prot · H10986 · 2014-03-19 00:00:00 — Ett sätt att bryta skolsegregationen är att använda det fria valet till att motverka skolsegregation snarare än att låta det bidra till att segregationen eskalerar. Genom att man tillhandahåller attraktiva profilutbildningar lockas elever från socioekonomiskt privilegierade områden till skolor i mindre privilegierade områden. , som ligger i min hemkommun, är ett positivt exempel på hur detta kan fungera. Deras nycirkusutbildning på det estetiska programmet har lockat elever från hela landet. Vi anser att regeringen bör ge i uppdrag att tillsammans med Kommuner och Landsting initiera profilutbildningar i miljonprogramsområden som var och en har kapacitet att locka elever från hela regionen, eller från hela landet. vill också inrätta en skolkommission med mandat att se över alla de senaste decenniernas stora skolreformer. Kommissionen ska samla forskningen, professionen och politiken. Vi är beredda att förutsättningslöst ta ställning till alla åtgärder som kan vända skolresultaten i gymnasieskolan. är det ganska otydligt hur ansvaret för skolan fördelas mellan stat och kommun. vill att staten ska ta större ansvar för likvärdigheten genom att skolmyndigheterna ska kunna sluta samarbetsavtal med skolhuvudmän i syfte att skapa en positiv skolutveckling. I de fall där behov uppstår ska staten stå till tjänst med extra resurser som specialpedagogiska insatser, fler lärare, ökat stöd i läsförståelse eller andra viktiga insatser. På så sätt tar staten ett direkt ansvar för alla skolors utveckling till bra skolor. Jag står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 9. 92 (V): Gymnasieskolan har utvecklats från en angelägenhet för några få till en skola för alla. Allt fler ungdomar har fått möjlighet till mer och bättre kunskaper som svarar mot höjda krav från både arbetslivet och samhällslivet i övrigt. För är satsningar på utbildning en nödvändig förutsättning för samhällets utveckling och för social frigörelse. Gymnasieskolan ska därför vara en rättighet och ge alla elever utökade valmöjligheter genom att förmedla kunskap och bildning. Skolans mål ska vara att ge eleverna den bästa kunskapen, inte att generera vinst till privata bolag. Men en allt större andel av gymnasieskolorna drivs av aktiebolag – aktiebolag som har till uppgift att ge vinst till ägarna. anser att detta är fel. De fristående skolorna har inte samma skyldigheter, syften eller ambitioner som de kommunala skolorna och har inte heller samma kostnader. Det gäller exempelvis skyldighet att arkivera handlingar om elevers praktikperioder, något som kan visa sig vara viktigt för eleven senare i livet. Man har heller inte samma ansvar för att hålla bibliotek och idrottshallar. Friskolor utan annat syfte än det ekonomiska vinstintresset hör helt enkelt inte hemma inom det svenska utbildningsväsendet. För kommer rätten till kunskap alltid att vara överordnad rätten till vinst. Vinst är ett mycket olämpligt styrmedel i en verksamhet som bör styras av behov. Skolan ska självklart styras av elevens behov och inte av aktiebolags vinstintresse. Om en skola får pengar över ska överskottet återinvesteras i verksamheten och på det viset komma eleverna till godo. gick, som vi alla säkert minns, JB Education i konkurs. Hundratals elever stod utan skola och hade inte en aning om var de skulle slutföra sin utbildning. Så kan vi inte ha det. Alla elever måste kunna lita på att de får bästa möjliga utbildning och att skolan finns kvar nästa termin. Vi vill att alla elever ska mötas av höga förväntningar när de börjar gymnasieskolan. Historien visar nämligen att höga förväntningar leder till bra resultat. Många konservativa var skeptiska till att införa enhetsskolan, eller , med skolgång för alla barn. Därefter såg de gymnasieskolan som ett oöverstigligt hinder för folkflertalet. påstår borgerligheten att elever på yrkesförberedande program har svårt att ta till sig teoretiska kunskaper. Sanningen är den att eleverna alltid har