prot · H10965 · 2014-02-05 00:00:00 — Det pekar i den riktningen genom ett antal nya mekanismer och annat för att kontrollera bankväsen och finansväsen och för att rädda fallfärdiga ekonomier på olika sätt. Hur kommer det sig att det har blivit så? Det får man fråga regeringarna i de enskilda medlemsstaterna som inte har skött sina ekonomier. Att de här nya strukturerna formas på europeisk nivå, framför allt genom , och att Europeiska unionen får de här starkare tillsynsbefogenheterna är en följd av att medlemsstaterna inte har skött sina ekonomier. Det är klart att om Europeiska unionen får starkare befogenheter måste man också – på den punkten håller jag med ; nota bene, för det händer inte – minska det demokratiska underskottet i Europeiska unionen. Men som jag tolkade menade han att det är problematiskt att inte kommissionsordföranden är folkvald. Ja, det kan jag också tycka. Det vore bra om man hade ett större inslag av representativ och direktvald demokrati på EU-nivå. Det är också viktigt att får en starkare ställning, fru talman, och en starkare demokratisk förankring. Men för att ska få en större legitimitet behöver det kanske också få lite större befogenheter. Det betyder en maktöverflyttning till de parlamentariska och direktvalda organen. 19 (MP) replik: Jag håller med om att det är ett högt tonläge har. Jag blev lite brydd, må jag säga, när nästan attackerade oss för att vi vill exportera den arbetskraftsinvandringsmodell som vi gemensamt, Alliansen tillsammans med , tog fram här i under förra mandatperioden. Det är en modell som vi menar är mycket bättre än den man har på EU-nivå. Där har man bara det så kallade blåkortet och ska bara ta in högutbildade och inte andra. Det är någonting som snarare bidrar till brain drain från andra länder. Jag skulle vilja veta om anser att den modell som vi gemensamt kom överens om inte är bra och om inte han också skulle vilja införa den på EU-nivå så att människor, både låg- och högutbildade, får möjlighet att komma till för att arbeta. Den lag som vi tog fram försåg vi med hängslen och livrem. Facket skulle vara inblandat och få säga sitt. Sedan har det i vissa fall visat sig att människor har kringgått lagen och att människor har drabbats av den på ett eller annat vis när det gäller lönebildning och annat. Men då får vi titta på det som har blivit fel och ändra det, inte säga att lagen är dålig som sådan som vissa – i och för sig inte – tycker. Jag vill inte kalla det för fackliga särintressen, som sade här. Facket är viktigt, och att facket är delaktigt i processen är bra. Det som har blivit fel ska vi rätta till, men lagen som sådan är bra. Vi borde exportera den och få de andra EU-länderna att göra likadant, tänker jag. 20 (FP) replik: Om det är så att det jag sade missuppfattades av är det tråkigt. Jag står mycket väl bakom detta. Jag tycker att denna friare rörlighet är viktig. Jag frågade bara i all enkelhet vad som händer när står tillsammans med utanför i och ska hålla torgmöte i valrörelsen. Då kommer nämligen att säga att vi ska exportera den svenska modellen för arbetskraftsinvandring, och sedan kommer att säga någonting helt annat. Jag menade att för väljarna som går till valurnan är det väl i högsta grad väsentligt hur politiken blir efter valet. En friare arbetskraftsinvandring, en friare rörlighet över huvud taget för arbetskraft i hela Europeiska unionen – ja, i hela världen – är förstås någonting som vi önskar oss. Min fråga handlade bara om hur de rödgröna har tänkt sig att få ihop politiken när de har ett parti som i grund och botten anser att man ska kunna ha facklig vetorätt eller enbart bristyrkesinvandring medan är betydligt mer radikalt och progressivt i samarbetet med alliansregeringen. kommer med lite olika bud – säger en sak här; det verkar vara en annan sak när man talar med andra företrädare. Det är något oklart vad som gäller. För är det ju viktigt att det är tydligt vad det vi stoppar i oss innehåller. Då är det väl bra att det också är tydligt vad det man röstar på innehåller. 