prot · H10962 · 2014-01-29 00:00:00 — Det visar att det här är en intressant och spännande företagsform. Men för den som ingår ett franchiseavtal är det som alltid viktigt att ta reda på vad som står i avtalet, att förhandla, att ta hjälp av andra som har kunskap och att undersöka hurdant franchiseföretagets rykte är. Det underlättar och minskar risken för att hamna i ett felaktigt avtal. Franchisetagaren är oftast en småföretagare. Många ingår ett franchiseavtal som sitt första steg som företagare, just därför att man upplever att det är positivt med franchise. Det känns tryggt, och det finns ett stöd. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 57 (S) replik: Man skulle naturligtvis önska att jämställdheten blir bättre i bolagsstyrelser på frivillig väg. Problemet är att som utvecklingstakten är nu kommer det att ta innan vi når av vardera könet, alltså inte ens , som skulle vara total jämställdhet. Min fråga är: Är det inte dags att göra någonting mer radikalt för att öka jämställdheten? Man kan dessutom se att hot om lagstiftning är det som till stor del har påskyndat takten, även om det går väldigt långsamt. Är det inte dags att vi gör någonting mer? Erfarenheten från visar att den lag som de har om av vardera könet i bolagsstyrelser inte har slagit sönder det norska näringslivet. Man kan tvärtom se att kompetensen har ökat i bolagsstyrelserna genom att det kommer in fler med hög utbildning, och det sker också en föryngring. Det är till stor del de unga välutbildade kvinnorna som står för det. När det finns forskning som visar att jämställdhet och mångfald ökar lönsamheten i företagen borde det heller inte vara ett hot för företagen själva. Vi har dessutom problemen med valberedningarna. Där skulle också krävas ett arbete för att få in fler kvinnor och på det sättet öka jämställdheten även i bolagsstyrelserna. Jag skulle också vilja fråga om jämställdhetsredovisning och varför ni inte kan tänka er att ställa lite högre krav på företagen. Det handlar om de företag som omfattas av årsredovisningslagen. Det är inte en totalt ny redovisning men ändå lite mer omfattande så att företagen själva ser de eventuella könsskillnader som finns. 58 (M) replik: Visst är det så, som har lyft upp, att företag som har tagit in kvinnor i ledande positioner både på operativ nivå i företagen och i styrelsen är mer lönsamma generellt sett än enkönade företag. Men det finns så många fler kriterier att ta hänsyn till här. Det finns en hel del organisationer och stiftelser. Precis som det står i betänkandet finns det en stiftelse som heter Allbright som har lyft fram flera andra kriterier som är viktiga. Det är till exempel att det finns en stor konformitet i styrelsen, att många i styrelsen har en bakgrund inom ekonomi eller som ingenjörer, att det är enkönade styrelser, att ledamöterna är svenskfödda och även att det är ett snävt åldersspann. Är det något som vi ska lagstifta om? Nej, vad frågan handlar om är att det är ett ägaransvar att utse styrelse. Jag är helt övertygad om att det inte bara handlar om en hotbild för att företag ändrar sig. Det handlar om det arbete som till exempel Allbright, Styrelseakademien med flera men också bedriver. Det handlar om att arbeta aktivt för ökad lönsamhet och ta vara på de resurser som finns. Jag stannar med detta. 59 (S) replik: Det som är lite speciellt när det gäller jämställdhet är att kvinnorna är halva befolkningen. Det är inte någon minoritet, utan det handlar om hälften. Det får enorma konsekvenser om man diskriminerar. Om man jobbar för jämställdhet får det konsekvenser åt andra hållet, det vill säga positiva konsekvenser. Det är självklart önskvärt att man får en större mångfald generellt med både yngre och äldre och människor med utländsk bakgrund, med olika yrkesbakgrund och med olika kompetensområden. Låt inte det bästa bli det godas fiende. Låt oss inte hindra jämställdhetsarbetet för att vi även vill ha in de andra aspekterna. Det som är intressant