svarat positivt på högre ambitionsnivåer i utbildningssystemet. Höga förväntningar har höjt den generella kunskapsnivån och gjort till en kunskapsnation. Den gamla, ålderdomliga föreställning som motiverar skillnader mellan teoretiska och praktiska yrken gäller inte i dagens och framtidens samhälle. God språkförmåga och språkförståelse är lika viktigt på alla arbetsplatser. Demokratin och den medborgerliga delaktigheten på samma nivå kräver också att alla får samhällskunskap och omvärldsorientering på samma vis. Det gäller förstås kultur och estetik också. Den treåriga gymnasieskolan har inte bara stärkt de teoretiska kunskaperna utan också inneburit att den yrkesinriktade delen av utbildningen har kunnat utökas och förbättras. Vi menar att de yrkesförberedande programmen ska ge tillräcklig kunskap för att börja arbeta inom ett yrkesområde utan att låsa in eleverna i en speciell nisch på arbetsmarknaden. Därför ska yrkesutbildningarna också ge en generell grund varifrån kunskaper och förmågor sedan kan vidareutvecklas. I vissa fall kan det vara motiverat med en snävare specialisering beroende på lokala eller yrkesspecifika behov, men i normalfallet är det arbetsgivarens ansvar att färdigutbilda till ett yrke och för de speciella arbetsuppgifter som finns på varje arbetsplats. Arbetslivet har också ett ansvar att samarbeta med skolan och göra praktik och lärlingsutbildning till en möjlighet. Samverkan mellan skola och arbetsliv är också ett sätt att skapa flexibla och moderna yrkesutbildningar. gick ungefär hälften av eleverna i gymnasieskolan på ett yrkesförberedande program. Sedan den nya gymnasieskolan, Gy 2011, infördes går bara drygt en tredjedel ett yrkesprogram. Utifrån den sociala struktur som råder på de olika nationella programmen är det lätt att konstatera att den sociala snedrekryteringen kommer att öka också på högskolan med den nya gymnasieskolan. Möjligheten att läsa in högskolebehörigheten inom ramen för ett yrkesprogram är ett betydligt sämre alternativ än att gå ett högskoleförberedande program. Elever på yrkesprogram måste utnyttja det individuella valet eller gå ett utökat program för att läsa in de poäng som krävs för att få högskolebehörighet. Även om de gör det kommer de inte att kunna konkurrera om studieplatser på högskoleutbildningar eftersom de inte ges någon möjlighet att läsa kurser som ger meritpoäng. De får också mindre utrymme att läsa in de särskilda behörigheter som krävs för många högskoleutbildningar. Att kunna läsa vidare är en möjlighet, en möjlighet som inte behöver utnyttjas men som kan fungera som ett frikort om livet tar en annan vändning än man först hade tänkt sig. Därför anser vi att alla nationella gymnasieprogram ska ge grundläggande behörighet till högskolan. ska ge tillräckliga kunskaper och förbereda eleverna för samtliga nationella program på gymnasieskolan. Det innebär, menar vi, att det inte behövs olika regler för behörighet till olika program. är kritiskt mot den uppdelning av behörighetskraven som högerregeringen genomfört. behövs det godkänt i åtta ämnen i – däribland svenska, engelska och matematik – för att vara behörig till ett yrkesförberedande program. För behörighet till de högskoleförberedande programmen krävs det godkänt i tolv ämnen, inklusive svenska, engelska och matematik. De differentierade behörighetsreglerna ger en stark signal till både elever och föräldrar om vilken ambitionsnivå olika elever ska lägga sig på och kan därmed minska deras framtida valmöjligheter. Att dra en knivskarp gräns mellan yrkes- och studieförberedande programs behörighetskrav är heller inte befogat. Enskilda yrkesförberedande program kan mycket väl kräva lika stora förkunskaper som studieförberedande program, eller större. De nya behörighetsreglerna kommer inte att leda till att eleverna får bättre kunskaper eller till att fler elever når målen. Däremot ökar sorteringen genom att tusentals elever inte kommer att bli behöriga till ett högskoleförberedande program i