21 (MP) replik: känner jag att jag inte riktigt fick svar på min fråga om också tycker att vi ska exportera den här modellen och om och alliansregeringen aktivt arbetar för att vi ska få en bredare bas för arbetskraftsinvandring än den vi har i EU-länderna. Det skulle jag vilja få svar på. Hur och jag kommer att uttrycka oss i valrörelsen är inte jag orolig över. Jag är inte orolig över om vi ska kunna komma överens i den här frågan såväl som i väldigt många andra frågor. Vi brukar komma överens med Socialdemokraterna, så jag är inte särskilt orolig att vi inte ska lyckas även . Vi hade en annan fråga också. Den gäller det som jag tog upp om den andra delen av Stockholmsprogrammet och handlar om övervakningssamhället. Jag tror egentligen att inte heller är väldigt förtjust i att vi har ett övervakningssamhälle på det sätt som vi har . Det borde strida mot era principer, tänker jag. Vi ser ju att som har varit har en mängd olika lagstiftningar tagits fram i EU och i resten av världen för att bekämpa terrorismen. Jag tänkte snarare på den lagstiftningen, inte på det som tog upp om Tobinskatt. Jag tänkte på Swift och ACTA och väldigt många andra sådana lagstiftningar i mitt anförande. När det gäller Tobinskatten är det så att har förespråkat att vi ska ha en skatt på finansiella transaktioner. Vi menar att vi behöver hitta nya finansieringsmodeller för att till exempel ta oss an klimatpåverkan, alltså hitta nya mekanismer för att råda bot på olika problem som vi har gemensamt. En Tobinskatt kan vara en sådan mekanism. 22 (FP) replik: Det är klart att och säger att man inte är orolig eftersom man har kommit överens med Socialdemokraterna förut. Det är bara det att ingen vet hur den här överenskommelsen kommer att se ut. Om vi har ett parti som vill begränsa möjligheterna för människor att komma hit och jobba och ett annat parti som vill att fler människor ska kunna komma hit och jobba, hur blir kompromissen då? Vad innebär den migrationspolitik och politik för arbetskraftsinvandring som den nuvarande regeringen och har kommit överens om? Vad innebär den efter valet? Det är det ingen som vet. Det måste ju väljarna få besked om. Det var det, fru talman, som jag i all enkelhet frågade från talarstolen. Hur kommer det att bli? Vi vet ju att vi har vissa uppfattningar i som inte alla andra partier håller med om. En del uppfattningar är vi alldeles ensamma om. Det brukar bli så att de andra partierna ansluter sig till det som vi säger. Sedan kan det också genomföras när det finns en majoritet för det i regeringsställning eller i . Det är klart att det är så. Jag är mycket ödmjuk inför det och ser inga som helst problem i att för fram sina ståndpunkter. Men det är ju viktigt inför valet att vi också vet hur den gemensamma politiken i så fall skulle komma att se ut efter valet. Avslutningsvis, fru talman, om detta med övervakningen: Jag delar uppfattningen, och det tror jag nog att vi alla gör, att balanspunkten mellan den personliga integriteten å ena sidan och statsmaktens eller samhällets skydd å andra sidan har skiftat de senaste 10–15 åren på ett sätt som i vissa fall har kantrat över till att inte vara en politik som går att försvara. Det är klart att det är väldigt viktigt att man har ett starkt integritetsskydd och att det finns en restriktivitet i synen på lagstiftning rörande register, olika utdrag, hur man lämnar ut handlingar digitalt och mycket annat sådant. Där tror jag alltså att vi står på samma sida. 23 (C): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets utlåtande och avslag på de motioner som finns lagda. Efter slut sade de europeiska ledarna att de ville skapa ett samarbete för att bevara freden under långliga tider inom – ett som var härjat och plågat av totalitära regimer och motsättningar mellan olika länder och folk inom länder. Förföljelsen hade drabbat enskilda etniska grupper och lamslagit ekonomi oerhört hårt. Den ambitionen har hedrats alltsedan dess. Vi har