkår. I när landet står inför den värsta lärarkrisen på åratal gör man bara inte så här! Regeringen har konstaterat att introduktionsårets utformning har inneburit hinder för nyutexaminerade lärare, som man skriver i det betänkande vi diskuterar . Tydligare än så kan man inte säga att detta är ännu ett exempel på slarvet med legitimationsreformens genomförande. Det rimliga nu vore att ta ansvar för hela legitimationsreformen och göra om introduktionsåret så att det verkligen fungerar. Det skulle jag ha respekt för. Men i stället för att göra om och göra rätt väljer regeringen att blunda och helt enkelt ta bort det som är kärnan i hela reformen. Detta är inget mindre än ett bevis på den borgerliga skolpolitikens misslyckande. I den situation som regeringen har försatt skolan i i måste introduktionsåret göras om. Vi menar att regeringen måste återkomma med en plan för hur introduktionsåret kan bli en välfungerande del av lärarlegitimationen. Staten har en viktig ledarskapsroll för att utveckla skolan, för att utveckla läraryrket och för att stärka resultaten i skolan. Det har inte minst regeringens egen utredare skrivit om. Han avlämnade betänkandet Staten får inte abdikera, där han efterlyser ett statligt ledarskap som bidrar till att lärarna utvecklas. Det behövs ett ledarskap som kan stimulera lärarnas kollegiala samverkan i syfte att utveckla kvaliteten i undervisningen i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet. Vidare säger : Ledarskapet bör verka för att alla lärare utvecklas kontinuerligt i sitt arbete. Det låter som om han talar om rektorer. Men han pekar också på det statliga ansvaret – minns rubriken: Staten får inte abdikera. Precis detta skulle introduktionsåret vara. Precis just detta skulle introduktionsåret ge – en struktur för att stimulera lärarnas kollegiala samverkan. Ett introduktionsår som utformats som en förlängd del av utbildningen skulle både ge ny kunskap, som utformats för just situationen att arbeta som ny lärare, och skapa en struktur för ett kollegialt lärande. Att lärare utvärderar undervisningen gentemot vetenskap och beprövad erfarenhet är det som behövs. Det var precis det som regeringens egen utredare efterfrågade. Och den strukturen vill nu regeringen lägga ned. var utbildningsutskottet på studiebesök i , det nordiska land som ofta framhålls som det goda exemplet när det gäller goda resultat i skolan. Utskottet besökte bland annat övningsskolan i , där vi träffade chefen . Han berättade att den finska skolan lärt sig mycket av hur den svenska utformats. Men, sade han, har vi inte gjort så mycket av det som ni har gjort. Det fanns dock en sak som han var imponerad av och beundrade och som han skulle följa noga med stort intresse, och det var introduktionsåret. Det skulle ge läraren en bättre start i yrket och bidra till skolans lärandestruktur, sade han. Det är många i den finska skolvärlden som följer debatten i , och jag är säker på att de blir besvikna när det här beslutet fattas. Introduktionsåret är en viktig del av lärarlegitimationen. Det är ett sätt att stärka lärarstudenten på vägen till att bli en självständig lärare. Det lägger grunden för ett kollegialt lärande och bidrar därmed till att utveckla och professionalisera läraryrket. Det ska innehålla stora utbildningsdelar och stöd för utvärdering tillsammans med erfarna lärare hos huvudmannen. Staten måste spela en viktig roll eftersom lärarutbildning också är en statlig angelägenhet. Men det har regeringen sjabblat bort. Man kan beskriva skolan på olika sätt. Man kan tala om PISA-ras och lärarkris, skolsegregation, ökande kunskapsklyftor och bristande likvärdighet. Men man kan också tala om alla de tusen och åter tusen lärare och rektorer som precis som alla andra dagar går till skolan glada över det fantastiska uppdrag de har, stärkta av att möta elever som upplever wow-ögonblicket, som fattar, som känner polletten trilla ned. Och man kan jobba för att stärka dem. Introduktionsåret var till för att skapa en lärandeorganisation för att stärka just de lärare som behöver det i skolan. Det tar regeringen nu bort. Det behövs ett tydligt ledarskap och rimliga arbetsvillkor. rektorer, elever och lärare behöver en regering som faktiskt tar ansvar för läraryrkets utveckling. Vi socialdemokrater vill inte reducera lärarlegitimationen till ett examensbevis. Vi vill därför att regeringen ska återkomma till med en plan för hur introduktionsåret ska bli en självklar och fungerande del i lärarlegitimationen. hafs och slarv med lärarlegitimationsreformen mäktar den här regeringen kanske inte med det. Därför, herr talman, är det tydligt att den svenska skolan behöver en ny regering. Men det, herr talman, är en annan historia. 