prop · H2031d4 · 2014-10-23 00:00:00 — 2012/13:FiU2, rskr. 2012/13:132). Statlig förvaltningspolitik (avsnitt 4) –En innovativ och samverkande statsförvalt- ning som är rättssäker och effektiv, har väl utvecklad kvalitet, service och tillgänglighet och som därigenom bidrar till utveckling och ett effektivt EU-arbete (prop. 2009/10:175, bet. 2009/10:FiU38, rskr. 2009/10:315). För övriga delområden inom utgiftsområdet, avsnitt 5–12, finns inga av beslutade mål. De mål som är beslutade av regeringen, eller i förekommande fall , redovisas på den underindelade nivån, se respektive avsnitt. 2.4.1Resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder I avsnitt 3.1.2 och 4.3.1 redovisas dels ett urval centrala indikatorer för finansmarknadsmålet baserade på de indikatorer som redovisats i resultatskrivelsen avseende det finansiella systemet (skr. 2013/14:210), dels indikatorer för att bedöma förvaltningens utveckling avseende effektivitet och förtroende. Resultatredovisningen görs i avsnitt 3–12 och i bilagan statsförvaltningens utveckling. I skrivelsen Årsredovisning för staten 2013 (skr. 2013/14:101), redogörs för regeringens hantering av de effektivitetsrevisionsrapporter som berört utgiftsområdet. Samtliga fem granskningsrapporter är slutbehandlade av regeringen och . Politikens inriktning för utgiftsområdets båda riksdagsbundna mål redovisas i avsnitt 3.2 och 4.4. Även i efterföljande avsnitt redovisas politikens inriktning för regeringens delmål. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Detta avsnitt innehåller bl.a. en bedömning av situationen på den svenska finansmarknaden och en redogörelse för politikens inriktning inom området. Vidare återfinns följande områden: –budgetförslag inkl. vissa krediter. har beslutat (prop. 2012/13:1, utg.omr. 2, bet. 2012/13:FiU2, rskr. 2012/13:132) om följande mål för det finansiella systemet: –Ett stabilt finansiellt system som präglas av högt förtroende med väl fungerande marknader som tillgodoser hushållens och företagens behov av finansiella tjänster som det finns ett högt skydd för konsumenter. –Statens finansförvaltning ska bedrivas effektivt och kostnaderna för statsskulden ska minimeras på lång sikt med beaktande av riskerna i förvaltningen. Målet tar sikte på att det finansiella systemet ska vara stabilt och därigenom bidra till ökad långsiktig tillväxt och sysselsättning samt ge hushållen och företagen tillgång till finansiella tjänster som underlättar vardagen. Finansiell stabilitet utgör en hörnsten för samhällsekonomin, välfärden, tillväxten och Finansiella kriser har visat sig vara mycket kostsamma och finansiell instabilitet utgör därför ett allvarligt hot mot samhällsekonomin och de offentliga finanserna. Det finansiella systemet ska vidare fungera på ett sådant sätt att konsumenternas intressen tillvaratas genom ett gott skydd. Konsumenten är ofta i ett kunskaps- och informations- underläge gentemot de företag som tillhanda- håller finansiella tjänster. Det är därför angeläget att de statliga insatserna inriktas på att de finansiella företagens information och råd- givning ska sätta konsumenternas intressen främst. Konsumenters kunskaper inom området är också viktiga och bör stärkas. Ett högt ömsesidigt förtroende mellan de företag som verkar på de finansiella marknaderna är en förutsättning för finansiell stabilitet. Likaså är det centralt att konsumenterna känner förtroende för finansmarknadernas aktörer; brist på förtroende minskar utbudet av kapital och leder till en sämre resursallokering. För att företagen effektivt ska kunna bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism är det viktigt med en god kännedom om och ett högt förtroende för kunderna. Målet avspeglar även att det finansiella systemet ska bygga på väl fungerande marknader. Detta är kopplat till ambitionen om sund konkurrens och mångfald i utbudet av finansiella tjänster. Fungerande marknader ska också vara samhällsekonomiskt effektiva. Finansiell stabilitet kan upprätthållas även med mycket omfattande reglering eller vid situationer med begränsad konkurrens och förutsätter egentligen inte en fungerande marknad. Sådana marknader är dock inte samhällsekonomiskt effektiva. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Medlen för att nå målet utgörs huvudsakligen av: –effektiv reglering, tillsyn, registrering och tillståndsprövning, –ett väl fungerande garantisystem för insättare och investerare, –ett ramverk med åtgärder för hantering av banker i kris där bankerna själva – inte skattebetalarna – bär kostnaderna om stödåtgärder vidtas, –insatser för att stärka konsumenternas finansiella förmåga och –en effektiv marknad för statspapper. Målet för det finansiella systemet rymmer också ett delmål om en effektiv statlig finans- förvaltning. Med det avses bl.a. den verksamhet som hanterar inom ramen för statens internbank och olika garantier. Inom området bedrivs löpande insatser för att öka effektiviteten och säkerheten i statens betalningar. Delmålet som avser statsskuldsförvaltningen finns reglerat i lag. Delmålet gäller också som mål för utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. Detta motiveras av att utvärderingen av statsskuldens hanteras inom utgiftsområde 2, medan anslaget för räntorna hanteras inom utgiftsområde 26. De statliga medlen för att nå målet för det finansiella systemet utgörs i huvudsak av regle- ring av finansiella företag och verksamheter samt den tillsyn, registrering och tillståndsprövning som sker inom ramen för uppdrag. Skyddet för insättare och investerare, som hanteras av , bidrar till stabilitet, konsumentskydd och förtroende. I händelse av att t.ex. banker eller andra kredit- institut fallerar, finns därigenom ett garanti- system för att hantera detta så att den finansiella stabiliteten inte hotas, som konsumen- terna erhåller ett gott skydd. En väl fungerande och en effektiv statspappersmarknad, och det uppdrag som har i det avseendet, är ett fundament för finansiell stabili- tet och för väl fungerande finansmarknader. 3.1.2Resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder I resultatskrivelse avseende det finansiella systemet lämnas en utvärdering av statens åtgärder för att uppnå målet för det finansiella systemet (skr. 2013/14:210). Utvärderingen redovisas i förhållande till målet för det finansiella systemet avseende finansiell stabilitet, förtroende, fungerande marknader och konsumentskydd. Till målet kopplas ett antal indikatorer. Det är främst som utvärderas. För att kunna jämföra hur väl målet uppfylls jämfört med läget under finanskrisen redovisas även åtgärder och indikatorer i många fall . I skrivelsen redovisas bl.a. följande indikatorer: –Bankernas tillgångar i förhållande till BNP, –de svenska storbankernas marknads- finansiering, –hushållens skulder som andel av disponibelinkomsten, –okonsoliderad statsskuld och –storbankernas genomsnittliga kärnprimär- kapitalrelation. –Ärendestatistik om olika marknader, –bankernas bolånemarginal, –belåningsgrad för nya lån och –andel hushåll med belåningsgrad . För och redovisas indikatorer som är specifika för myndigheterna under respektive avsnitt. I resultatskrivelsen bedöms att det svenska finansiella systemet är stabilt. Vidtagna åtgärder som högre kapital- och likviditetskrav, bolånetak och ett riskviktsgolv för bolån har bidragit till att skapa ett mer robust finansiellt system. Viktiga stabilitetsindikatorer tyder dock på att vissa risker finns kvar. De fyra stora bankkoncernernas samlade tillgångar i och utomlands uppgick till fyra gånger svensk BNP. Det svenska banksystemet är också starkt integrerat, vilket gör att problem i en bank lätt kan spridas till andra delar av banksystemet genom faktiska exponeringar eller genom att förtroendet minskar. De svenska bankernas verksamhet i andra länder gör att bankernas risker är mer spridda och att de därmed är mindre utsatta vid störningar som är specifikt svenska. innebär detta att problem i andra länder kan ge viss återverkan på banksektorn i . Det svenska banksystemet är också i hög grad beroende av marknadsfinansiering, vilket