prop · H103124 · 2014-03-11 00:00:00 — Detta innebär dock inte att utbildningsmaterialet blir en norm som nämnderna under alla omständigheter måste följa eller att de är förhindrade att komplettera utbildningsmaterialet med eget innehåll. Det är dock av största vikt att valnämnderna i så fall ser till att säkerställa kvaliteten i det material som används. Regeringen ser inte något behov av att ytterligare reglera utbildningens innehåll eller att införa kunskapsprov. I motsats till anser regeringen inte att det finns skäl att för utlandsmyndigheterna särreglera just ansvaret för utbildningen av röstmottagarna vid den egna myndigheten. En följd av den föreslagna bestämmelsen är att utlandsmyndigheterna, i den utsträckning utlandsmyndigheterna förordnar röstmottagare, måste se till att dessa röstmottagare har fått sådan utbildning som behövs för uppdraget. Bestämmelserna om röstmottagare struktureras om Lagrådet anser att bestämmelserna om röstmottagare är fördelade mellan paragrafer på ett sätt som framstår som mindre väl genomtänkt och föreslår att de struktureras om. Regeringen instämmer i Lagrådets uppfattning att bestämmelserna om hur många röstmottagare det ska finnas på ett röstmottagningsställe bör tas in i en särskild paragraf. 2013/14:124 Lagrådets förslag att reglera utbildningskravet för röstmottagare i 3 kap. 4 § konstaterar regeringen dock att utbildningskravet ska gälla för alla röstmottagare, såväl sådana som utövar sitt uppdrag i vallokaler som sådana som utövar uppdraget i röstningslokaler eller på utlandsmyndigheterna. Eftersom 4 § efter omstruktureringen enbart kommer att innehålla bestämmelser om röstmottagare i valdistrikten, anser regeringen att utbildningskravet i stället bör regleras tillsammans med bestämmelserna om vem som utser röstmottagare (3 kap. 5 §). ska ansvara för utbildning av Regeringens förslag: ges ansvaret för utbildningen av valnämnderna i länet. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Den stora majoriteten av remissinstanserna, däribland länsstyrelserna och Kommuner och Landsting, förtydliganden avseende utbildningens innehåll. och framför önskemål om att ska fortsätta att ta fram utbildningsmaterial till länsstyrelser och kommuner. Även är positiv till förslaget men anför bl.a. att det saknas ett konkret uppdrag för att och företrädare för länsstyrelser och valnämnder ska samråda för att bestämma omfattningen av och innehållet i utbildningen för valnämnder och röstmottagare. Skälen för regeringens förslag: Som framgår i föregående avsnitt föreslår regeringen att bara den som har genomgått utbildning för röst- mottagare ska kunna förordnas som röstmottagare och att uppgiften att utbilda röstmottagare ska ligga kvar hos valnämnderna. Erfarenheterna från valen 2010 visar att det finns ett utbildningsbehov för olika led i valprocessen. De skäl som talar för att endast den som genomgått nödvändig utbildning ska få förordnas som röstmottagare talar också för att utbildning av valnämnderna behövs inför varje val. omständigheten att genomförandet av allmänna val är ett i detalj reglerat och omfattande administrativt förfarande och det förhållandet att val sker sällan och att regelverket som styr förfarandet oftast förändras i någon del mellan varje val talar alltså starkt för att även utbildning av val- nämnderna behövs inför varje val. Liksom för röstmottagare tyder även de fel som pekar på i sin promemoria Erfaren- heter av prövningen av överklaganden val på att det finns ett behov av ytterligare utbildning för valnämnderna. Vid genomförandet av val är varje myndighet fullt ansvarig för sina områden enligt vallagen. är enligt 3 kap. 2 § vallagen regional valmyndighet med ansvar i länet för frågor om val. 3 § vallagen framgår att valnämnderna är lokala valmyndigheter med ansvar i kommunerna för frågor om val. samverkar i genomförandet av val. Mot bakgrund av att det på länsstyrelserna finns förvaltningsrättslig Prop. 2013/14:124 kompetens och i många fall omfattande