prot · H10965 · 2014-02-05 00:00:00 — Man får ju förutsätta att det är syftet när man säger att man är kritisk till den maktöverföring till som sker. Jag har som företrädare i inte sett ett enda tillfälle när har agerat i någon fråga som rör maktöverföring. 38 (KD) replik: Tack, , för inlägget! När frågorna kommer till har vi samordnat oss inom alliansregeringens partier, och då står vi för regeringens hållning, som ska framföras av våra ministrar vid mötena i . När det gäller en åklagarmyndighet är det precis som du sade. Från sida tycker vi att politiken har sina gränser, både i och i EU-sammanhang. Vi ska inte bestämma mer än nödvändigt. Därför bevakar vi subsidiaritetsprincipen. består av 28 kommissionärer. Alla länder har en röst var. Där har vi vår kommissionär, som driver linje när det gäller bevakningen av subsidiaritetsprincipen. Jag tycker inte att vi blir överkörda, som du påstår, utan jag tycker att som alla andra länder har lika mycket att säga till om i de här sammanhangen. 39 (SD) replik: Beskedet från är alltså att den EU-kritiska agenda som man har från är att samordna politiken med regeringen, som alltid är för alla förslag. Dessutom tycker han att den subsidiaritetsprincip som finns i är fullt tillräcklig. Det har varit invändningar beträffande subsidiaritet i bara två enskilda ärenden under hela mandatperioden. Det ena förslaget drogs tillbaka, och det andra går man vidare med. Det är ingen liten fråga som man går vidare med heller. Det handlar om en europeisk åklagarmyndighet som i förlängningen också ska sprida de så kallade europeiska värderingarna ut i och tvinga länderna att knäböja för . Det är på gränsen till politiskt bedrägeri att hävda att man är kritisk till utvecklingen, som man i varje enskilt fall ställer sig bakom varje förslag som läggs fram på Europanivå. Man ställer sig bakom en subsidiaritetsprincip som inte innebär mer än ett gult kort, eftersom – oavsett hur många länder som går emot – har rätt att gå vidare med förslagen. Från och sida ställer man sig bakom alla maktöverförande fördrag, som i sig har gett den mycket stora makten att köra över det svenska parlamentet, att köra över syn på subsidiaritet, att vi själva ska kunna avgöra på vilken nivå besluten ska fattas. 40 (KD) replik: Det håller på med här är nästan hyckleri. Han kommer inte med ett enda förslag, så att jag kan kommentera det som driver. När det gäller linjen i har frågan behandlats inom samordningen, så att det handlar om regeringens linje. Det är så det arbetas här i riksdag, kan jag säga till dig. I den samordningen kompromissar vi och kommer överens om ett förslag. Självklart är det upp till var och en att säga och tycka vad man vill. Det brukar vi också göra i i vissa frågor. Vi framför saker till ministrarna och lägger till en del anföranden i . Vi vill gärna att ministrarna tar med sig ett och annat. Det är inte så att står där med armarna i kors utan att säga något eller påverka. Det och egentligen är emot – som vi har hört honom säga här – är Europeiska unionen. Men vi kristdemokrater är för Europeiska unionen, och majoriteten av svenska befolkningen är för denna union och har röstat för att vara med i den gemenskapen. Det är en gemenskap som ökar tryggheten och säkerheten, en gemenskap som ökar demokratin och rättssäkerheten, en gemenskap som genom den inre marknaden ökar välståndet i , en gemenskap som hjälper människor på ett bättre sätt med humanitärt stöd i olika katastrofområden, en gemenskap som har öppnat upp sig för varor och tjänster, för människor att bo och verka i andra länder, en gemenskap för våra barn att kunna studera i andra länder. Den gemenskapen vill ni inte vara med om. Säg till allmänheten att ni vill innesluta ! Det är protektionism. Ni tror att ni lever i en värld där ni skulle kunna klara er själva. Men tyvärr existerar vi i en större värld, som ni inte ser. Vi är en del av Europeiska unionen. Det stöder vi från . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 9 § Ny inriktning för för betänkande 2013/14:UU13 Ny inriktning för för (skr. 2013/14:29) föredrogs. vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 15 §.) 10 § Ändring i lagen om handel med utsläppsrätter Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2013/14:MJU15 Ändring i lagen om handel med utsläppsrätter (prop. 2013/14:39 delvis) föredrogs. Kammaren biföll utskottets förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 15 §.) 11 § Hyresrätt m.m. betänkande 2013/14:CU9 Hyresrätt m.m. föredrogs. 41 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 3 under punkt 2, 12 under punkt 8 och 13 under punkt 9. Vi ska debattera hyresrätten. Det är ett brett område inom vilket det finns mycket att göra för den regering som tillträder efter höstens val. Hyresrätten är en viktig boendeform. Det är inte alls så som en del väljer att uttrycka det när de pratar om hyresrätten då de ska berätta om hur man gör boendekarriär. Hyresrätten är inte alls ett boende för dem som inte har råd att äga sitt eget. Det är ett utmärkt boende för den som vill att andra tar hand om underhåll, renhållning och skötsel. Det är ett nyckelboende för starkt växande tillväxtregioner, ett boende med stor frihet när det gäller tillträde och slut på kontraktet. Det bästa av allt är att man inte behöver prata med någon bankman om lån, amortering eller ränta – man skuldsätter sig inte för sitt boende. Hyresrätten är eftertraktad, så eftertraktad att alla som vill inte får möjlighet till ett hyreskontrakt. Därför har regeringen ordnat så att man i stället till marknadshyra kan få hyra ett rum hos en vänlig själ. Bostadsministern vänder på stenarna och föreslår att friggebodarna ska bli större. Det är kanske inte det du som söker en bostad drömde om. Hyresrätten behandlas styvmoderligt av regeringen. Blir du hyresgäst i en nyproducerad hyresrätt beskattas du hårdare än om du köper motsvarande bostadsrätt. Skillnaden i hyra blir . Tycker du att det låter rättvist? Sänd då ett tackkort till regeringen! Tycker du att hyresrätt och ägd bostad ska beskattas lika? Vill du att staten ska ta ett större ansvar för byggandet av fler hyresrätter? Då kan du göra skillnad i höstens val. Hyrorna på bostadsmarknaden bestäms inom ramen för det så kallade bruksvärdessystemet. Dessa regler har ett brett stöd av hyresbostadsmarknadens parter och är ett väl etablerat system. Vi socialdemokrater tycker att det vore olyckligt om regeringen överväger olika förändringar i det nuvarande systemet som kan leda till en övergång till så kallade marknadshyror, det vill säga regler som innebär att hyrorna styrs av tillgång och efterfrågan. Sådana överväganden skapar oro bland många människor för att hyresrätten kommer att bli dyrare och otryggare som boendeform. Regeringen arbetar nu med en ny utredning om hyressättningssystemet. Vi får se vilka konkreta förslag man återkommer med. Vi socialdemokrater menar att grunderna i det nuvarande systemet för hyressättning måste bibehållas. Vi vill att hyresrättens ställning på bostadsmarknaden ska stärkas och menar att hyresgästernas ställning inte får försvagas. Vi säger nej till marknadshyror. bestånd av hyresfastigheter börjar bli gammalt och slitet, och på många håll görs också omfattande renoveringar. Bara i de kommunala bostadsbolagen beräknas 300 000 av miljonprogrammets lägenheter vara i behov av omfattande ombyggnad. Det är naturligtvis välkommet att renoveringar görs. Alla ska ha rätt att ha ett bra och tryggt boende. Konsekvenserna av dessa renoveringar har tyvärr inneburit att många hyresgäster inte kan bo kvar i sina lägenheter efter renoveringarna eller ombyggnationerna. Det är inte ovanligt att hyrorna höjs mycket kraftigt, och det kan då handla om 50–60-procentiga höjningar. Många klarar inte detta ekonomiskt. Kostnaderna för renoveringar måste täckas, men det måste regleras på ett sätt som gör att man som hyresgäst har möjlighet att klara den kostnaden. Därför är