är mindre stabilt än finansiering via hushålls- upplåning. En allt större del av marknads- finansieringen sker dessutom i utländsk valuta genom att bankerna emitterar obligationer och certifikat i utländsk valuta. Detta ökar bankernas beroende av att den internationella kapital- marknaden fungerar. Fundamentet till finansiell stabilitet är robusta banker. Därför har ålagt de systemviktiga bankerna ett systemriskpåslag samt de övriga kreditinstituten högre kärnprimärkapitalkrav. För de fyra storbankerna innebär kommande krav att de ska ha kärnprimärkapital i genomsnitt på . Åtgärder har även vidtagits för att öka transparensen kring kärnprimärkapitalet. Syftet är att instituten ska ha mer eget kapital och på så vis bättre kunna bära förluster. Sammantaget skapar åtgärderna goda förutsättningar för att det finansiella systemet ska vara robust för att bättre kunna möta nästa kris. Den svenska statsskulden är låg både ur ett historiskt och ett internationellt perspektiv. Detta bidrar till att stärka förtroendet för statens krishanteringsförmåga och därmed till att minska risken för att en finansiell kris ska inträffa. Indikatorer över utvecklingen på ränte- och aktiemarknaderna pekar på att förtroendet mellan aktörerna på de finansiella marknaderna har förbättrats och är nu relativt högt. Återhämtningen i svensk ekonomi fortsätter som inflationen är på en låg nivå. Den svaga återhämtningen i euroområdet och den underliggande skuldkrisen utgör dock fortfarande en viss risk för den finansiella stabiliteten i . Risker för bakslag finns 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 också i fall en betydande konjunkturförsämring inträffar och om svenska bostadspriser av någon anledning faller. Hushållens höga skuldsättning kan i en sådan situation riskera att bidra till att konsumtionen bromsar in snabbare än vad som annars skulle varit fallet. Detta kan i sin tur påverka samhällsekonomin och därmed sysselsättningen negativt. Även om de svenska finansmarknaderna fungerar väl är konkurrensen bristfällig jämfört med andra länder. Men införandet av onlinetjänster och kortbetalningsautomater i butik har skett snabbare i än i de flesta länder. Detta kan ha bidragit till effektivare betalningstjänster och minskade risker med kontanthantering. Indikatorer över konsumenternas förtroende för aktörerna på de finansiella marknaderna pekar på en viss försvagning . En viktig förutsättning för finansiell stabilitet är att konsumenter har förtroende för finans- marknaden. Till detta kommer att det ska finnas ett högt skydd för konsumenterna i det finan- siella systemet. Ett antal åtgärder på konsument- området har därför vidtagits, bl.a. har nya regler antagits om krav på skriftlig bekräftelse vid telefonförsäljning inom premiepensionsområdet (prop. 2013/14:71, bet. 2013/14:CU23, rskr. 2013/14:202) samt om rättvisare regler vid förtidsbetalning av bostadslån (prop. 2013/14:44, bet. 2013/14:CU15, rskr. 2013/14:189). Åtgärder har också vidtagits som bidrar till bättre information från de finansiella företagen till konsumenterna, bl.a. genom att ge i uppdrag att arbeta för en branschstandard avseende ökad transparens och jämförbarhet på pensionsområdet. Vidare används ett jämförelsebelopp på fond- marknaden. Initiativ har också tagits för att öka transparensen för konsumenterna gällande bolåneräntan. Särskilda resurser har också avsatts till insatser för att öka konsumenternas kunskap på det finansiella området. Finansiella tjänster och produkter utvecklas dock i snabb takt. Många av de nya produkterna tenderar att bli komplexa och svåra att förstå, vilket innebär att statliga åtgärder även fortsättningsvis kommer att behövas för att upprätthålla ett högt konsumentskydd. Bland annat kommer arbetet för ökad jämförbarhet och transparens och mot oseriös finansiell rådgivning att fortsätta. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Även försäkringsföretagens förmåga att möta sina finansiella åtaganden är avgörande för att upprätthålla stabiliteten i det finansiella systemet. Försäkringsföretagen ska därför ha en solvenskvot som är långsiktigt hållbar och att de tillgångar som företagen förvaltar är skyddade. Därför finns det ett behov av att säkerställa att försäkringsföretagen klarar att möta sina åtaganden . På en aggregerad nivå indikerar försäkringsföretagens solvenskvot att deras finansiella ställning är långsiktigt hållbar. Försäkringsföretagens redovisade solvenskvoter varierar dock mycket över tiden och situationen kan därför snabbt förändras. 3.2.1Ramverk för finansiell stabilitet Ett ramverk för finansiell stabilitet har utarbetats i syfte att minska risken för att det finansiella systemet drabbas av allvarliga problem. ska även kunna användas vid en eventuell finansiell kris så att återverkningarna på tillväxt och sysselsättning begränsas och eventuella kostnader för skattebetalarna minimeras. De viktigaste delarna i ramverket är: –stärkta regelverk, –förbättrad tillsyn, –effektivt krishanteringssystem och –förstärkt insättningsgaranti. Nedan lämnas en redogörelse för de olika delarna i ramverket. Ett antal brister i det finansiella ramverket uppdagades i samband med den finansiella krisen och det har tagits fram ett antal initiativ inom EU. Två av ett större antal initiativ är skärpta kapital- och likviditetskrav för banker och andra kreditinstitut samt skärpta krav på solvensen i försäkringsföretag. Skärpta kapital- och likviditetskrav Efter den finansiella krisen lade fram 3-paketet som innehåller skärpta kapital- och likviditetskrav för banker. I EU har 3-reglerna införts genom tillsyns- förordningen och kapitaltäckningsdirektivet. Efter nästan två års förhandlingar inom EU nådde och rådet en överenskommelse om utformningen av det europeiska regelverket. Det nya regelverket började gälla då EU-förord- ningen började tillämpas. För att genomföra EU-direktivet i nationell rätt överlämnades förslag i frågan till Förstärkta kapitaltäckningsregler (prop. 2013/14:228, bet. 2013/14:FiU19, rskr. 2013/14:390). Nya regler har därmed beslutats om kapitalbuffertar samt om tillsyn och sanktioner. Vidare har även krav om institutens bolagsstyrning och begränsning av rörliga ersättningar, liksom skydd för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden s.k. visselblåsare beslutats. För banker och andra kreditinstitut innebär regelverket att reglerna blir både stramare och mer enhetliga inom EU. Huvuddelen av de nya reglerna trädde i kraft . Stärkta krav på samband mellan solvens och risker i försäkringsföretag Genomförandet av det nya solvensregelverket för försäkringsföretag (Solvens II-direktivet) kommer att stärka konsumentskyddet, men även främja stabiliteten på marknaden. Genom det nya solvenssystemet skapas incitament för försäkringsföretag att mäta sina risker och hantera dem på ett ändamålsenligt sätt. EU- direktivet syftar således till att skapa en framåtblickande och riskorienterad reglering som utgår från det enskilda företagets verksam- het. Direktivet antogs av och rådet , och pågår förhandlingar i EU om detaljbestämmelserna till direktivet. har det huvudsakliga ansvaret för makrotillsyns- verktygen, inkl. kapitalbuffertar. Finans- inspektionen tilldelades den nya rollen , vilket har tydliggjort ansvarsfördelningen mellan och . Som ett led i utvecklandet av makrotillsynen har ett finansiellt stabilitetsråd inrättats bestående av finansmarknadsministern och myndighetscheferna för , Riksgälds- kontoret och . Syftet med stabilitetsrådet är att diskutera frågor om finan- siell stabilitet och behovet av att vidta åtgärder för att motverka finansiella obalanser och, i händelse av en finansiell kris, behovet av att vidta åtgärder för att hantera en sådan situation. Rådet är ett mötesforum och inte ett beslutsfattande organ. En gemensam europeisk tillsynsstruktur för att motverka kriser och arbetar inom ramen för den gemensamma europeiska tillsynsstrukturen tillsammans med () och tre europeiska tillsynsmyndigheter som inrättades 2011: Europeiska bankmyndigheten (), Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (Eiopa) och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (). Den gemen- samma tillsynsstrukturen syftar till att harmonisera regler, utveckla tekniska standarder, samordna tillsynen inom EU och förhindra att nya finansiella kriser uppstår. För att stärka förutsättningarna för att bidra till ett väl fungerande finansiellt system har nya resurser till tillförts löpande. Resurser motsvarande har tillförts myndigheten –2014. Avseende perioden –2016 genomförs ytterligare en satsning som sammantaget uppgår till . Skälet är att kraven ökat på i fråga om bl.a. finansiell tillsyn och konsumentskydd. Det är viktigt att resurserna inom styrs till prioriterade områden och att det sker ett kontinuerligt effektiviseringsarbete. Åtgärdspaketet för att hantera finanskrisen utgjordes av den s.k. stabilitetsplanen. Inslagen i stabilitetsplanen utgjordes av höjd ersättningsnivå inom insättningsgarantin, garantiprogram för medelfristig upplåning, 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 kapitaltillskottsprogram, akut stöd till insolventa banker och inrättande av en stabilitetsfond, som främst ska vara finansierad av avgifter från den finansiella sektorn. Arbete pågår med att ersätta lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut med ny lagstiftning, ett krishanteringsramverk för EU. Det innebär att det vid en eventuell ny finansiell oro av sådan art att oron sprider sig till den svenska marknaden kommer ett nytt ramverk för krishantering att gälla. presenterade ett förslag till ramverk för hantering av kreditinstitut och värdepappersföretag i kris. Direktivet syftar till att säkerställa att myndigheter har trovärdiga verktyg för att hantera institut på ett sätt som minimerar sprid- ningsrisker och bibehåller tillgången på grundläggande finansiella tjänster. Aktieägarna, vissa borgenärer och banksektorn ska bära kost- naderna för ett eventuellt omhändertagande av en bank i kris. På så sätt ska incitamenten för ett överdrivet risktagande, s.k. moral hazard, minskas. Genom direktivet föreslog EU- kommissionen åtgärder inom följande områden: –Förberedande och förebyggande åtgärder, –åtgärder för tidigt ingripande, –resolution – ett nytt förfarande för att hantera banker i kris, –samordning av gränsöverskridande krishan- tering och –finansiering av kostnaderna för resolution. antog och rådet EU-direktivet, som syftar till att ge medlemsstaterna de befogenheter som krävs för att utan spridningseffekter till andra banker och utan stora kostnader för staten hantera banker i kris. har redovisat sina förslag om hur EU-direktivet ska genomföras i svensk rätt i betänkandet Resolution – En ny metod för att hantera banker i kris (SOU 2014:52). Betänkandet remiss- behandlas och beredning av förslagen kommer därefter att ske inom . I betänkandet föreslås bl.a. att bör få huvudansvaret för resolution, men att uppgifter som ligger nära finansiell tillsyn bör ges till . 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Även stabilitetsfondens framtida utformning behandlas av kommittén. Förfarandet med resolution innebär att om en konkurs i en bank skulle hota den finansiella stabiliteten, kan staten genom att besluta att sätta den i resolution ta kontroll över banken. Staten kan sedan sälja hela eller delar av verksamheten eller driva den vidare och genom rekonstruktionsåtgärder på nytt göra den livskraftig. Valutareserven ska göra det möjligt att alltid kunna köpa och sälja utländsk valuta i , även i en krissituation. Detta är centralt för såväl banker (kreditutbudet) som för hushåll och företag (kreditefterfrågan). har respektive 2013 utökat valuta- reserven med motsvarande vardera år genom lån från . tillhandahåller valutareserven utan att belasta marknadens aktörer för kostnaden.. Utredningen om finansiella oberoende och balansräkning överlämnade sitt betänkande (SOU 2013:9). Utredningens uppdrag har varit att göra en översyn av hur erfarenheterna från den finansiella krisen har påverkat synen på balansräkning. I uppdraget ingick bl.a. att utreda hur