prot · H109106 · 2014-05-05 00:00:00 — Jag tror att det är oerhört viktigt att titta på just styrdokumenten, den läroplan som gäller . Den har på nacken, och jag ser verkligen fram emot att få se utvärderingarna av resultatet, där man visar på de viktiga förmågor som elever också bör ha med sig. Vi kan till exempel läsa den senaste rapporten om 2012, som det refererades till tidigare, om digital problemlösningsförmåga hos 15-åringar. På ett ganska grundläggande plan skiljer sig svenska elever och till exempel finska elever inte så mycket åt, men när man går ned på djupet i de här olika kunskapsdelarna kan vi tyvärr se att vi tappar. Jag tror att det är oerhört viktigt att de här förmågorna får komma fram och verkligen utvecklas. För del är det viktigt att vi har en skola med både kunskap och kreativitet. Innovationsförmåga och entreprenöriellt lärande är jätteviktiga delar. Det handlar om att ge resurser utifrån behov, att ge resurser till de barn som behöver det allra mest för att stärka kunskapsutvecklingen . Men det handlar också om att ge alla barn möjligheter att komma så långt som möjligt. Sedan är det kanske den viktigaste punkten. Lärare och rektorer – tillsammans med elever och föräldrar, såklart – är de viktigaste för att eleverna ska nå resultat. Det handlar om de delarna. Det ska vara en skola med kunskap och kreativitet. Man ska satsa tidigt och ge resurser efter behov. Det handlar om lärare och rektorer, som står för en stor del av ledarskapet. Och det man satsar på kompetensutveckling blir bland det viktigaste att fortsätta med. Jag tror nämligen att en viktig del inte handlar om att det ska till nya reformer, utan man behöver titta på hur det ser ut nu med de behov som finns. Hur ska vi göra för att nå än längre? Styrdokumenten är på plats. Den nya lärarutbildningen är på plats. Karriärutvecklingsreformen är på plats. Det har lite raljant påtalats tidigare att det skulle vara någon form av rörighet i det hela. Det finns vissa inkörningsproblem, men alla reformerna är rätt att göra, inte minst karriärutvecklingsreformen, som nämndes ganska ingående vid det PISA-seminarium som utbildningsutskottet anordnade . När det gällde frågor från både oppositionen och majoriteten pekade väldigt tydligt på lärarnas profession, på en karriärutvecklingsreform och på att våga mäta lärares och utbildningens kvalitet. Det var klargörande och positivt, tycker jag, av Socialdemokraternas representant i debatten, , att faktiskt lyfta upp detta. Jag tolkar det som att man faktiskt är beredd på att också utvärdera undervisningens kvalitet. Det välkomnar jag verkligen. blir kanske en del av kollegerna i utbildningsutskottet trötta på mig. Jag berättar ofta om min skolresa. Ni gör alla många studiebesök ute i verkligheten. Men det är väl något som ger både kraft och energi till att fortsätta arbeta för att utveckla den svenska skolan. Att man besöker framgångsrika skolor behöver inte betyda att man alltid besöker bullerbyidyller. Det finns utmaningar på alla skolor, men man väljer olika vägar för att möta dem. hade jag förmånen att vara i Fredsbergs Friskola, en liten skola utanför . De har en oerhört viktig verksamhet som är populär. De har haft ett vikande elevunderlag, men vänder det. Man ser att det också finns en strömning ut från tätorten när det gäller att gå i en friskola på landsbygden. Man satsar mycket på de kreativa delarna men också på kunskapsdelarna. Ett annat mycket spännande besök var på i , där man jobbar med samverkan mellan skola, arbetsliv och näringsliv. Det var något som slog mig efter de här två besöken. När man sitter och förbereder sig inför debatten kan man hitta disputerade forskare som har skrivit olika former av rapporter. Jag kom över en rapport av som handlar om arbetsglädje. Och det var nog det som blev oerhört tydligt både på och på i . Det var en arbetsglädje och en stolthet över det som lärare och elever gör tillsammans . Det betyder inte att det är fritt från problem eller utmaningar, men det bidrar till ett lärande som jag skulle önska, hett och innerligt, att alla skolor kunde visa på och bidra med. Det handlar om emotionell närvaro. Ja, pekar på att lärare som är duktiga på sitt ämne och har en passionerad förmåga och ett intresse av att förmedla det och se barns lärande växa blir en viktig del. Hur ska vi då bete oss politiskt för att nå dit? Jo, det handlar om att bland annat satsa på kompetensutveckling och även det som syns så tydligt i debatten, nämligen att låta lärare vara lärare. Alliansregeringen minskar den administrativa delen för lärare. Vi satsar på kompetensutveckling och på förtydligande av styrdokumenten. Det är sådant som är viktigt för att det ska bli – vad ska jag säga? – inte lättare, det menar jag inte, men större möjligheter för lärare att känna att de utnyttjat sin profession så att eleverna kan komma