prot · H10965 · 2014-02-05 00:00:00 — Jag tror inte att alla kommer med – så naiv är jag inte. Men jag tror att många är intresserade av att vara med och spela i den här ligan, som det blir, där man tillsammans tar ett större ansvar. Då undanröjer vi de problem som redan finns och som inte heller kan bortse ifrån. Det kan inte vara en hemlighet att vi har de problem som du målar upp skulle bli problemet . Helt klart kommer det här att röja upp en marknad som är – som vi hörde här tidigare – lite vilda västern. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 17 § Kommunala och regionala frågor betänkande 2013/14:KU12 Kommunala och regionala frågor föredrogs. 125 HANS (S): Vi ska diskutera de kommunala frågorna, det kommunala självstyret och de förslag i form av motioner som har kommit in inom det området. Det kommunala självstyret i är grundlagsfäst och har en väldigt stark ställning. Det beror mycket på att det kommunala självstyret sedan det kom till har utvecklats via successiva reformer där man har tagit till sig olika saker undan för undan. Därför är det värdefullt att det läggs fram olika förslag för hur det kommunala självstyret kan utvecklas. Därför kan det verka lite snålt att jag yrkar bifall till förslaget i KU:s betänkande med undantag för punkt 7 där jag yrkar bifall till reservationen. KU:s betänkande innebär ju faktiskt avslag på motionerna. Jag ska ändå nämna en av motionerna och säga att jag tycker att motionären talar om något som är ett stort problem och som vi kommer att tvingas ta tag i inom det svenska samhället. Det gäller motionen om kommunreformen i , men jag skulle nog vilja säga att behovet av en kommunreform finns i hela . Vi har i stora delar av landet uppenbara problem med väldigt små kommuner som inte längre förmår leverera den samhällsservice som medborgarna har rätt till eller upprätthålla tillräcklig kvalitet vid rekrytering av personal. Det börjar faktiskt också bli problem med rekrytering av förtroendevalda. Jag satt själv med i en statlig utredning som lade fram ett förslag om möjligheter för små kommuner att minska sina fullmäktigeförsamlingar. Bakgrunden till det är uppenbara problem för de politiska partierna att hitta tillräckligt med kandidater i mindre kommuner. Därför menar jag att den här frågan säkert kommer att återkomma till bord . Den fråga där vi vill reservera oss mot majoritetsförslaget i utskottet gäller punkt 7. Den handlar om bestämmelser runt tolkverksamheten och möjligheter för kommuner att utföra tjänster åt andra kommuner inom tolkverksamheten. är det så att kommunerna egentligen inte har möjlighet att utföra service åt varandra. Man ska antingen upphandla enligt lagen om offentlig upphandling på det vanliga, ganska krångliga sättet eller också ska man bilda kommunalförbund, vilket är en ganska omfattande byråkratisk åtgärd med ett stort omgivande regelverk, för att kunna utföra tjänster åt varandra. Vi menar att det påverkar kvaliteten på tolktjänster menligt att större kommuner inte kan hjälpa mindre kommuner på ett ganska enkelt sätt genom att utföra tjänster åt varandra. Därför menar i den motion som hon har lagt fram att man behöver göra förändringar i lagstiftningen som möjliggör detta. Därför yrkar jag bifall till reservation 2 under punkt 7. 126 (SD): En av förutsättningarna för att vi ska ha en levande demokrati är att vi har tillräckligt många människor som är politiskt engagerade. Därför är det ganska oroande att man då och då ser uppgifter om just det som nämnde, att det är svårt att få folk att engagera sig. Många unga som är engagerade tröttnar ganska fort och lämnar kommunpolitiken. Det kan naturligtvis i vissa fall bero på hot. Det kan bero på många andra saker. Men det kan också bero på att de uppfattar kommunpolitiken som ganska obegriplig, och det är inte så konstigt om de är företrädare för ett litet parti. För att förstå politiken behöver man veta vad som händer i styrelser, nämnder och arbetsutskott. Vi tror att det skulle