erfarenhet av genomförande av val framstår det som lämpligt att länsstyrelserna ges ett uttryckligt ansvar för utbildning av valnämnder. Dessutom utgör länet en etablerad geografisk förvaltningsenhet där kommunerna redan finns inordnade. Som regionala valmyndigheter utgör länsstyrelserna en naturlig instans för utbildning av valnämnderna. Inom länsstyrelserna finns också en stor kunskap om kommunerna. Regeringen ställer sig därför bakom kommitténs bedömning att länsstyrelserna ska ges ett uttryckligt ansvar för utbildning av valnämnder. i efterlyser förtydliganden avseende utbildningens innehåll. Regeringen konstaterar att kommer att ha det övergripande ansvaret för frågor om val. Mot den bakgrunden anser regeringen att det är lämpligt att , liksom , utvecklar och tillhandahåller behövligt utbildningsmateriel och att detta utnyttjas i utbildningen. Regeringen ser inte att det finns något behov av att ytterligare reglera utbildningens innehåll. anför att det saknas ett konkret uppdrag för att myndigheten och företrädare för länsstyrelser och valnämnder ska samråda för att bestämma omfattningen av och innehållet i utbildningen för valnämnder och röstmottagare. Regeringen anser inte att det finns skäl att i vallagen slå fast en sådan samrådsskyldighet. Detta hindrar dock inte från att inhämta synpunkter från länsstyrelserna eller kommunerna när utbildningsmaterialet ska tas fram. 4.3 Skyldigheten att ta emot ett uppdrag som röstmottagare tas bort Regeringens förslag: Skyldigheten att ta emot ett uppdrag som röstmottagare tas bort. Som en följd av att skyldigheten upphör upphävs även möjligheten att överklaga valnämndens beslut att inte godta ett hinder mot att ta emot ett uppdrag som röstmottagare. Kommitténs förslag överensstämmer delvis med regeringens. Kommittén lämnar inte förslag om att upphäva överklagandebestämmelsen i 15 kap. 2 § vallagen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inga synpunkter på förslaget. avstyrker förslaget med motiveringen att funktionen som röstmottagare är ett offentligrättsligt uppdrag som man inte utan skäl ska kunna vägra att utföra. avstyrker förslaget och anför att lagtexten än utgör en symbolisk manifestation av medborgarnas fortlöpande allmänna medborgerliga skyldighet att gemensamt skydda och värna de demokratiska valens genomförande. pekar på behov av följdändringar i bestämmelserna i 15 kap. vallagen om överklagande. Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 kap. 5 § andra stycket vallagen är var och en som är valbar som ledamot i valnämnden skyldig att ta emot ett uppdrag som röstmottagare. Kommittén föreslår att denna skyldighet ska upphöra. 2013/14:124 Av den undersökning som kommittén låtit göra om bl.a. rekrytering av röstmottagare framgår att rekryteringsbasen i flertalet av de kommuner som svarat är god. Många kommuner uppger också att de har ambitiösa nyrekryteringskampanjer. Flera kommuner ger dock uttryck för rekryteringsproblem. Många kommuner uppger också att de har en högre medelålder än önskvärt. Några kommuner anför som förklaring att statusen som röstmottagare har sjunkit. I motsats till anser regeringen att det inte framstår som tidsenligt att behålla den lagstadgade skyldigheten att ta emot ett uppdrag som röstmottagare. Inga remissinstanser har heller påtalat att rekrytering behövt ske genom att åberopa den lagstadgade skyldigheten. Rekryteringsbasen för röstmottagare framstår i huvudsak som god. Mot denna bakgrund ställer sig regeringen bakom kommitténs bedömning att uppdraget som röstmottagare bör grundas på frivillighet och föreslår att bestämmelsen upphävs. Enligt 15 kap. 2 § vallagen får ett beslut av en valnämnd att inte godta ett hinder mot att ta emot ett uppdrag som röstmottagare överklagas hos . beslut får inte överklagas. Som en följd av förslaget att ta bort skyldigheten att ta emot ett uppdrag som röstmottagare bör även överklagandebestämmelsen i 15 kap. 2 § vallagen, i enlighet med vad anför, upphävas. Nya krav på utformningen av Ett röstmottagningsställe ska vara tydligt Regeringens förslag: En lokal för röstmottagning ska vara tydligt avgränsad och även i övrigt lämpad för ändamålet, så att väljare inte hindras eller störs under röstningen. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Den stora majoriteten av remissinstanserna till- styrker eller har ingen invändning mot förslaget. anser att respektive valnämnd bör ges möjlighet att bedöma vilken avgränsning som är tillräcklig för att skapa ett sådant rum för röstmottagningen som kommittén föreslår. bl.a. att förslaget avsevärt kan begränsa kommunernas möjlighet att erbjuda väljarna lätt tillgängliga Skälen för regeringens förslag Förtidsröstningen ökar – och behovet av lokaler förändras Röstmottagningen i röstningslokaler för förtidsröstning som kommunerna inrättat har ersatt sådan förtidsröstning som tidigare skedde i (poströstning). Andelen väljare som valt Prop. 2013/14:124 att förtidsrösta har alltsedan valen 1982 motsvarat omkring en tredjedel av det sammanlagda antalet avgivna röster i landet som helhet. Andelen minskade i valen 1998 och 2002 men har därefter ökat markant efter att kommunerna övertagit ansvaret för förtidsröstningen. Vid val röstade 2 375 274 väljare på detta sätt, eller av väljarna. Regeringen bedömer att det är av stor betydelse för valdeltagandet att röstning kan ske före och fram till och med För att skapa så gynnsamma förutsättningar som möjligt för förtidsröstning är det naturligt att kommunerna försöker finna röstnings- lokaler med hög tillgänglighet och på platser där många människor passerar, t.ex. köpcentra, gallerior, knutpunkter och liknande. är det viktigt att önskemålet att lokaler för röstmottagning inrättas på platser med hög tillgänglighet inte medför att kraven på säkerhet efter- Samma krav på säkerhet i proceduren måste eftersträvas för förtids- röstande som för röstande i vallokal. Som påpekar i sin erfarenhetsrapport ger en allt mer tillgänglig röstningsprocess upphov till att det blir nödvändigt att ha en striktare syn på lokalernas avgränsning i förhållande till kringliggande aktiviteter (rapport 2011:1 s. 12 f.). Problemet med de nämnda lokalerna, som många gånger är kommersiellt utnyttjade, är att det kan vara svårt att garantera att väljarna ges det skydd mot politisk propaganda i olika former som vallagen kräver för en röstningslokal (8 kap. 3 § vallagen). Väljare ska kunna rösta fritt från påverkan och i god ordning Enligt 7 kap. 1 § första stycket vallagen äger röstning rum på röstmottag- Väljare röstar i första hand i sin vallokal på valdagen. kan också före eller under valdagen rösta i röstningslokaler som kommunerna eller utlandsmyndigheterna har inrättat. dessutom i vissa fall rösta genom bud eller brev. I en vallokal och röstningslokal eller i ett utrymme intill en sådan lokal får det inte förekomma propaganda eller annat som syftar till att påverka eller hindra väljarna i deras val (8 kap. 3 § vallagen). bestämmelsen är att väljaren ska vara ostörd och skyddad från varje form av påverkan under själva valhandlingen. Detta utgör ett led i att trygga genomförandet av fria och hemliga val. Enligt 8 kap. 4 § vallagen ansvarar röstmottagarna för ordningen på Den som finns i lokalen eller i ett utrymme intill denna ska rätta sig efter de anvisningar som röstmottagarna ger för att röstmottagningen ska kunna genomföras. Blir det sådan oordning att den inte kan avstyras får röstmottagningen tillfälligt avbrytas. tar sikte på såväl väljarens skydd på ett röstmottagningsställe som röst- mottagarnas befogenheter att upprätthålla ordningen. Inga förändringar föreslås i dessa lagrum och bestämmelserna bildar en naturlig utgångspunkt för regeringens fortsatta överväganden. Röstmottagningsställen ska vara tydligt avgränsade För att kunna uppnå ett högt valdeltagande är det av stor vikt att det finns lätt tillgängliga röstningslokaler. Platser där ett stort antal personer vistas eller passerar är från den synpunkten mycket lämpliga. 