prot · H109125 · 2014-06-13 00:00:00 — Man utbildar personal som kan arbeta med detta och kan fungera i ett snabbare och mer kompetent hanterande av frågorna. Man försöker också förbättra för den som söker, så att det verkligen blir en fullständig ansökan som lämnas in, så att det inte blir stando i processerna på grund av att det brister i detta. Det är åtgärder som jag tycker är riktiga och som går i rätt riktning. Jag konstaterar också att har gjort en tillsyn som snart kommer att redovisas och att man räknar med att man då kommer att behöva vidta ytterligare åtgärder. har sett det här problemet. Vi är alla medvetna om det. Vi behöver rätta till det, för så här kan vi inte ha det. Men vi ska ha en enhetlig, rättssäker prövning med god kvalitet av vapenlicenserna. Det är viktigt eftersom vi behöver våra jägare och behöver ordning och reda i de här frågorna. Jag menar att vi är på väg att få en bättre tingens ordning. Då får vi också likhet inför lagen, som det pekades på här. Jag tycker inte att det finns något som ursäktar att man får vänta väldigt . Men vi måste också se på vad som är skälet till att det har varit problem och se på vilket sätt man nu arbetar för att rätta till de bristerna, så att man inom någorlunda rimlig tid ska kunna få den prövning som behövs för att till exempel använda ett vapen, vilket är riktigt. På den punkten är vi helt överens. 11 (S): Justitieministern hänvisar här till något som kanske är nya fakta. Det verkar stå rätt illa till i vissa delar av landet, hur det är med polismyndigheten och hur man jobbar med de här frågorna. Om man inte har sett att man behöver rekrytera ny personal och kompetensförstärka personalen är det ett kraftigt underbetyg åt de polismyndigheterna, och det blir också i förlängningen ett underbetyg åt ministern. Man har känt till detta och har inte kunnat åtgärda bekymren, medan man i andra delar av landet tydligen har prioriterat på ett bättre sätt. Man kanske just där inte har behövt rekrytera personal, men det är i alla fall ett antal län som ligger hyfsat bra till. Jag är helt enig med ministern om att vi ska ha en rättssäker handläggning kring dessa frågor. Det är klart att om man kan komma bort från onödiga misstag genom att man får ett it-system som fungerar är det en bit på vägen. Men det tycks vara väldigt mycket bekymmer med dessa it-system. Jag har fått höra att när man startade processen här i stängde man helt och hållet ned processen medan man skulle sätta i gång det nya systemet. När man sedan körde i gång det funkade det inte riktigt som det skulle. Det är klart att de som är drabbade blir frustrerade. Det är flera tusen som väntar i det här länet. Jag tror att alliansregeringen inte har tagit denna utveckling på tillräckligt stort allvar. Svensk polis ligger efter när det gäller att komma åt de illegala vapnen i samhället. I detta fall är det lätt att se att det är vanliga jägare som straffas för att vår ansvariga minister inte har agerat för att uppnå en likhet inför lagen. Hur ska det ta? Den här frågan har varit känd . Ministern säger i sitt svar att vi efter 2015 kanske kommer att nå en förbättring. Det är rätt viktiga signaler som justitieminister sänder ut till jägare. För en annan framtida regering kommer detta att innebära att man måste prioritera och ta krafttag för att åtgärda dessa skillnader i fråga om likhet inför lagen, framför allt när det gäller tidsaspekterna. 