prot · H20931 · 2014-12-03 00:00:00 — Vi har en tjänstesektor som har vuxit trots att vi har befunnit oss i lågkonjunktur, och vi har sett att många som stod väldigt långt ifrån arbetsmarknaden har fått ett riktigt arbete. Vi har också motarbetat den svarta sektorn. Vi har fått rapporter från där man ser att acceptansen för att jobba svart har minskat i människors attityd till svartarbete . Det är i sig i grunden positivt därför att vi behöver legitimitet i skattesystemet. Jag kan inte låta bli att förvånas över retoriken i dagens debatt. När Alliansen genomför eller föreslår skatteförändringar och skattesänkningar är det alltid av ondo. Ändå gick Socialdemokraterna till val på att sänka skatten för pensionärer, men då är det rättvist och gott. Det finns ett förslag som handlar om jobbskatteavdragen. När vi har föreslagit det har det kritiserats varje gång, men behåller man det och säger att man gör det för att det ska finnas transparens i hushållens ekonomi. Men detsamma gäller inte när företagen drabbas. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i Alliansens motion. 110 (SD): har en skattepolitik som syftar till att skapa förutsättningar för jobb och tillväxt. Vi verkar för jobbskapande åtgärder och för att underlätta för företag att växa och nyanställa. Utgiftsramar och beräkning av stats-inkomsterna Vi har precis som många andra identifierat de mindre företagen som en av nycklarna till att skapa en stor mängd nya jobb. Det är när det finns möjligheter för mindre företag att växa och expandera som det stora flertalet nya jobb kan komma. Arbete skapar tillväxt, minskar klyftorna och utanförskapet i samhället och möjliggör upprätthållandet av en god välfärd. Vi verkar också för en levande landsbygd genom att vi vill motverka höjda skatter som försvårar för boende på landsbygden och försämrar möjligheten för livsmedelsproducenter att upprätthålla sin produktion. Som exempel på åtgärder som gynnar företagande kan nämnas ett förslag om att helt avskaffa den allmänna löneavgiften för små företag med upp till nio anställda. Det skulle ge en genomsnittlig småföretagare med nio anställda en skattelättnad på , vilket kan vara nog så viktigt i kombination med andra åtgärder för att underlätta tillväxt och nyanställningar. Vi säger nej till den särskilda löneskatten för äldre på arbetsmarknaden. Med den demografiska utveckling vi nu står inför i är det viktigt att de som är äldre uppmuntras att stanna kvar på arbetsmarknaden. Den faktiska pensionsåldern kan påverkas från politiskt håll antingen genom incitament eller genom tvång. Att då, som regeringen gör, göra det dyrare för äldre att vara kvar på arbetsmarknaden i ytterligare efter den officiella pensionsåldern gör att enbart tvångsinstrumentet finns kvar. Det menar vi är oklokt. Äldre medborgare ska i första hand uppmuntras på olika sätt att stanna kvar på arbetsmarknaden. Därför säger vi nej till den höjda löneskatten för äldre. Att höja skatterna på arbete är oftast inte en klok jobbpolitik. Detta gäller även om det avser marginalskatterna. har höga marginalskatter i ett internationellt perspektiv. Det finns en smärtgräns för hur mycket skatt även en höginkomsttagare är villig att betala. Höginkomsttagare är en grupp som ofta har valmöjligheter i större utsträckning än de flesta andra. De kan till exempel i vissa fall flytta utomlands och arbeta eller förhandla med sin arbetsgivare om andra förmåner än lön eftersom en löneökning i sig inte känns attraktiv. Det kan leda till att det totala skatteuttaget blir lägre snarare än högre. Därför är vi emot förslaget om ett avtrappat jobbskatteavdrag. Något annat som påverkar marginalskatterna är brytpunkten för när man ska betala statlig skatt. Att sänka brytpunkten stimulerar inte till utbildning eller entreprenörskap. har en väldigt låg gräns när det gäller brytpunkten för statlig skatt. Det innebär att lärare, sjuksköterskor, poliser och andra yrkesgrupper i högre utsträckning kommer att få betala statlig