prot · H10989 · 2014-03-25 00:00:00 — säger att även hon tycker att valfrihet är viktigt, men det blir lite som när sade att man kunde få Fordbilarna i vilken färg man ville, bara man valde svart. Det är ju precis det ni propagerar för. Om nu föräldrar vill någonting annat säger vi att det är bra om det kan finnas möjligheter för fler att ordna sina liv som de själva önskar. Jag vet mycket väl att det finns en läroplan för förskolan. Jag har varit med och tagit fram och beslutat om den, och den är väldigt bra. Men det var inte det som var poängen, utan poängen var att vi vet att det finns föräldrar som önskar någonting annat. De kanske också skulle kunna få en del möjligheter att ordna sina liv på ett annat sätt än det som de allra flesta väljer. Däri tycker jag att det ligger ett stort värde. Det som är utgångspunkten för själva debatten är frågan om vi tänker ta initiativ till att utvärdera vårdnadsbidraget ur ett jämställdhetsperspektiv. Då säger jag: Nej, vi har inga sådana planer. Som ni vet finns det på miljoner, skulle jag vilja säga, möjligheter att utvärdera ytterligare, att göra mer, att kolla på det och detta. Men vi har inga sådana planer. Det är det svar jag har att lämna i den delen. Det finns alltid en nyfikenhet – vi vill veta mer, och det kan vi säga på varje enskilt område. Men just här har vi inga sådana planer. Summa summarum: Jämställdhet är viktig. Arbetslinjen är viktig. Det är också viktigt att se att människor har olika önskemål om hur de vill utforma sina liv. Jag tycker att det är bra om vi som politiker bejakar den viljan. 106 (S): Nej, var svaret – men fortfarande inte ett ord om varför. Socialministern vill inte utvärdera vårdnadsbidraget, men vi vet inte varför. Men, herr talman, om vi tittar i svaret kanske vi kan få svaret. Det kan ju vara ett bra sätt. Jag läser: Volymstatistiken visar att det totalt lämnas vårdnadsbidrag för av barnen i åldern 1–. För barnen i de kommuner som har infört vårdnadsbidrag är andelen , vilket sammanlagt innebär ca 8 500 barn. Det enda förmildrande inslaget i regeringens politik, herr talman, är väl den låga volymstatistiken för vårdnadsbidraget. Om det nu är så att viktigaste bidrag till mänskligheten, vårdnadsbidraget, är ett uppenbart fiasko, då kan det möjligen vara svaret på varför ministern inte vill veta och inte vill utreda. 107 Socialminister (KD): Med anledning av det sista som sade: Är det ett fiasko om en mindre grupp får möjlighet att ordna sina liv på det sätt de vill? Säg att andra får möjlighet att till exempel göra som vi gjorde när mina barn var små. Vi utnyttjade dagbarnvårdare, och mina barn fanns huvuddelen av tiden på ett kommunalt dagis. Om mina grannar hade önskat någonting annat men inte haft möjlighet till det och om vi hade gett de grannarna möjligheten att leva sina liv som de ville, hade det då varit ett fiasko om de inte hade varit många? I min tillvaro är det inte så. Även den som väljer på ett annat sätt än alla andra, än de många, ska få respekt för sitt val och ska, när det gäller så viktiga saker som barn, kunna välja själv. Här har vi uppenbarligen olika uppfattningar. Jag tycker att det ska finnas utrymme även för grupper som inte tillhör majoriteten att ordna tillvaron på det sätt som passar dem bäst. Låg volym är alltså inte ett fiasko. Är det så att det finns möjlighet att välja färg på bilar och några få väljer till exempel en grön, då är det inte ett fiasko om det är få som väljer en grön. Det kanske var rätt färg för dem, och då är det bra om de får den möjligheten. I mitt svar – jag antar att har läst hela svaret – står det också att vårdnadsbidraget, som är kommunalt, utformas på lite olika sätt i olika kommuner. Det är ungefär hälften av kommunerna som använder det. Genomströmningen är ganska stor eftersom man använder det när man har utnyttjat huvuddelen av sina föräldrapenningdagar och det bara kan användas tills barnet är . Det gör att utvärderingar blir av begränsat värde. råkar det vara så att min grundförutsättning i sammanhanget inte är att jag tror att har gått omkring hela livet och önskat utvärdera det här. Han tillhör en partigrupp som tycker att det här är fel tänkt från början och vet med sig hur det borde vara i tillvaron: Alla ska ha en form och en mall. Det är inte mitt samhälle, herr talman. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2013/14:232 om skattefelskarta 108 Finansminister (M): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska skattefelet och om jag avser att ge möjligheter att genomföra en kvantifierad beräkning av skattefelet, till exempel enligt den metod som tillämpas i . Frågorna är ställda mot bakgrund av att har redovisat regeringsuppdraget att ta fram en ny uppdaterad så kallad skattefelskarta. Det är glädjande att samlade bedömning är att skattefelet minskar. Arbetet med att minska fel och fusk, och därmed minska skattefelet, är viktigt och behöver fortsätta. Regeringen har redan genomfört ett antal åtgärder för att minska fusket, exempelvis ROT- och RUT-avdragen. Som exempel på pågående åtgärder mot skattefusk kan jag nämna att förslaget på hur ett kontrollsystem inom skatteförfarandet kan vara utformat för byggbranschen är på remiss till . kontroller sker i huvudsak utifrån bedömningar av risk och väsentlighet. Det innebär att kontrollresurserna riktas till de branscher och områden där risken för fel och fusk bedöms vara störst. Regeringens bedömning är att detta arbetssätt har förbättrat skattekontrollen och ökat upptäckten av fel och fusk. Enligt vad jag har erfarit från genomför myndigheten förstudier om möjligheterna att införa ett ökat slumpmässigt inslag i kontrollverksamheten. Jag avser att följa fortsatta arbete. 109 (V): redovisade en beräkning av det så kallade skattefelet, det vill säga skillnaden mellan inbetalade skatter och vad som skulle betalas in om alla privatpersoner och företag betalade i enlighet med gällande regelverk. Beräkningen landade på , motsvarande av de totala skatteintäkterna eller nästan 20 miljarder mer än alla punktskatter i form av energiskatter och skatt på alkohol, tobak, vägtrafik med mera. Det är alltså en mycket betydande summa. Respekten för skattesystemet och dess trovärdighet är ju i hög grad beroende av att vi alla, såväl enskilda som företag, betalar skatt i enlighet med fastställda regler. Det är därför viktigt att återkommande kunna följa hur skattefelet utvecklas för att se om åtgärder mot skattefusk verkar så att skattefelet och skattefusket minskar. Vi har från sida efterlyst en ny uppskattning av skattefelet. Vi välkomnade därför att regeringen i regleringsbrevet gav ett uppdrag som bestod av tre delar, nämligen att ta fram en ny skattefelskarta, att kvantifiera skattefelet och att beskriva felets förändring . redovisade i början av detta år sitt uppdrag. När det gäller de olika delarna kan man konstatera att varken lyckades kvantifiera skattefelet, trots det tydliga uppdraget, eller presentera en ny skattefelskarta. Man redovisar i stället en skatteinformationskarta samt gör bedömningen att resultatet tyder på att skattefelet har minskat . Verket stöder sig då främst på olika enkätundersökningar som visar att företagare och privatpersoner har en mindre tillåtande attityd till skattefusk . Det är naturligtvis glädjande men knappast något bevis för att skattefelet i verkligheten har minskat. redovisar även så kallade top-down-undersökningar utifrån nationalräkenskaperna. Å ena sidan indikerar dessa att de svarta inkomsterna i hushållssektorn har minskat sett , men å andra sidan redovisas mycket enhetliga – närmast konstanta – värden för den period som uppdraget avser, alltså 2007–2012. Exempelvis uppskattades de svarta inkomsterna i hushållssektorn ligga mellan av bnp men förvånansvärt på för perioden –2011. Dessa beräkningar tyder på att de svarta inkomsterna i hushållssektorn verkligen har minskat , men inte –2012, vilket är den period som skulle granskas. Finansministern säger i sitt svar att det är glädjande att samlade bedömning är att skattefelet minskar. Det kan jag förstå att ministern tycker, men han borde väl vara mindre nöjd med att inte vare sig lyckats kvantifiera felet eller redovisat en ny skattefelskarta. Hur säker känner sig finansministern på att skattefelet verkligen minskade –2012 med tanke på de konstanta bedömningarna av svartarbetet inom hushållssektorn med hjälp av top-down-beräkningar från nationalräkenskaperna? 