12 (): Det går ju att vara på torgmötesnivå och säga att det är underbetyg om man inte har sett behovet av personal för denna typ av arbetsuppgifter. Man har nog sett behovet av personal. Men jag kan konstatera att personalrörligheten har varit ovanligt stor. Att vi har stora variationer mellan olika polismyndigheter beror inte på att ministern inte har agerat utan just på att det är olika myndigheter. Det är ett av många skäl till att vi nu genomför den största omorganisationen av svensk polis . Vi gör det för att vi vill ha större enhetlighet och bättre effektivitet. Detta är alltså någonting som åtgärdas. När det gäller it-stödet kan man raljera och säga att de hade inkörningsproblem. Det behövs ett bra it-stöd för att vi ska få en enhetlig och bra hantering i hela landet av dessa ärenden. Införandet av detta it-system har medfört inkörningsproblem. Så är det. har handläggare från samtliga polismyndigheter haft möjlighet att vara med i utvecklandet av systemet och fått utbildning för att arbeta med det. Om jag har rätt information räknar med att man ska vara klar med de justeringar och annat som behöver göras. Jag tror att det är bra att man får ett genomarbetat system. Det är inte ovanligt att det finns driftproblem vid införande av ett nytt it-system. Men det är alldeles nödvändigt att personalen får utbildning och får vara med i det arbete som detta kräver. Det innebär att man får lägre effektivitet i de praktiska arbetsuppgifter för vilka detta stöd ska vara till hjälp. Men i det längre perspektivet ökar man effektiviteten. Det är det vi ser fram emot eftersom vi, som sagt, inte ska ha dessa långa handläggningstider. De är ett bekymmer. Det är viktigt att säga att vi har gått från en situation där tillstånden prövades mycket lokalt. Då var det enklare men också mycket spretigare i fråga om vilka krav som ställdes och hur olika tillståndsärenden bedömdes. Av det skälet valde man att centralisera och göra detta vid färre enheter. Till en viss gräns har det gett resultat och fungerat väl. Men det har också skapat bekymmer som man kanske inte hade i det mycket lokala systemet. Men vi måste komma ihåg att skälet till att vi vill ha ett rättssäkert och enhetligt system är att bland andra riksdag har varit mycket noggrann med att vi ska ha en vapenlagstiftning som möjliggör för vår stora jägarkår att arbeta med vapen där det behövs och på ett riktigt sätt. vill vi säkerställa att vi minskar och minimerar en illegal hantering av vapen och säkerställer den trygghet som måste finnas kring hur man hanterar vapen. Jag tycker, som sagt, inte att det finns skäl att i något avseende försvara att folk får vänta orimligt långa tider. Det är också ett av skälen till att regeringen har lagt fram ett förslag som egentligen är lite märkligt. Där säger vi att om man inte hinner hantera en ny ansökan för den som har haft en licens tidigare gäller den gamla tills det är gjort. Detta görs utifrån att vi vill underlätta för bland andra jägarna att kunna fortsätta med sin viktiga uppgift. Vi försöker alltså på ett pragmatiskt sätt hantera de problem som vi har sett. arbetar också mycket tydligt och målmedvetet för att vi ska få en bättre tingens ordning. 13 (S): En bättre tingens ordning är välkommen. Den svenska jägarkåren och har jobbat mycket aktivt framför allt med utbildningsinsatserna. När jägarexamen infördes var den ifrågasatt. är det ingen som ifrågasätter att man ska ha en gedigen utbildning, att man ska träningsskjuta och bli godkänd och att man ska ha vapenskåp och hög säkerhet. Det blir lite tråkigt för en nyutbildad jägare som har blivit godkänd och kan ansöka om licens när det tar att få licens bara för att man bor i ett visst län. Det innebär kanske att , då man kanske är mest spänd på att få vara med, blir helt spolierad. Det blir i alla fall mer besvärligt att låna vapen och så vidare. Jag tror att det är nödvändigt och bra att vi en gång för alla blir överens om att det inte är i den svenska jägarkåren som banditerna finns. De illegala vapen som florerar på marknaden är till insmugglade från andra länder. En mycket liten del av dem är stulna ur svenska jaktgarderober och ur svenska mobiliseringsförråd. Det är tydligt att insatserna för att stoppa de illegala vapnen måste ske på annat sätt än genom att man gör det besvärligt för de svenska jägarna att ägna sig åt sin hobby och att utföra viktig viltvård. 