skatt, vilket inverkar negativt på incitamentet att jobba mer och fortbilda sig. Att ha ambitioner på arbetsmarknaden lönar sig mindre, och människors drivkrafter påverkas negativt. RUT-avdraget för hushållsnära tjänster har flera fördelar. Det har kanske inte skapat fullt så många nya jobb som de borgerliga politikerna gärna ville göra gällande i valrörelsen, men det har säkert skapat en del nya jobb. Framför allt har det flyttat en hel del arbete från den svarta sektorn till den vita. Kanske är RUT-reformen snudd på självfinansierande. Utgiftsramar och beräkning av stats-inkomsterna Den bidrar också till att öka vanliga familjers möjligheter att ägna sin tid åt annat än hushållsarbete. De har möjligheten att köpa den tjänsten och ägna sig åt någonting annat. Varför inte satsa på till exempel karriären, om nu inte marginalskatterna är för höga förstås? är emot den inskränkning i RUT-reformen som regeringen har föreslagit. vill tvärtom vidareutveckla den och ha en tydligare inriktning mot äldre medborgare, där reformen har varit uppskattad och välnyttjad på många håll. Den förda regeringspolitik som jag just nämnde – löneskatten för äldre, avtrappningen av jobbskatteavdraget, höjd statlig inkomstskatt och försämringar av RUT-avdraget – är förslag som försämrar förutsättningen för framväxt av jobb. är emot dessa förändringar. Det har drivits igenom ett antal åtgärder som har syftat till att skapa jobb och tillväxt. Intentionerna har säkert varit goda, men det har inte blivit önskad effekt. Som exempel kan nämnas att vi i tidigare budgetdebatter har anmärkt på den borgerliga regeringens generella sänkning av arbetsgivaravgiften för . Den har varit dyr i förhållande till det uppnådda resultatet. menar att det bör vara billigare att anställa och arbeta. Studier pekar på att generella sänkningar av sociala avgifter på lång sikt har små effekter på sysselsättningen. Sänkta avgifter har också en tendens att vältras över och bli till högre löner, vilket innebär att sysselsättningen påverkas enbart i form av högre reallöner, som leder till ett ökat arbetsutbud. Det framgår av en utredning från : Rapport från ekonomiska avdelningen på 2011:1. Den generella sänkningen av sociala avgifter är också mer än så dyr i förhållande till det femte steget i jobbskatteavdraget, om man mäter i antal jobb per krona. Det är enligt egen utvärdering. Mot bakgrund av det vill vi återställa den generella sänkningen för att i stället fokusera resurserna på småföretagarna, bland annat på det sätt som jag nämnde tidigare. Jag gav exempel: att avskaffa den allmänna löneavgiften för små företag med upp till nio anställda. har också i sitt budgetförslag en rad andra förslag vad gäller att gynna småföretag. Det är dock inte inom ramen för skattepolitiken, som jag tänkte försöka avgränsa mig till. Det finns anledning att tro att en sänkning som riktar sig tydligare mot de mindre företagen ger större effekt än en generell sänkning. Ett annat exempel på något som inte fått avsedd effekt är ungdomsrabatten, det vill säga den nedsatta arbetsgivaravgiften för unga. Den har varit dyr och ineffektiv och har också fått utstå hård kritik från samlad ekonomisk expertis. menar till exempel att det har varit mycket små effekter. utvärdering, IFAU, konstaterar att de lägre arbetsgivaravgifterna hade liten påverkan på sysselsättningen, att det över huvud taget inte fanns någon sysselsättningseffekt på grupperna med svag anknytning till arbetsmarknaden samt att bruttokostnaden per skapat jobb ligger på , vilket är fyra gånger så högt som den genomsnittliga lönekostnaden för gruppen ungdomar. Utgiftsramar och beräkning av stats-inkomsterna har därför föreslagit att reformen ska avskaffas. Alliansregeringens sänkning av restaurang- och cateringmomsen var en felsatsning. Den är mycket kostsam. Enligt de studier som har gjorts bedöms antalet nya jobb uppgå till som högst ett par tusen. Man kan jämföra med , där det har gjorts en liknande satsning, som även där blev en