110 (M): Ett fungerande skattesystem är grunden för ett välfärdssamhälle. Bara genom att människor betalar sin skatt har vi resurser till välfärden. För att det systemet ska fungera är det nödvändigt att det är ett system som människor i allmänhet tycker är rimligt och rättvist. De allra flesta människor vill vara goda och samhällsnyttiga medborgare och skattebetalare. Det finns ett värde i att faktiskt vara och känna sig som en god medborgare – att dra sitt strå till stacken. Befolkningen måste dock stå bakom systemet och känna tillit till systemet. Bara då kommer man också att betala sin skatt och bidra. Därför är attityder till svartarbete hos människor intressant att följa. har gjort en stor attitydundersökning . Här kan man se att ungas attityder till svartarbete har förändrats . svarade av ungdomarna att det kunde vara rätt att anställa svart. hade den siffran minskat till – en attitydförändring. Det verkar utifrån denna undersökning som att attityderna till vårt skattesystem har förbättrats. Ungdomar ser det som mer rätt att betala skatt i vårt nuvarande system än de gjorde 2002. Det har blivit lättare att både vara laglydig, men också att kunna jobba och tjäna extra utan att skatten gör att det inte lönar sig. RUT-reformen har varit en sådan viktig reform. Många som inte ansåg sig ha råd att betala tjänster vitt betalade dem svart, vilket innebar att både den som köpte tjänsten och den som utförde den var eller blev skattesmitare. anlitar man inte heller någon för reparationsarbeten i hemmet svart – ROT-avdraget gör att det inte finns någon riktig marknad för det längre. Politiken kan inte göra allt, men vilka lagar och skatteregler vi skapar påverkar människors attityder till att betala skatt. Det är något som politiken påverkar. Vi ska inte tillbaka till ett samhälle där vi tar bort möjligheten för många att tjäna en extra slant eller att få lönen att räcka till, så att man ska tvingas arbeta svart. Svenska folket förtjänar att få behålla sin alliansregering. 111 (S): Jag hade egentligen inte tänkt gå upp i den här debatten, men med utgångspunkt i det sade i sitt inlägg måste jag tillägga att det skattefusk som man har beskrivit på skattekontoret är omfattande. Det handlar om miljarder som undandras . Det måste man ta på största allvar, vilket jag tycker att gör i den här interpellationen. När man säger att fusket har minskat genom ROT- och RUT-avdragen vill jag nämna ett tydligt exempel här ifrån , där två välkända politiker från hade haft svart städhjälp. När man införde RUT-avdraget fortsatte de köpa svarta städtjänster trots att de hade inkomster på flera hundra tusen tillsammans . När sonen flyttade hemifrån utökades städområdet för den som städade till att omfatta även sonens lägenhet, utan att det ledde till att hon fick vita inkomster. Att det skulle vara automatik i att man får skatteavdrag och därmed börjar köpa tjänster vitt är alltså inte med sanningen överensstämmande. Däremot kan det ha fått effekten att personer som inte köpte tjänsten kanske nu köper den, men man ska inte utgå från att de som har köpt svart nu börjar köpa vitt. Så är inte fallet. Det finns ingen naturlig gång som säger att man börjar köpa sådant som är dyrare bara för att man tillhandahåller möjligheten att göra RUT-avdrag för det. Tycker man att det är billigt att köpa svart fortsätter en del att köpa svart. Det vore bra om tog del av de uppgifter som har tillhandahållit oss riksdagsledamöter. 