sett en historiskt sett helt otrolig och revolutionerande förändring av sättet att samarbeta på. Det är inte längre så att när vill utöka sitt inflytande i världen rustar man en armé och ger sig ned på kontinenten för att ta över andra länder. I stället väljer vi att rusta oss diplomatiskt – att vi väljer att företräda en bättre politik och en bättre ideologisk hållning än man gör i andra länder och att vi väljer att vara bättre på att handla och därigenom skaffa oss bättre ekonomiska förutsättningar utan att plundra andra länder. Detta betyder inte att allt som Europeiska unionen gör faller väl ut eller att det är något som unionen fortsatt ska ägna sig åt. Vi i talar om ett smalare men vassare EU – smalare därför att vi ser att det finns en hel del saker som EU arbetar med och som man kanske inte ska arbeta med framöver, och vassare därför att vi ser att en hel del av de saker man gör inom unionen behöver man fortsatt göra och kanske till och med ha än mer utökad kapacitet för. som unionen har tjänat väl och bevarat freden länge står man inför stora utmaningar – större utmaningar än EU någonsin har stått inför. Det kan låta domedagsaktigt, men påfrestningarna på unionen nu är väldigt allvarliga och kan leda fel. Vi står i den svåraste ekonomiska kris som har upplevt . Vi ser ökade klyftor mellan länder som har och länder som inget har. Vi ser ökade klyftor mellan människor, och vi ser hur motsättningarna mellan människor växer. Det blir återigen alltmer populärt att ge sig på andra på grund av etnicitet, och man vill på nytt bygga upp murar som EU har varit med och raserat. Vi kan se att EU har grava problem att leva upp till en del internationella åtaganden vad gäller till exempel hanteringen av flyktingar. 17 000 personer beräknas ha omkommit i sin flykt på väg från och till . I kommissionens program inför talas det väldigt fåordigt om detta, och det är allvarligt. Trots att vi har haft en stor debatt i hela , inte bara i , om de oerhört tragiska katastrofer som har varit kring Lampedusa, , och på andra ställen har inget skett, utan man avser att återkomma på rådet för att diskutera åtgärder. Men det är , särskilt , som flest personer riskerar att fara illa. Det är inte heller något som tyder på att kommer att vändas till ett land av fred och frihet . Snarare är det som sade, att det skick är i är bestående för överskådlig tid. Även om en fred snart skulle infinna sig i beräknar FN att ungefär 11 miljoner människor, alltså halva befolkningen i , kommer att vara flyktingar internt i eller utanför . När föll, , fick ett uppsving av sällan skådat slag. Många länder kom att gå från diktaturer och planekonomier till demokratier med marknadsekonomisk grund. Transitionen från diktatur till demokrati som skedde då har saknat motstycke både innan och efter. Den framtidstro och det hopp som bar oss långt och som gjorde att vi blev en stark del av världen i kom att vara ända fram till , . Då skedde attacken mot , och det som kom att ske i efterdyningarna av den attacken blev att hela västvärlden skälvde. Rädslans politik kom att ersätta hoppets politik. Det som tidigare hade varit en syn på omvärlden som potentiella vänner blev en syn på omvärlden som potentiella fiender. Det blev ett sluttande plan, där vi har kommit att få en stor mängd integritetskränkande lagstiftning som har sin grund i rädslans politik. Det hopp vi kände fram till kom att förbytas i rädsla. Vänner blev främmande. Den som skulle kunna bli en handelspartner blev någon vi såg på med misstänksamhet. Vi reste nya hinder för rörligheten. Vi har försvårat viseringsreglerna för dem som vill komma till Europeiska unionen. hör vi att de stöveltramp som hördes före återigen börjar röra sig i . I marscherar partiarbetare uniformerade på gatorna. Vi börjar se pogromliknande utbrott gentemot romer och judar. Vi kan se hur etniska grupper återigen ställs emot varandra. Jag tror att det finns två tydliga förklaringsmodeller. Den ena är att i tider av kris och oro blir