ett förstärkt hyresgästinflytande angeläget, också i form av en skyddsregel för fastigheter som renoveras eller byggs om. När en upprustning leder till avsevärt höjda hyror behövs en infasningstid så att hela hyreshöjningen inte kommer i ett slag. Därför bör den så kallade skyddsregeln, som kan användas vid stora hyreshöjningar, även gälla vid ombyggnader, och detta utan att hyresnämnden lämnar sitt tillstånd eller att hyresgästen tvingas godkänna den. Regeringen har beslutat att standardhöjande ombyggnad inte ska räknas som ett skäl att använda skyddsregeln. Vi menar att det genom lagstiftning ska beslutas att skyddsregeln ska gå att tillämpa i samtliga de fall vi avser. Det skulle betyda mycket för ett förstärkt hyresgästinflytande. Egentligen skulle vi inte behöva en skyddsregel. Hade vi ett bra hyresgästinflytande i ett tidigt skede skulle man genom en dialog kunna lösa frågor om höga hyror. Men i en värld där hyresvärden alltid får sin vilja igenom, och där hyresnämnden i nästan samtliga fall fäller avgörandet till hyresvärdens favör, behöver vi en skyddsregel. I grunden handlar detta om att man som hyresgäst efter en renovering ska ha möjlighet att bo kvar. Det är inget orimligt krav. Det handlar om besittningsskyddet. Frågan om hyresgästernas inflytande är inte en prioriterad fråga för regeringen. För att den ska bli det tror jag att vi måste byta regering. Det finns en nollvision mot vräkningar av barnfamiljer, ändå har var fjärde kommun verkställt vräkningar där barn berörs. Det vanligaste skälet är hyresskulder, och det behöver inte vara stora hyresskulder. Det viktigaste arbetet borde vara att undvika vräkningar över huvud taget. Både stat och kommun borde jobba mer vräkningsförebyggande. Men då krävs en sammanhållen politik, en politik där jobb och utbildning prioriteras och där människor som i olika delar av livet har det svårt får rätt stöd av samhället – en politik med mer värme och omtanke och mindre av kyla och egoism. Varje vräkning som drabbar ett barn är en tragedi. Barnets trygghet rycks undan, och hemmet ersätts med ett eller flera tillfälliga boenden. För att säkerställa att barn inte vräks vill vi förstärka kraven så att hyresvärden ska anmäla samtliga förestående vräkningar till i kommunen. Om det finns barn i hemmen är en sådan anmälan extra viktig. ska ges rimlig tid för att ta emot anmälan, aktivera ärendet och agera innan en vräkning får genomföras. Om en sådan anmälan inte görs ska kronofogden inte kunna verkställa vräkningen. Vi anser att det bör utredas närmare vad som anses vara en rimlig tid för att ska hinna agera. Vi anser att förvärvslagen inte borde ha upphävts. Vi delar inte regeringspartiernas uppfattning att en skärpt bostadsförvaltningslag kan kompensera den upphävda förvärvslagen. Upphävandet av förvärvslagen har direkt ökat möjligheterna för klart olämpliga personer och företag att etablera sig som hyresvärdar eller att utöka sina fastighetsbestånd. Hela syftet med de regler som gällde tidigare var att hålla oseriösa fastighetsägare borta från hyresmarknaden, genom att förvärv av hyresfastighet krävde tillstånd. Om en kommun begärde prövning av ett förvärv fick detta genomföras endast efter tillstånd av hyresnämnden. Det har också ansetts nödvändigt med regler som gör det möjligt att ingripa i efterhand mot hyresvärdar som inte sköter fastighetsförvaltningen på ett tillfredsställande sätt. Hyresgäster skulle helt enkelt inte behöva drabbas av fastighetsägare som redan var kända som oseriösa. De problem som finns med oseriösa fastighetsägare talar för en skärpt lagstiftning. Det är vår uppfattning att en reformerad förvärvslag ska återinföras för att tillsammans med andra lagar utgöra en garanti för hyresgästerna mot oseriös fastighetsförvaltning. En återinförd förvärvslag måste än tydligare och mer kraftfullt hindra olämpliga personer och företag att förvärva hyreshus. När regeringspartierna upphävde förvärvslagen valde de att gå emot en rad