112 Finansminister (M): Det här är en viktig diskussion. är ett land som är känt för att ha en välfungerande offentlig förvaltning och där det finns stort förtroende för myndigheter, politiker, stat och våra gemensamma institutioner. En viktig del av det är att man hos oss också, i förhållande till andra länder och enligt de flesta undersökningar, i relativt begränsad utsträckning undviker att betala sina skatter. Jag tycker att den bedömning av skattefelets utveckling som har gjort är relevant, och den är också glädjande om man ser till hur attityderna har förändrats och hur uppfattningen om skattefelet har förändrats. Det går naturligtvis hand i hand: Tror man att andra betalar sin skatt är man själv också mer benägen att göra det. Tror man däremot att det finns mycket av illojal konkurrens i termer av skattefusk är man mindre benägen att själv betala sin skatt. Man kan konstatera att har den andel som säger att de känner till någon som skattefuskar minskat från till . De som inte känner någon som skattefuskar har ökat från till . Den andel som känner någon som svartarbetar har gått från , och den andel som inte känner någon som svartarbetar har ökat från . som upplever att de är utsatta för svart konkurrens har minskat från till , och andelen som inte upplever det har ökat från . Det finns alltså rätt mycket som tyder på att det har skett en betydande förskjutning här. Då är frågan: Vad ska vi göra med skattefelskartan? Vilka är alternativen? Man ska komma ihåg att den gamla skattefelskartan kostade mellan 1 och 2 miljoner att ta fram. Det berodde på att vi tidigare hade en slumpmässig inriktning av skattekontrollen. Vi valde slumpmässigt ut företag för revision, och så fick man därigenom en bred bild av hur skattefelet fördelade sig. har tagit initiativ till att revisionen i stället riktas mot de branscher, företag och personer som man tror har en högre sannolikhet att ha skattefuskat, alltså att ha undandragit sig skatt. Det är en logisk struktur på organisationen att man helt enkelt inriktar sig på de branscher där man vet att det finns mer skattefusk – alltifrån städbransch till byggbransch och ett antal andra kontantbranscher, där vi tror att fusket har varit mer förekommande. Man har också en riskbaserad kontroll på individer som man riktar sig mot. Att kombinera den arbetsmodellen med att man gör en fullskalig skattefelskarta skulle kosta . Det är inte rimligt. Vi gör inga andra offentliga undersökningar som kostar . Det skulle motsvara i storleksordningen av hela SCB:s resurser för undersökningar. Vad man däremot kan göra och som vi har för avsikt att göra är att ge uppdrag till att tillsammans med vetenskaplig expertis arbeta igenom hur man kan ta fram ett statistiskt underlag och statistiska metoder för att löpande och återkommande kontrollera hur man upplever att skattefelet utvecklas. Det är en viktig del av att den riskbaserade skattekontrollen ska fungera väl. Jag kan alltså avisera att vi kommer att ge ett sådant uppdrag och att en del av de forskningsmedel som verket har till sitt förfogande ska användas för att skapa en bättre grund för skattefelskartan. 113 (V): Det är naturligtvis glädjande att attityderna till skattefusk har förbättrats. Men som jag sade tidigare: Det är inget strikt bevis för att skattefelet har minskat. Tyvärr kunde inte i sin undersökning göra en kvantifierad bedömning av skattefelet, som man uppskattar till . Man har hänvisat till att man kanske behöver göra slumpmässiga kontroller. Det som finansministern säger är intressant – att man avser att ge ett uppdrag och att titta på andra metoder för att ta fram det här. Det är klart att den gamla skattefelskartan, som ganska noggrant talade om vilka branscher som hade störst skattefel och om det var fråga om svartarbete, internationella transaktioner och så vidare, var ett bra underlag för detta. Man bör naturligtvis kunna ha något slags kombinerad metod, där man går in djupare och har ett större urval på sådana områden där det är större risk och där man har ett mindre urval på områden med mindre risk. Jag har också hört den här siffran, , som