gymnasieskolan. För att hindra denna utveckling vill vi att lika behörighetsregler ska gälla för alla gymnasieprogram. Det gör att även elever med snävare intressen med inriktning antingen mot det estetiska och praktiska hållet eller mot samhälls- och naturvetenskap får möjlighet att få behörighet. Detsamma gäller elever som anlänt till som flyktingar. Självfallet förutsätter dessa behörighetsregler också att det genomförs en rejäl satsning på kvalitetshöjande åtgärder i med bland annat fler behöriga lärare, stärkt modersmålsundervisning, bättre utvärdering och uppföljning av undervisningen samt ett resursfördelningssystem som verkligen tar hänsyn till elevernas bakgrund och förutsättningar och därmed skiftande behov av stöd.De som ändå inte kommer in på nationella program kan också behöva erbjudas nya vägar att få de kunskaper som behövs i livet för att skaffa sig jobb och bli aktiva medborgare. Ett alternativ vi vill utreda är möjlighet även för yngre elever att gå på folkhögskola. Folkhögskolorna kan erbjuda undervisning under former som skulle kunna passa vissa elever som haft svårt att nå målen. Det vill vi alltså utreda. Det finns mycket mer att säga om skolan, men jag stannar där. Annars kommer vi inte att hinna votera . Jag står förstås bakom alla våra reservationer, men jag yrkar bifall till reservationerna 4 och 5. 93 (M): Vi har att behandla ett i mitt tycke mycket tunt motionsbetänkande. Det är väl egentligen ett gott bevis på att oppositionen numera instämmer i den inriktning skolan fått, framför allt efter alla stora skolreformer 2011. Jag vill börja med att travestera en tidigare, avgången, partiledare hos Socialdemokraterna: kunde ha gått sönder. Det fanns otaliga bevis på att skolan alltsedan år 2000, alltså efter många stora reformer och systemförändringar, var på dekis. Kurvorna pekade nedåt och fortsatte så efter 2006. Men naturligtvis vaknade inte eleverna och lärarna upp dagen efter valet och sade: får vi skärpa oss, för nu har vi en ny utbildningsminister. Regeringen tog nödvändig tid på sig för att sedan med förnuft och känsla kraftigt reformera både och gymnasieskolan. Den trevlige och säkert mycket ambitiöse skolministern kring 2005, , ville genomföra en del nyttiga förändringar som inte låg alltför långt från en del av det som kom på plats . Men han fick bakläxa av den socialdemokratiska kongressen. Hade han inte fått det hade han naturligtvis blivit stoppad av och . Här har vi en del av problemet. De partier som säger sig vilja ta över efter 2014 har diametralt olika syn på skolan. Det skolan nu behöver är arbetsro och att reformerna får sätta sig och verka i full kraft. För aldrig har jag hört så mycket positivt på alla skolresor genom , även om några ibland framhåller att det gick för fort och att de borde ha haft mer förberedelsetid. Men så tror jag att det är vid alla reformers genomförande. Gy 2011 är fortfarande i sin linda. Här kommer det säkert att behöva justeras en del. Är man bara prestigelös och självkritisk blir man lyhörd och är beredd på justeringar efter resans gång. Är programutbudet bra? En del förändringar kan man behöva diskutera. Vi har handelsprogrammet kontra ekonomiprogrammet och industriteknik kontra teknikprogrammet. Vård- och omsorgsprogrammet kanske behöver ytterligare något spår som leder snabbare fram till att bli sjuksköterska. På naturbruksgymnasierna kan en del förändringar behövas, även här kanske med ytterligare något spår. Hur är det då med fördelningen mellan yrkesprogram och högskoleförberedande program? Färre söker sig till yrkesprogrammen just . Är detta då den katastrof som oppositionen säger? I tal är det ungefär 4 000–5 000 elever vi pratar om i hela . Jag tycker nog att man ska akta sig innan man tar så starka ord som katastrof i sin mun. Det finns fortfarande en missuppfattning som har spridits både av och av en del riksdagsledamöter om vad de 2 500 poängen leder till. Sådana missuppfattningar är svåra att bli av med och hänger gärna