remissinstanser, såsom , , , , , och kommun, för att nämna några. Jag tror att dessa kommuner och myndigheter kan en del om den här saken. Vi menar, i likhet med flera remissinstanser, att det fanns ett klart behov av en förstärkt och förtydligad lagstiftning och att förvärvslagen inte skulle ha upphävts. Regeringspartierna vill inte återinföra en förvärvslagstiftning. Vi har en annan uppfattning. Vi vill se en översyn av lagen med en tydlig inriktning på att den nya lagen ska bli ett mer effektivt instrument mot oseriösa hyresvärdar än den gamla lagen var. En hyresnämnd kan besluta om tvångsförvaltning gentemot oseriösa fastighetsförvaltare och då utse en förvaltare. Ett problem är att det ibland är svårt att hitta lämpliga förvaltare, särskilt när förvaltningen kan tänkas bli svårskött, främst av ekonomiska skäl. En fråga som då uppkommer är om det inte borde finnas starkare möjligheter vad gäller att förmå fastighetsägare att ta sitt ansvar, eftersom möjligheterna till tvångsförvaltning av olika skäl är så pass begränsade. Vi vill se nya möjligheter att ställa krav på de fastighetsägare som inte är beredda att ta sin del av ansvaret för den nödvändiga upprustningen. För att balansera statens ansvar och fastighetsägarens ansvar föreslår vi att möjligheten till vitesföreläggande bör prövas när det gäller fastighetsägare som inte uppfyller rimliga krav på underhåll och renovering av sina fastigheter. Därutöver behöver både lagstiftningen som skyddar hyresgästen och övervakningen av fastigheterna skärpas. Översynen bör således gälla dels befintliga tvångsåtgärder mot oseriösa hyresvärdar, dels ytterligare åtgärder som ska kunna användas för att förhindra misskötsamhet. En utredning bör tillsättas och regeringen återkomma till med ett förslag till de lagändringar som är nödvändiga. De nya reglerna innebär att fastighetsägare som är kända som oseriösa har fritt fram att förvärva en hyresfastighet, men att man under en övergångstid lättar på bevisbördan för beslut om tvångsförvaltning. Detta innebär att ansvaret för att hålla oseriösa fastighetsägare borta från hyresmarknaden har övergått från samhället till hyresgästerna. Det är en utveckling som vi tycker är mycket olycklig. 42 (MP): I civilutskottets betänkande 9 Hyresrätt m.m. behandlas 41 yrkanden från höstens allmänna motionstid. Behandlingen av dessa motioner har resulterat i 19 reservationer och ett särskilt yttrande. Självklart står jag bakom samtliga reservationer i betänkandet, herr talman, men för tids vinnande yrkar jag bifall enbart till reservation 12. Hyresrätten har under nästan två mandatperioder utsatts för många skadliga politiska förändringar. Så kan det gå när politik byggs på ismer i stället för på verklighet. Allianspartierna började med att i sin första budget rycka undan stödet till byggandet av just hyresrätter. Det vore en överdrift att påstå att byggandet helt avstannade, men nära var det. Många byggföretag valde nämligen att snabbt färdigställa så kallade Odellplattor. Genom att färdigställa dessa /07 kunde man fortsätta bygga med stöd enligt det gamla regelverket. Troligen var det därför det ändå byggdes rätt många hyresrätter 2007 och 2008, men särskilt många nystartade byggen av hyresfastigheter blev det inte . Allianspartierna hade ett enda motiv för att genomföra denna förändring: Man påstod att stöd till byggande enbart leder till högre bygg- och boendekostnader och att pengarna så att säga skulle hamna i byggarnas fickor. Det är egentligen ett oförskämt påstående, och något bevis för detta lade man aldrig fram. Det var och är i stället fortfarande en ism, eller möjligen en skröna. Däremot vet vi att många av de byggprojekt som fått statligt stöd kopplat till tuffa krav på just pressade bygg- och boendekostnader har varit framgångsrika. Likaså har stöd till byggande av energisnåla, billiga bostäder varit mycket framgångsrikt. Det finns därför tydliga bevis för att allianspartiernas argument var helt ideologiska