prot · H10986 · 2014-03-19 00:00:00 — Jag har inte varit med i denna värld som , men jag har ändå en uppfattning om att man inom denna sfär i betydligt högre grad söker efter evidens än hittepåmetoder. Det tror jag är viktigt. Regeringen gör nu en satsning ute i våra olika län, där det finns ansvariga, duktiga socialsekreterare som arbetar för att kunna öka professionalismen. Oavsett om de i eller har kunnat ta rätt beslut är det säkert rätt och en vettig väg att gå att även har det underlag som krävs. Om du har en stark argumentation och kan visa evidensbaserade insatser som ger resultat tror jag att politikerna är tillräckligt kloka för att fatta rätt beslut. Jag kommer ihåg som ordförande i när en socialsekreterare kom och drog ett enskilt ärende, och jag frågade henne: Vet du om denna insats, denna åtgärd eller denna placering verkligen ger resultat? Hon kunde tyvärr inte svara på den frågan. Jag kan förstå att de kommunalpolitiker som förväntas lägga ut blir ganska eftertänksamma. Jag skulle nog vilja ha ett gediget och bra professionellt underlag om jag ska satsa så mycket pengar på ett enskilt barn, för då vill jag veta att det ger resultat. 120 (V) replik: Visst – man ska lägga fram förslag enligt den erfarenhet och den kunskap som finns. Det är jättebra att man utvecklar den delen inom det sociala arbetet. Det är ibland lite mer komplicerat och tar lite att utvärdera och forska där än i fråga om mer konkreta, hårdare eller tydligare inom sjukvård och annat. Jag fick inget svar om kunde tänka sig en lagstiftning typ lex . Både facken och socialsekreterarna berättar ofta att det inte behöver vara politikerna, utan det kan vara trycket på att hålla budgeten på som gör att förslagen inte ens kommer fram till politikerna. Jag skulle också vilja fråga om de papperslösa kvinnor som är våldsutsatta och lever i en väldigt utsatt situation. Det finns sällan kompetens och resurser för att ta hand om dem på kvinnojourerna. Dessutom är de naturligtvis rädda för att bli utvisade. Det finns partier, som , som tycker att dessa kvinnor är kriminella och inte ska ha stöd av samhället. Då tar man ställning mot den utsatta kvinnan och för den man eller de män som misshandlar eller våldtar en kvinna. Det är ett hemskt sätt att se på saker och ting. Röda Korset har lämnat en rapport där man pekar på att likaväl som rätten till sjukvård borde kvinnor som är våldsutsatta få rätten till stöd. Vissa kommuner har gått före, som och , medan har sagt nej. Men det är olika styren där. Man har sagt att det nog måste tas ett nationellt initiativ på det här planet för att det verkligen ska bli ordning på det. Är beredda att göra det? 121 (M) replik: tar återigen upp en jätteviktig och problematisk fråga. Vår nationella samordnare, , har rest land och rike runt för att kunna lägga fram förslag. När jag besöker kvinnojourerna uttalar de ofta farhågor om hur vi når dessa kvinnor. De nämner dels papperslösa, dels en hel del kvinnor som har kommit hit under falska förespeglingar vad gäller äktenskap. Hon sitter långt ute i en kommun, hon behärskar inte språket och hon är helt i händerna på den så kallade äkta mannen, som har tagit hit kvinnan för att utföra vissa tjänster eller vad det nu kan vara. Om jag uppfattat rätt är den största utmaningen att få kontakt, att hitta de kvinnorna. Sitter man längst ut i skogar är det inte så himla lätt att veta vart man ska vända sig. Jag tror också att om det har gått så långt att kvinnan kommer till sjukvård känner hon en otrolig otrygghet: Vad ska hända med mig om jag säger någonting? Där tror jag faktiskt att den största utmaningen är att kunna kommunicera så att hon får reda på vart hon ska vända sig. Kvinnojourerna säger ofta till mig: Vi får tag i väldigt många kvinnor, men tyvärr får vi inte tag i de kvinnor som framför allt inte behärskar språket och som är fruktansvärt isolerade på stället där de bor. Jag hoppas att kommer fram till hur vi ska få tag i de kvinnor som du beskriver så väl, . De ska definitivt ha rätt till vård och bli omhändertagna. 122 (S) replik: höll ett ganska långt och engagerat anförande som handlade om att förväntningar är oerhört viktiga. Jag delar den uppfattningen. Förväntningar är viktiga när det gäller barn och deras skolresultat men också när det gäller regeringen och resultat av regeringens politik. Tyvärr löser inte det alla problem. Jag har väldigt höga förväntningar på en svensk regering och på de insatser man gör för att se till att människor kommer i arbete. Därför undrar jag om skulle vilja utveckla lite grann hur regeringen tänker att det ska bli lättare för personer att komma i arbete när regeringen fokuserar på ökade krav och ökad kontroll och har en arbetsmarknadspolitik som faktiskt inte fungerar särskilt väl. Jag skulle nog tycka att det vore klädsamt om man kunde erkänna det misslyckande som det nog ändå måste innebära att så pass många som har försörjningsstöd har det för att de är arbetslösa och för att a-kassan har tagit slut eftersom regeringen har genomfört ett antal stora förändringar när det gäller våra socialförsäkringar. Det är som sagt inte nog att personerna som är arbetslösa i större utsträckning hänvisas till försörjningsstöd med allt vad det innebär av en annan typ av granskning när försäkringen inte längre räcker till. Det är dessutom ett sätt för staten att skjuta över kostnaderna på kommunerna. Det gör att man drar undan resurser från andra viktiga saker, som berörde i sitt anförande. Jag skulle vilja att fick möjlighet att förklara lite grann hur regeringen tycker att dess politik hänger ihop på det här området. 123 (M) replik: Jag läser faktiskt ur en artikel i . Den har även varit publicerad i , så det kommer inte från eller eller någonting sådant. Så här skriver man: Sedan regeringsskiftet har antalet personer med förtidspension, eller sjuk- och aktivitetsersättning som det numera heter, minskat med 191 000 personer. har antalet långtidssjuka minskat med 54 500 personer. Ja, det har blivit fler långtidsarbetslösa – där har vi definitivt en utmaning. Psykisk ohälsa är en jätteutmaning. Men de långtidsarbetslösa har bara ökat med 46 000 personer. I runda slängar har utanförskapet minskat med 200 000 personer. Att detta skett med internationell finanskris och europeisk lågkonjunktur kan inte ses som något annat än en betydande framgång för regeringens kamp mot utanförskapet. Jag är inte nöjd. Jag tycker inte att det är bra. Men det visar väl ändå att våra aktiviteter och satsningar på bred front har gett goda resultat trots att vi ekonomiskt sett har haft en otroligt tuff värld omkring oss. Min fråga till måste bli hur många förtidspensionärer ni ska ha. Ni var väl uppe i 550 000. Hur många är rätt? Hur många fler långtidssjukskrivna vill ni ha, och hur ska det finansieras? 124 (S) replik: Jag noterar att inte vill beskriva hur regeringens politik hänger ihop på området att skjuta över kostnader från staten till kommunerna, vilket drar undan möjligheterna att göra viktiga insatser när det gäller till exempel barn och unga som är i behov av särskilt stöd. Jag tycker också att det är flagrant att koppla ihop och se självklara samband mellan långtidsarbetslöshet och psykisk ohälsa. Det är sant att psykisk ohälsa är en stor utmaning, vilket den har varit och troligtvis kommer att vara . Men att göra en direkt koppling till att det är de personerna som är långtidsarbetslösa är nog att dra det lite väl långt. Det blir som sagt mycket vackert och engagerat tal om barn och unga och deras behov av hjälp och stöd på olika sätt. Men även det måste finansieras. När staten skjuter över kostnader på kommunerna i form av försörjningsstöd med allt vad det innebär för de enskilda personerna är det klart att jag tycker att regeringen inte lever upp till väldigt viktiga och relevanta förväntningar som jag och säkert många andra har. Det är mycket möjligt att man kan säga att allt inte var bättre . Men det finns också många områden där det banne mig inte är bättre . Det tycker jag att regeringen borde vara lite ödmjuk inför, men i stället blir det mycket tal om de olika skattesänkningarna. När det gäller ungdomsarbetslösheten måste jag säga, med den erfarenhet jag har, att det är oerhört fascinerande att regeringen väljer att hantera ungdomsarbetslösheten som om den vore hundraprocentig när man inte ens vill erkänna att den ligger någonstans mellan . 125 (M) replik: Det gläder mig att är rädd om kronorna. Alliansregeringen är tydlig med att saker och ting ska finansieras krona för krona. Vi är inte den typen av regering som vill skjuta över en skuld på våra barn. talar om dräneringen av ekonomin. När antalet förtidspensionerade var som högst, 550 000, tror jag att till och med Socialdemokraterna insåg att det dränerade ekonomin. Det var inte möjligt att fortsätta så. Jag tror att det är otroligt viktigt att vi tittar på den förmåga som människor faktiskt har. De jag möter när jag reser runt i kanske inte någonsin kommer att få full arbetsförmåga, men man tittar på om de kanske klarar eller . Jag var senast uppe i och träffade en kvinna som hade varit utanför arbetsmarknaden . är hon engagerad i ett socialt företagande och har en plan för att kunna jobba . Hade hon levt i socialdemokratins hade hon varit förtidspensionerad. Då hade hon tillhört de 550 000 förtidspensionerande. Vi hade slängt bort nyckeln och talat om för henne att så här skulle hennes liv se ut – ett liv utan möjlighet att påverka vare sig arbetsgemenskap eller framtida arbetsinkomst på något annat sätt än genom förtidspension. Vår regering, alliansregeringen, har valt en annan väg. Jag tror att det är otroligt viktigt att vi har förväntningar och att vi tror att det finns en arbetsförmåga hos alla, oavsett hur stor eller liten den är. Det tror jag är den enda vägen in för . 126 (FP): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. Det är många viktiga områden som behandlas i det här motionsbetänkandet. Jag kan bara konstatera att regeringen har varit aktiv på flera sätt och tagit flera initiativ till lagstiftning inom socialtjänstområdet, och väldigt mycket är på gång. är väldigt nöjt med den lagstiftning som funnits och som har ökat rättssäkerheten och tryggheten för barn i samhällsvård. Bland annat har man sagt i socialtjänstlagen att socialnämnden numera ska utse en särskild socialsekreterare för det placerade barnet. har även ansvar för att utbilda och stödja familjehemmen och teckna avtal med dem man ger uppdrag. Det är viktigt att den nya tillsynsmyndigheten, , följer upp det. Det är också oerhört viktigt att socialnämnderna tar sitt ansvar. Dessutom håller lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, på att ses över. Syftet är även här att stärka barnets perspektiv, barnrättsperspektivet, och bidra till kvalitetsutveckling inom . Man har också nu lämnat ett delbetänkande, Boende utanför det egna hemmet. Där tittar man bland annat på placeringsformer för barn och föreslår också alternativa placeringsformer. Vi kan lugnt konstatera att det ingår mycket i uppdrag – alltifrån beslut om försörjningsstöd till kontaktpersoner, kontaktfamiljer, samarbetssamtal vid vårdnadstvister, utredningar kring barn som far illa, placeringar, frågor kring missbruk, våld i nära relationer, adoptioner och anhörigstöd, för att bara nämna något. ska också arbeta förebyggande och verka för att barn och ungdomar växer upp under trygga förhållanden. Man ska samarbeta med hemmen och främja en allsidig personlighetsutveckling och gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och unga, och man ska följa unga som riskerar en ogynnsam utveckling och ingripa om det är nödvändigt. ska vara av god kvalitet, och det ska finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. Allt detta står i socialtjänstlagen. Jag sade tidigare att regeringen har gjort mycket och att arbetet fortsätter. I budgeten fokuserar regeringen på äldres rätt till trygghet och vård