14 (): Vi är, som sagt, överens om att vi inte ska ha långa handläggningstider. Men låt mig bara avslutningsvis säga vad det är vi prövar och varför. Vi har en vapenlag som trädde i kraft och är mycket viktig. Prövningen må uppfattas som byråkratisk. Men det handlar om att polisen prövar tillstånd i enhetlighet med den vapenlag som har fattat beslut om. En enskild person får ha skjutvapen bara om vapnet behövs av ett godtagbart skäl. Varför ska man ha detta vapen? Det får inte finnas någon risk för att vapnet kommer att missbrukas. Där behöver man pröva om sökanden är känd som pålitlig, omdömesgill och laglydig. Man tittar i belastningsregister med mera för att hantera det. Det finns ålderskrav. Det krävs att man är skjutskicklig. Om man ska jaga ska man ha sin jägarexamen. Om det handlar om målskjutningsvapen krävs det att man är aktiv medlem i en skytteförening och att man vid prov har visat att man faktiskt kan hantera vapen. Därtill har vi regler som rör hur man hanterar sitt vapen, hur det förvaras och mycket annat. När vi har en sådan lagstiftning blir det ett visst arbete med att i varje enskilt ärende pröva om personen i fråga uppfyller dessa kriterier. Jag tycker att man ska ha respekt för det. Det är ingen ursäkt för att det tar . Men jag vill också gärna säga att det handlar om ganska många ärenden. Vi har 600 000 vapeninnehavare i och två miljoner skjutvapen. Över hälften innehas för jaktändamål. kom mer än 140 000 vapenärenden till svensk polis. Nästan 64 000 ansökningar handlade om vapenlicens, och det handlar om en ökning . Vi pratar alltså om en ganska omfattande verksamhet. Krav på likvärdighet i landet tycker jag att vi ska ha, men vi ska också ha kvalitet i den prövning som görs. Det är klart att vi kan göra det bättre, och det arbetet pågår. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2013/14:522 om regionalisering av åklagare i 15 (): har frågat mig hur jag och regeringen har åtgärdat kritiken från avseende effektiviseringar i rättsväsendet samt vad jag avser att vidta för åtgärder avseende bristen på åklagare i bland annat och . I en skrivelse till redovisade regeringen sin bedömning av iakttagelser i den rapport som det hänvisas till i interpellationen. Som framgår av den skrivelsen höll regeringen delvis med , exempelvis när det gäller vikten av ökad måluppfyllelse, förbättrade resultat och stärkt samverkan. Regeringen redogjorde också för flera pågående åtgärder på detta område. Regeringen har därefter fortsatt att fokusera på resultatförbättringar för den brottsutredande verksamheten. Till exempel har regeringen beslutat om olika myndighetsgemensamma uppdrag som är inriktade på åtgärder för att effektivisera hanteringen av brottmålsärenden. Regeringen har också tagit initiativ till att utreda hur resultatuppföljningen inom rättsväsendet kan utvecklas. I uppdraget ingår att lämna förslag på hur resultatuppföljningen på ett ändamålsenligt sätt kan användas i myndigheterna som en del i att förbättra effektiviteten och kvaliteten i arbetet. Det görs även flera genomlysningar av polisens verksamhet, däribland utredningsverksamheten, inom ramen för det arbete som för nya bedriver. Man måste vara medveten om att resultatet i den brottsutredande verksamheten påverkas av många olika faktorer både inom och utanför myndigheterna. Det gör att det är angeläget att kunskaperna om hur omvärldsfaktorer påverkar förutsättningarna för att utreda och lagföra brott ökar. Därför ska inom ramen för sitt särskilda regeringsuppdrag utvärdera regeringens satsning på polisen och analysera olika förhållanden som kan antas påverka resultatet i polisens brottsutredande verksamhet. När det gäller frågan om åklagare i norra ställde samma fråga i en interpellation 2012. Precis som jag svarade då är en grundläggande förutsättning för ett väl fungerande samhälle att rättssäkerheten kan upprätthållas. Rättssäkerheten får aldrig bli en fråga som är beroende av var i landet man bor. Det är därför viktigt att vi har ett rättsväsen som kännetecknas av hög kvalitet i hela landet och att medborgarperspektivet är i fokus. ansvarar för utformningen av sin