2 (MP): stod vi här i kammaren och debatterade införandet av lärarlegitimation. Då stod jag här i talarstolen och pekade på rimligheten och vikten av att lärarlegitimationen ska medges direkt efter avslutad utbildning i stället för efter en ettårig introduktionsperiod som regeringen inte visste hur den skulle organiseras. Svaret från Alliansen var att de hade rätt och vi andra fel. har det gått , och har verkligheten hunnit i kapp Alliansen. har Alliansen kommit till vägs ände och säger exakt det vi hävdade här . Alliansen kovänder alltså och gör exakt som föreslog : ser till att lärarna får lärarlegitimation efter avslutad lärarutbildning och inte efter en påtvingad introduktionsperiod som skolan inte var förpliktad att ge. Välkomna till verkligheten! säger jag till regeringen. Bättre att förstå sent än aldrig. Vi välkomnar att regeringen nu insett att lärarleg ska medges efter avslutad utbildning. Det är dock synd att ni i Alliansen lekte så här ansvarslöst med villkoren för våra nyblivna lärare. Vi har hävdat att det främst är lärosätenas ansvar att de lärare som examineras uppfyller kraven på lämplighet enligt examensordningen. Just detta föreslår nu sent omsider regeringen. Återigen säger jag till regeringen: Välkomna till verkligheten! Vi menar att huvudmännens ansvar även inkluderar att säkerställa att de som examineras får en god introduktion till läraryrket genom en introduktionsperiod där varje ny lärare får en under sitt första år på jobbet. Gällande introduktionsåret har tidigare påpekat att skolhuvudmännen fick mycket otydlig information om vad en introduktionsperiod skulle innehålla och att ingen myndighet har haft till ansvar att se till att det finns platser till alla studenter. Detta gäller fortfarande. Regeringens förslag, som ligger till grund för det betänkande vi diskuterar , uppfyller tyvärr inte dessa krav. Jag anser att behöver ett uppdrag att utarbeta föreskrifter för ökad kvalitet i introduktionsåret samt att samordna och därmed garantera att varje nyexaminerad lärare får en bra ingång i yrket. Så är inte fallet . presenterade siffror som visade att endast sex av tio nyutexaminerade lärare har fått en introduktionsperiod. Det är alldeles för få. Dessutom krävs det att de nyutexaminerade lärare som får en introduktionsanställning också får tid avsatt för samtal och förberedelser med sin . Detsamma gäller de lärare som blir mentorer. Även de behöver få möjlighet att avsätta tid till det. Bara för att regeringen nu flyttar ansvaret för introduktionsperioden från den enskilde nyutexaminerade läraren till skolan garanterar det inte automatiskt att varje lärare får en god introduktion i yrket. Förändringen kommer inte att säkerställa att det finns tillräckligt med mentorer och att dessa får tillräckligt med tid i sina tjänster för att vara bra mentorer. Vi i menar att det krävs en tydligare samordning och tydligare garantier från staten att detta sker. Det uppdrag som Skolinspektionen har fått avseende en granskning av hur huvudmännen tillhandahåller introduktionsperioden för nya lärare är förknippat med svårigheter, då det saknas tillräckliga riktlinjer att utgå från. Dessutom fick myndigheten uppdraget innan propositionen om förändringar i frågan blev klar. Därmed är frågan om garanti och kvalitet gällande introduktionsperioden fortfarande obesvarad av regeringen. Reformen om lärarlegitimation och introduktionsperiod har alltid varit underfinansierad. Utredningen som föregick införandet av lärarlegitimation ansåg redan från början att det kommer att krävas betydligt mer pengar än vad regeringen senare anslog. Regeringen blev tvungen att justera det och tillskjuta mer pengar. Regeringen gör nu återigen samma misstag. Vi menar att det krävs mer pengar och resurser. Lägger man ansvar på skolan måste man tillskjuta mer pengar. Då är det tveksamt om detta ens i fortsättningen kan bli en bra reform och om mentorer, nya lärare och skola får tid och möjlighet att genomföra sina uppdrag om man inte tillskjuter pengar. Jag menar att regeringen har ett ansvar för att se till att de reformer som presenteras också har förutsättningar att genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Så är inte fallet i denna fråga. har tidigare gjort yrkanden i om en finansieringsplan för lärarlegitimationen och introduktionsperioden, som har fått stöd av , men regeringen