stor valutareserv bör vara och hur den bör finansieras samt vad som är en lämplig storlek på eget kapital. Den närmare utformningen av ett förslag utreds inom . För att förbättra samordningen av det praktiska internationella krisarbetet inrättades 2011 en regional stabilitetsgrupp (, NBSG). Gruppen bidrar till ett ökat samarbete mellan myndigheterna i de för ur stabilitetssynpunkt viktigaste länderna. I arbetsgruppen finns representanter för regeringar, centralbanker och tillsyns- myndigheter från de medverkande länderna. har varit ordförandeland för NBSG. lämnade enligt avtalet över det roterande ordförande- skapet till . () tog fram en lista med s.k. Global Systemically Important (G-SIFIs). Listan består nu av 28 institut, där är det enda på listan. Instituten ska bl.a. vara föregångare i avseendet att ta fram återhämtnings- och avveck- lingsplaner att användas i händelse av kris. För att hantera detta arbete avseende Nordea skapades Nordea (CMG Nordea) med som ordförandeland. I CMG Nordea ingår företrädare för centralbanker och tillsyns- myndigheter i de länder där Nordea bedriver större verksamhet. Ett antal dokument ska tas fram i CMG Nordea: återhämtningsplan, avvecklingsstrategi, avvecklingsplan, sam- arbetsavtal och en bedömning av planens praktiska tillämpning. har överenskommelser gjorts kring några av dessa dokument och ska arbetet slutföras. I och med införlivandet av krishanterings- direktivet kommer liknande arbete behöva utfö- ras även för andra finansiella företag. överlämnade Statsskulds- utredningen sitt betänkande Översyn av stats- skuldspolitiken (SOU 2014:8). I betänkandet analyseras bl.a. hur kommande regelkrav på de finansiella marknaderna kan komma att påverka efterfrågan på statspapper. I betänkandet lämnas också förslag om att ska ges möjlighet att överupplåna i syfte att säkerställa god låneberedskap i perioder när lånebehovet är lågt och statsskulden liten. Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . Konsumenter som har insättningar hos banker, kreditmarknadsföretag och värdepappersbolag skyddas vid en finansiell kris genom insättningsgarantin. Den maximala ersättningen uppgår till . Garantin träder in om ett institut försätts i konkurs eller när Finans- inspektionen beslutar att insättningsgarantin ska träda in i fall medlen inte är tillgängliga för insättaren. Ett nytt insättningsgarantidirektiv har beslutats av och rådet. Det ska vara genomfört senast . Direktivet anger bl.a. att utbetalningstiden vid ersättnings- fall ska förkortas och att informationen om garantin till konsumenterna ska förbättras. Övriga insatser inom EU presenterade ett förslag om en gemensam tillsynsmekanism för banker. Förslaget syftade till att skapa den första komponenten i en s.k. bankunion för och för de övriga medlemsstater som önskar delta. Förslaget innebar att ges i uppgift att utöva banktillsyn i de deltagande länderna. EU-förord- ningar om den gemensamma tillsyns- mekanismen antogs av Europa- parlamentet och rådet. kommer att ta över tillsynsansvaret i de aktuella medlemsstaterna . presenterade ett förslag om en gemensam resolutionsmekanism för banker och en gemensam resolutionsfond för finansiering av resolution. Det utgör ytterligare en komponent i bankunionen. Förslaget innebar att en särskild, gemensam mekanism för krishantering av banker inrättas för de medlemsstater som deltar i bankunionen. EU:s finansministrar nådde en kompromiss som innebar att svenska krav tillgodosågs. Detta gällde särskilt likabehandling i förhållande till statsstödsreglerna, att Europeiska bankmyndigheten ska ha samma befogenheter mot beslutsfattare i den gemensamma mekanismen som mot nationella beslutsfattare i medlemsstater som inte deltar samt att icke deltagande medlemsstater inte ska behöva bidra till finansiering av eventuella skadestånd som mekanismen döms att betala. antogs EU-förordningen som etablerar den gemensamma resolutionsmekanismen, vilken införs . När det gäller ett svenskt deltagande i bankunionen har inte gjort ett slutligt ställningstagande.