vara mycket lättare att möjliggöra för folk att förstå vad som händer och på det sättet hålla engagemanget vid liv om det var möjligt även för den som företräder ett litet parti att åtminstone få närvara vid arbetet, höra vad som händer och kunna förklara det för de väljare som har valt vederbörande. noterar vi dessutom att det efter ett val görs en förändring och man krymper de här utskotten så att det blir ännu svårare att få plats. Då finns risken att många, inte bara unga utan andra företrädare för just mindre partier, inte kan undgå att höra budskapet: Håll er utanför! Demokratin sköter vi bäst själva. Detta är en mycket olycklig utveckling, och det är mot den bakgrunden jag yrkar bifall till vår reservation. 127 (M): Det här betänkandet behandlar motioner från den allmänna motionstiden. Det är kul att se så många ledamöter som är intresserade av de kommunala frågorna. Här finns motioner om allt från oberoende revision, kommunindelning och titeln borgmästare till representation i nämnder och tolkförmedling, för att nämna några. Om motionen om representation i nämnder, utskott och styrelser vill jag säga att det finns regler om proportionella val i kommunallagens 5 kap. 46 §. Där står det att om en minoritet begär det ska lagen tillämpas, vilket också framkommer tydligt i betänkandet. Om man utgår från motionärernas förslag skulle motionen om tolkförmedling enligt Statskontoret inte leda till några uppenbara förbättringar. Här håller jag med Statskontoret i det som framkommer i rapporten tolkningsfråga, som kom . I den slås det fast att den nuvarande organisationen är bra. Utskottet konstaterar att man kan lösa situationer av det slag som motionärerna pekar på inom dagens regelverk. Motionen om att införa titeln borgmästare tycker jag är intressant. Som utskottet konstaterar skulle det vara svårt med hänsyn till att borgmästare i historiskt sett inte i första hand förknippades med politik. beslutade i betänkandet demokrati om ändringar i kommunallagens 4 kap. 2 §. Syftet var att få ett förtydligande om förtroendevalda som innehar uppdrag på hel- eller deltid och deras olika roller i styrningen av kommunerna och landstingen. Det är fortfarande fritt fram för kommuner och landsting att använda andra benämningar än kommunalråd, landstingsråd och oppositionsråd. Den möjligheten kvarstår. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag. 128 (M): skedde den första kommunreformen, när man slog ihop socknarna ute i de svenska bygderna. Vi vet sedan att det skedde två reformer : och . Jag tror faktiskt att tiden är mogen för att titta på en ny reform. Vi står inför stora utmaningar , med ett mindre antal arbetsföra som ska försörja ett större antal äldre. Detta kommer att medföra påfrestningar för kommuners service och verksamheter gentemot sina medborgare. Det gäller både skolan, äldreomsorgen och all annan service som en kommun lagligen ska ha. hör man nästan någon berättelse eller redogörelse från kommuner som inte klarar sina uppgifter på grund av otillräcklig kompetens, bristande resurser och också ibland politisk oförmåga av olika anledningar. I många fall har kommuninvånarna inte mycket att erinra om när det gäller var kommunledningskontoret ligger eller var den politiska ledningen finns. Det som är viktigt är att den kommunala servicen fungerar. Vi måste ha ekonomiskt bärkraftiga kommuner som har en stabil bas att stå på. Det är förödande för ett samhälle när en kommun misslyckas med detta och är tvungen att ta till stora avgifts- eller skattehöjningar för att bromsa en negativ utveckling. I genomfördes en kommunreform för . Där var ett av de viktiga benen att en kommun ska ha minst 30 000 invånare för att klara sig någorlunda självständigt. Vi vill alla att kommunerna ska klara sina åtaganden . När många människor blir äldre pressas kommunerna genom att många kompetenta arbetare och tjänstemän går i pension som behovet av mer omsorg ökar. En sammanslagning av kommuner är en omfattande process som kräver genomgripande utredningar och att man har kommunerna med sig i det arbetet. Dagens kommuner har väldigt olika ekonomiska förutsättningar, vilket är en utmaning i sig. Dessutom är namnfrågan i en ny kommun en inte oväsentlig fråga för att behålla identiteten i ett visst geografiskt område. Men om vi ska ha en skola, en omsorg och en service som är bra för medborgarna bör frågan om en kommunreform tas upp . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2013/14:UbU13 Högskolan föredrogs. 129 (S): Jag är ingen vän av onödigt svartmålande. Man måste alltid försöka lyfta blicken och ha perspektiv på tillvaron. Därför vill jag inleda denna min kanske sista debatt här i kammaren med att säga att på många sätt är ett fantastiskt land eftersom vi nu länge har haft unika möjligheter för många att tillgodogöra sig högre utbildning. Den är avgiftsfri, och vi har byggt ut en väl fungerande infrastruktur av lärosäten som producerar utbildning av hög kvalitet i hela vårt avlånga land. Vi har också ett studiestödssystem som möjliggör studier även för den som kommer från enkla förhållanden. När vi reser i världen och träffar personer från andra länder eller tar emot besök från andra länder händer det att de häpnar över våra generösa villkor. Att det ser ut så här är resultatet av en medveten politik och medvetna prioriteringar . Till och med den sociala snedrekryteringen lyckades vi med hjälp av olika strategier motverka. Jag är själv ett levande bevis på det. Jag skulle troligen inte ha stått här om det inte vore så. Förbättrade villkor och utbyggd infrastruktur är historia. Men även har det skett en viss utveckling. Vi har i enighet ökat forskningsanslag och kvalitetsresurser, även om vi förstås gärna hade skjutit till ännu mer. Vi har försökt öka lärosätenas akademiska frihet och tagit steg i riktning mot ett utvärderingssystem som i högre utsträckning baserar sig på kvalitet. Det är också roligt att konstatera att den yrkeshögskola vi initierade har blivit verklighet och succé, eftersom det ställs allt högre krav på utbildning även för dem som inte längtar efter akademiska studier. Men, och det är ett stort men, det finns också en hel del som vi socialdemokrater inte har ställt oss bakom , saker vi hade velat göra annorlunda och saker som vi hade velat göra som inte har gjorts. En del, visserligen goda, ambitioner har också helt kommit på skam. I utkanten av den ljusa högskolehimmel jag målat upp tornar nu en rad orosmoln upp sig. Jag ska sammanfatta orosmolnen under två huvudrubriker, även om de naturligtvis påverkar och glider in i varandra. Den ena är tillgängligheten och den andra är kvaliteten, och därmed vår möjlighet att konkurrera med andra länder. Efter att tillgängligheten till högre utbildning ökat i rad tvingas vi konstatera att den minskar, trots att vi lever i där behoven av högre utbildning, missmatchningen på arbetsmarknaden och unga människors önskan om att läsa vidare aldrig varit större. Den nuvarande regeringen ger en mindre andel unga möjligheten att studera, och man har förkastat alla våra strategier för att minska den sociala snedrekryteringen utan att ha några egna idéer om hur man ska bredda den. För sedan fick utskottet besök av några medelstora universitet som påminde om vilken hög klass deras forskning höll och vilket ansvar de tog för att försörja sin region med till exempel lärare och sjuksköterskor. Detta är något som vi från oppositionen har påpekat länge, men det känns som om vi har gjort det för döva öron. Den här kvällen tyckte jag mig dock se att det blev en aha-upplevelse för majoriteten. Det är dags att se över högskolelandskapet för att slå vakt om mångfald, kvalitet och tillgången till god grundutbildning och forskning i hela landet. Det behövs ett nationellt grepp och en dialog med lärosätena om hur de kan utvecklas, profileras och samverka för att stärka högre utbildning och forskning. När det gäller tillgänglighet är det också hög tid att utveckla möjligheterna till