har ännu inte uppfyllt det tillkännagivandet. Vi menar att regeringen nu behöver se över finansieringen av introduktionsperioden. och Skolinspektionen har i sina remissvar uttryckt att de förändringar som medger för lärosätena att ta ett tydligare ansvar för att de som genomgår utbildning och examineras är lämpliga för läraryrket redan borde ha varit på plats. Det håller vi med om. Detta är ytterligare ett belägg för att regeringen har misskött frågan om lärarlegitimation. De försöksverksamheter som genomförs med exempelvis lämplighetsprov borde ha kommit i samband med den nya lärarutbildningen, som i sin tur borde ha kommit i samband med lagen om lärarlegitimation. I stället för att ta ansvar för en sammanhållen strategi för att få fler att vilja bli lärare, öka kvaliteten i lärarutbildningen och se till att rätt personer passerar utbildningen för att bli yrkesverksamma lärare, har regeringen genomfört ett antal bristfälliga reformer, som dessutom förändras om och om igen. Regeringen har bevisligen fört en undermålig politik för lärare. För att denna reform ska kunna lyckas krävs att frågan om introduktionsperioden samordnas, så att varje nyutexaminerad lärare får en meningsfull introduktionsperiod och att staten tillskjuter medel för finansieringen av reformen. Skolorna får inte beläggas med oklara förutsättningar och ofinansierade reformer. Avslutningsvis, herr talman, vill jag yrka bifall till vår reservation, reservation 2. 3 (M): Jag tror att det var som för sade: Huka er, gubbar, för nu skjuter de! Efter denna formliga kanonad från och kan de stackars åhörarna tro att skolan är i fritt fall och på dekis. Så är det ju inte riktigt. Jag tror att vi har en lite annorlunda bild av vart svensk skola är på väg . Som en liten tanke kan jag nämna att när jag i går skulle skriva ned några rader inför den här debatten hade jag framme skrivboken från lärarfacken, Allt börjar med en bra lärare. I politiken är det viktigt att vara ärlig och prestigelös och kunna erkänna misstag. Verkligheten gör sig påmind, och därför behöver man ibland justera reformer. Konstigare än så är det inte. Jag håller med om att allt inte har varit bra. När vi ser att lärarlegitimationerna har funnits i fem, sex, sju eller hoppas jag att många kommer att inse att det var bra att vi införde dem. Det var också gott att ni hade samma tankar . Det ska också erkännas. Läraren har ett av de viktigaste jobben i samhället, som kunskapsförmedlare, vuxenförebild och ofta också kurator eller socialarbetare. Under en lång rad av år har resultaten i svensk skola sjunkit. Slår man upp en kvällstidning eller lyssnar på den rödgröna oppositionen får man kanske bilden av att detta bara har skett , men sanningen är ju att det började långt innan, 1999–2000, vilket kanske till viss del kan härledas ur de skolreformer som genomfördes –90, alltså innan. Det är ungefär det tidsspannet som man kan räkna med att det tar att förändra en del av skolan. Bland annat infördes tidigare- och senarelärare. Bland tidigarelärarna var det ganska många som hade läst SO-ämnen, men de fick ändå rättighet att undervisa i matte. Jag tror att även en ungdom kan räkna ut hur den matteundervisningen blir. Vi har förändrat lärarrollen och skolan. Mycket av eget arbete har funnits. Många forskare, inte minst , har visat att det är direkt skadligt för elever som är 11, 12, 13 eller . Framför allt drabbas killarna extra hårt eftersom de inte är utvecklade lika väl som tjejerna vid denna ålder. Vi har en annan lärarroll och andra samhällsförhållanden. ser helt annorlunda ut än det gjorde . Vi har fått ändrade undervisningsmetoder. En del studenter borde kanske inte ha blivit lärare, och det beror naturligtvis på att statusen för läraryrket har sjunkit under en följd av år. En del har jag berättat om. Detta har gjort att en del elever inte har känt det kall som gjorde att folk kände när de ville bli lärare, som man tyckte var det viktigaste och finaste man kunde bli. har vi gjort allt vi kan – det finns säkert en del kvar – för att förändra detta. Allting genomfördes inte 2007, för det skulle utredas först. Ny lärarutbildning är införd, liksom lärarlegitimation och karriärtjänster, som har gjort att lönerna har börjat stiga runt om i kommunerna. En förstelärare i vissa kommuner ligger på . Tanken med de nya pengar som har tillförts är att ungefär var sjätte lärare kommer att vara förstelärare eller möjligtvis lektor. Förslaget om att slopa kravet på ett introduktionsår för att få legitimation fördes fram . Det var en stor