besvikelse. skriver att deras ”bedömning är att regeringens beräknade effekter på arbetslösheten och sysselsättningen av sänkt mervärdesskatt är överskattade” samt att ”när det gäller restaurang- och cateringtjänster är vår bedömning att argumenten för reducerad skattesats är svaga”. Enligt kan antalet sysselsatta ha ökat med 4 000, men man poängterar att osäkerheten är stor. Även om den siffran skulle vara korrekt indikerar den en bruttokostnad på per jobb. Jag konstaterar att det inte var någon bra reform. Jag sa inledningsvis att vi Sverigedemokrater verkar för en levande landsbygd. Vi presenterade det så kallade landsbygdslyftet. De förslag på skatteområdet som vi då utarbetade återfinns till stor del även i årets budgetmotion. Där märks bland annat vårt motstånd mot höjda fordonsskatter. Tyvärr har både nuvarande och tidigare regering velat göra det dyrare att åka bil, vilket slår mot dem som bor och verkar på landsbygden. Det kommer inte att ha någon positiv effekt på sysselsättningen, och det kommer att fortsätta att bidra till urbaniseringstrenden. säger därför nej till höjd fordonsskatt. I det här sammanhanget kan jag passa på att nämna att vi också verkar mot nya och höjda trängselskatter. Vi menar också att svenska livsmedelsproducenter har en konkurrensnackdel i form av högre skattetryck i form av koldioxidskatt på diesel för skogs- och jordbruksmaskiner. Vi menar att återbetalningen av koldioxidskatt till livsmedelsproducenterna ska höjas. Vi är också emot skatten på handelsgödsel, som är planerad till 2016, om jag läste rätt i propositionen. Om regeringen har för avsikt att införa skatt på handelsgödsel av miljöskäl är det minsta man kan begära att livsmedelsproducenterna får tillbaka pengarna i form av till exempel sänkt skatt på energi och diesel. Men oavsett vilket är det en ineffektiv åtgärd som inte kommer att påverka användandet på annat sätt än att svensk livsmedelsproduktion minskar. De förslag som jag har räknat upp för främjande av jobb, företagande, tillväxt och levande landsbygd är en kort sammanfattning av skattepolitik i årets budgetmotion. Det är åtgärder som behövs för ett sammanhållet , ett med bättre framtidsutsikter, ett med upprätthållen välfärd. Jag yrkar bifall till våra reservationer. 111 (FP): Debatten handlar om vilket samhälle vi vill ha. Debatten handlar om hur vi gör människor starkare och hur vi därmed gör starkare. Utgiftsramar och beräkning av stats-inkomsterna Mitt samhälle är ett samhälle där vi ser jobbens betydelse för att människor ska kunna växa, utbildningens betydelse för att människor ska kunna växa och företagens betydelse för att människor i ska kunna växa. I den politiska debatten blir det ofta fokus på hur välfärden ska kunna utvecklas och hur vi ska kunna fördela den välfärdskaka som vi har. Alldeles för ofta är det för lite diskussion och fokus på hur vi ska kunna skapa resurser till vår gemensamma välfärd. I min värld är det enbart genom fler och växande företag som välfärden kan säkerställas och vi kan skapa mer resurser till vår gemensamma välfärd. Det är genom fler människor i arbete, genom att vi har hög sysselsättning, som välfärden kan garanteras. Framför oss , herr talman, har vi tre budgetförslag som ställs mot varandra, där två av förslagen går i helt fel riktning. Såväl som de rödgröna partierna, regeringen plus , föreslår kraftigt höjda skatter för den som vill anställa ungdomar, höjda skatter för den som har en restaurang och på det sättet vill göra det möjligt för fler människor att komma in på arbetsmarknaden, höjda skatter för vanligt folk, höjda skatter för den som vill anställa äldre människor, höjda skatter för den som vill anställa yngre människor. När vi tänker på skattepolitiken tror jag på ett samhälle där vi använder skatter som ett sätt att öka människors drivkrafter. Jag tycker att vi ska bygga ett samhälle där skatten på arbete är så låg som möjligt och att det ska löna sig att utbilda sig, eftersom det gör att människor utbildar