2013/14:124 dock understryka att det skydd som väljarna har rätt till i en röstningslokal, bl.a. att i enlighet med 8 kap. 3 § vallagen inte utsättas för politisk propaganda i muntlig, skriftlig eller annan form, måste kunna garanteras. Vidare måste det vara klart inom vilket område röstmottagarna har befogenhet och skyldighet att upprätthålla sådan ordning som förutsätts för att väljaren ostört ska kunna genomföra sin valhandling. För att röstmottagarna ska kunna uppfylla kraven enligt bestämmelserna i 8 kap. 4 § vallagen på ett effektivt sätt anser regeringen i likhet med kommittén att röstmottagningsstället behöver vara klart avgränsat, t.ex. genom avskärmning eller på liknande sätt, så att det i förhållande till omgivande verksamheter skapas ett klart avgränsat utrymme där röstningen äger rum. En sådan fysisk avgränsning bör också kunna bidra till att väljarna skyddas från bl.a. påverkan i röstningslokalen. Vilka lokaler som ska användas bestämmer varje kommun. Det är alltså kommunerna som ansvarar för att det finns lämpliga lokaler för röstmottagning, och därmed för att röstmottagningsstället utformas på ett lämpligt sätt för ändamålet. I det ansvaret bör, som bl.a. pekar på, ingå att bedöma vilken fysisk avgränsning som är tillräcklig. Det kan dock vara lämpligt att valnämnden rådgör med om detta inför prövningen av vilka lokaler som ska användas i valet. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att det i vallagen tas in en ny bestämmelse av innebörd att en lokal för röstmottagning ska vara tydligt avgränsad och även i övrigt lämpad för ändamålet så att väljare inte hindras eller störs under röstningen. Regeringens förslag: En lokal för röstmottagning ska inte ha anknytning till en viss politisk sammanslutning och den bör inte ha sådan anknytning till en viss religiös sammanslutning eller till ett visst företag som kan påverka väljaren i samband med röstningen. Kommitténs förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Kommittén föreslår en tvingande reglering som innebär att en lokal för röstmottagning inte heller får ha anknytning till viss religiös sammanslutning eller till visst företag. Remissinstanserna: Den stora majoriteten av de remissinstanser som yttrar sig särskilt i denna del, bl.a. flera länsstyrelser, ett stort antal kommuner och Kommuner och Landsting (SKL), avstyrker kommitténs förslag. Några remissinstanser, t.ex. kommun, kommun och SKL, instämmer i sak i att de lokaler som används bör uppfattas som värdemässigt neutrala av väljarna. Bland andra kommun och föreslår att en dispensmöjlighet införs. Skälen för regeringens förslag: Varje kommun ska se till att det finns lämpliga lokaler som kan användas som vallokaler och röstningslokaler och som i fråga om lokalisering, tillgänglighet och öppethållande ger väljarna goda möjligheter att rösta (3 kap. 3 § tredje stycket och 4 kap. 20 § första stycket vallagen). Vilka lokaler som ska användas bestämmer varje kommun. Det ligger i sakens natur att det ofta blir fråga om kommunens egna lokaler, t.ex. kommunkontor, skolor och bibliotek. Det finns dock inget som hindrar en kommun från att använda lokaler som tillhör någon annan huvudman, t.ex. en förskola eller skola som ägs och drivs i privat regi. kommun anför t.ex. att de flesta icke kommunala lokaler har någon slags anknytning till ett visst företag eller till religiösa eller politiska sammanslutningar. Enligt kommun är t.ex. församlingslokaler de enda tillgänglighetsanpassade och lämpliga lokalerna för röstning i många av valdistrikten, särskilt i landsbygdsdistrikten. framför liknande synpunkter. menar att det på landsbygden kommer att bli svårt, och eventuellt visa sig omöjligt, att finna andra lämpliga lokaler i stället för de församlingshem som brukar användas. påpekar bl.a. att det i inte finns tillräckligt med kommunala lokaler och anser att innebörden av begreppet anknytning är oklar. Enligt SKL innebär förslaget att många kommuner kommer att få sämre möjligheter att