organisation, vilket också är det normala inom statsförvaltningen. Beslut om inrättande, upphörande och lokalisering av åklagarkammare ska enligt myndighetens instruktion ske efter samråd med och . De skiftande geografiska förhållandena i landet innebär att myndigheten måste anpassa sin organisation utifrån detta. Förhållandena i norra är speciella främst med hänsyn till de stora avstånden. Det gäller då för våra myndigheter att finna så bra lösningar som möjligt för att vi ska ha ett väl fungerande rättsväsen i hela landet. I fråga om finns både för- och nackdelar för verksamheten med att ha åklagarna samlade i . Den bedömning gör är att fördelarna överväger. Enligt uppgift från visar åklagarkammaren i på goda resultat och uppfyller i princip alla verksamhetsmål, inklusive brott mot barn, brott i nära relationer och ungdomsbrott. anser också att samverkan med polis, domstolar och andra myndigheter fungerar väl. 16 (S): Jag tackar justitieministern för svaret. Som ministern påpekar har jag en gång tidigare interpellerat i frågan, och jag har för mig att jag även har lämnat in en skriftlig fråga. Skälet till det är enkelt: Det här är en viktig fråga. Det är en viktig fråga för samhället i stort, för det jag påpekar handlar inte bara om . Det här sker över hela landet, men jag har valt att ta som ett exempel. Rättssäkerheten ska vara en garanti inom vårt rättsväsen, och det säger naturligtvis även justitieministern. Eftersom jag inte tycker att resten av svaret speglar detta fullt ut blir jag dock besviken. gav svidande kritik . Man sade bland annat att de åtgärder regeringen har vidtagit inte har fått genomslag i verksamheten eller resultaten och att det är oklart vad insatserna har gett i form av ökad effektivitet. konstaterar också att det saknas viktig kunskap för styrning av rättsväsendet och att regeringen inte har säkerställt att det finns tillgång till den kunskap som behövs för verksamheten och resultaten. Det här är allvarlig kritik. I svaret säger ministern att man har tillsatt utredningar och gett uppdrag av olika slag, men det tycker sig inte se. i mitt hemlän, som jag talar med, ser det inte heller. Jag tycker mig kunna härleda kritik direkt till min andra fråga, det vill säga att åklagarna i och har tagits bort och att man nu tvingas åka till . Man upplever inte ens att åklagarna åker till de här ställena, utan utredande poliser får packa sina väskor och åka ned till . Det känns naturligtvis inte alls tillfredsställande. När vi pratar om rättssäkerhet handlar det om rättssäkerhet för både offer och förövare. Det handlar i fallet uppe hos oss också om att polisen anser att handläggningstiderna har blivit längre. Man anser också att ärenden stannar upp och ligger kvar länge innan man får ett slut på dem. Ministern säger i sitt svar att åklagarkammaren är nöjd. Hon säger att åklagarkammaren i visar på goda resultat och i princip uppfyller alla verksamhetsmål, inklusive brott mot barn, brott i nära relationer och ungdomsbrott, samt att anser att samverkan fungerar. Då funderar jag naturligtvis på vem som frågar polisen. Vad säger polisen? När jag pratar med polisen, både i och i , får jag nämligen inte höra att de har den uppfattningen. Det kanske vore på sin plats att också polismyndigheten blir tillfrågad och har en del i detta, eftersom det är de som drabbas. 17 (): Det är lite grann två debatter när det gäller den här interpellationen, men det må väl vara så. När det gäller är det som jag redovisade tidigare så att regeringen har svarat på de synpunkter som framfördes och delvis hållit med i flera av de synpunkter som lades fram. Låt mig dock säga att är ganska generell i sin kritik – det är lite svårt att ta på – men att vi har vidtagit en rad åtgärder som ligger i linje med de synpunkter och önskemål hade. Sedan har man ju inte återkommit, för allt finns det inte resultat på. Vi har dock vidtagit ett antal åtgärder, som det stora genomförandet av en ny polisorganisation, reformen En modernare