sig, söker arbete och har drivkraften att starta företag och arbeta. Sedan kan man ha lite högre skatter på sådant som är miljöskadligt. Det har vi också i Alliansens budget. Men vi behåller och utvecklar och ser till att även fortsättningsvis ha skatter som är attraktiva och gör att det lönar sig att arbeta och lönar sig att utbilda sig. Mot Alliansens budgetförslag står två alternativ som går i helt annan riktning. När vi ska bygga människor starka och ska bygga starkt är det helt fel väg att gå. Det är inte bara något som allianspartierna och säger, utan det är något som oberoende bedömare på och andra bedömare säger. De säger att regeringens förslag och förslag leder till färre jobb. I det materialet och i den finansplan som regeringen presenterar medger man själv att de reformer och skattehöjningar som sker, såväl gentemot vanligt folk som för den som vill anställa äldre, leder till färre sysselsatta. Men man är inte så tydlig att man själv skriver ut hur många som påverkas av det. Men det har gjort åt regeringen och använt de beräkningsmodeller som brukar använda. Då är det 24 000 sysselsatta som påverkas av de reformer som regeringen nu föreslår. Det är 24 000 personer som är på arbetsmarknaden men som kommer att behöva lämna arbetsmarknaden till följd av de reformer som regeringen nu föreslår eller 24 000 jobb som skulle ha kommit till men som inte blir av därför att regeringen nu föreslår höjda skatter. Utöver det föreslår man skattehöjningar för vanligt folk. 72 000 personer som betalar på den sista intjänade hundralappen kommer att betala på den sista intjänade hundralappen. Det är 1,1 miljoner löntagare som påverkas av de skattehöjningar som regeringen föreslår. Utgiftsramar och beräkning av stats-inkomsterna Mot detta står och Alliansens gemensamma förslag som handlar om att bygga starkt, att se till att företagen får attraktiva villkor för att verka och att se till att den som anställer en ung människa eller en äldre person får en skattelättnad för att göra det för att på det sättet underlätta övergången in på arbetsmarknaden för de yngre och se till att äldre människor kan vara kvar på arbetsmarknaden. Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i Alliansens budgetmotion. 112 (KD): Åren 2006–2014 förde alliansregeringen en politik som gav utrymme för civilsamhället, för företag och för människor att växa. Alliansen har inför dagens votering lagt fram ett förslag som möjliggör en fortsättning på denna utveckling. Som mina allianskolleger har påpekat här tidigare i debatten ser vi att regeringen tyvärr har lagt fram en budget som slår hårt mot jobb och tillväxt och som innebär stora skattehöjningar på arbete och för dem som jobbar. föreslår man nya skatter på sådant som flyg och avståndsbaserat vägslitage. Dessutom inskränker man succéreformen RUT-avdraget, en reform som gett många nya jobb, inte minst till personer som tidigare stod långt från arbetsmarknaden. Mot detta alternativ står Alliansens gemensamma budgetmotion som inte innebär några skadliga skattehöjningar på arbete men som tydligt värnar ordning och reda i ekonomin. Det råder ingen tvekan om vilket av alternativen som är bäst för . I mitt anförande har jag tänkt fokusera på tre perspektiv och områden som är viktiga för oss kristdemokrater i den aktuella debatten. För det första vill jag ta som utgångspunkt att den så kallade befolkningspyramiden har ändrat utseende det senaste seklet. Vi står inför det faktum att allt färre ska försörja allt fler. Mot bakgrund av den demografiska utvecklingen är det onekligen svårt att förstå hur vänsterregeringen kan lägga fram en budget som slår så hårt mot jobben. Den säger att antalet arbetade timmar i ekonomin måste öka, men för en politik som går i rakt motsatt riktning. De skadliga skatte- och avgiftshöjningarna kommer på kort sikt att drabba människors och familjers privatekonomi, men på kommer de att drabba också den svenska ekonomin och välfärden i stort. behöver fler som arbetar och bidrar