kvar. Det finns också en nedgång som är mer av konjunkturell art. Faktum är att nedgången verkar ha bromsat in på en del program och i olika landsändar. Fakta är också att ekonomiprogrammet är en succé, liksom teknikprogrammet, där det fjärde året ska permanentas. Estetprogrammet har förts över till de sex högskoleförberedande programmen. Det är bra. Det ger en fingervisning om att programmet kan leda till många utbildningar och yrken. Det vi nu måste fokusera på är naturligtvis att öka genomströmningen, att se till att allt fler tar sin examen och – viktigast av allt – att allt fler elever får en komplett examen. Det är vår viktigaste utmaning. Här hoppas vi att programutbudet passar in och att införandet av lärlingsprogram och lärlingsanställning kommer att underlätta för en del. går till gymnasiet. Något snille i den högre matematiken på eller riksdagskansliet föreslår nu att det ska bli obligatoriskt. Skämt åsido tror jag att man missar målet och angriper fel problem. Vad ska rektorn säga till den som fyllt år, är myndig och trött på skolan? Jag tror på individanpassning, lyhörda lärare och kuratorer. I har man en ny liten gymnasieskola. Den är döpt efter , som började med majblomman, och hjälper de mest skoltrötta eleverna. Fler sådana initiativ är jättebra. De problem som elever som hoppar av gymnasieskolan har avhjälps inte av att man inför ett obligatorium. skrev och i om en skolpolitik bortom förnuft och känsla. Det är titeln på bok och syftar förmodligen på att och ska hitta en balans mellan förnuft och känsla i livet och kärleken. Vi har efter noggrant utredande försökt införa skolreformer 2010 och 2011 med just förnuft och känsla. Det verkar som om professionen håller med. undrar jag, när jag ser sådana här rubriker i tidningen, om vi lever i samma land. Får vi så olika bilder när vi besöker svenska skolor? Jag tror att den svartmålning oppositionen ägnar sig åt kommer att straffa sig. Jag tror att väljarna är kloka. Vi får väl se framåt augusti september månad. Den fråga som ställdes i tidningen är berättigad: Hur ska en spretig opposition kunna regera med förnuft och känsla? Hur ska man kunna hitta balans? Och kärleken verkar vara rätt avlägsen, om inte utslocknad. Den största frågan är: Hur ska man genom att höja skatterna och bidragen i transfereringssystemen – och därmed bromsa svensk ekonomi och åter köra ned armeringsjärn i systemet, så att det verkar sämre och långsammare – få pengar över till reformer? Oppositionen säger sig vilja värna skolan men har en ekonomisk politik som gör att ni kommer att få allt mindre pengar över till nödvändiga satsningar. Här kommer även den skolpolitiska striden att stå. har vi satsat 7 miljarder mer än oppositionen i statliga pengar. När vi har sänkt skatten för att folk ska få mer över i plånboken har det, tack vare fler arbetade timmar, kommit in ca 50 miljarder mer till statskassan. Resonemanget om att vi satsar mer på skattesänkningar än skolan klingar alltså falskt. Vi måste också komma ihåg att skolan är och att Skolsverige omsluter ca . Jag tycker nog att berömda ord om den rödgröna röran står sig ganska bra även 2014. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 94 (MP) replik: verkar vara rätt nöjd. Tunt betänkande pratar han om. Skulle det vara ett tecken på att vi är överens? Det skulle jag inte vara så säker på. var jag och flera andra riksdagsledamöter bjudna på arbetsplatsbesök tillsammans med näringslivet och fackliga organisationer. Temat var yrkeskompetens. Vi diskuterade hur vi skulle kunna säkerställa kompetensförsörjningen i arbetslivet. Man var naturligtvis mycket orolig över situationen. Då undrar jag verkligen om på fullaste allvar tycker att det inte finns några problem med den minskning som vi ser inom yrkesprogrammen. Jag undrar hur tänker säkerställa att det finns kompetens för att bygga upp . 