med frågan om kvotering är att det har prövats i vårt grannland , som är ett ganska likt land. Man kan ta till sig erfarenheterna som de har där och applicera dem på svenska förhållanden. När det nu har haft så positiva effekter där kan jag inte se något hinder för att gå vidare här i . Det finns ett annat problem, och det är att det finns extremt få kvinnor som är vd:ar eller ordförande i styrelser. Kan man få in fler kvinnor kan vi också lösa det problemet. Det blir en bättre rekryteringsgrund för de högsta posterna, vilket också är väsentligt i sammanhanget. Mentorsprogram är såklart positivt. Jag tror att det kommer att accelerera med fler mentorsprogram, inte minst för kvinnor, om man går ut med att vi ska ha av vartdera könet i bolagsstyrelser. Det är tråkigt att vi som har gjort oss kända som ett av de länder i världen som har kämpat hårdast för jämställdhet går emot det arbete som EU bedriver. Där skulle vi kunna vara en viktig förebild och dessutom hjälpa till att driva på det arbetet så att vi får jämställdhet i hela . 60 (M) replik: Jag vill lyfta in frågan som jag också hade i mitt huvudanförande men som jag inte har hört nämna ett enda ord om. Det handlar om att många kvinnor är yrkesverksamma inom vård och omsorg. Många kvinnor vill driva företag inom denna verksamhet. Många kvinnor är också intresserade av och har kunskaper inom området för att kunna sitta i styrelser. Varför vill ni så aktivt motarbeta ett företagande inom de sektorer där det finns en stor andel kvinnor som är yrkesverksamma? Jag får inte ihop den ekvationen. Vad vi behöver för ett fungerande näringsliv är ett starkt ägaransvar. Det är ägarna som styr företaget och tillsätter styrelsen. Det är också ägarna som på det sättet påverkar hur en vd ska utses, det vill säga den operativa ledningen. Detta är vi inte beredda att på något sätt förändra. Däremot arbetar vi aktivt för att det ska finnas kvinnor i styrelser för de statliga bolagen. Jag har nämnt att vi där har lyckats riktigt bra, faktiskt bättre än de som talar om. 61 (FP): Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. I betänkandet finns en rad motionsyrkanden om lite olika frågeställningar. Jag tänker ta mig friheten att fokusera bara på punkt 1, Könsfördelningen i bolagsstyrelser m.m. Min och utgångspunkt är tveklöst att den könsfördelning som finns i börsbolagsstyrelser är oacceptabelt ojämn. Det är en stor majoritet män och väldigt få kvinnor i dessa styrelser. Det är också en väldigt viktig jämställdhetsfråga att könsfördelningen blir jämnare i det ekonomiska beslutsfattandet. Det kan vi nog vara helt överens om. i debatten är helt klar. Är det genom lagstiftning om kvoteringar som vi ska lösa frågan, eller ska en förändring uppnås på något annat sätt? Där är vi från tydliga med att det ska ske på ett annat sätt. Vi är väldigt eniga om att jämställdhet egentligen gynnar alla. Det gynnar individen, och här talar jag om både kvinnor och män, och samhället i stort, och jag inkluderar då näringslivet i detta. Jag tillåter mig ändå att göra en liten reflexion om det. Jag förstår egentligen inte att företag och ägare till företag med berått mot avstår från kvinnlig kompetens i sina styrelser. Precis som det sägs här finns det en lönsamhets- och produktivitetsfaktor i detta. Det borde i sig vara en så stor drivkraft att det vore en icke-fråga. Slutsatsen är att ägarna måste ta sitt fulla ansvar och se till att både kvinnors och mäns kompetens tas till vara och att man skapar en jämnare könsfördelning i bolagsstyrelserna. Men det betyder inte, som sagt, att det är lagstiftningsvägen vi ska gå för att lösa detta. När det gäller jämn könsfördelning i bolagsstyrelser är det populärt att prata om börsbolagsstyrelser, för där är det så tydligt. Men det finns även kommunala styrelser som vi säkert kan titta på, liksom de statliga styrelserna, även om man ändå har lyckats ganska bra där. Det finns något som heter Svensk kod för bolagsstyrning, som vissa börsbolag