och att man ska få vård efter behov. Man fortsätter att fokusera på barn och unga i samhällsvård och den sårbarhet som barn kan känna och få utstå. Regeringen kommer också att fortsätta arbetet med att utveckla evidens för god kvalitet inom . Arbetet med öppna jämförelser fortsätter för att följa upp hur det ser ut i landet. har dessutom beslutat att införa krav på behörighet för att man ska få utföra vissa uppdrag inom den sociala barn- och ungdomsvården. Det gäller , och det känns mycket bra. Barnkompetensen behövs när man ska utreda om barn far illa och eventuellt tillgripa någon form av myndighetsutövning. Jag har valt att framför allt fokusera på arbetet med barn som far illa. Det är inte lätt att vara förälder – stöd och tidiga insatser är så viktigt. Men det är inte heller så lätt att vara barn och ung . Jag besökte på ett frukostmöte och tog del av en rapport som de presenterade. Där konstaterar man att barn saknar någon som lyssnar, att barn faller mellan stolarna och att barns psykiska ohälsa kan visa sig på många sätt. berättade också att många ringer. De köar, men de väntar, trots att det är köer, för att de upplever att det är viktigt att få berätta för någon hur de känner. Vi måste ta barnens signaler på största allvar. Inget barn ska falla mellan stolarna. Man måste göra tidiga insatser och ha en tydlig samverkan när det gäller barn. En viktig åtgärd kvarstår, och det är att göra till svensk lag. Konventionen har inte fått tillräckligt genomslag i praktiken. Med som svensk lag skulle högre krav ställas på kompetens hos bland annat beslutsfattare, och man skulle också se till barns behov och rättigheter på ett annat sätt. Det är inte bara inom som vi måsta ha de rätta glasögonen på för att se barn som på ett eller annat sätt far illa, utan det måste vi också göra inom förskolan, i skolan, på fritis, i föreningar och som medmänniska över huvud taget. Regering och riksdag har tagit många initiativ för barn och unga. Men som sagt: Arbetet fortsätter. Regeringen vill öka kunskapen inom om våld mot barn och andra övergrepp mot barn. Man har lämnat uppdrag om detta. Man har också lämnat ett uppdrag till om en förstudie angående förutsättningar för att pröva en försöksverksamhet med separationsteam. Jag och tycker att det är ett bra initiativ eftersom vi vet att barn inte alltför sällan dras in i föräldrarnas konflikter i samband med separationer. Barnperspektivet kan alltså falla helt i glömska. Våld i nära relationer kan anta många former, som vi vet: Det kan vara fysiskt, psykiskt, sexuellt och materiellt, och ofta blir det allvarligare ju längre relationen pågår. har vi en nationell samordnare när det gäller våld i nära relationer, , som kommer att slutredovisa sitt arbete . Hon har fått ett stort och viktigt uppdrag som täcker det mesta. Det handlar om samverkan, om att effektivisera och om att höja kvaliteten och långsiktigheten i arbetet mot våld i nära relationer. I uppdraget ingår också att sprida och höja kunskapen inom området. har fått ett uppdrag att stimulera utvecklingen av arbete med stöd till brottsoffer. Föreskrifter har utarbetats när det gäller socialnämndens arbete med våldsutsatta kvinnor och med barn som har bevittnat våld. Regeringen prioriterar högt arbetet som gäller mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld mot samkönade samt våld mot personer med funktionsnedsättningar, och man fortsätter att satsa på just detta. , herr talman, jag har sagt det vid något annat tillfälle men upprepar det igen: Vi får inte glömma dem som ska utföra breda uppdrag. Kraven är höga på kunskap och kompetens. Det är svåra och tunga ärenden som landar i socialsekreterarnas knän. Det är uppdrag som innebär ingripande beslut som ibland har livsavgörande betydelse. Det måste vi också tänka på när vi vill utveckla . 