95 (M) replik: Jag berörde alla de resor i som vi är ute på. Jag hoppas att även ni gör sådana. Vi får många goda bilder och berättelser om hur väl det fungerar. Det säger inget om nedgången. Men jag tycker att vi ska komma ihåg att vi har ändrat inriktningen och sammansättningen på svensk industri och har mer tjänsteföretag. Där kan det finnas en naturlig förklaring till en viss nedgång. Jag tror att vi måste avvakta. De första eleverna på den nya gymnasieskolan går ut . Jag har träffat elever på yrkesprogram i bland annat som har valt bort en del av de programmen därför att de har tittat för mycket på konjunkturen. Som lärarna säger: När de skulle vara färdiga om två finns det garanterat jobb för dem. Jag tror att vi behöver duktiga , och jag tror också att vi behöver hjälpa till att sprida den statistik som finns, inte minst från yrkeshögskolorna, över hur det ser ut i respektive län. Då tror jag att vi hjälper eleverna betydligt bättre. Men jag skulle gärna vilja fråga dig, , om fortfarande står bakom friskoleöverenskommelsen. 96 (MP) replik: Den frågan tar jag gärna i en debatt utanför kammaren. Jag tycker att det är ganska rimligt att vi håller oss till den diskussion som vi har här . Jag vill poängtera behovet av att säkerställa yrkeskompetens i regionen, speciellt i . Att det går bra i är jättebra, men i har vi stora problem. Det är inte så enkelt som att säga att eleverna i kan flytta till – det vet lika väl som jag. Vi har brist på bostäder och har andra strukturella problem som gör att det inte bara går att titta på hur det ser ut i hela landet. Jag pratar i det här fallet om . Vi behöver säkerställa yrkesprogrammen. Att stå här och säga att det inte är en katastrof att 4 000–5 000 ungdomar ratar yrkesprogrammen tycker jag är nonchalant av ett parti som tycker att man ska välja så att man får ett jobb när man är klar med skolan. 97 (M) replik: Ska vi nu blanda in bostäder när vi inte fick blanda in friskoleöverenskommelsen? har visat att man ligger före de av oppositionen styrda och beträffande skolor och bostadsbyggande, så jag tycker nog att det finns en del övrigt att bevisa. Yrkeskompetensen tror jag är tillgodosedd ganska väl. Jag tror som sagt att vi måste avvakta ett tag. För 4 000–5 000 elever av en årskull på 100 000 tycker jag inte att man kan ta ordet katastrof i sin mun. 98 (S) replik: Förnuft och känsla talar om. Det är bra att ha som målinriktning. Men när vi pratar skolpolitik är det väl bättre att prata om forskning och beprövad erfarenhet och grunda sina slutsatser på det, fast jag ska inte förringa de resor i landet som vi gör. Där är vi uppenbarligen inte riktigt överens om verkligheten. Om jag lyssnade på var vi kanske inte riktigt överens om historien heller. Det jag begärde replik på, nu när det verkar vara lite ändringarnas tid, var detta med duktiga och detta med valen. Är ni beredda att förändra programstrukturen över lag? Grundläggande behörighet på alla program kan finnas på papperet, men det är väldigt beroende av att man har en duktig och att det fungerar, och det handlar också om föräldrarnas förmåga att välja så att eleverna verkligen får vad de behöver i sina val framöver. Är ni beredda att göra det, ? 99 (M) replik: Jag nämnde i mitt anförande att jag tycker att det finns stora behov av att se över strukturen. Det handlar om 50- och 100-poängskurser som kanske inte är något för oss att diskutera här i kammaren. Men det är klart att det finns olika funderingar över hur det fungerar på olika skolor. Jag har varit ute och pratat på hotell- och turistprogram och liknande. Det kan finnas behov av justeringar. Det gäller inte minst naturbruksprogrammen, som vi har två av i . Där finns det elever som vill gå vidare till men har svårt med det . Sådant tror jag att man behöver titta över. är – när vi pratar med och yrkeskategorier runt omkring – en grupp som delvis har blivit åsidosatt. Det finns mycket av yrkesstolthet, och det är en ganska spretig utbildning. Där tror jag att det behövs stora satsningar. Regeringen har satsat , men jag tror att det kanske är alldeles för litet. 