generaldirektör berättade om när han var i skatteutskottet och pratade om detta. I och för sig är detta inte någon årlig kostnad, för man förväntas inte göra en skattefelskarta . Men det kanske vore lämpligt att göra det till exempel . Då får regeringar leva upp lite grann till utvecklingen, och man kan följa upp det här. lyckades alltså inte redovisa någon ny skattefelskarta. Däremot redovisar man en så kallad skatteinformationskarta, där klassificerar vilken informationsnivå som olika skatter har. bedömer om man har god tillgång till information för att kunna sätta rätt skatt. Ju högre nivå, desto bättre är det. Högst informationsnivå, enligt , har till exempel fastighetsavgiften, energiskatten samt inkomst av tjänst, alltså alla vanliga löntagares arbetsinkomst. Där har full koll, så att säga. Lägst informationsnivå har enligt sammanställningen skatteslag som moms och bolagsskatt. Hur ser finansministern på de stora skillnaderna i informationsnivå för olika skatter? Det var en sak som slog mig när jag läste rapporten. Momsen ger en bra bit i skatteintäkter. Och när det gäller bolagsskatten finns det fortfarande generösa avdragsmöjligheter. Man kan till exempel titta i den skattestatistiska årsboken . – det är de senaste siffrorna – betalade företag i skatt som andel av resultatet efter finansnetto, trots att bolagsskatten 2011 formellt var . Man skulle alltså kunna säga att det reella bolagsskatteuttaget var ungefär hälften av den formella skatten. Finns det anledning, finansministern, att vidta åtgärder så att skatteinformationsnivån för exempelvis bolagsskatten höjs, till exempel genom att man minskar olika avdragsmöjligheter? 114 (M): Det är alltid viktigt att komma ihåg var man kommer ifrån. Det är inte så länge sedan det allmänna ordspråket var: Rösta rött och jobba svart! har vi inte haft en röd regering på . Att ha ett skattesystem som människor egentligen inte respekterar och där man ser det som självklart att jobba svart är förödande för skattemoralen. Att skattesystemet främjar laglydighet och arbete är viktigt. Bara så kan vi klara vårt välfärdsland. Dessutom är det avgörande att man inte flyttar kapital till diverse skatteparadis. Här har regeringen arbetat aktivt med att få till samarbetsavtal med mängder av länder i världen. Det finns inte många skatteöar att flytta kapital till. Under Alliansens regeringstid har samarbetsavtal skrivits med alla länder utom tre. Ett av dem är . Den frivilliga rättelse som regeringen har infört – man har på sig att göra en rättelse och betala in sin skatt – har också varit framgångsrik. Det har kommit in mängder med tidigare obetalda skatter. Uppåt har kommit in till statskassan sedan detta infördes. har antalet personer som kommit in med självrättelser ökat från 400 till drygt 1 800. Välkomna hem, alla förmögenheter! 115 (S): Jag försökte redovisa att det hade varit ett stort skatteundandragande. Och jag säger: Man åstadkommer inte förändringar och kommer inte åt alla som skattefuskar bara för att man sänker skatten. En del kommer att välja att fortsätta att fuska med skatten. Då kan man konstatera att en del röstar blått och köper tjänster svart. Den arbetskraft som utför de här tjänsterna är väldigt utsatt. När du befinner dig i en position där du har svart arbete har du svårt att ställa krav på arbetsmiljö, på villkor, på bostäder och på vad som helst som alla andra tar för givet när de har ett vitt jobb. Det handlar om krav på ledighet och så vidare. De som är utsatta är de som har det svarta jobbet. Men framför allt handlar det om att arbetsgivarna undandrar pengar som skulle gå till det allmänna. redovisar, som sagt, att det handlade om 60 miljarder. Bara i byggbranschen pratar man om 10 miljarder. Då kan man undra: Varför har det tagit så för regeringen att tycka att det här är viktigt? Det är först nu man vill göra en utvärdering. Varför har man inte velat gå på djupet när det gäller dem som begår allvarliga skattebrott? Den här regeringen har jagat sjuka med blåslampa. 