och grundlösa. Att man förmodligen kan hitta byggherrar som fuskat – eller lurat staten, som det heter – är inte ett argument för att stöd till bostadsbyggande som princip måste leda till högre boendekostnader, utan det handlar om utformning. Det är nämligen tvärtom bevisat att stöd även kan fungera just som en motor för att sänka byggkostnader och hyresnivåer. I allianspartiernas argumentation har man mellan raderna kunnat utläsa bilden att det svenska produktionsstödet skulle ha varit unikt och att nästan alla sådana avarter nu har städats undan. har vi inga snedvridande statliga stöd till bostadsbyggandet längre, brukar det heta. När man hör allianspartiernas företrädare prata hyresrätter och bostadsbyggande undrar man ibland vilken planet de lever på. Man kan till exempel ställa sig frågan hur många av ca 4 ½ miljon bostäder som har byggts utan någon form av statligt stöd. Man kan även fråga sig hur många av de drygt 25 000 bostäder som färdigställdes som byggdes utan någon form av statligt stöd. Svaret på den typen av frågor, herr talman, är nämligen att väldigt få bostäder har byggts – eller byggs – helt utan statligt stöd i någon form. Så är det även om man ser sig om i världen utanför . Det är svårt att hitta länder där det byggs bostäder för uthyrning som kan jämföras med dem vi anser oss behöva i – jag menar alltså inte hyddor i eller så – och som byggs utan någon form av stöd från det allmänna. I är exempelvis olika typer av skattesubventioner vanliga, och ofta är de väldigt stora. Allianspartierna vill inte ta i det faktum att en utredning har visat att den som bor i en hyresrätt betalar ca mer i skatt än den som bor i en motsvarande trerumslägenhet i form av en bostadsrätt. Den orättvisan mörkar man av ideologiska skäl, men främst kanske därför att det är den egna politiken – de egna politiska besluten och reformerna – som har skapat stora delar av denna orättvisa. Allianspartiernas argumentation, att de höga byggkostnaderna i skulle bero på subventioner var och är med andra ord en ism och inte någonting som är grundat i verkligheten. Regeringens åtgärder har dessutom ökat orättvisorna. införde allianspartierna hyresgarantin. Garantin skulle hjälpa den som har inkomst men som fastighetsägarna inte anser vara tillräckligt solid för att få en bostad att komma in på bostadsmarknaden. Första året var det fem kommuner som valde att använda sig av garantin. , alltså , var det 13 kommuner som tillsammans beviljade 161 garantier. Inte heller den reformen löste bostadskrisen. Sedan har vi ägarlägenhetsreformen, som skulle ge tusentals nya lägenheter . Jag läste att det i så här långt finns fyra ägarlägenheter registrerade. När regeringen gett upp försöken att öka bostadsbyggandet bytte den taktik och började i stället tala om att de befintliga bostäderna måste utnyttjas bättre. Det står enligt regeringens bedömning väldigt många privat ägda bostäder tomma och outnyttjade i vårt land. började därför en ny lag gälla som enligt regeringen skulle trolla fram många nya bostäder på andrahandsmarknaden genom att underlätta och göra det mer attraktivt att hyra ut i andra hand. Det har gått med den nya lagen, och jag hörde siffror som visade att effekten av just den reformen blev en 20-procentig hyreshöjning och väldigt få nya tillgängliga lägenheter. Den ökade aktivitet av uthyrning som regeringen ville tolka som att fler bostäder hyrdes ut visade sig, precis som jag hävdat, enbart handla om att ägarna till bostäderna såg sin chans att höja hyran när skyddet mot ockerhyror togs bort. Uppsägningarna duggade tätt, och i de flesta fall bor förmodligen de gamla hyresgästerna kvar – men till betydligt högre hyror. Klyftorna i växer. Det är ett där några har råd att äga en stor bostad i innerstan som utnyttjas väldigt lite som trångboddheten sprider sig i hyresbeståndet. Sex till nio boende i en trea är inte ovanligt . Regeringen har varit duktig på att genomföra reformer som gynnar den som redan