127 (V) replik: Det finns några saker som vi är överens om, till exempel att ska vara lag. Om vi hade haft en rödgrön majoritet hade varit lag . Mycket när det gäller mäns våld mot kvinnor är vi också överens om. Jag hoppas att kommer att se till de papperslösa kvinnornas utsatta läge, så att kommer med. Jag begärde egentligen replik för att höra hur ser på utvecklingen att människor som inte har sociala problem hamnar på socialkontoren och tar en massa resurser i anspråk i onödan. I SSR:s lilla film blev väldigt fel – den kan man titta på, det tar en minut – räknar man med att det gäller 215 000 människor. Detta har forskare som tittat på. Dessa människor finns hos socialen, men de borde egentligen vara hos Arbetsförmedlingen, få a-kassa eller få ersättning från sjukförsäkringen, för de har inte sociala problem. Det kan inte vara vettigt att de då hänvisas till socialarbetare, som inte får utrymme att jobba tillräckligt mycket med de människor som behöver detta sociala stöd. Det är heller inte vettigt att man ska hamna i detta det yttersta skyddsnätet, som ju innebär att man ska skrapa rent på vad man har innan man kan få ersättning och inte sitta på något av värde. Jag skulle vilja veta: Anser att detta är en rimlig utveckling, eller tycker att dessa människor ska höra hemma i sjukförsäkringen, i a-kassan eller hos Arbetsförmedlingen? 128 (FP) replik: Jag hänvisar återigen till den artikel som tog upp, där DN hade tittat på detta med utanförskapet. Där konstaterade man att försörjningsstödet hade ökat . Det är en ökning, men den är inte så stor ändå. Situationen där personer bollas mellan olika myndigheter – arbetsförmedling, försäkringskassa och socialtjänst – är ingen ny företeelse, tyvärr. Den har funnits . Sedan har visserligen alliansregeringen gjort förändringar i arbetslöshetsförsäkringen, ersättningen från a-kassan och så vidare, men det är inget nytt fenomen att stänger och säger att man inte är sjuk nog och att man ska gå till Arbetsförmedlingen för att man kan jobba, medan Arbetsförmedlingen säger: Du är så sjuk att du inte borde jobba. Till slut finns det då inget val, utan den enskilde kommer till . Det regeringen nu gör med att fokusera på unga och deras utanförskap är väldigt viktigt. Det handlar om personer som inte har kvalificerat sig för a-kassa, kanske inte har någon arbetslivserfarenhet och dessutom kanske har gjort avbrott i sin gymnasieutbildning eller inte ens haft betyg för att komma in på en gymnasieutbildning. De reformer vi nu gör med ett lärlingssystem, inom skolan liksom integrationsreformerna för nyanlända svenskar visar att detta är något som regeringen prioriterar. 129 (V) replik: Jag tror att nästan alla i vårt land vet att försämringen av a-kassan finansierade skattesänkningarna och att det var oändligt många fler som hade a-kassa förr än vad det är . Det har blivit dyrare att vara med i a-kassan och svårare att komma med. Det gäller att vända hela utvecklingen. Man ska ganska lätt kunna få en grundförsäkring och slippa stå utanför om man till exempel kommit hit från ett annat land eller är ung. Studerandevillkoret har tagits bort, så när man är färdig får man inte a-kassa så lätt, utan hamnar hos socialkontoren. Det här går att ändra på. Vi kan se till att de människor som ska ha hjälp av Arbetsförmedlingen och ska ha något att leva på under tiden kan få det. Jag tycker att det vore intressant att höra lite om vad tycker. har SSR varit väldigt tydliga, och vi håller med dem till . Att ytterligare skärpa det här och lägga kontrollen på socialkontoren är att gå åt fel håll. Fixa en ordentlig a-kassa! Se till att människor får hjälp av Arbetsförmedlingen, och ge Arbetsförmedlingen resurser! Stärk arbetsmarknadspolitiken, så att människor får utbildning och kan ta jobben! Låt inte detta hamna på socialkontoren! Man säger också att socialkontoren ska jobba på ett sätt som inte är kontrollerande utan i första hand stödjande med en helhetssyn. Man ska försöka hjälpa människor med sociala problem och göra dem delaktiga. Det här är inte den uppgift som de människor som hänvisas dit behöver. Jag skulle vara intresserad av att höra om står bakom det här med ytterligare kontroll och att detta ska skötas på socialkontoren eller om man vill ha en annan utveckling. 