människan faktiskt mer primitiv. Hon värnar sig själv och dem som står henne närmast och är beredd att göra ganska drastiska saker för att ge sig på andra. Det som är glädjande är att vi har kommit så långt i civiliseringsprocessen att vi inte längre behöver se varandra som fiender utan kan se att vi tillsammans kan bygga något mycket starkare. Men när krisen blir för allvarlig och vi kan se uppemot 50 procents ungdomsarbetslöshet i vissa länder och hoppet försvinner – det hopp som var så kraftigt fram till – blir svaret rädsla och motsättningar. När stöveltrampen hörs måste vi ställa oss den övergripande frågan vad vi ska göra. Ska vi totalt retirera och lämna Europeiska unionen, eller ska vi välja att använda den potentiella kraft som finns i den för att överbrygga hindren? För mig och är svaret tydligt. Vi måste agera inom unionen och få den att bli betydligt bättre och vassare. Vi måste arbeta för att minska stöveltrampandet i unionen genom större respekt för mänskliga rättigheter, genom att bryta långvarig fattigdom där hela stater riskerar att bli bankrutta, och genom att bryta en långvarig ungdomsarbetslöshet. Alternativet är att vi får se en hel generation gå förlorad i arbetslöshet, utan hopp om framtiden. Det ska inte vara så att det beror på vilket år man är född om man har framtidsutsikter eller inte. Det fanns för inte så länge sedan tider då alla fick jobb. Vi måste tillbaka till en linje som handlar om att skapa möjlighet att ge alla jobb igen. När vi talar om fri rörlighet kan det låta som något fint och som ett värde som vi ska bära med oss, men det har också mycket stora praktiska implikationer för vars och ens eget liv. Fri rörlighet för varor, tjänster och människor handlar i grunden om att vi ska kunna skapa ett välfärdssamhälle som ger alla den trygghet de behöver i händelse av arbetslöshet eller sjukdom. Det är den fria rörligheten som skapar de ekonomiska värden som gör att vi kan ha en fri och gratis skola och en sjukvård som garanterar rätten och möjligheten att bli friska om vi blir sjuka eller är med om en olycka. Det är fri rörlighet som gör att vi har möjlighet att söka oss till andra länder för utbildning eller jobb eller för att vi bara vill lära oss mer om våra grannländer. Den fria rörligheten är alltså inte bara en pamflett som ligger i hyllan. Den används ofta i våra tal, men den har oerhört konkreta effekter, kanske framför allt på ungdomsarbetslösheten. Det finns de som säger att vi inte ska ha mer av fri rörlighet utan i stället resa nya murar mellan länderna. är ett av de länderna. Det är ett av de länder där rädslans politik har gått allra längst, och det enkla svaret för oroliga medborgare blir: De andra är orsaken. Det är någon annan som bär skulden för det som sker. Det var inte så länge sedan en brittisk delegation av parlamentariker besökte oss som sitter i . På det mötet gick tongångarna väldigt höga. Man var väldigt tydlig med att folk som kom från var en social kostnad för . Jag ställde frågan från svenskt perspektiv. Vi har ju inte sett något av den sociala turism det hotades , utan snarare har vi kunnat se att människor som kommer hit och har möjlighet att arbeta bidrar från . Det ärliga svaret kröp fram . Det var inte så. Östeuropéerna i innebar inga kostnader för det brittiska samhället, men man hade välfärdskostnader för sina egna medborgare, och skulden valde man att lägga på östeuropéerna. Därför pågår i en debatt om att mäla sig ut ur det europeiska samarbetet i stället för att se de värden som ges. Sanningen är den att över två miljoner jobb i Europeiska unionen inte kan tillsättas av den enkla anledningen att vi inte är beredda att röra på oss. Därför måste rörligheten öka mer för att vi ska nå någonvart. Om vi har kommit att leva med rädslans politik blir det ett enkelt svar för människor, framför allt de som upplever svåra ekonomiska tider och söker svaret på frågan varför det är som det är, att alltid peka ut någon annan – ett annat land, en annan etnisk grupp