75 000 har blivit utförsäkrade från sjukförsäkringen. Men när vi har skattefuskare i miljardklassen är man faktiskt ganska feg från regeringens sida. Min fråga är: Varför tar man inte de här frågorna på allvar? 116 (M): Precis som hade inte jag heller tänkt gå upp i den här debatten. Men på grund av de argument som framförde känner jag mig kallad och manad. Det är något märkligt hur Socialdemokraterna och förhåller sig till de här frågorna. Vad är det som skapar svarta jobb? Och vad är det som är drivkraften för att jobba svart? Precis som var inne på går man miste om pension. Man går miste om möjlighet till a-kassa. Man går miste om möjlighet till sjukersättning och så vidare. Det är klart att det är bättre att jobba vitt, betala skatt och känna sig delaktig i samhället. Vad är det som får människor att köpa tjänster som är svarta, och vad är det som får människor att arbeta svart? Jo, det är generellt sett tre saker. Det första är att ju dyrare en vara är, desto mer benägen är man att köpa den svart och att slippa skatt. Det är ganska enkelt. Kostar en vara dubbelt så mycket jämfört med tidigare kommer människor i mindre utsträckning att handla varan. Och när de gör det kommer de att öka den svarta konsumtionen av den. Det andra är just skatterna. Människor kan tycka att skatterna är för höga. De tycker inte att de får tillbaka tillräckligt. Det kostar för mycket, och man kan inte riktigt se korrelationen mellan vad man betalar in i skatt och vad man får tillbaka. Då kommer den svarta konsumtionen och produktionen att öka. I till exempel finns det omfattande studier kring detta. Där hade man ganska höga skatter, och man fick i princip inte ut någonting av det. Så sänkte man skatterna radikalt. Helst plötsligt började människor att betala in skatterna på ett helt annat sätt. För det tredje är det avgörande hur pass enkla eller komplicerade varor eller tjänster det är man säljer. Det är väldigt sällan raketforskare jobbar svart, lärare jobbar svart eller sjuksköterskor, läkare och civilingenjörer jobbar svart. Det är oftast i branscher där det är enklare eller mindre krav på utbildning man tillhandahåller svarta tjänster. Det är inom byggsektorn, städsektorn, barnpassning, restaurangbranschen eller taxibranschen. Det är där man ser det stora skattefusket. Vad är det då regeringen har gjort? Jo, vi har sett till att göra det billigare speciellt för den typen av varu- och tjänsteproduktion. Vi har sänkt restaurangmomsen. Vi har infört och . Vi har gjort det billigare att anställa framför allt unga som jobbar i många av de branscherna där det svarta arbetet förekommer. Det är i de branscherna som ungdomar börjar ta sig in på arbetsmarknaden. Det är klart att och inte är någon garanti för att man ska ta bort allt skattefusk i samhället. Men det är alldeles uppenbart att den politik vi har fört mycket tydligt och mycket målmedvetet har varit till för att bekämpa skattefusket och svartarbetet. Resultatet är också att den svarta sektorn tydligt har minskat. Det är väldigt svårt att mäta detta. Jag vill ge heder till som problematiserar frågan och ändå erkänner att skattefusket har minskat. Men att som här gå fram och påstå att vi inte bryr oss om de här frågorna, inte har jobbat med dem och inte har fokuserat på det därför att vi inte har mätt detta är bara larv. 117 (S): Det är ändå viktigt att slå fast att det handlar om brottslighet. I andra sammanhang är man väldigt hård. Vi har till exempel nämnt jakten på sjuka och arbetslösa. Det kan till och med vara så att man begår ett misstag. Det behöver inte ens vara ett medvetet fel man gör som kan leda till väldigt dramatiska konsekvenser för den enskilde. Vi måste ändå slå fast att skattefusk är ett brott. Det är allvarligt eftersom det undandrar väldigt mycket skatteresurser som skulle kunna användas till skola, vård och omsorg, insatser för jobb och så vidare. Det är väldigt viktigt. Det fusk vi talar om inom till exempel socialförsäkringen är trots allt en liten andel.