har anslutit sig till. Man är tydlig där med att en jämn könsfördelning i styrelser ska eftersträvas. Med andra ord handlar det mycket om att man ska leva upp till sina egna regelverk och sina egna föresatser i det sammanhanget. På det sättet verkar frågan vara enkel – det finns ekonomiska drivkrafter, och man har ett regelverk kring det. När det gäller de kommunala bolagen pågår en utredning om modernisering av kommunallagen. Det finns ett speciellt uppdrag där också som handlar om att man ska beakta vikten av jämn representation av kvinnor och män just i kommunala bolagsstyrelser. Den här utredningen pågår till , men helt oberoende av detta menar jag att de politiska partierna har ett stort ansvar, det ansvar som staten har tagit. Man har haft ett tydligt mål och en strategi för att jämna ut könsfördelningen i statliga bolag. Det är inte riktigt lika uttalat på den kommunala sidan. Det finns nog inom alla partier utrymme för viss självrannsakan när det gäller nominering av folk till de kommunala bolagen. Jag tycker inte att det finns någon anledning att säga att utredningen hindrar utvecklingen, utan det är ett ansvar som vi som, i det här sammanhanget, politiska ägarrepresentanter får ta. Om vi tar staten som exempel kan vi se att man har haft tydliga mål och en tydlig strategi, och vi kan se att man lyckas. Det finns även tydliga exempel på näringslivssidan. tog upp ett exempel här, men jag känner även till andra exempel där man har jobbat mycket med jämn könsfördelning, och det gäller inte bara styrelser utan befattningar över huvud taget. Drivkraften har varit just att bolaget går bättre och att man ser att det finns en ekonomisk fördel. Bara det är ju en stark drivkraft i näringslivet. Jag tycker att det är helt självklart att även andra ägare än staten kan åstadkomma detta. Jag var på ett seminarium då representanter för ett bolag som rekryterar människor till både styrelser och ledande befattningar höll ett anförande. Det var helt tydligt att om de jobbar för ett företag som har tydliga mål och en tydlig strategi för att få in fler kvinnor i ledningen lyckas de med det. Det är inte svårt att hitta kvinnlig kompetens, utan den finns naturligtvis i samhället. Det handlar mycket om ren vilja och att man känner att det här är en viktig fråga. Regeringen för via sina ministrar en ständig dialog med näringslivet om den här frågan. Jag tror att man måste föra en aktiv dialog så att man får samma verklighetsbild av samhället. I grunden ska man ju inte behöva det, men är det som det är. När det gäller arbete på EU-nivå hade vi en ingående diskussion om var någonstans som den här frågan ska avgöras. Vi anser väl oss själva vara ganska jämställda i , och det är inte alls fråga om ifall man är för eller emot kvinnor i ledande befattning, utan det handlar om hur man ska komma dit. Det sade jag tydligt i början. Det är helt sant att bolagsstyrelserna inom EU generellt sett kännetecknas av en sned könsfördelning. Det är sant att det varierar mycket mellan medlemsländerna. Det är sant att många medlemsländer inte har vidtagit några åtgärder alls. Men det betyder inte per definition att problemet ska lösas på EU-nivå. Det finns problem som lämpar sig att lösas nationellt även om de är generella. När vi diskuterar detta ur subsidiaritetssynpunkt kan vi inte variera oss från sakfråga till sakfråga, utan vi måste gå efter vissa principer. Jag skulle vilja drista mig till att ändå sätta in frågan i ett större sammanhang. Utan att förringa den här frågan kan vi se att vi i – trots att vi i ett internationellt perspektiv anser oss vara och nog också ses som väldigt jämställda – har en könssegregerad arbetsmarknad med omotiverat dåligt betalt i vissa kvinnodominerade yrken trots att de kräver lång utbildning, att det har varit svårt att starta företag i de kvinnodominerade sektorerna och så vidare. Det finns politiskt styrda mekanismer som vi verkligen råder över. Vi råder i viss mån över detta också, men