eller människor som kommer till Europeiska unionen. Här har vi ett övergripande starkt värde från att vara med och bryta det ideologiska dödläget i . Därför ser jag det som oerhört skrämmande att det finns partier också i riksdag som röner stor framgång i opinionsmätningarna och som vill ägna sig åt den politik som bara skapar motsättningar och inte överbryggar dem. Vi kan gå in och titta lite mer på de detaljfrågor som berörs i arbetsplanen för . Jag kan tycka att det finns en handlingsförlamning när det kommer till de viktiga miljöpolitiska utmaningarna. Det finns viss framgång att nå när vi äntligen kommer att få ett system för handel med utsläppsrätter vad gäller flyget. Men man kan också se en stor skillnad mellan de olika partierna här i kammaren. Från sida säger vi att vi måste kunna nå till ett samhälle där vi har en giftfri vardag, där kemikalier i våra kläder, i våra hus, i våra hem, på våra dagis och i leksakerna inte leder till att våra barn eller vi själva far illa. Men vi kan se hur vissa partier, till exempel , väljer att ställa sig på andra sidan och säga: Nej, vi vill inte arbeta i den riktningen. Vi vill inte förbjuda kemikalier gemensamt i Europeiska unionen, utan vi vill skapa nya handelshinder för svenska företag. Vi vill kanske ensidigt förbjuda det, men vi vill tillåta att importerade produkter innehåller dessa farliga ämnen. Där måste vi kunna agera gemensamt på den europeiska nivån för att vi ska kunna ha en gemensam marknad där vi vet att de produkter och varor vi köper inte innehåller gifter som skadar oss långsiktigt eller skadar vår miljö. Miljöproblemen känner inga gränser. Ska vi kunna bekämpa klimateffekterna framöver måste vi göra det gemensamt i Europeiska unionen. Det innebär inte att vi ska invänta Europeiska unionens ledarskap från svensk sida, utan vi ska gärna gå före. Men vi måste se till att utsläppsnivåer och handeln med utsläppsrätter är sådana att vi gemensamt kan agera framåtriktat från EU:s sida. Här kan EU vara ett bra föredöme för många andra länder, där man inte har kommit lika långt. Men vi måste kunna visa att en aktiv och viktig miljöpolitik inte innebär handelshinder och inte innebär att vi försämrar vår ekonomiska tillväxt utan är en förutsättning för fortsatt ekonomisk tillväxt. Vi har pratat en hel del om integriteten, som också har kommit att bli oerhört lidande under rädslans politik. Från sida säger vi att vi vill se ett integritetsprotokoll, där vi sammanfogar den lagstiftning som redan finns väl dokumenterad och väl formulerad inom den europeiska apparaten. Det finns två bekymmer. Det ena är att det inte finns någon uppföljning av det hela, vilket innebär att ingen vet exakt vilka överträdelser som görs. Det andra är att det inte heller finns något sanktionssystem. När enskilda länder eller Europeiska unionen presenterar material som gravt inskränker den personliga integriteten leder det alltså inte till några åtgärder. Därför har medlemsländerna kunnat agera i den riktningen . Kanske är det först när ett av de tyngsta ländernas president själv blir föremål för kränkning av den personliga integriteten som det öppnas ett fönster och en möjlighet att nå en väg framåt. Jag ser att min talartid har gått ut, men innan jag kan gå vidare måste jag nämna migrationspolitiken. Det finns ett fönster som ger en möjlighet till en förändrad attityd inom Europeiska unionen; det kom med Stockholmsprogrammet. Efter har människor från andra delar, utanför EU, bara kommit att behandlas som hot, problem, banditer, skurkar eller terrorister. Men i Stockholmsprogrammet började vi faktiskt prata om att har ett behov av att människor kommer hit. Det finns mänskliga rättigheter i grunden, och vi måste bygga vidare på den politiken. I den konkreta handlingskraften har vi sett väldigt lite av det, men ord kan leda till en politisk förändring. Vi måste i den kommande valrörelsen våga bygga vidare i den riktningen. EU behöver en gemensam migrationspolitik som bygger på ungefär samma ben som