100 (S) replik: Jag måste säga att jag är ganska glad över att regeringen och Alliansen kom på att man hade delat upp för mycket, att man tittar över det och har tillsatt en utredning och tittar på teknik- och industriprogrammen. Den utredningen får kanske – vad vet jag – tilläggsdirektiv, eventuellt , när jag vet att det är regeringssammanträde, så att utredningen kan titta över detta som faktiskt är kritik. verkar ändå ganska nöjd med hur det ser ut och vill vänta och se. Jag har inte sagt att det är katastrof, men nog är det bekymmersamt, inte minst inom vård och omsorg. Det finns undersökningar som säger att det bara i , som jag kommer från, inom kommer att behövas 700 undersköterskor. Naturligtvis är det bekymmersamt – det måste ändå hålla med om. Vi ska inte hålla på med poäng och sådant. Men i den här omstruktureringen har det kommit andra problem som jag egentligen inte hade någon aning om förrän jag var på en av mina resor i landet och träffade en som berättade för mig att estetarna numera inte är behöriga till sjuksköterskeprogrammet, eftersom det fattas en mattekurs, att de enda som är behöriga att gå till en utbildning som lärare i matematik och naturämnen är naturvetarna och att teknikprogrammet inte har den möjligheten därför att det fattas biologi. Det finns mycket som har blivit väldigt råddigt. Kan inte reda ut det, hur ska då ungarna klara av att välja i den ? 101 (M) replik: Jag uppfattade inte riktigt frågan. Men det verkar som om vi båda kan intyga att vi är hyggligt överens om att man måste följa reformen. Som jag sade i mitt anförande kan man, om man är prestigelös och självkritisk, under resans gång se över inte minst hur man fördelar olika poäng och kurser. 100-poängskurser har delats upp i 50-poängskurser. Vad gäller vård- och omsorgsprogrammet finns det funderingar om att man kanske ska införa en undersköterskeexamen och även införa ett nytt spår som snabbare leder fram till en sjuksköterskeutbildning. Så blir det om man försöker ha en politik med förnuft och känsla. 102 (FP): Gymnasieskolan är en viktig skolform. Den omfattar ungefär 330 200 elever. Antalet elever har minskat med 66 000 , i huvudsak på grund av demografin. går i en gymnasieskola, och går i en fristående gymnasieskola. Fördelningen är att ungefär två tredjedelar läser på ett studieförberedande program och en tredjedel på ett yrkesförberedande program. var det som lämnade med behörighet till gymnasiet – en marginell ökning innan. Men fortfarande lämnar 15–av eleverna utan behörighet. Detta måste vi ändra på. instämmer i uppfattningen att det krävs en gymnasieutbildning för att få ett arbete. Vi anser att det mest effektiva är att satsa på kvalitet i . Därför vill vi nu prioritera lågstadiet för att få fler speciallärare och öka andelen lärare och öka andelen behöriga lärare. Så vill vi minska avhoppen och öka genomströmningen i skolan. Socialdemokraterna efterfrågar en strategi mot avhopp. Vad det innebär är oklart. Socialdemokraterna har inga förslag om hur de elever som kommer till gymnasiet utan behörighet ska hanteras. Deras enda besked till eleverna är: Ni ska in på ett treårigt program för att förberedas för akademiska studier. Trots att alla 18 nationella program är treåriga fortsätter Socialdemokraterna att motionera om att de ska bli treåriga. I reservation 2 avvisar Socialdemokraterna yrkesintroduktionsprogram som kan innehålla mindre teori och mer praktiska inslag. De vill heller inte säga någonting om de 3 660 elever som efter studiestart inte längre finns kvar i gymnasieskolan. Vad är Socialdemokraternas alternativ och budskap till obehöriga elever som kommer till gymnasieskolan och till den grupp som har hoppat av gymnasieskolan och slagits ut från den? Vi anser att yrkesintroduktion är ett mycket viktigt inslag i gymnasieskolan för dem som är obehöriga och inte kommer in på ett nationellt program. Inom ramen för yrkesintroduktion ska eleven sedan antingen gå över till ett nationellt program, ett yrkesprogram eller gå ut i arbetslivet.