erbjuda medborgarna tillgänglighetsanpassade lokaler i centrala lägen. Det är för regeringen en självklar utgångspunkt och målsättning att lokaler som används för röstmottagning bör uppfattas som värdemässigt neutrala av väljarna. Om det kan antas att en väljare kan komma att påverkas i samband med röstningen på grund av att röstningen äger rum i en lokal som på ett eller annat sätt präglas av att den har anknytning till en viss organisation, kan det hävdas att lokalen inte kan uppfattas som värdemässigt neutral. Detta torde i första hand vara aktuellt i fråga om lokaler som har anknytning till organisationer med politiska kopplingar. Den värdemässiga neutraliteten kan också ifrågasättas om det kan antas att vissa väljare kommer att avstå från att använda en viss lokal av t.ex. religiösa skäl. Ett annat förhållande som kan medföra att den värdemässiga neutraliteten kan ifrågasättas är t.ex. att röstmottagning anordnas i lokaler dit tillträdet är begränsat till dem som arbetar i lokalerna och att det bland dem finns påtagliga kopplingar till en eller flera organisationer med politisk anknytning. Regeringen anser att det finns mycket som talar för kommitténs förslag om en tvingande reglering i denna del. Regeringen kan dock inte bortse från de problem som kan komma att uppstå för kommuner att erbjuda goda möjligheter för väljare att rösta i tillgänglighetsanpassade lokaler om kommitténs förslag genomförs fullt ut. Förutsättningarna för vilka lokaler som kan användas skiljer sig åt från kommun till kommun. Som bl.a. kommun anför är t.ex. församlingslokaler på sina håll de enda tillgänglighetsanpassade och lämpliga lokalerna för röstning. En fullt ut tvingande reglering synes enligt regeringens mening kunna få till följd att särskilt glesbygdsbefolkningens möjligheter att delta i val kan komma att påverkas negativt. För att gagna ett högt valdeltagande anser regeringen att kravet på god tillgänglighet i vart fall behöver ges företräde framför ett tvingande krav på att lokaler undantagslöst måste vara utformade så att de uppfattas som värdemässigt neutrala och sakna varje anknytning till en viss religiös sammanslutning eller till ett visst företag. I likhet med kommittén anser regeringen dock att det bör slås fast att ett lägsta krav på lokaler för röstmottagning är att dessa inte ska ha anknytning till en viss politisk sammanslutning. Det saknas underlag för att, som föreslås av bl.a. kommun och , närmare överväga och föreslå att det införs en möjlighet att bevilja undantag i enskilda fall (dispens) från en i övrigt tvingande reglering. Mot bakgrund av de synpunkter som lämnas av remissinstanserna finns, när det gäller lokaler med anknytning till en viss religiös sammanslutning eller till ett visst företag, anledning att tro att en dispensreglering skulle behöva tillämpas i relativt många fall, särskilt i landets glesbygdsområden. Regeringen anser att det inte finns skäl att överväga frågan ytterligare. Regeringen delar alltså kommitténs uppfattning att val- och röstningslokaler inte ska ha anknytning till en viss politisk sammanslutning. För att inte riskera att regleringen om neutrala lokaler får till följd att tillgängligheten till vallokaler påverkas negativt, med påföljande risk att valdeltagandet sjunker, anser regeringen att intresset av värdemässigt neutrala lokaler i övrigt bör återspeglas i lagen som en tydlig målsättning i stället för ett absolut krav. I likhet med kommittén anser regeringen att målsättningen bör komma till uttryck i lag i fråga om intresset av att undvika anknytning till en viss religiös sammanslutning eller ett visst företag. När det gäller den föreslagna avgränsningen av bestämmelsens tillämpningsområde genom användningen av uttrycket anknytning framhåller Lagrådet att en skola som drivs i privat regi onekligen har anknytning till ett visst företag. Om bestämmelsen inte ska begränsa möjligheten att använda sådana lokaler bör enligt Lagrådet syftet med bestämmelsen komma till uttryck i