den svenska. Det är en öppen, generös och human migrationspolitik som bygger på en rättssäker grund, där vi vet att oavsett vilket land inom Europeiska unionen vi kommer till ska vår ansökan prövas rättssäkert. Det kan inte vara så som det var när situationen var som allra värst i . av dem som sökte sig till fick stanna, och det fick de på goda grunder. Vi har ju alla i färskt minne hur situationen i då var. I var det av irakierna som fick stanna. Det ska, fru talman, vara exakt samma internationella rätt som ligger till grund för detta. Men låt mig säga så här: Min bedömning är att gör en mer korrekt tolkning av den internationella migrationslagstiftningen än . Det enda sättet för oss att ändra på detta är att hitta ett gemensamt golv och pressa det uppåt. Vi gör det inte genom att mäla oss ut ur Europeiska unionen. Jag vill instämma i det som sade om att exportera den svenska arbetskraftsinvandringsreformen, som har varit oerhört lyckosam. Det är en elitisk prägel på det europeiska blue card-systemet. Man har möjlighet att komma hit om man är fotbollsproffs eller raketforskare, men vill man bara komma för ett vanligt hederligt arbete ska dörrarna vara stängda. Detta måste vi ändra, och vi måste öppna arbetskraftsinvandringen för alla. I detta anförande instämde (FP). 24 (V) replik: Jag tycker att det är ett väldigt bra anförande håller, som i stor utsträckning fokuserar på det som Federley kallar för rädslans politik. Det tycker jag är ett bra begrepp. Efterdyningarna av terrorattacken har verkligen lämnat mycket i övrigt att önska vad gäller respekt för mänskliga rättigheter, bekämpning av övervakningssamhället och bekämpning av rättsövergrepp och illegala metoder i kampen eller kriget mot terrorismen. Vi i hade våra egna efterdyningar i form av tre svenskar med somaliskt ursprung som fråntogs alla sina rättigheter att hantera pengar över huvud taget. De fick inte ha inkomster. De fick inte ta emot bidrag eller ersättning. Det var två personer som fraktades till under vidriga former. Allt det var naturligtvis övergrepp som skedde under . När det gäller det är vi i stort sett överens. Men jag tycker nog att och är lite väl positiva till vad EU är . EU är inte något bålverk mot rustningar eller mot militära metoder för att lösa problem, inte heller mot plundring eller försök att tillskansa sig rättigheter på andras bekostnad, tvärtom. I står det att alla länder förbinder sig att rusta upp. I EU:s jordbrukspolitik är en viktig beståndsdel att EU subventionerar egna varor. Därmed konkurrerar man på andra villkor än övriga länder och slår ut marknader, framför allt i tredje världen. EU är en kolonialmakt, globalt sett. Det borde vi bekämpa tillsammans, för EU:s inflytande på världspolitiken är enormt. 25 (C) replik: Tack för frågan, ! Jag håller med om din beskrivning av utlämningen av egyptierna och det somalierna råkade ut för här i . Vi har också kunnat se andra konsekvenser av det. En uigur som befann sig i och arbetade hamnade i amerikanskt fängelse efter , dumpades sedan i östra utan någon anknytning och var inte välkommen till sitt hemland igen. Uiguren kunde tack och lov, efter mycket om och men, få skydd här i . Migrationslagstiftningen bygger ju på att du själv i något skede har valt att fly för ditt liv eller på grund av att du är förföljd, men den var inte redo att hantera att någon annan hade flyttat på dig, i detta fall en stormakt. Jag kan ge en hel del rätt när det gäller den gemensamma jordbrukspolitiken. Den kommer långsiktigt att behöva ändras, för den slår fel i många fall. Det vore naivt att tro att och andra tunga krafter skulle gå med på att kraftigt ändra den dag, men vi måste veta i vilken riktning vi arbetar. Vi behöver ändra de stöd som gör att ligger i träda och att man får betalt för det. Vi behöver ta bort en hel del stöd. hade vi en intensiv debatt om snusets vara eller icke vara när EU skulle anta ett nytt tobaksdirektiv. I det tobaksdirektivet vill man såklart minska tobaksbruket inom unionen.