något som vi verkligen råder över är föräldraförsäkringens utformning. Det har visat sig att utformningen av den har ganska stor betydelse för jämställdheten. Det stämmer säkert att för som männen tar ut ytterligare stärks kvinnornas ställning när det gäller lönebildningen. Det är i det perspektivet som nu har lyft fram förslaget att ett politiskt beslut som vi kan ta är att märks för vardera föräldern. Det finns något slags tipping point när det blir så naturligt att göra en jämn fördelning att det inte behövs någon lagstiftning, men vi ser att det i detta läge skulle kunna vara ett bra förslag. 62 (C): Jag vill först och främst vara tydlig med att jag och , och övriga är helt överens i sak när det gäller att vi måste öka jämställdheten i näringslivet och att en jämnare könsfördelning också ska återspeglas i börsbolagens styrelser. Den ekonomiska ojämlikheten är ett stort problem i hela samhället. Inom näringslivet finns fortfarande mängder av patriarkala strukturer och en grabbighet som med kraft behöver synliggöras och motverkas. Den kampen börjar hemma med hur vi män och kvinnor, pappor och mammor, fostrar våra söner och döttrar. Jag tänker inte ge mig in i någon vidare diskussion kring det som inte hör till sakfrågan, men vi behöver på alla nivåer i hela samhället synliggöra genusfrågorna och hur de påverkar oss i vardagen. En jämnare könsfördelning är något som ökar konkurrenskraften för bolagen. Det finns undersökningar som visar att de företag i som har fler kvinnor i ledande befattningar är lönsammast. Företag med fler än tre kvinnor i toppen är lönsammare i genomsnitt än de som har färre. Det gäller inte i bara , utan en global undersökning visar detta. De har bättre avkastning, bättre rörelsemarginal, en bättre personalpolitik, större delaktighet för personalen och är bättre på att belöna duktiga medarbetare. I har vi haft en väl utbyggd förskola och en hög andel kvinnor som skaffar sig, vilket har sagts tidigare, en högre utbildning och gör yrkeskarriär. Sedan Alliansen tog över regeringsmakten kan vi också se en ökande andel kvinnor som äger och driver företag, eftersom vi har öppnat de sektorer där kvinnor har varit och är överrepresenterade på arbetsmarkanden för företagande, valfrihet och konkurrens. Vad frågan gäller här är om vi litar på och i synnerhet deras ägare. Våra gemensamma bolag, de statligt ägda, är en föregångare. Där är fördelningen i det närmaste 50–50. Det är något som åstadkommits främst under tid som näringsminister och ansvarig för de statliga företagen. Det är under hennes ledarskap och som satsningar har gjorts på kvinnors företagande. Projektet genom , som nämns i betänkandet, är ett av flera sådana exempel. Andra har nämnts tidigare. Valfrihetsreformer har genomförts, och det har lett till fler företag inom vård, omsorg och skola. Införandet av RUT-avdrag för hushållstjänster är ett annat exempel. Alltsammans har gjort att vi har fler kvinnor som äger och driver företag. Vi har fått en arbetsmarknad i traditionellt kvinnodominerade yrken som har öppnats för den som vill byta jobb och öka sina karriärmöjligheter, få en bättre lön och gå vidare mot ett ledarskap. I betänkandet finns också en undersökning som SCB låtit göra och som ger oss ett underlag för hur vi ska arbeta vidare med frågorna och ta olika initiativ för att komma i ett ännu bättre läge. Som bekant pågår också förhandlingar om det EU-direktiv som subsidiaritetsprövades här för lite , , och som vi debatterade då – tänk vad tiden går. Vi tycker inte att det är EU:s sak att bestämma hur ägare till våra börsbolag i ska vara representerade i styrelserna. Om man verkar för att inskränka den rätten menar att man inskränker företagarnas rätt att själva bestämma hur de kan utvecklas eller för den delen vara mindre framgångsrika genom att välja fel väg i frågan. All tillgänglig statistik och kunskap visar att det bästa för svenskt näringslivs möjligheter att fortsätta utvecklas, skapa fler arbeten och vara konkurrenskraftiga globalt är att ha med sådan bredd och sådan kompetens i sin ledning att de kan fortsätta vara framgångsrika och bli ett föredöme för allt fler, både här i och internationellt. ska ägarnas intresse av att vara representerade i bolagens styrelser förstås tillgodoses. Det gäller givetvis såväl styrelsernas sammansättning som ska spegla inte bara kön utan även ålder, kulturell bakgrund, olika slags utbildning och yrkeskunskap, som deras chefer och personal. Styrelsefrågan är inte alltid en enkel kombination för valberedningarna att hantera. Vägen till framgång går genom ökad mångfald och ökad jämställdhet. Frågan har diskuterats . Positionerna är kända, och vi lär återkomma den dagen vi – kanske – ska forma en lagstiftning som möter EU:s krav på att av vartdera könet ska vara representerat i bolagsstyrelser . ligger väl framme i en europeisk jämförelse redan nu; det är inte vi som är sämst i klassen. När det gäller statliga företag är vi bäst, näst intill perfekta. En utredning om de kommunala bolagen ger oss nu möjlighet att åstadkomma ett lika bra resultat i de kommunägda företagen, som ofta sysslar med fastighetsförvaltning, är bostadsbolag eller driver olika former av teknisk verksamhet. Det handlar om verksamheter som typiskt förknippas med traditionellt manliga könsroller. Det är ett jätteangeläget arbete. Det finns dock ingen anledning att binda fast oss vid skampålen på det sätt som till exempel gör. Arbetet för jämställdhet går långsamt. Det är två steg fram och ett tillbaka, men det viktigaste är ändå sådant som sker i vår vardag, i familjerna, i skolorna, på arbetsplatserna för att inte tala om i medier och reklam. Det finns dock vissa som har ett särskilt ansvar att gå före. Det är vi som arbetar med politik, och det är näringslivet. Än så länge förlitar vi oss på deras förmåga och vilja att förändras. Men det tålamodet är inte oändligt. Det finns fördelar med att ha ett hot om lagstiftning också. Det kanske gör att man blir lite mer angelägen om att jobba med frågorna. Det är alltså inget fel med hotet, och det är inget fel i debatten på något sätt. Men låt oss ändå hoppas och tro att de börsbolag som här diskuteras själva förmår att nå 40-procentsmålet , innan de påverkas av en eventuell lagstiftning. har, genom , en motion som vi behandlar i det här betänkandet och som pekar på behovet av en jämnare könsfördelning genom aktiv ägarstyrning vilket jag har talat om här. Det är på det sättet vi vill arbeta vidare. 63 (KD): Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och därmed också avslag på reservationerna. Dagens debatt om associationsrättsliga frågor handlar till stor del om den viktiga frågan om ifall kvinnor ska ges plats i bolagsstyrelser. När jag lyssnar på debattörerna här upptäcker jag att vi är överens om målsättningen med fler kvinnor i bolagsstyrelserna, men vi är djupt oense om hur vi ska komma dit. Målet om att fler kvinnor ska beredas plats är alltså gemensamt. Oppositionen företrädd av S, V och MP är inne på linjen att lagstifta. I Alliansen låter vi det här uppdraget ligga hos aktieägarna i bolagen, som det har varit i . var då den kvinnliga representationen i privata bolags styrelser passerade . De senaste siffrorna är kvinnor i näringslivets bolagsstyrelser. I är snittet . Det går åt rätt håll även om takten är alldeles för långsam. Det säger jag ödmjukt och håller med samtliga som har varit uppe i talarstolen. kan man se att andelen kvinnor i börsnoterade bolags styrelser har ökat . Det är positivt, men jag tror att utvecklingen skulle kunna gå mycket snabbare om näringslivet ansträngde sig lite mer. Någon har räknat ut att med den här takten kommer det att dröja innan världens mest jämställda land har jämlik representation i sina bolagsstyrelser. De senaste siffrorna jag har hört om andelen kvinnliga verkställande direktörer i börsnoterade företag är . Det här verkar sitta i kulturen och i väggarna på bolagens styrelserum. Visst skiljer