till vårt gemensamma bästa. Det är därför mycket oroande att vänsterkoalitionens budget slår mot både yngres och äldres möjligheter att arbeta. För den som är ung väntar en riktig kalldusch, eftersom regeringen vill slopa nedsättningen av socialavgifterna för unga . Det är svårt att förstå hur kraftigt höjda skatter på ungdomsjobb ska leda till att fler unga kommer i arbete. I själva verket gör regeringens förslag det svårare för unga att få fotfäste på arbetsmarknaden. Utöver ungdomarna drabbas även de äldre av regeringens skatteförslag. Visst föreslår regeringen en sänkning av skatten för vissa pensionärer. Men det som man inte lika gärna framhåller är att sänkningen finansieras av att alla som väljer att arbeta vidare efter pensionsåldern straffas av vad man kallar för en särskild löneskatt för äldre. Incitamenten blir betydligt lägre för arbetsgivare att låta äldre jobba kvar extra. Eftersom äldre inte sällan har högre löner än yngre kommer 65-plussarna också i högre grad än andra att drabbas av regeringens marginalskattehöjningar. Utgiftsramar och beräkning av stats-inkomsterna De extra skatterna kommer att leda till att både yngre och äldre effektivt trycks ut från arbetsmarknaden, och det blir svårare att klara framtidens skola, välfärd och pensioner. För det andra konstaterar jag att fortfarande har marginalskatter som är bland de högsta i världen men att regeringen trots detta nu vill höja dessa skattenivåer ytterligare genom att trappa ned jobbskatteavdraget och genom att räkna upp skiktgränsen för statlig skatt långsammare . Jag ser flera problem med detta. Det innebär en urholkning av arbetslinjen när fler kommer att välja fritid framför arbete. Sammantaget är det osäkert vilken effekten i slutändan blir på ekonomins och skatteintäkternas utveckling. Det finns en stor bredd av instanser som har påtalat just detta, till exempel den senaste långtidsutredningen, , och flera akademiker. Men marginalskattehöjningarna gör det också mindre lönsamt för den enskilde att investera i utbildning och att anstränga sig lite mer på jobbet för att höja sin lön eller nå en befordran. Detta är förstås mycket problematiskt i då de flesta av oss spår att kunskap och utbildning kommer att vara vad vi ska bygga vår konkurrenskraft på framåt. får det tuffare att konkurrera om de internationella talangerna. När de anställda får behålla en mindre andel av lönen behöver arbetsgivaren kompensera genom att betala mer. Då ökar företagens kostnader. Bortsett från de rent ekonomiska konsekvenserna är det också orättvist och i grunden fel att motverka dygder som förkovran, flit och företagsamhet. Att dessa dygder motarbetas påverkar samhället negativt också på ett djupare plan. Jag förstår visserligen att höjda marginalskatter är en viktig symbolfråga för och kanske även för . Men det är inte ansvarsfullt att låta tillväxtfientliga partier helt avgöra förutsättningarna för vår ekonomi och konkurrenskraft. För det tredje vill jag lyfta fram regeringens förslag om att slopa möjligheten till skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. Det civila samhället, med allt det ideella arbete som utförs inom idrottsföreningar, välgörenhetsorganisationer och församlingar, utgör en betydelsefull del av . Det är ett viktigt komplement till både den offentliga sektorn och det privata näringslivet. I det civila samhället finns gemenskap, det är en skola för livet för väldigt många unga och här tillåts människor att växa. Dessutom är ett starkt civilsamhälle det bästa värnet mot en politisk sfär som svällt över sina gränser. Den politiska klåfingrigheten hålls tillbaka av ett starkt civilsamhälle. Man kan inte göra annat än att konstatera att avdragsrätten för gåvor till ideella ändamål har varit en stor succé. var det 761 000 personer som använde sig av möjligheten till skatteavdrag. Tillsammans hade de skänkt till de av godkända mottagarna. Utgiftsramar och beräkning av stats-inkomsterna Det vore mycket olyckligt om denna reform nu