längre på sin kunskapsresa. Ursäkta, Socialdemokraterna, men hela er första reservation, som ni om jag minns rätt yrkade bifall till, innebär att slå in öppna dörrar. Jag funderar över om Socialdemokraterna är desperata och verkligen vill göra upp med allianspartierna eftersom det finns så få punkter där oppositionen har skrivit sig samman. Jag har också förvånats över att man så ofta i debatten lyfter fram att det finns en minoritetsregering i riksdag. Det är väl så att det ofta har varit en minoritetsregering som just Socialdemokraterna har lett. Man har inte alltid fått igenom hela sin politik, men man gör det tillsammans med andra till viss del. Alliansregeringen har arbetat stenhårt för att få igenom mycket av det vi tror på och som jag vet att Socialdemokraterna har velat vara med på. I debatten säger man att man är med på mycket men att man inte gillar vissa saker, och därför säger man nej till helheten. Men vi kan se att man lägger sig nära. Det är också positivt att Socialdemokraterna säger sig vara villiga att vara med och utvärdera utbildningens kvalitet. Jag tror inte att det är så stor idé att recensera så mycket mer av den ej så samlade oppositionen eftersom man inte heller är speciellt intresserad av att ta debatten. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet, herr talman, och avslag på reservationerna. Min förhoppning är att vi även i fortsättningen ska få driva frågan om att stärka kvaliteten i skolan och att stärka fokus på eleven samt att lärarnas möjligheter att få vara lärare ska bli ledstjärnan. 125 (KD): Ett motionsbetänkande debatteras så här i slutet av riksdagsåret. Många frågor lyfts fram. De handlar om det mesta, och mina kolleger har verkligen belyst ett antal av frågorna tidigare. De har också påpekat det som jag vill göra, nämligen att vi är fruktansvärt eniga. De frågor vi inte har varit eniga om har vi hanterat tydligt och klart och kompromissat om så att vi kan stå upp för dem. Jag avser i mitt anförande att belysa tre aspekter som är mycket viktiga för oss kristdemokrater. Det är skolans värdegrund, lärarnas roll samt bedömning och betygssättning. Skolans värdegrund är A och O. Men den är inte vilken värdegrund som helst. Allt vilar på en värdegrund. Alltför sällan lyfter vi fram hur viktig en värdegrund är. Av skollagen framgår att skolans värdegrund ska vara den etik som förvaltats av tradition och västerländsk humanism. Den kristna traditionen är vår historia oavsett om vissa inte vill det eller andra bejakar det. Det är denna värdegrund som har byggt upp vår demokrati, och det är denna värdegrund som talar om människors lika värde och som lyfter upp individens fostran till att omfatta rättskänsla, tolerans, generositet och ansvarstagande. Om denna värdegrund fick genomsyra vuxnas och barns handlande i skolvardagen skulle många av de problem som vi åter och återigen handskas med lösas. Se på till exempel mobbning, kränkning och respektlöshet. De har alla egentligen sin orsak i att värdegrunden inte upprätthålls eller är en del av det normala livsmönstret i skolan. I dessa examenstider handlar debatten från och till om skolavslutningar. Ska de få förekomma i kyrkan, som de alltid har gjort, eller ska man behöva bryta traditionerna? Dessa debatter tycker jag är beklagliga. Skolan ska inte ha konfessionella inslag som obligatorium, men alla barn ska kunna få del av vårt kulturarv, och alla barn ska via religionskunskapen veta vad den kristna läran handlar om. Det finns alltså två mycket starka pedagogiska argument för att ha kvar kyrkorummet i examenshögtid. Eleverna ska lära sig traditioner, och det svenska kulturarvet har ett värde i sig. Låt oss inte glömma bort det. Precis som i alla andra samhällen och i sociala sammanhang finns ett kulturarv att ta med. Eleverna ska dessutom lära sig om kristendomen, precis som andra religioner, inom ramen för religionskunskapen. Kyrkorummet är definitivt den plats som erbjuder mest kunskap i sina olika uttryck om den kristna läran. Ministrarna har satt ned foten, och snart kommer ett regeringsförslag för att ta ställning till. Jag utgår från att det inte finns ett enda parti som går emot att våra barn ska få kännedom om den värdegrunds rötter varpå skolan vilar. Jag kan inte i det här sammanhanget låta bli att tala om , docent i pedagogik vid . Hon skrev en doktorsavhandling om värderingar av människor från andra länder. Då hade vi inte lika många vänner från andra länder i , men det var en aktuell fråga . De som var mest toleranta var de barn som hade gått i söndagsskola. En av förklaringarna som lyfte fram var att barnen från början hade fått lära sig den lilla sången alla barnen. Jag tror att det finns många anekdoter att höra, men den här boken kan läsas och finns uppsatt på universitets lista över doktorsavhandlingar. Jag övergår till att säga något om lärarnas