lagtexten. Regeringen delar denna uppfattning. Som framgår ovan syftar förslaget till att begränsa utrymmet för kommunerna att som val- och röstningslokaler använda sådana lokaler som inte kan uppfattas som värdemässigt neutrala för väljare. Exempel på omständigheter som kan medföra att en lokal inte framstår som värdemässigt neutral nämns i det föregående. Med denna utgångspunkt är ambitionen alltså att undvika att röstmottagning anordnas i sådana lokaler som präglas av sin anknytning till en viss organisation på ett sådant sätt att kopplingen skulle kunna inverka på väljarens ställningstagande att gå och rösta eller påverka väljaren vid röstningen. Risken för att en väljare ska påverkas i sin valhandling på sådant sätt som beskrivs ovan framstår enligt regeringen som försumbar när röstmottagning anordnas i t.ex. köpcentrum, förskolor eller äldreboenden. Detta gäller oberoende av om verksamheten i dessa lokaler drivs i regi eller privat regi. Eftersom begreppet anknytning till sin allmänna språkliga innebörd skulle komma att omfatta även sådana lokaler delar regeringen uppfattning att lagtexten bör förtydligas för att kommunernas möjlighet att använda sådana lokaler inte ska begränsas. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att det i vallagen regleras att en lokal för röstmottagning inte ska ha anknytning till en viss politisk sammanslutning och inte heller bör ha sådan anknytning till en viss religiös sammanslutning eller till ett visst företag som kan medföra att väljaren påverkas i samband med röstningen. Regeringens förslag: Kommunen bestämmer vilka dagar och tider en röstningslokal ska vara öppen för röstning. I varje kommun ska dock minst en röstningslokal vara öppen som röst- mottagning får ske i röstningslokaler som kommunen har anordnat. valdagen ska minst en röstningslokal vara öppen för röstmottagning som gäller för röstning i en vallokal. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kommittén lämnar dock inte förslag på särskilda bestämmelser om öppethållande vid val till . Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. förslaget men frågar sig om inte en röstningslokal vid val till bör ha öppet som vallokalerna. anser att samma öppettider bör gälla för röstning i vallokal som vid röstning i röstningslokal. Landsting tillstyrker att en röstningslokal ska vara öppen på valdagen fram till men avstyrker, liksom , att det uppställs krav på att minst en röstningslokal i varje kommun måste vara öppen för röstmottagning röstmottagning får ske. Skälen för regeringens förslag Nuvarande reglering i vallagen I val som gäller hela riket ansvarar varje kommun för att det i kommunen finns röstningslokaler som i fråga om öppethållande, tillgänglighet och lokalisering ger väljarna goda möjligheter att rösta (3 kap. 3 § tredje stycket vallagen). I förarbetena uttalas att förtidsröstning ska kunna ske i minst samma utsträckning som dittills och att liksom tidigare beträffande poströstningen ska förtidsröstningen kunna ske på minst ett ställe i varje kommun (prop. 2004/05:163 s. 69 f.). Av 10 kap. 2 § vallagen framgår att i röstningslokaler som en kommun anordnat får röstmottagningen påbörjas tidigast den artonde dagen före valdagen och pågå till och med Minst en röstningslokal ska vara öppen Behovet av öppethållande av röstningslokaler för förtidsröstning varierar stort mellan olika kommuner och mellan olika röstningslokaler. därför viktigt att i största möjliga utsträckning bibehålla den flexibilitet som den nuvarande ordningen erbjuder och som bygger på att kommunerna bedömer behovet av öppethållande och beslutar om tiderna, en lokal anpassning av röstningslokalernas öppethållande. väljare i olika delar av landet någorlunda likartade förutsättningar att delta i val och för att erbjuda goda förutsättningar för ett högt valdel- anser regeringen dock att det är angeläget att väljare i varje 2013/14:124 kommun som ett minimum erbjuds möjlighet att under kunna rösta i någon röstningslokal i kommunen.