distansutbildningar och massive online open courses. Det är utvecklingar som öppnar oanade möjligheter, och saknar såväl visioner som strategier för hur vi ska ta till vara de möjligheterna. Låt oss gå över till det andra orosmolnet, kvaliteten. Den riskeras på många håll . Studenterna behöver fler undervisningstimmar, bättre arbetslivskoppling och mer tid med sina handledare. Lärosätena behöver också ägna sig mer åt pedagogiskt utvecklingsarbete för att öka genomströmningen. Vi behöver arbeta för en ökad internationalisering, till exempel genom att erbjuda fler och bättre villkor för utländska stipendiater, så att inte lärosätenas stipendiepengar tar slut långt innan behoven gör det, vilket är fallet på många håll . Vi behöver strategier för att minska inkvoteringen av män till toppositionerna inom akademin. Nog måste det handla om inkvotering när de flesta studenter som kliver in på är kvinnor medan en övervägande majoritet av dem som kliver ut som professorer är män. Regeringen har en iver att slå vakt om just kvaliteten – man har en bergfast tro att kvalitet alltid utesluter kvantitet och att bara det faktum att kreti och pleti sitter där i föreläsningssalen devalverar värdet på den utbildning som ges. I den ivern har regeringen genomfört en autonomireform som inte alls har lett till ökad akademisk frihet utan till att universitetsledningar och administrationer i landet har fått en stärkt ställning på bekostnad av undervisande och forskande personal. Det framgår till exempel av en granskning som statsvetenskapliga institutionen i har gjort. Och det var precis det som SULF varnade för när autonomireformen sjösattes av 2010. Jag säger inte att allt är nattsvart. Jag säger inte att , , och , utifrån bilden av sitt drömsamhälle, inte har haft goda ambitioner. Det vet jag att ni har. Men för mig känns det ofta lite fyrkantigt och futtigt. Jag vill mer. Jag vill leva i ett land som inte bara producerar utbildning för att forma 19-åringar så effektivt som möjligt för anställbarhet. Jag vill leva i ett land som också värdesätter bildning, aktiva medborgare, vidsynthet, livslångt lärande och öppenhet för omvärlden. Jag vill inte bara att alla elever och studenter i det här landet ska kunna räkna. Jag vill också att de ska kunna räkna med sig själva. Jag vill inte bara att de ska kunna skriva utan också att de ska vara med och skriva historia. Jag vill inte bara att de ska kunna läsa utan också att de ska kunna läsa mellan raderna. Och, fru talman, jag vill inte att begreppet klassresa bara ska stå för den där utflykten eleverna gör till eller tillsammans när de slutar nian – de som har råd. Jag vill att den ska bli verklig och konkret för många fler och att nya generationer får samma möjligheter som jag fick att göra en sådan. Jag yrkar bifall till reservation 1 och 7, men vi står naturligtvis bakom alla våra reservationer. 130 (MP): Högskolestudier är viktiga för oss alla och viktiga för våra framtida möjligheter i samhället. Studierna bidrar till bildning och till personlig utveckling. Dessutom kan de leda till att vi får de arbeten som vi strävar efter. Studier av god kvalitet kan också leda till att vi kan hävda oss internationellt. Studier av hög kvalitet förutsätter ett kvalitetssäkringssystem och ett utvärderingsprogram som är av hög kvalitet. Så är inte fallet . har vi levt med ett av hemsnickrat och undermåligt utvärderingssystem. Det är ett utvärderingssystem som har tagits fram i strid med forskarvärlden och som har fått den europeiska organisationen för kvalitetssäkring Enqa att kasta ut som ordinarie medlem och förpassa oss till medlem under observation. Det är pinsamt. Det vi behöver är ett utvärderingssystem som snarare ska mäta utbildningens kvalitet – det handlar alltså om att utbildningen ska säkerställa att studenten når målen – än att bara mäta studentens resultat. Ett utvärderingssystem blir lyckat om det utformas som ett planeringsverktyg och upplevs som användbart av dem som ska utföra utvärderingen. Systemet ska konstrueras av en självständig myndighet tillsammans med berörda lärosäten och andra berörda aktörer. Dessutom måste systemet vila på forskning och kunskap. Vidare ska utvärderingssystemet vara förutsägbart och transparent. Regeringens hemmagjorda utvärderingssystem, som har dömts ut av den europeiska utvärderingsorganisationen, uppfyller inte något av de kriterierna. Utbildningens kvalitet är även kopplad till studenternas möjligheter till lärarledd undervisning. I många utbildningar är den rätten mycket begränsad. Vissa utbildningar, bland annat inom humaniora, har endast lärarledd undervisning . Detta vill vi i ändra på genom att avisera satsningar som gör det möjligt för studenter, oavsett utbildning, att få en genomsnittlig undervisningstid om minst . Ytterligare en fråga som behöver uppmärksammas i detta sammanhang är universitetslärarnas anställningsvillkor. Det är direkt kopplat till utbildningens kvalitet. Det kan inte vara rimligt med 33-procentiga visstidsanställningar bland den undervisande och forskande personalen i högskolan – detta är uppgifter . Det är givet att det påverkar kvaliteten i högskolan. Av den anledningen kritiserade EU för brott mot EU:s visstidsdirektiv. Ett annat viktigt högskoleområde som behöver reformeras är resursfördelningssystemet. Dagens system riskerar att bli korrumperande, då det bara premierar genomströmning i stället för att i första hand stimulera akademisk kvalitet och kreativitet. Resursfördelningssystemet i den högre utbildningen behöver reformeras på ett sätt som bidrar till framgångsrika studier och breddad rekrytering. En av de aktuella frågorna i den europeiska kontexten är befolkningens utbildningsnivå och hur den kan främjas och ökas. Tyvärr har alliansregeringen inte lyckats flytta fram position , tvärtom. ställning i jämförelse med andra länder har sjunkit från plats fem i 2006 till plats nio 2010 när det gäller andelen högskoleutbildade i åldrarna 25–. Detta behöver vi ändra på. Bostadsbristen är ett allvarligt samhällsproblem som måste tas på allvar. För oss i innebär ett hållbart bostadsbyggande och byggande av studentbostäder att man värnar om en hållbar samhällsbyggnad. För att öka bostadsbyggandet generellt, och studentbostäder specifikt, vill vi ge kommunerna ett tydligare ansvar. Vi vill att mindre företag ska få bättre förutsättningar att konkurrera. Och vi vill främja innovationer som gör det möjligt att bygga billigare och energieffektiva bostäder. För att möjliggöra detta behövs det fler krafter och mer kapital. Ett sätt att göra det är att ge lärosätena och Akademiska Hus utökade möjligheter att ta en aktiv roll i bostadsförsörjningen. Vi i vill också genomföra en kraftig sänkning av fastighetsskatten när det gäller studentkorridorer. Ett rum i en studentkorridor beskattas med samma avgift som en stor lägenhet. Detta är inte rimligt utifrån studenternas ekonomiska villkor. Ett annat område som är viktigt för oss är musik- och kulturskolorna. har i allt högre grad utmärkt sig i ett internationellt perspektiv som ett musikland. Det uttrycks allt som oftast att musik- och kulturskolor är en del av grunden till det som brukar kallas det svenska musikundret. Kultur ger oss perspektiv, bidrar till reflexion, skapar möten mellan människor och ger oss fler sätt att utvecklas på. En självklar del i det svenska kulturlivet är musik- och kulturskolornas verksamheter. De kommunala musik- och kulturskolorna är dessutom grunden för många skolors kulturarbete och för återväxten i kulturlivet, men förutsättningarna för kulturskolorna har försämrats i och med att lärarutbildningen till har lagts ned. När de nya lärarutbildningarna skapades försämrades förutsättningarna för kultur- och musikskolorna. innebär lärarutbildningen att studenterna ska läsa minst två ämnen, varigenom utbildningarna till enbart instrumentallärare har försvunnit. Detta riskerar att leda till brist på lärare inom kultur- och musikskolorna. Detta bör uppmärksammas. Med