roll. var , Riksdagsledamöter och forskare, inbjuden till KVA, , för att delta i ett seminarium benämnt Vad säger forskningen om betygen, lärarna och det fria skolvalet? På detta seminarium slogs det fast vad vi alla vet. Familjerna och föräldrarna har den suveränt mest genomgripande påverkan på om eleverna ska få framgång i skolan. Det beror helt enkelt på de attityder, värderingar och normer som finns i hemmet. När familjen mår bra och är positiv till skolan går det bra för eleverna. I skolan har dock läraren den allra viktigaste och centrala rollen. Det är läraren som ser eleven, det är läraren som ska finna vilken nivå som eleven ska undervisas på och det är läraren som ska reflektera med eleven så att denne blir motiverad i undervisningen. Det är synnerligen viktigt att läraren i , som i och i andra länder där eleverna har goda skolresultat, är en auktoritet i klassrummet. Det är läraren som är arbetsledaren. Det är läraren som har ansvar för vad som händer i klassrummet. Enligt en utredning benämnd Timss finns det ett starkt samband mellan lärarens förmåga att skapa motivation och autonomi och lärarens förmåga att skapa tillit, att hjälpa till att fokusera och att vara tillgänglig. Jag övergår till frågan om betyg och resultatbedömning. På samma seminarium lyfte professor betygens funktion och effekt för lärande och vilken roll som betygen och resultatredovisningen har. Här kommer man fram till att de, utöver att de är motiverande för den enskilde eleven, också ger bra information till hemmet, föräldrarna och omgivningen. För att i det här sammanhanget komma in på PISA-undersökningen har vi inte haft den skolkultur där man har mätt exakta kunskaper. Medan man i vill ha rätta svar har svenska lärare velat ha reflekterande tänkande. sker en justering, för vi kan inte både internationalisera och spela på samma bollplan och göra olika. Det blir inte rättvist, helt enkelt. Jag tror fortfarande att många delar av de jämförande studierna inte blir helt korrekta därför att förutsättningarna är olika vad gäller tid, attityder, lärverktyg och lärares utbildning. Här måste vi jobba vidare. Vi har, och det vill jag säga så här i slutet av diskussionen , en skola där vi gjort har större förändringar än någonsin i svensk skola. Vi kan vara stolta över den , och vi kan vara stolta över de många duktiga elever som studerar på universiteten här i och i andra länder. Men mer måste göras, och därför måste vi ta tag i skolan, för den är vår framtid, som många har sagt. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner och reservationer. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Följande dokument anmäldes och bordlades: Proposition 2013/14:227 Åtgärder mot missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring betänkande 2013/14:SkU30 Skattskyldighet till avkastningsskatt och ändrad deklarationstidpunkt för avkastningsskatt för vissa skattskyldiga betänkande 2013/14:UbU26 Stiftelsen verksamhet och årsredovisning 2013 betänkanden /14:CU29 Ökad uthyrning av bostadsrättslägenheter 2013/14:CU30 Stärkt besittningsskydd för utsatta hyresgäster 2013/14:CU36 Fordonsrelaterade skulder betänkanden /14:KU33 Tidningen Riksdag & Departement 2013/14:KU38 Lag om beslut i särskilda regeringsärenden /14:KU39 Ändring av statistiksekretessen 17 § Anmälan om interpellationer Följande interpellationer hade framställts: 2013/14:456 Unga som fastnar i fas 3 av (S) till arbetsmarknadsminister (M) 2013/14:457 A-kassa och försörjningsstöd av (S) till arbetsmarknadsminister (M) 2013/14:458 Bristen på åtgärder för att mildra ungdomsarbetslösheten av (S) till arbetsmarknadsminister (M) 18 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Följande frågor för skriftliga svar hade framställts: 2013/14:589 Störningsfri tillgång till det marksända tv-nätet i av (S) till statsrådet (C) 2013/14:590 Störningar i det marksända tv-nätet i av (S) till kultur- och idrottsminister (M) 19 § Anmälan om skriftliga svar på frågor Skriftliga svar på följande frågor hade kommit in: 2013/14:578 Statslösa palestinier av (S) till statsrådet (M) 2013/14:579 Avrättning i av Amineh Kakabaveh (V) till utrikesminister (M) 2013/14:580 Årsbesked från kronofogden av (S) till finansminister (M) 2013/14:581 Arbetslöshetens av (S) till arbetsmarknadsminister (M) 2013/14:583 Konferens om kärnvapen av (S) till utrikesminister (M) 2013/14:584 TV4:s nedläggning av lokala redaktioner av (S) till kultur- och idrottsminister (M) 2013/14:587 Växande skulder av (S) till justitieminister (M) 20 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av tredje vice talmannen från sammanträdets början till och med 8 § anf. 32 (delvis), av förste vice talmannen därefter till och med 8 § anf. 56 (delvis), av tredje vice talmannen därefter till och med 13 § anf. 109 (delvis) och av talmannen därefter till sammanträdets slut.