uppgörelse om skolan mellan regeringen, lärarfacken och arbetsgivarna. Motivet till förändringen var att många nyutexaminerade lärare inte lyckades ordna ett introduktionsår med en som handledare, vilket lett till att de inte har kunnat ansöka om legitimation och få tillsvidareanställning. För att garantera kvaliteten på legitimerade lärare ska i stället kraven på lärarstudenterna skärpas. Regeringen vill införa lämplighetstest vid antagningen till lärarutbildningen, en särskild kvalitetsgranskning av den verksamhetsförlagda utbildningen, VFU, och utreda betygssättning av studenterna under VFU enligt en flergradig betygsskala. Samtliga dessa frågor utreds just nu i . Själva introduktionsåret ska dock vara kvar men helt inriktas på stöd och handledning. Huvudmännen ska enligt förslaget bli skyldiga att ordna introduktionen. De ändrade reglerna föreslås träda i kraft . När beslutar om legitimation ska det också ske en prövning av att den sökande inte är olämplig. Om man har gjort något som skulle ha föranlett en indragen legitimation – ett allvarligt brott eller liknande – bör man heller inte beviljas legitimation. Jag vill avsluta med att kort och gott yrka bifall till utskottets förslag. 4 (S) replik: har lärare och rektorer arbetat för att genomföra den reform som är er reform, som ni i Alliansen har genomfört och arbetat fram. Visserligen har vi uppfattat och framfört att det gått slarvigt till, men den har satts i verket. Det har funnits en idé med att lärarlegitimationen ska vara något anat än ett behörighetsintyg eller ett examensbevis. Men ändå har jag inte hört något. När nu det kravet slopas blir det enda som är kvar ett luftslott. Jag har inte hört någonting från om varför regeringen släpper hela tanken med legitimationsreformen. Hela kärnan är borta. Det har kostat enorma ansträngningar. Det har kostat pengar för huvudmännen. Det har kostat resurser i form av tid och arbete. Och det skulle ha kunnat bli bra. Det skulle ha kunnat skapa strukturen för en lärande organisation. Skolan skulle kontinuerligt ha kunnat använda detta för att skola in nya lärare i en lärande organisation. Ni ger bara upp. Varför gör ni det? Varför beslutar ni så här? Lärarna efterfrågar detta, och er egen utredare efterfrågar detta. Jag vill ha ett svar på frågan: Varför ni gör det här? Ni släpper hela reformens kärna utan att ens säga att ni ska komma tillbaka med ett bättre förslag. 5 (M) replik: Vi ger inte alls upp. vet att vi har genomfört en mängd reformer, inte minst lärarlegitimationen, – ett par reformer kom . Det är möjligt att man kan rikta in sig på att lärarlegitimationen enbart var till för ett introduktionsår, men legitimationen är också till för någonting annat, nämligen att räta ut alla de frågetecken som finns när det gäller landets ungefär 90 000 lärare. Det handlar om att ge lärarna någon form av körkort och bevis på vilka ämnen de har rätt att undervisa i. Introduktionsåret ska finnas kvar, men det ska mer inriktas på stöd. Och genom andra förslag som utreds, som jag sade, ska vi se till att det är än mer lämpliga studenter som söker sig till läraryrket. Då tror vi att vi kommer till rätta med en del. Men det är alltför många lärarstudenter som inte har kommit ut på arbetsmarknaden eftersom det inte har funnits tillräckligt många mentorer. Där är den stora anledningen. 6 (S) replik: Det är bra att regeringen erkänner det som inte har fungerat. Det som är mindre bra är att man ger upp hela poängen med reformen och bara säger: Okej, då släpper vi det här. Vad är skillnaden mellan att vara behörig lärare med ett examensbevis från en lärarutbildning och att vara legitimerad lärare? Vad är det talar om som är en sådan stor skillnad? Hela poängen med legitimationsreformens genomförande avskaffas ju. Det som har varit ett krav ska inte längre vara ett krav. Om det inte har fungerat när det har varit viktigt att genomföra det eftersom det varit ett krav undrar jag hur det ska fungera när det inte är det. Det ni talar om nu är ett luftslott. Jag vill fortfarande att ni redovisar för landets lärare och rektorer, som har jobbat hårt med detta, hur ni gör, hur ni tänker och varför ni inte återkommer med en plan för hur det ska bli bra. Legitimationsyrkena handlar om att få en tids arbete under handledning och vidare utbildning för att det ska bli en brygga mellan lärandets teori och yrkets vardag. Med ett pennstreck stryker ni det. Har det inte fungerat förut lär det inte fungera nu när det blir frivilligt. Vad är kvar efter examensbeviset? 7 (M) replik: