prop · H103126 · 2014-03-18 00:00:00 — För att en avvikelse ska godtas krävs ett nära samband mellan den markanvändning som planen anger och den aktuella åtgärden. I första hand öppnar bestämmelsen för avvikelser från de frivilliga bestämmelserna som reglerar placering, utformning och utförande av byggnadsverk (4 kap. 16 § 1). Det kan framför allt bli aktuellt i sådana projektanknutna detaljplaner, där projektering och planläggning sker parallellt. Vid projekteringen kan det exempelvis visa sig att utformningen eller utförandet kan behöva justeras i förhållande till planbestämmelserna för att få godtagbara tekniska lösningar eller för att tillgodose krav på tillgänglighet. Enligt den nya bestämmelsen ska det vara fråga om en åtgärd som är nödvändig för att området ska kunna användas eller bebyggas på ett ändamålsenligt sätt. Ett exempel på en sådan nödvändig åtgärd är att det måste anläggas en mindre transformatorstation på mark som enligt detaljplanen inte får bebyggas för att bebyggelsen enligt detaljplanen ska kunna försörjas med el i samband med att ett område bebyggs. Ett annat exempel är att det måste byggas ett bullerplank på mark som enligt planen inte får bebyggas, om bullerplanket behövs för att planområdet i övrigt ska kunna bebyggas på det sätt som detaljplanen anger. Det kan även vara fråga om att vidta skydds- och säkerhetsåtgärder på ett sätt som strider mot detaljplanen. Vidare kan det vara fråga om nödvändiga ändringar till följd av myndighetskrav avseende sopsortering m.m. Endast undantagsvis bör annan markanvändning kunna godtas, t.ex. om bullerplanket i exemplet ovan behöver placeras på parkmark för att planerade bostäder ska kunna skyddas från buller från trafiken på en närliggande väg. Det bör även vara möjligt att godta avvikelser i fråga om allmänna platser, t.ex. om det visar sig att en planlagd gång- och cykelväg behöver läggas i en något annorlunda sträckning genom en park eller ett naturområde än vad detaljplanen anger. Bestämmelsen gäller endast sådana nödvändiga åtgärder som är av begränsad omfattning. Att åtgärden ska vara av begränsad omfattning innebär att åtgärden aldrig kan tillåtas bli ett dominerande inslag i förhållande till de åtgärder som planen avser att möjliggöra i övrigt. Vilka åtgärder som kan tillåtas får bedömas utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet, vad planen avser att möjliggöra, vad som redan tidigare finns på platsen och i omgivningen samt angelägenheten i de behov som förutsätter den nödvändiga åtgärden. Den gällande bestämmelsen i andra stycket har flyttats till 31 d §. Övervägandena finns i avsnitt 8.1. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om ytterligare undantag från reglerna om förutsättningar för bygglov för åtgärder som avviker från en detaljplan. Enligt punkten 1 ska bygglov ges för en åtgärd som avviker från en detaljplan, vars genomförandetid har löpt ut, om åtgärden är förenlig med detaljplanens syfte och tillgodoser ett angeläget gemensamt behov eller ett allmänt intresse. Att åtgärden ska tillgodose ett angeläget gemensamt behov innebär att det ska vara väsentligt för flera människor att åtgärden kommer till stånd. Det kan bl.a. avse en åtgärd som kommer merparten av dem som bor i ett flerbostadshus till godo, t.ex. en komplementbyggnad för förvaring av cyklar eller barnvagnar, en ny tvättstuga eller ett förråd som enligt detaljplanen inte får byggas. Att behovet ska vara gemensamt innebär att åtgärden inte enbart ska vara till nytta för en eller några få personer. En åtgärd som tillgodoser ett behov för ett enstaka en- 2013/14:126 eller tvåbostadshus kan således inte medges med stöd av bestämmelsen. Om åtgärden däremot avser att tillgodose ett angeläget behov som är gemensamt för boende i flera en- eller tvåbostadshus, bör det emellertid vara möjligt att godta en avvikelse. Ett exempel på en sådan åtgärd är gemensamma förråd eller garage som uppförs för att användas av flera Att det gemensamma behovet ska vara angeläget innebär att genomförandet av åtgärden medför väsentliga fördelar för dem som får nytta av åtgärden. Denna bedömning behöver göras utifrån förhållandena i det enskilda fallet, och enbart det faktum att ingen mot- sätter sig åtgärden bör inte vara tillräckligt för att lov som avviker från planen ska kunna ges. Med att åtgärden ska tillgodose ett allmänt intresse avses att byggna- den eller anläggningen ska vara till nytta för samhället eller en bredare Likafullt ska åtgärden vara förenlig med detaljplanens över- Det kan t.ex. vara frågan om att medge väderskydd vid hållplatser, kiosker, toaletter, små förråd och transformatorstationer på olika allmänna platser. Motsvarande avvikelser bör även vara möjliga inom kvartersmark som används för olika offentliga verksamheter, t.ex. mark som i en detaljplan är avsedd att användas för friluftsliv, idrott, kul- tur, skola, hamnverksamhet eller större parkeringar. Bygglov ska enligt punkten 2 kunna ges för en åtgärd som avviker från detaljplanen om åtgärden innebär en sådan annan användning av mark eller vatten som utgör ett lämpligt komplement till den användning som har bestämts i detaljplanen. Bestämmelsen innebär t.ex. att service och mindre verksamheter som inte är störande i bostadsområden kan godtas i syfte att få en blandning av olika funktioner och en mer levande stads- Det kan även vara fråga om att tillåta en kvartersbutik i ett område med flerbostadshus eller att ett en- eller tvåbostadshus delvis inreds som arbetslokal, t.ex. som ett litet arkitektkontor eller en frisörsalong. således fråga om att en avvikelse ska kunna ges i förhållande till den användning som kommunen har bestämt i detaljplanen enligt 4 kap. 5 §, i förhållande till planens s.k. användningsbestämmelser. medger punkten 2 inga ytterligare avvikelser i förhållande till s.k. egen- skapsbestämmelser, t.ex. att viss mark enligt planen inte får bebyggas, utöver vad som följer av punkten 1 och 31 b §. ska utgöra ett komplement till den användning som har bestämts i planen avses att den kompletterande användningen inte bör tillåtas om den är dominerande i förhållande till den användning som anges i planen. Det är därför inte möjligt att helt och hållet ta i anspråk en byggnad som är avsedd för bostadsändamål för något annat ändamål än bostäder. komplementet ska vara lämpligt i förhållande till den användning som har bestämts i planen innebär att stor vikt måste fästas vid den komplet- terande åtgärdens omgivningspåverkan. Bullrande eller på annat sätt störande verksamheter bör således inte kunna komma i fråga i anslutning Även mängden besökare till verksamheten behöver beaktas. Sådana verksamheter som förutsätter att kunderna besöker platsen för verksamheten med bil kan vara olämpliga att medge i ett renodlat bo- stadsområde om biltrafiken i sig kan medföra olägenheter för grannarna eller om det inte är möjligt för besökarna att parkera på den tomt där verksamheten är belägen. Därutöver måste även den allmänna trevnaden Lov bör t.ex. inte ges i ett bostadsområde för verksamheter som medför behov av att använda en del av tomten som upplag för olika slag av varor eller materiel. I dessa fall bör åtgärden i stället prövas genom att planen ändras. Övervägandena finns i avsnitt 8.1. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om att en samlad bedömning ska göras av den avvikande åtgärd som söks och de som har godtagits enligt 30 § första stycket 1 b, 31 b eller 31 c §. Bestämmelsen har delvis sin motsvarighet i gällande 31 b § andra stycket och innebär att en avvikelse – som sedd för sig skulle kunna anses vara en acceptabel avvikelse – inte kan godtas på grund av att avvikelsen tillsammans med tidigare godtagna avvikelser för samma fastighet eller byggnadsverk bedöms vara så omfattande att dessa inte hade kunnat godtas om avvikelserna hade prövats vid ett och samma tillfälle (jfr prop. 1989/90:37 s. 74 f.). Lagrådet har anfört att det i bestämmelsen bör preciseras om bedömningen ska ta sikte på tidigare godtagna avvikelser endast avseende den aktuella fastigheten eller inom ett större område. Mot bakgrund av att bestämmelsen har utformats med ledning av en gällande bestämmelse som inte har en sådan precisering, får det anses vara tillräckligt att preciseringen – liksom tidigare – framgår av författningskommentaren. Övervägandena finns i avsnitt 8.1. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om att bygglov enligt 31 b eller 31 c § inte får ges om åtgärden kan antas medföra betydande miljöpåverkan eller begränsning av rättighet eller pågående verksamhet i omgivningen. Bestämmelsen innebär att en åtgärd som avviker från en detaljplan och som kan antas medföra betydande miljöpåverkan eller begränsning av rättighet eller pågående verksamhet i omgivningen inte kan godtas vid en bygglovsprövning och att prövningen i stället måste göras vid en planläggning. Med termen rättigheter avses i detta sammanhang t.ex. servitut, ledningsrätt och möjlighet att bygga i enlighet med detaljplanen på fastigheter i omgivningen. Bestämmelsen är avsedd att förhindra avvikelser som t.ex. medför så omfattande olägenheter eller störningar att det behövs åtgärder i eller i anslutning till närliggande bostäder för att dessa ska kunna användas som bostäder även i fortsättningen. Bestämmelsen träffar även den omvända situationen, dvs. sådana avvikelser som medför att pågående bullrande eller störande verksamheter inte kan fortgå utan ytterligare åtgärder till följd av att avvikelsen innebär att störningskänsliga byggnader etableras i direkt närhet av verksamheten. Bestämmelsen syftar även till att möjliggöra sådan planenlig verksamhet – störande eller icke störande – som ännu inte har kommit till stånd. På så vis kan bestämmelsen sägas komplettera kravet i 2 kap. 9 § att bl.a. placering och utformning av byggnadsverk, skyltar och ljusanordningar inte får ske så att den avsedda användningen, byggnadsverket, skylten eller ljusanordningen kan medföra betydande olägenhet för omgivningen. Termen omgivningen tar i första hand sikte på de fastigheter eller tomter som ligger i direkt anslutning till den plats där den aktuella åtgär- den är tänkt att utföras. Det är dock inte nödvändigt att tomterna eller fastigheterna direkt gränsar mot varandra. Vid avvikelser som inkluderar verksamheter med stor omgivningspåverkan – antingen genom att den avvikande åtgärden i sig medför stor omgivningspåverkan eller genom att åtgärden kan komma att påverkas av en befintlig eller planerad verk- samhet med stor omgivningspåverkan – behöver hänsyn även tas till förhållanden som kan ligga förhållandevis långt ifrån den aktuella plat- Paragrafens utformning har justerats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 8.1. I paragrafen, som är ny, finns vissa bestämmelser om bygglov till åtgärd på mark som enligt detaljplanen utgör kvartersmark för allmänt ändamål. I första stycket finns en bestämmelse med innebörden att bygglov får ges till en sökande för en åtgärd på mark som enligt detaljplanen utgör kvartersmark för allmänt ändamål, även om sökanden inte är ett offent- I uttrycket kvartersmark för allmänt ändamål ryms en rad skiftande verksamheter såsom skola, reningsverk, simhall, värmecentral m.m. All verksamhet som har ett offentligt organ som huvudman (stat, landsting och kommun) inkluderas i uttrycket, dock inte offentligt ägda bolag, stiftelser m.fl. (prop. 2009/10:170 s. 452). Lagrådet har anfört att det bör förtydligas i bestämmelsen att med offentligt organ avses endast stat, landsting och kommun, inte t.ex. ett kommunalt bolag. hänvisning till syftet med den nya bestämmelsen – att möjliggöra att även en huvudman för en sådan allmän verksamhet som drivs i privat regi kan ges bygglov till en åtgärd på mark som enligt detaljplanen utgör kvartersmark för allmänt ändamål – får det dock anses vara tillräckligt att uttrycket offentligt organ förtydligas i författningskommentaren. För detaljplaner som har antagits med stöd av den gällande lagen eller äldre plan och bygglagen (1987:10) förutsätts för att bygglov ska få ges, att det allmänna ändamålet är närmare angivet i planen (32 §). bestämmelsen gäller dock inte inom områden som omfattas av en stads- plan eller byggnadsplan som enligt 17 kap. 4 § äldre ska anses ha antagits med stöd av den lagen (punkt 8 i övergångsbestämmelserna). Bygglov inom ett sådant område kan således ges utan hinder av att ändamålet inte är närmare angivet i planen. I andra stycket har därför införts en bestämmelse som begränsar tillämp- ningen av första stycket för sådana äldre planer. bestämmelse får, om det allmänna ändamålet inte är närmare angivet i en plan, bygglov ges endast om åtgärden innebär att fastigheten och det byggnadsverk som åtgärden avser används för det allmänna ändamål som fastigheten och byggnadsverket senast har använts för eller enligt senast beviljade bygglov har anpassats till utan att den avsedda användningen kommit till stånd. Vägledning för vad som avses med det ändamål som fastigheten och byggnadsverket senast har använts för eller enligt senast beviljade bygglov har anpassats till utan att den avsedda användningen kommit till stånd kan hämtas från förarbetena till 2 § första stycket 3 a 2009/10:170 s. 467). Enligt tredje stycket får dock bygglov ges utan hinder av andra stycket, om det är fråga om en liten avvikelse från den senaste eller avsedda användningen, dock inte om åtgärden kan antas medföra betydande miljöpåverkan eller begränsning av rättighet eller pågående verksamhet i omgivningen. Vägledning för vad som avses med uttrycket liten avvikelse kan hämtas från förarbetena till 31 b § (se t.ex. prop. 2010/11:63 s. 51 och prop. 1989/90:37 s. 51 ff.). Med betydande miljöpåverkan eller begränsning av rättighet eller pågående verksamhet i omgivningen avses samma sak som enligt 31 e §. Genom beslut om lov enligt denna paragraf upphör kommunens rätt respektive skyldighet att lösa in mark, som enligt detaljplanen ska användas för annat än enskilt bebyggande (6 kap. 13 § och 14 kap. 14 §). Paragrafens utformning har justerats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 8.4. Paragrafen har ändrats till följd av införandet av 32 a §. Vidare har en språklig justering gjorts i första stycket. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om villkorade lov när kommunen i en detaljplan med stöd av 4 kap. 14 § har bestämt att lov endast ska få ges under en viss förutsättning. Om kommunen i en detaljplan har bestämt att lov till en åtgärd endast får ges under en viss förutsättning, får ett lov ges med villkoret att förutsättningen i stället ska vara uppfylld för att startbesked ska få ges. Att kommunen får ge ett sådant lov innebär att lov inte ska ges om det är olämpligt att skjuta upp tidpunkten för genomförandet av den villkorade förutsättningen till startbeskedet. Ett exempel på en omständighet som kan göra det olämpligt att ge ett villkorat lov är att prövningen av en ansökan om bygglov är beroende av att den förutsatta omständigheten är uppfylld. för lovprövningen skulle det t.ex. kunna vara oklart hur en villkorad trafik- eller avloppsanläggning ska placeras i förhållande till den åtgärd som ansökningen avser. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Paragrafen innehåller bestämmelser om startbesked. Paragrafen har ändrats på så sätt att en ny punkt 5 har införts i första stycket. Enligt den nya punkten är det ett krav för startbesked att de vill- kor som har uppställts enligt 4 kap. 14 § eller 9 kap. 37 a § är uppfyllda. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Paragrafen innehåller bestämmelser om interimistiskt slutbesked. I första stycket har ett tillägg gjorts i syfte att förtydliga att ett interimistiskt slutbesked får avse etapper i ett projekt. Den tidigare sista meningen har av redaktionella skäl flyttats till ett eget stycke. 2013/14:126 I andra stycket finns den bestämmelse – om att , om det behövs, i ett interimistiskt slutbesked får ange vad som gäller i fråga om möjligheterna att ta ett byggnadsverk i bruk – som i gällande bestämmelser finns i första stycket sista meningen. Bestämmelsen har ändrats endast redaktionellt. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om att i samband med ett föreläggande enligt 20 § får förbjuda att den olovliga åtgärden utförs på nytt, om den kräver bygglov. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 10 kap. 14 § andra stycket (1987:10). Bestämmelsen ger en möjlighet att förebygga upprepning av olovliga åtgärder, eftersom ett rättelseföreläggande i vissa situationer annars kan bli utan verkan som påtryckningsmedel. Förbudet måste beslutas i samband med rättelseföreläggandet och kan endast avse åtgärder som kräver bygglov. Förbudet får förenas med vite (37 §) och det gäller , om något annat inte bestäms (38 §). Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Paragrafen innehåller bestämmelser om när får besluta om användningsförbud. I andra stycket, som är nytt, har en bestämmelse införts som begränsar möjligheten att besluta om användningsförbud i fall som avses i första stycket 2, dvs. när ett byggnadsverk eller en del av ett byggnadsverk har tagits i bruk med stöd av ett interimistiskt slutbesked. I ett sådant fall får besluta om användningsförbud endast om det finns synnerliga skäl för det. Det kan finnas synnerliga skäl i fall då det framkommit nya omständigheter som inte kunnat förutses som ger anledning att befara att ett byggnadsverk inte uppfyller grundläggande krav rörande hälsa och säkerhet. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. Paragrafen har ändrats till följd av den nya 32 a §. Genom ändringen kommer förbud enligt den nya paragrafen att få förenas med vite. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Paragrafen har ändrats till följd av den nya 32 a §. Genom ändringen kommer förbud enligt den nya paragrafen att gälla , om något annat inte bestäms. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om delegationsuppdrag enligt kommunallagen (1991:900), har ändrats språkligt till följd av den ändring som görs i 5 kap. 27 §. Någon förändring i sak avses inte. Lagrådet har anfört att frågan om utrymmet för att delegera planbeslut till enskilda tjänstemän bör utvecklas i författningskommentaren. Kommunfullmäktiges möjlighet enligt 5 kap. 27 § att delegera rätten att anta detaljplaner gäller enbart i förhållande till kommunstyrelsen och . Den rätten kan således inte delegeras vidare (se t.ex. regeringens beslut M 2003/2391/F/P där planen hade antagits av lov- och tillsynsutskottet i kommunen). Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om överklagande av kommunala beslut, har ändrats på så sätt att en ny punkt om kommunens beslut om riktlinjer för exploateringsavtal har lagts till. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.1. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om ett byggnadsverks ägares rätt till ersättning vid vissa beslut av , har ändrats på så sätt att den tidigare felaktiga hänvisningen till 11 kap. 24 § har tagits bort. Innehållet i paragrafen överensstämmer därmed med de äldre bestämmelserna i 14 kap. 3 § (1987:10). Övervägandena finns i avsnitt 9.5. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om en fastighetsägares rätt till ersättning vid vissa beslut av en kommun, har ändrats i syfte att förtydliga bestämmelserna. Ändringarna har samband med ändringar i 4 kap. 16 och 42 §§. Bestämmelserna i första stycket har gjorts tydligare genom att den tidigare hänvisningen till 4 kap. 16 § har preciserats till punkt 3 i den paragrafen, dvs. i vilken punkt det regleras kommunens möjligheter att i detaljplan bestämma om skydd för sådana särskilt värdefulla byggnadsverk, tomter, bebyggelseområden och allmänna platser som avses i 2 kap. 6 § tredje stycket och 8 kap. 13 §. Vidare har den tidigare hänvisningen till 4 kap. 42 § första stycket 2 eller 5 ersatts med en hänvisning till den paragrafens andra stycke, i vilket det regleras kommunens möjligheter att i samband med en reglering enligt första stycket 2 eller 5 bestämma om skydd för sådana särskilt värdefulla byggnadsverk, tomter och bebyggelseområden som avses i 2 kap. 6 § tredje stycket och 8 kap. 13 § samt för sådan mark för gemensam användning som är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. Genom ändringarna överensstämmer innehållet i paragrafen med de äldre bestämmelserna i 14 kap. 8 § första stycket 3 och andra stycket tredje meningen (1987:10). Övervägandena finns i avsnitt 9.1. I paragrafen finns bestämmelser om kommunens skyldighet att lösa in mark eller annat utrymme i vissa fall. Första stycket har ändrats endast redaktionellt (jfr 6 kap. 13 §). I andra stycket har införts en ny bestämmelse om att kommunens skyldighet att lösa in mark upphör i vissa fall. Det gäller lösenskyldigheten avseende mark som enligt detaljplanen ska användas för annat än enskilt bebyggande (första stycket 2), dvs. bl.a. mark som enligt detaljplanen ska användas för ett allmänt ändamål. Om kommunen med stöd av de nya bestämmelserna i 9 kap. 32 a § om bygglov till åtgärd på mark som enligt detaljplanen utgör kvartersmark för allmänt ändamål, ger bygglov till en sökande som inte är ett offentligt organ, ska kommunens lösenskyldighet upphöra att gälla. Övervägandena finns i avsnitt 8.4. Paragrafen har ändrats redaktionellt till följd av ändringen i 4 kap. 7 § att uttryckligen ange att huvudmannaskapet för en eller flera allmänna platser ska vara enskilt om kommunen inte ska vara huvudman. Paragrafen har ändrats redaktionellt till följd av ändringen i 4 kap. 7 § att uttryckligen ange att huvudmannaskapet för en eller flera allmänna platser ska vara enskilt om kommunen inte ska vara huvudman. Paragrafen har ändrats redaktionellt till följd av ändringen i 4 kap. 7 § att uttryckligen ange att huvudmannaskapet för en eller flera allmänna platser ska vara enskilt om kommunen inte ska vara huvudman. Lagens nuvarande punkt 14 i övergångsbestämmelserna har ersatts av tre nya punkter, punkterna 18–20. I punkt 18 regleras de förordnanden som avses i 17 kap. 19 § i den upphävda (1987:10), dvs. förordnanden enligt 70 och 113 §§ byggnadslagen (1947:385) om skyldighet att avstå eller upplåta mark. Bestämmelsen innebär att dessa förordnanden ska upphöra att gälla efter denna lags ikraftträdande. I punkt 19 regleras förordnanden enligt 6 kap. 19 § i den upphävda om skyldighet att avstå eller upplåta mark eller annat utrymme. Dessa förordnanden ska enligt bestämmelsen upphöra att gälla när genomförandetiden för detaljplanen har gått ut, dock tidigast efter utgången av . I punkt 20 finns bestämmelser om att förordnanden som avses i punkterna 18 och 19 kan komma att gälla ytterligare . Så är fallet om en förrättning enligt fastighetsbildningslagen (1970:988) eller anläggningslagen (1973:1149) eller ett mål om inlösen enligt 6 kap. 17 § eller 14 kap. 1 § i den upphävda eller motsvarande äldre bestämmelser pågår när förordnandena ska upphöra att gälla. Förordnandena att avstå eller upplåta mark eller annat utrymme ska då fortsätta att gälla till dess att målet eller ärendet är slutligt avgjort. Detsamma ska gälla för mål och ärenden som avser överklagande av beslut i ett sådant förrättningsärende eller inlösenmål till dess målet eller ärendet är slutligt avgjort. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 7.6. Övergångsbestämmelserna till lagen om ändring i Enligt första punkten träder lagen i kraft såvitt avser 4 kap. 2 och 3 a §§ samt 9 kap. 30, 31 och 31 a §§ och i övrigt. Äldre föreskrifter ska enligt andra punkten gälla för sådana ärenden om detaljplaner och områdesbestämmelser som har påbörjats före ikraftträdandet och för mål och ärenden som avser överklagande av beslut om sådana detaljplaner och områdesbestämmelser till dess målet eller ärendet är slutligt avgjort. Ett planärende bör anses ha påbörjats när ett formellt beslut att inleda planläggningen har fattats.