äger sin bostad. Man har också varit duktig på att genomföra reformer som gör det dyrare att bo för den som inte äger sina egen bostad. Likaså har man presenterat ett stort antal reformer som inte haft någon större effekt över huvud taget, men bäst har man varit på att tillsätta utredningar. Det är ett säkert sätt att framstå som handlingskraftig utan att behöva göra någonting. Grunden i politiken för ett demokratiskt parti måste vara solidaritet. Vi i försöker utsträcka solidariteten till att inte enbart omfatta de närmaste – familj, arbetskamrater, grannar, yrkeskår, kommunen, nationen. Nej, vi nöjer oss inte ens med solidaritet med alla människor på jorden, utan vi utsträcker solidariteten till att även omfatta de ekologiska systemen och de ännu inte födda. Trots den stora famnen av solidaritet som vi försvarar finns det områden där vi menar att principen att den som förorenar ska betala måste gälla. Vår solidaritet utesluter därför inte individuellt ansvar. Ett exempel på en sådan fråga är kostnaden för parkeringsplatser. Vi inser att alla människor är betjänta av bra vägsystem, även den som inte använder bil. Alla har glädje av att räddningstjänsten, ambulansen och polisen snabbt kan vara på plats när händelser man helst inte vill se ändå inträffar. Men parkeringsplatser, särskilt bostadsnära sådana, har den billöse ingen nytta av. Många billösa klagar på att de via sin hyra tvingas betala för bilägarnas parkeringsytor. Ännu mer upprörda är de billösa som hör av sig och påpekar att trots att de tvingas betala för bilägarnas uppställningsytor står de med sina bilar på trottoarerna så att de gående tvingas ut i vägbanan med barnvagnen, och ibland hindrar de parkerade bilarna utryckningsfordonens framkomlighet. har länge drivit kravet på att bilismens olika kostnader rimligen i betydligt större utsträckning än borde faktureras just bilägarna. Jag tänker inte gå in på att argumentera mot de enorma subventionerna av tung lastbilstrafik som vi har , även om också den trafiken påverkar boendemiljöerna negativt, utan här håller jag mig bara till bostadsparkeringar. Regeringens svar på motionsförslag om att boendeparkeringar inte ska kunna subventioneras genom hyror visar att bilen är viktigare än människan för allianspartierna. Jag tycker att det är sorgligt att läsa sådant. En regering som saknar argument säger bara slött och slappt att det inte går att förhindra subvention genom hyror. Nej, det är klart att om man utgår från bilen ser man inga andra möjligheter. Men vi miljöpartister tänker inte ge oss. Principen att den som förorenar också ska betala står vi för. Det är ett av de viktigaste verktygen när vi efter valet ska börja bygga det långsiktigt hållbara samhället. Vidare, herr talman, har vi miljöpartister självklart förståelse för att regeringspartierna inte vill följa upp sina egna misslyckade reformer. Då skulle det ju inte bara i praktiken utan även i statistiken bli tydligt hur misslyckade Alliansens bostadspolitiska reformer har varit. Eftersom det är så kvar till dess vi ska byta regering menar vi i att det inte är särskilt meningsfullt att ge en regering ett uppdrag som de för allt i världen inte vill genomföra. Det är bara slöseri med resurser att ge en regering i uppdrag att följa upp en fråga där de till det yttersta enbart kommer att lägga krut på att utforma uppföljningen så att den visar så lite som möjligt av vad som faktiskt har hänt. Av det skälet har vi i valt att enbart lägga en motivreservation till frågan om uppföljning av lagen om privatuthyrning av bostäder. Det är uppenbart att regeringen har en dold agenda som handlar om att alla ska äga sin bostad. På frågor om hur man ska lösa problemet med att unga inte kommer in på en bostadsmarknad där det saknas bostäder blir ofta svaret att man vill införa skattesubventionerat bosparande för unga. Det är inte bara ett hån mot alla dem som vill ha en bostad , det avslöjar också vilken utveckling regeringen strävar mot.