vi oss åt – oppositionen och regeringspartierna. Det är en ideologisk skiljelinje som jag tror säger en del om hur mycket vi litar på och har förtröstan i människors goda avsikter och initiativ. Frågan har, som sagt, varit uppe i kammaren ett antal gånger, och som relativt ny i civilutskottet brukar jag roa mig med att ibland lyssna på tidigare debatter här i kammaren. uttryckte den socialdemokratiska debattören angående kvinnlig representation i bolagsstyrelser följande: Ingenting händer av sig självt. Det går med andra ord inte att lita på bolagens ledningar; vi måste alltså stifta lagar som tvingar dem att kvotera in kvinnor. Finns det då inga rättesnören för bolagen? Jo, vi har den svenska koden för bolagsstyrning. Den säger att jämn könsfördelning i styrelsen ska eftersträvas. Jag välkomnar att koden för bolagsstyrning, som infördes , uppmanar styrelser att eftersträva en jämnare könsfördelning. De kommunala bolagen tillsätts på samma sätt som de kommunala nämnderna, alltså av politikerna. Här kan man tala om att gå före och visa vägen. Men hur ser det då ut i de statligt helägda företagen? Som vi hörde av är det nästan 50–50. Det är de som verkligen ska gå före och vara goda exempel. De statliga bolagen har också gått i bräschen. Vi talar om siffror som kvinnlig representation i bolagsstyrelserna. Det är ju nästan uppe i jämlik nivå. Jag tror att också nämnde den siffran. För att synliggöra kvinnors företagande och ge kvalificerade kvinnor tillgång till befintliga styrelsenätverk och möjlighet att vidareutveckla sin kompetens inom styrelsearbetet har regeringen tagit initiativ till ett nationellt styrelseprogram för kvinnor – Styrelsekraft. Intresset för att delta i programmet har varit mycket stort. 1 400 kvinnor från hela landet ansökte om att få delta. Nästa steg blir nu ett program som utbildar och certifierar valberedningsledamöterna för att få in fler kvinnor i bolagsstyrelserna. Valberedningarna måste bland annat bli bättre på att definiera uppdraget och på att identifiera vilken kompetens som bäst kompletterar styrelsen. Jämställdhetsutvecklingen i bolagsstyrelser ska bygga på frivillighet. Men det betyder inte att vi ska luta oss tillbaka och vara nöjda med dagens situation. Staten har tagit sitt ansvar för styrelsers sammansättning utan kvotering. är det för näringslivet att göra slag i saken, och vi utgår från att så sker framöver. EU trycker på för att få sina länder att anamma det förslag till direktiv som kommissionen presenterade . Förslaget innehåller i huvudsak en reglering av hur styrelseledamöter ska tillsättas. Målet med direktivet är att uppnå en viss kvot kvinnliga styrelseledamöter. Majoriteten av Europaparlamentarikerna röstade för förslaget, men röstade vår riksdag i enlighet med civilutskottets förslag att direktivet stred mot subsidiaritetsprincipen. Det är en princip som vi kristdemokrater håller väldigt högt och handlar om hur samhället ska vara organiserat och på vilken nivå makten ska ligga. Det ska sägas att regeringen deltar på EU-nivå för att försöka uppmuntra till frivillighet på området. Vi vill i Alliansen främja en jämnare könsfördelning i bolagsstyrelser, men vi vill inte kvotera in kvinnor. Vi menar att det är viktigt att könsfördelningen blir avsevärt jämnare än den är . Det gäller deltagande i allt ekonomiskt beslutsfattande och då inte minst i börsbolagens och övriga näringslivets styrelser. Det finns en annan viktig aspekt i det här. Kvinnor deltar aktivt i arbetslivet i , men fortfarande dominerar männen med högre andel i arbetslivet. En kvinna tjänar under sin livstid mindre än vad mannen gör. Jobbskatteavdraget har gett ett vårdbiträde ungefär en månadslön extra . RUT-avdraget har underlättat för många kvinnor att starta eget. Därtill kommer att Alliansen har genomfört stora förändringar i förskolan för att underlätta för ett mer jämställt arbetsliv. Regeringen arbetar dessutom aktivt för en konstruktiv dialog med näringslivets representanter.