anledning av det vill vi ge regeringen i uppdrag att ta fram ändringar i lärarutbildningen som gör det möjligt att tillgodose kultur- och musikskolornas behov av utbildade lärare. När folkhögskolorna startades var de ett demokratiprojekt. Alla, inte bara de lyckligt lottade, skulle få möjlighet till bildning, och målet var att ta makten över sitt eget liv och att tillsammans med andra påverka och förändra samhället. har folkhögskolan inneburit en andra chans och en väg in i arbetslivet och vidare studier för dem som av en eller annan anledning inte har fått gymnasiekompetens i den ordinarie skolan. Skolformen är en viktig väg för många som annars inte skulle kunna utbilda sig vid universitet och högskola. Själv är jag ett exempel på detta. på folkhögskolan kunde jag gå vidare och söka till . Men den vägen har blivit allt svårare. För de allra flesta som läser på folkhögskola har det blivit mycket svårt att gå vidare till högre studier. Som exempel togs 2012 inte en enda student in på folkhögskolekvoten till landets lärar- eller läkarprogram. Jag menar att regeringen bör vidta åtgärder för att underlätta för folkhögskolestuderande att komma in på högskolan. Vidare anser vi i att man ska satsa extra på folkhögskolorna, och vi aviserar därför 10 000 platser och anslår medel för dem. En öppen värld är en bättre värld. Med den utgångspunkten anser vi att det bör betraktas som positivt om människor från omvärlden vill studera på svenska lärosäten. De är en tillgång som ska tas till vara. Tyvärr har regeringens politik gått i motsatt riktning. Genom att införa studieavgifter har antalet studenter från länder utanför minskat markant. Konsekvensen blir att svenska lärosäten, och därmed våra studenter, får färre impulser från omvärlden. Om sluter sig för omvärlden är vi alla förlorare. Som en konsekvens av studieavgifterna tar ett steg bort från internationellt samarbete och försämrar sina kontakter med omvärlden. Den svenska högskolan tappar därmed i kvalitet. Vi behöver öppenhet, inte avgifter. arbetar därför för att studieavgifter för studenter från länder utanför EU, EES och ska avskaffas. Avslutningsvis, fru talman, vill jag säga att jag självfallet står bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservationerna 2 och 14. 131 (SD): debatterar vi svensk högskola, vår största statliga arbetsplats som engagerar runt en halv miljon individer. Även om det, som vi har hört tidigare, finns vissa orosmoln är det fortfarande så att ligger högt vad gäller andelen människor som genomgår en högre utbildning. Vi har en förhållandevis väl utbyggd högskola vad gäller antalet utbildningsplatser. Vi har även en ganska hygglig geografisk spridning på våra högskolesäten. Däremot varierar kvaliteten, och den varierar ganska ordentligt. Det är någonting som borde oroa både regeringen och även oss övriga beslutsfattare, och det tycker jag mig känna att det också gör. Det handlar trots allt om att våra studenter ska vara anställbara efter avslutade studier. Det handlar också om att vi ska få ned arbetslösheten, inte minst när det gäller våra ungdomar, som vi måste stärka vår konkurrenskraft. Ett nära samarbete mellan högskola och näringsliv underlättar för våra studenter att etablera kontakter med näringslivet, vilket naturligtvis ökar chanserna att faktiskt också erhålla ett jobb efter avslutade studier. Ett sådant samarbete ökar dessutom möjligheterna att verklighetsanpassa studierna så att de är optimerade i förhållande till de krav som dagens näringsliv ställer på utbildningen. Detta är en fråga som vi alla verkar vara mer eller mindre eniga om. Vi menar att vi måste försöka öka studenternas anställbarhet och säkerställa relevant forskning genom en ökad skyldighet för högskolorna att samverka med det omgivande samhället. I högskolelagen står det att det ingår i högskolans uppgift att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet samt att verka för att forskningsresultat tillkomna vid högskolan kommer till nytta.