rättegång, en ny delgivningslag, satsningen mot grov organiserad brottslighet med mera – jag skulle kunna göra en lång lista. Vi arbetar nog alltså väldigt medvetet för att åtgärda en del av de problem jag tror låg i de generella slutsatser som drogs. Vi har lagt ned mycket arbete på att titta på utredningssituationen. Där ligger flera uppdrag. Sedan är frågan varför man inte får bättre resultat på utredningssidan. Ja, den som kan svara på det är välkommen att ringa mig direkt. Det finns många olika skäl. Ett skäl som det är riktigt svårt att sätta fingret på gäller kriminalitetens förändring. Det finns det som tyder på att den digitalisering och internetverksamhet som kommer in i kriminaliteten blir en extra utmaning i utredningsarbetet. Det kan vara en faktor. Det är alltså komplicerat. Jag har stor respekt för att man vill ha bättre resultat, och vi arbetar medvetet med det. När det gäller åklagarorganisationen i är situationen naturligtvis besvärlig. Jag delar uppfattningen att rättssäkerheten måste kunna garanteras, och då har vi två perspektiv som vi måste fundera på. Det ena är förutsättningarna för att rekrytera personal. Vi har stora problem att rekrytera personal både till polisen och till andra delar av rättsväsendet, bland annat i delar av och i inlandet. Det är ett bekymmer, och det gör att vi i rättsväsendet måste arbeta för att få moderna arbetsplatser och att göra arbetet så meningsfullt som möjligt. Det är en aspekt som man inte ska glömma. Utan rätt personal blir det aldrig en bra rättssäkerhet. Det andra perspektivet som vi måste fundera på är att vi behöver få arbetsplatser som inte är så sårbara. Det ligger i sakens natur att om enheterna blir väldigt små, med hela den karta av ärenden man har att hantera, är risken stor att kvaliteten brister. Det är ett av skälen till att man till en del samordnat bland annat åklagarna. I regeringens direktiv till myndigheten framgår mycket tydligt att man ska samordna sina bedömningar med polis och andra delar av rättsväsendet eftersom det är en kedja. Det finns också ett medborgarperspektiv i detta. Jag utgår från att poliser som känner att det inte fungerar kontaktar och att åklagarna är lyhörda för de synpunkter som finns. Jag vill verkligen inte underskatta det faktum att det kan finnas synpunkter. Vi har inte haft någon åklagare i , och i centraliserade man 2003, om jag minns rätt. Jag förstår problemen med avstånden och att man reser. Men man ska notera att när vi tar kontakt med för att höra hur det fungerar visar det sig att genomströmningstiden vid tingsrätten i till exempel är jag ska inte säga fantastisk men mycket bra. Detsamma gäller i övrigt. Måluppfyllelsen når man ganska väl. Där tror jag alltså inte att problemet sitter. Sammanfattningsvis vill jag säga att det här inte är enkelt. Det finns tydliga direktiv om samordning som ser till helheten, och jag hoppas att det fungerar. 18 (S): Ja, man kan hoppas att det fungerar, men många upplever att det inte gör det. Som justitieministern säger blir det nya former av brott, och en del brott har blivit grövre i vissa sammanhang. Om vi då tittar på det som justitieministern säger, att en av faktorerna som gör det hela svårt är de geografiska avstånden i mina hemtrakter, så stämmer det. Men varje gång som polismyndigheten eller rättsväsendet har omorganiserats har det de facto inneburit att det blivit färre poliser på ett mycket större område. Det finns skäl, vilket också jag kan begripa, men faktum kvarstår att det inte är ovanligt att en polis i har enkel väg att köra. handlar det om ännu fler mil i det arbetsområde som polisen har . När det då händer saker och de ska utredas innebär det att man sitter många timmar i bilen bara för att transportera sig. Det gäller både när något händer och efteråt i samband med utredningarna. Dessutom ska man packa sina väskor och trunkar med utredningsmaterial, sätta sig på en buss och åka enkel väg till för att kunna träffa och tala med åklagare. När