gick om intet. Från Alliansens sida vill vi, i stället för att slopa avdraget, utveckla det genom att ta bort den ansöknings- och årsavgift som finns för organisationer som ansöker om och godkänns som gåvomottagare inom ramen för avdragsrätten. Samhället är större än staten, och det är viktigt att också politiken inser det. Sammantaget måste vi konstatera att de förändringar på skatteområdet som det redogörs för i regeringens budgetförslag innebär ett hårt slag mot jobb och tillväxt, och i förlängningen lägre sysselsättning och mindre resurser till skolan och välfärden. Men regeringens skatteförslag innebär också ett hårt slag mot friheten i landet, mot enskilda människors frihet, mot familjers frihet, mot civilsamhällets frihet och mot näringslivets frihet. Det är värden som naturligtvis ska värnas och inte motverkas. Mot bakgrund av detta kan vi som är kristdemokrater och medlemmar av Alliansen inte köpa regeringens budgetförslag. Vi måste konstatera att det på alla plan vore bättre för civilsamhället, för företagen och för människorna om Alliansens gemensamma alternativ vann bifall. 113 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. Regeringen har högre ambitioner för än att vi ska vara ett mediokert medelmåttaland. Är det någonting jag har tänkt på som har gått är det att inställningen hos de flesta av oss väl var att vi vid jämförelser med andra länder, inte minst EU-länder, skulle ligga ungefär i topp. har vi dock fått höra: Ja, det är i alla fall inte lika illa som i och . Vi är inte nöjda med det. kan bättre, och ska kunna bättre måste vi satsa. Vi har höga ambitioner. Våra barn ska få en bättre skola, och våra ungdomar ska få chans till en rejäl utbildning och chansen att komma in på arbetsmarknaden. Våra äldre är värda en bättre omsorg än den de får . Inte minst sjukvården behöver mer resurser för att kunna leva upp till de behov som finns. Vi måste också investera mer i bostäder och infrastruktur. Vi måste både bygga nytt och se till att det som finns fungerar, så att tågen går . Vi ska utveckla de nya jobben i samarbete med näringslivet – stödja innovationer och hjälpa fler företag att komma ut på exportmarknaden. Vi måste även förbättra situationen för de medborgare som är sjuka, arbetslösa och pensionärer. Det kräver både anständigheten och sammanhållningen i vårt land. Därför måste rejäla satsningar göras, och det var det vi gick till val på. Det var det vi pratade om i valrörelsen, och det är det mandat vi tydligt känner att vi har. Man vill ha en ny inriktning på politiken. Högre ambitioner kräver dock mer resurser, och det har vi också varit tydliga med. Vi har en lång rad intäktsförstärkningar, för vi tänker inte fortsätta den politik som har förts i där man antingen har sänkt statens inkomster eller lagt på utgifter utan att finansiera dem. Vi är vid vägs ände både när det gäller skattesänkningar och nya former av skatteavdrag, och vi vet allihop att är på en farlig väg om vi inte sätter till bromsen nu och ser till att de reformer som behöver göras också finansieras. Utgiftsramar och beräkning av stats-inkomsterna Det är därför vi gör intäktsförstärkningar på i huvudsak tre principiella områden. Det första vi gör är att ta bort de ineffektiva och dyra insatserna, som till exempel den generella nedsättningen av arbetsgivaravgiften för ungdomar. Vi vet att man med de pengarna kan göra fyra gånger mer – att fyra gånger fler kan få del av dem. Vi anser att det är fel att tänka i banorna att man ska subventionera alla de ungdomar som ändå får jobb och vill i stället använda pengarna till att se till att de som inte får jobb får chansen. De ska få en bättre utbildning och chansen att komma in på arbetsmarknaden. Dyra och ineffektiva insatser tas alltså bort. Det andra vi gör handlar om att effekterna av budgetarna i rad har inneburit att de som tjänat mest och haft mest har gynnats mest, medan de som haft minst pengar har fått minst. av en sådan politik har inneburit att klyftorna har vuxit.