130 (FP) replik: Jag tycker att alliansregeringen stärker arbetsmarknadspolitiken genom de insatser och reformer som görs, som lärlingsreformer, skolreformer och integrationsreformer, . Sedan har vi också förändrat för studerande. Man kan ha a-kassa och gå kurser . Det finns en del saker som vi har förändrat efter de första förändringarna av arbetslöshetsförsäkringen och så vidare. tog upp SSR:s reaktion och läste upp ett pressmeddelande i talarstolen. Det är ett utredningsuppdrag som ligger, och jag vill inte föregripa det. Men jag tycker att det är oerhört viktigt, vilket också står i utskottsbetänkandet, att man talar om sanktioner men beaktar barnperspektivet. Vad gäller helhetssynen för socialsekreteraren är det precis som SSR säger. Jag håller med. Det är oerhört viktigt att man får ha den sociala roll man har i det behandlingsarbete man som socialsekreterare utför. Det handlar om motivationsarbete, uppmuntran, stöd med mera. Men sedan gäller det att inte rucka på barnperspektivet. Det är en svår balans. Men jag vill inte föregripa utredningen. Det är det svar jag kan ge till . 131 (MP) replik: Jag skulle vilja ta vid där jag befann mig ämnesmässigt i mitt tidigare anförande om försörjningsstödet och riksnormen. Det finns förslag om att byta namn på en post till Information och kommunikation för att bredda det hela. I den översyn där detta förslag finns, benämnd Översyn av riksnormen och utgiven av , står det att barnperspektivet över huvud taget är bristande, och man ställer en fråga under det avsnittet: Bör man relatera kostnader som avser barn till vad som kan anses normalt i barnfamiljer istället för vad människor i allmänhet kan kosta på sig, dvs. ska vad som är skälig levnadsnivå bedömas på ett särskilt sätt för barnfamiljer? Svaret på den frågan från är ja. Det är därför vi vill göra den här ändringen. Jag kan inte förstå varför det ska dröja så himla . Ska det krävas en ny regering för att fixa detta och annat? Jag skulle vilja fråga : Varför har ingenting hänt i den här frågan , då rapporten kom ut? 132 (FP) replik: Ja, varför har ingenting hänt? Man kan väl se av bakgrunden och texten i betänkandet att det anses att individuella bedömningar kan göras i . En handläggare kan göra en individuell bedömning och titta på det här med skäliga kostnader, och barnperspektivet ska ju finnas. Som beskrev och som har tagits upp i kartläggning är det en del kommuner som ändå har rätt glasögon på sig och ser barnperspektivet. Det är den hänvisning man har gjort i utskottsbetänkandet. Från sida tycker vi absolut att detta ska ingå i riksnormen, men papperstidningen ingår ju så att säga i det grundläggande i riksnormen. Om tiderna förändras är det väl inte så svårt att förstå att data och it kan vara utbytbart mot tidningen. Men jag tror inte, , att vi behöver byta regering för att få en ändring på det här. Jag har gott hopp om att vi kan få in det i riksnormen. 133 (MP) replik: Det är riktigt att man kan göra individuella bedömningar. Problemet är att de ofta blir subjektiva, så att det skiljer mycket mellan olika kommuner. Det tycker inte vi från är betryggande. Då blir det inte jämlika förutsättningar. Historiskt har varit känt för att ha en socialliberal inriktning, som jag under min skoltid tyckte verkade sympatisk i många aspekter. Men tyvärr är ni nu inne i en allians och är bakbundna. Ni är ju egentligen för den här ändringen, men på grund av Alliansen händer det inte så mycket. Blockpolitiken i sig själv fördröjer förändring. Om nu är övertygad om att det kommer att ske en sådan förändring är det ändå synd att det blir en fördröjning, tycker vi. Det jag skulle vilja fråga är: Ser något problem i att det finns sådana här skillnader mellan olika kommuner och inom kommuner i den subjektiva bedömningen? Är det ett problem att riksnormen kanske är för snäv?