jag talar med utredare i säger de att de aldrig sett en åklagare där, inte ens när det gällt brott mot barn. När det gäller brott mot barn står det, vad jag kan läsa mig till och förstår, att en åklagare ska fysiskt närvara vid sådana sittningar. Men så sker inte. Jag blir ledsen, för jag tycker att justitieministern tar väldigt lätt på att det regelverk som finns inte följs. Vi talar om rättssäkerhet, men det känns inte som att regeringen tycker att det är så väldigt viktigt. I annat fall måste lagstiftningen och regelverket ändras där det sägs att åklagare inte behöver vara närvarande. Som det är följer man alltså inte det som faktiskt är sagt. Jag har full förståelse för att det är problematiskt. Åklagarna, precis som polisen, har rätt att ha värdiga och någorlunda ordentliga arbetsförhållanden, men vi måste, som ministern också säger, se till helheten. Rättssäkerheten hotas genom att vi har det system vi har. Innan jag avslutar vill jag tillägga att så här har det varit , men det innebär inte att problemet har blivit mindre. Tvärtom vågar jag nog påstå att det i vissa fall blivit större. Jag tycker inte att tidsaspekten på något sätt skulle vara förmildrande i det fallet. 19 (): kom det in en del nya saker i debatten. När det gäller lagstöd och kraven på närvaro vid brott mot barn är det väl inte riktigt som interpellanten säger. Det är dock mycket viktigt att det finns ett nära samarbete. Om man i delar av inte skulle följa de lagar och regler vi har hoppas jag att det anmäls. Det är naturligtvis nödvändigt att man följer de lagar och regler som finns. Om man bryter mot dem är det ingenting jag är trygg med. Sedan kan ambitionerna vara högre än de som anges i reglerna. I det moderna samhället har vi den fördelen att vi kanske inte alltid behöver packa väskorna och resa. Det går att använda modern teknik. På så vis kan åklagare och polis samarbeta. Det borde användas mycket mer frekvent än vad som sker. Jag har både sett och hört att det används ganska ofta i av det enkla skälet att det är ett bra sätt att ha en återkommande kontakt och därmed ett närmare samarbete. Det finns alltså lösningar. Vi kommer inte ifrån att det är långa avstånd. Vi kommer inte ifrån att det är fler ärenden som ska hanteras i än i . Därför måste vi självfallet skapa en organisation som säkerställer att ärendena hanteras med kvalitet oavsett var den som blivit utsatt för brott finns och var ärendet så att säga har sin bas. Det är naturligtvis väldigt viktigt. Sedan är det bekymmersamt med sådana påståenden som att varje omorganisation har lett till färre poliser. Om jag tittar på det arbete som bedrivs av när det gäller den nya polisorganisationen, som ska börja gälla , ser jag att den byggs underifrån. Man försöker börja med att säkerställa att vi har en bra bas med lokal polis, ett fungerande samarbete och överenskommelse med lokalsamhället. Jag tror att det är helt rätt väg att gå. Då får man redan från början med sig den verklighet man lever i, och verkligheten kommer att visa sig vara lite olika mellan och . Där får man ett utrymme för det. Jag har gott hopp vad gäller omorganisationen. Färre poliser kommer den inte att innebära. Ambitionen är ju att lägga upp organisationen på ett sådant sätt att fler poliser ska arbeta i traditionell polisverksamhet. Man minskar exempelvis antalet chefsnivåer och kommer att få ut fler chefer i det egentliga polisarbetet, vilket jag tror är ett mycket viktigt steg att ta. När det gäller behovet av mer personal i och på andra ställen kan jag hålla med. Vi skulle absolut ha användning för fler poliser, men det ska också finnas pengar till dem, och så är det inte . Om jag vore skulle jag vara väldigt bekymrad för dem som Socialdemokraterna vill samarbeta med. Dessa vill skära i budgeten för rättsväsendet, och det finns det dess bättre inga krav på inom Alliansen. Vi ser behoven, men kommer inte med några löften i det korta perspektivet. Men vi behöver säkerställa att poliser finns ute.