prop · H103219 · 2014-01-01 00:00:00 — Om en tillämpning av I-förordning eller I- förordning leder till att domen inte skulle erkännas, förklaras verkställbar eller verkställas i , ska frågan i stället avgöras enligt artikel 8.1 fondprotokoll. Paragrafen innehåller särskilda regler om erkännande, verkställbarhet och verkställighet av domar som har meddelats mot internationella kompletterande oljeskadefond i en stat där bestämmelserna i 2000 eller I-förordning gäller. I första och andra styckena införs hänvisningar även till I-förordning. Enligt artikel 80 förordning upphäver den sin föregångare, dvs. förordning som paragrafen hänvisat till. förordning innehåller dock övergångsbestämmelser som reglerar förhållandet mellan förordningarna (artikel 66). Den närmare innebörden av övergångsbestämmelserna behandlas i avsnitt 7. I övrigt ändras paragrafen endast språkligt. När en fråga uppkommer om verkställbarhet av en dom enligt artikel 8 fondkonvention, tillämpas det förfarande som föreskrivs i 21 kap. 6 § sjölagen (1994:1009). Detta förfarande tillämpas också när en fråga uppkommer om verkställbarhet av en dom enligt artikel 8.1 fondprotokoll. Om domen har meddelats av en domstol i en stat där I-förordning eller I- förordning gäller, tillämpas dock det förfarande som föreskrivs i dessa förordningar och i lagen (2014:000) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och internationell verkställighet av vissa avgöranden. Paragrafen reglerar vilket förfarande som ska tillämpas när fråga uppkommer om verkställbarhet av en dom mot oljeskadefond eller kompletterande oljeskadefond. Ändringen i andra stycket är en följd av tillkomsten av Brys- Prop. 2013/14:219 sel I-förordning och att kompletteringslag ersätts av en ny kom- pletteringslag och innebär att även I-förordning har företräde framför bestämmelserna i första stycket. I övrigt ändras paragrafen endast språkligt. 9.20Förslag till lag om ändring i lagen (2008:450) med kompletterande bestämmelser till II-förordningen En ansökan om erkännande enligt artikel 21.3 eller om verkställbarhetsförklaring enligt artikel 29.1 görs till den tingsrätt som regeringen föreskriver. En ansökan enligt artikel 33 om ändring av ett beslut med anledning av en ansökan som avses i första stycket görs till den tingsrätt som har meddelat beslutet. En ansökan om ändring som avses i artikel 33.4 ska ha kommit in till tingsrätten från den dag då beslutet meddelades. Paragrafen föreskriver vilken domstol som är behörig att handlägga en ansökan om erkännande eller verkställbarhetsförklaring enligt artiklarna 21 och 29 i förordning (EG) nr 2201/2003 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 (II-förordningen). Övervägandena finns i avsnitten 6.3.1 och 6.3.4. Första stycket ändras så att det bara innehåller bestämmelser om behörig domstol för ansökningar om erkännande eller verkställbarhetsförklaring. Av stycket framgår att en ansökan om erkännande eller verkställbarhetsförklaring i exekvaturförfarandets första steg inte längre ska göras till utan till en tingsrätt. Bestämmelsen omfattar i fråga om erkännande såväl ansökningar om att ett utländskt avgörande ska erkännas som att det inte ska erkännas. Ansökan görs till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Det är alltså regeringen som meddelar föreskrifter om vilka av landets tingsrätter som ska vara behöriga att pröva ansökningar om erkännande eller verkställbarhetsförklaring. Av artikel 29.2 i II-förordningen framgår i fråga om verkställbarhetsförklaring vilka anknytningskriterier som ska tillämpas för att bestämma vilken av de utpekade tingsrätterna som är behörig i det enskilda fallet. Andra stycket har fått ett nytt innehåll. Av första meningen framgår att den tingsrätt som meddelat det första beslutet i ett ärende om erkännande eller verkställbarhetsförklaring är behörig domstol för en ansökan om ändring enligt artikel 33 i II-förordningen, dvs. det som är exekvaturförfarandets andra steg. Bestämmelsen i andra meningen motsvarar bestämmelsen i det gällande tredje stycket tredje meningen men anpassas till att det är tingsrätten som är behörig domstol för en ansökan om ändring. Bestämmelserna i gällande andra stycket om domförhet och i gällande fjärde stycket om jäv tas bort. I stället tillämpas de regler som följer av 3 § ärendelagen. Även bestämmelsen i gällande 2013/14:219 tredje stycket om att en ansökan ska vara skriftlig tas bort. Bestämmelser angående skriftlighetskrav finns i 4 § ärendelagen (se 3 §). Vid handläggning i domstol av ett ärende om erkännande eller verkställbarhet tillämpas i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte något annat följer av förordningen. I paragrafen regleras vilka processrättsliga bestämmelser som i övrigt ska tillämpas i ärenden om erkännande eller verkställbarhetsförklaring. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.5. Av paragrafen framgår att ärendelagen är tillämplig vid domstolarnas handläggning av ärenden om att ett utländskt avgörande ska erkännas, inte erkännas eller förklaras verkställbart enligt II-förordningen. Ärendelagens bestämmelser tillämpas dock inte om något annat följer av förordningen. Särskilt det första steget av exekvaturprövningen regleras i stor utsträckning i förordningen. Ärendelagen innehåller dock regler om bl.a. domstolarnas sammansättning, brister i en inledande skrivelse och handläggningen i allmänhet som ofta ska tillämpas redan i detta skede. I exekvaturförfarandets andra steg blir det oftare aktuellt att tillämpa ärendelagens regler. Ett exempel är ärendelagens jävsregler. Den gällande bestämmelsen om överklagande av hovrättens beslut tas bort. Av hänvisningen till ärendelagen följer bl.a. att överklagande kan ske till hovrätten och och att prövningstillstånd krävs i båda instanserna (39 och 40 §§ ärendelagen). Fristen för ett överklagande av ett beslut är (38 § andra stycket ärendelagen). (Jfr dock fristen för en ansökan om ändring enligt 2 § andra stycket respektive artikel 33.5 i II-förordningen.) 9.21Förslag till lag om ändring i lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor En dom om ersättning för radiologisk skada som har meddelats av en behörig domstol i en annan konventionsstat ska, när domen har fått laga kraft och får verkställas i den stat där den har meddelats, efter en ansökan förklaras verkställbar i utan att en ny prövning sker av den sak som avgjorts genom domen. Paragrafen anger förutsättningarna för att förklara en dom om ersättning vid radiologiska olyckor verkställbar. Lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor kommer att ersätta atomansvarighetslagen (1968:45), som ska upphävas. Lagen har dock ännu inte trätt i kraft utan träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Paragrafen ändras endast språkligt. En ansökan om att en dom om ersättning för radiologisk skada ska förklaras verkställbar enligt 60 § görs till den tingsrätt som regeringen föreskriver. 1.domen i original eller i en kopia som har bestyrkts av en myndighet, och 2.en förklaring av en behörig myndighet i den stat där domen har meddelats att domen avser ersättning enligt samt att domen har fått laga kraft och kan verkställas i den staten. Handlingarna ska vara försedda med bevis om utfärdarens behörighet. Beviset ska vara utställt av en svensk beskickning eller konsul eller av chefen för justitieförvaltningen i den stat där domen har meddelats. Handlingar på andra språk än svenska, danska eller norska ska ges in också i översättning till svenska. Översättningen ska vara bestyrkt av en diplomatisk eller konsulär tjänsteman eller av en svensk publicus. Paragrafen reglerar vilken domstol som är behörig att handlägga en ansökan om verkställbarhetsförklaring och vilka handlingar som ska ges in tillsammans med en ansökan om verkställbarhetsförklaring. Övervägandena finns i avsnitten 6.3.1 och 6.3.2. Ändringen i första stycket innebär att en ansökan inte längre ska göras till utan till en tingsrätt. Ansökan görs till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Det är alltså regeringen som meddelar föreskrifter om vilka av landets tingsrätter som ska vara behöriga att pröva ansökningar om verkställbarhetsförklaring. Övriga ändringar är endast språkliga. Om en dom förklaras verkställbar, verkställs domen på samma sätt som en svensk dom som har fått laga kraft. I paragrafen regleras verkan av att ett utländskt avgörande förklaras verkställbart. Paragrafen motsvarar gällande 63 § första meningen men anpassas till att det är tingsrätten som är behörig domstol för ansökningar om verkställbarhet. Bestämmelserna i de gällande första och andra styckena om handläggningen i hovrätten och , om hovrättens kommuniceringsskyldighet och om prövningstillstånd tas bort. Motsvarande bestämmelser finns i ärendelagen (se 63 §). Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga. Vid handläggning i domstol av ett ärende om verkställbarhetsförklaring tillämpas i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Paragrafen reglerar vilka processrättsliga bestämmelser som i övrigt ska gälla för handläggningen i domstol av ärenden om verkställbarhetsförklaring. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.5. Av paragrafen, som får ett nytt innehåll, framgår att ärendelagen är tillämplig på domstolarnas handläggning av ärenden om verkställbarhetsförklaring. Ärendelagen innehåller bestämmelser om bl.a. avvisning av 2013/14:219 en ofullständig ansökan, rättens sammansättning, kommunicering av handlingar, inhibition och överklagande. Bestämmelserna i gällande 63 § flyttas till 62 § med undantag för bestämmelsen i andra meningen om inhibition som tas bort. En bestämmelse om inhibition finns i 26 § andra stycket ärendelagen. Trots det som föreskrivs i 2 ska en ansökan om verkställighet som gjorts till före även i fortsättningen handläggas där. Vid handläggningen i tillämpas bestämmelserna i om överklagande av en tingsrätts beslut. En ansökan får inte bifallas utan att motparten har fått tillfälle att yttra sig över ansökan. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till . Vid handläggningen i tillämpas bestämmelserna i om överklagande av en hovrätts beslut. Övervägandena angående ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna finns i avsnitt 7. Punkten 3, som är ny, innehåller bestämmelser om behörig domstol och vilka handläggningsregler som ska gälla för ansökningar om att ett avgörande ska förklaras verkställbart (enligt äldre terminologi ansökan om verkställighet) som getts in till domstol före oavsett om lagen träder i kraft före eller efter det datumet. Avsikten är att sådana ansökningar ska handläggas i enlighet med de äldre bestämmelser som gällt. Av lagtekniska skäl har dock dessa bestämmelser upprepats i övergångsbestämmelsen. Av första meningen framgår att är behörig att handlägga en sådan ansökan även efter ikraftträdandet. Av andra meningen framgår att bestämmelser om överklagande av en tingsrätts beslut tillämpas. Av tredje meningen framgår att en ansökan inte får bifallas utan att motparten har fått tillfälle att yttra sig. Av fjärde meningen framgår att prövningstillstånd krävs vid överklagande. Av femte meningen framgår att bestämmelser om överklagande av en hovrätts beslut tillämpas vid Högsta domstolens handläggning. 9.22Förslag till lag om ändring i lagen (2011:603) med kompletterande bestämmelser till EU:s underhållsförordning och om underhållsskyldighet En ansökan om att ett utländskt avgörande ska erkännas eller förklaras verkställbart enligt underhållsförordningen eller görs till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Paragrafen reglerar vilken domstol som är behörig att handlägga en ansökan om erkännande eller verkställbarhetsförklaring av ett avgörande enligt underhållsförordningen eller . Övervägandena finns i avsnitten 6.3.1 och 6.3.2. Ändringen innebär att en ansökan om att ett avgörande ska erkännas eller förklaras verkställbart inte längre ska göras till utan till Ansökan görs till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Det är alltså regeringen som meddelar föreskrifter om vilka av landets tingsrätter som ska vara behöriga att pröva ansökningar om erkännande Av artikel 27.2 i underhållsförordningen framgår vilka anknytningskriterier som ska tillämpas för att bestämma vilken av de utpekade tingsrätterna som är behörig i det enskilda fallet. Paragrafens gällande bestämmelse om behörig domstol för det andra steget i exekvaturförfarandet – dvs. en ansökan om ändring – flyttas till 7 §. Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga eller redaktionella. En ansökan om ändring av ett beslut med anledning av en ansökan som avses i 3 § görs till den tingsrätt som har meddelat beslutet. En ansökan om ändring enligt underhållsförordningen som görs av den som har ansökt om erkännande eller verkställbarhet ska ha kommit in till tingsrätten inom från den dag då beslutet meddelades. I artikel 23.6 i 2007 års finns en bestämmelse om inom vilken tid en ansökan om ändring ska göras. Paragrafen innehåller regler om vilken domstol som är behörig att hand- lägga en ansökan om ändring enligt underhållsförordningen eller 2007 Övervägandena finns i avsnitt 6.3.3. I första stycket, som får ett nytt innehåll, finns en bestämmelse om att behörig domstol för en ansökan om ändring enligt underhållsförord- ningen eller – dvs. det som är exekvaturför- farandets andra steg – är den tingsrätt som meddelade beslutet i en fråga om erkännande eller verkställbarhetsförklaring. Ändringen i andra stycket är en anpassning till att det är utan tingsrätten som är behörig domstol för en ansökan om Bestämmelsen i det gällande första stycket om vilken processlag som ska gälla för exekvaturförfarandets andra steg tas bort. processlag regleras i stället i 8 §. Av den paragrafen framgår att ärendelagen är processlag. Bestämmelsen om jäv i det gällande tredje stycket tas bort. Bestämmelser om jäv finns i ärendelagen. Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga eller redaktionella. Vid handläggning i domstol av ett ärende om erkännande eller verkställ- barhetsförklaring tillämpas i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte något annat följer av underhållsförordningen eller . I paragrafen regleras vilka processrättsliga bestämmelser som i övrigt ska tillämpas i ärenden om erkännande eller verkställbarhetsförklaring. vägandena finns i avsnitt 6.3.5. Av paragrafen framgår att ärendelagen är tillämplig vid domstolarnas handläggning av ärenden om erkännande eller verkställbarhet enligt bestämmelser tillämpas dock inte om något annat följer av underhållsför- 2013/14:219 ordningen eller . Ärendelagen innehåller regler om bl.a. domstolarnas sammansättning, brister i en inledande skrivelse, jäv och handläggningen i allmänhet. Den gällande bestämmelsen om överklagande av hovrättens beslut tas bort. Av hänvisningen till ärendelagen följer bl.a. att överklagande kan ske till hovrätten och och att prövningstillstånd krävs i båda instanserna (39 och 40 §§ ärendelagen). Fristen för ett överklagande av ett beslut är (38 § andra stycket ärendelagen). (Jfr dock fristerna för en ansökan om ändring enligt underhållsförordningen i 7 § andra stycket och artikel 32.5. I artikel 23.6 finns en bestämmelse om inom vilken tid en ansökan om ändring ska göras.) Om tingsrätten bifaller en ansökan om verkställbarhetsförklaring enligt underhållsförordningen som avses i 3 §, ska tingsrättens beslut anses innefatta ett beslut om kvarstad eller om någon annan åtgärd som avses i 15 kap. . Av paragrafen framgår att en konsekvens av att en tingsrätt i exekvaturförfarandets första steg enligt underhållsförordningen har förklarat ett beslut vara verkställbart är att beslutet innefattar kvarstad och andra åtgärder som avses i 15 kap. RB. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.8. Ändringarna i paragrafen är en följd av att det är tingsrätt som är behörig domstol för en ansökan om verkställbarhetsförklaring. 9.23Förslag till lag om ändring i lagen (2012:318) om 1996 års En ansökan om erkännande enligt artikel 24 eller verkställbarhetsförklaring enligt artikel 26 görs till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Paragrafen föreskriver vilken domstol som är behörig att handlägga en ansökan om erkännande eller verkställbarhet enligt den i dagtecknade konventionen om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn (). Övervägandena finns i avsnitten 6.3.1 och 6.3.4. Ändringen i paragrafen innebär att en ansökan om erkännande enligt artikel 24 eller verkställbarhetsförklaring enligt artikel 26 av ett utländskt avgörande inte längre ska göras till utan till en tingsrätt. Bestämmelsen omfattar också en ansökan om att ett avgörande inte ska erkännas. Ansökan görs till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Det är alltså regeringen som meddelar föreskrifter om vilka av landets tingsrätter som ska vara behöriga att pröva ansökningar om erkännande och verkställbarhetsförklaring. Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga eller redaktionella. Den som gör en ansökan enligt 6 § ska tillsammans med ansökan ge in avgörandet i original eller en kopia av avgörandet som har bestyrkts av en behörig myndighet. Om ansökan avser ett avgörande som har meddelats i en parts utevaro, ska sökanden också ge in bevis om att stämningsansökan eller motsvarande handling har delgetts parten. Om ansökan avser en verkställbarhetsförklaring, ska sökanden även ge in bevis om att avgörandet är verkställbart i den stat där det har meddelats. Tingsrätten får förelägga sökanden att ge in de ytterligare handlingar som tingsrätten behöver för sin prövning. Om en handling är skriven på något annat språk än svenska, ska även en svensk översättning av handlingen ges in. En översättning behöver dock inte ges in om tingsrätten anser att det inte behövs eller att det inte skäligen kan krävas. Vid handläggning i domstol av ett ärende om erkännande eller verkställbarhetsförklaring tillämpas i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden. I paragrafen finns bestämmelser om vilka handlingar som sökanden ska ge in till tingsrätten vid en ansökan om att ett utländskt avgörande ska erkännas eller förklaras verkställbart och vilka processrättsliga bestämmelser som i övrigt ska tillämpas i ärenden om erkännande eller verkställbarhetsförklaring. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.5. Ändringarna i tredje och fjärde styckena är en anpassning till att det är tingsrätten som är behörig domstol för en ansökan om erkännande eller verkställbarhet. Av det femte stycket, som är nytt, framgår att i övrigt ska ärendelagen tillämpas vid domstolarnas handläggning av ärenden om att ett utländskt avgörande ska erkännas, inte erkännas eller förklaras verkställbart. Ärendelagen innehåller bestämmelser om bl.a. avvisning av en ofullständig ansökan, rättens sammansättning, kommunicering av handlingar, inhibition och överklagande. Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga. Tingsrätten får förklara det utländska avgörandet helt eller delvis gällande eller verkställbart. Paragrafen innehåller bestämmelser om tingsrättens avgörande i ett ärende om erkännande eller verkställbarhet. Ändringen är en följd av att tingsrätten är behörig domstol för en ansökan om erkännande eller verkställbarhet. Europeiska unionens officiella tidning L 351/1 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1215/2012 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artiklarna 67.4 och 81.2 a, c och e, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)antog kommissionen en rapport om tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 44/2001 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (3). I rapporten fastslogs att den förordningen generellt fungerar tillfredsställande, men att det vore önskvärt att förbättra tillämpningen av vissa av dess be stämmelser, att ytterligare underlätta den fria rörligheten (1) EUT C 218, 23.7.2011, s. 78. (2) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (3) EGT L 12, , s. 1. för domar och att stärka möjligheterna till rättslig pröv ning. Eftersom ett antal ändringar kommer att göras av den förordningen, bör den av tydlighetsskäl omarbetas. (2)Vid sitt möte i antog ett nytt flerårigt program med titeln – ett öppet och säkert Eu ropa i medborgarnas tjänst och för deras skydd (4). I Stockholmsprogrammet ansåg att pro cessen för att avskaffa alla mellanliggande förfaranden (exekvaturförfarandet) bör fortsätta som det programmet avser. bör avskaffandet av exekvaturförfarandet även åtföljas av en rad garantier. (3)Unionen har som mål att bevara och utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, bland annat genom att underlätta tillgången till rättslig prövning, särskilt genom principen om ömsesidigt erkännande av domar och an dra avgöranden av rättsliga myndigheter på det civilrätts liga området. I syfte att gradvis upprätta ett sådant om råde ska unionen besluta om åtgärder rörande samarbete i civilrättsliga ärenden som har gränsöverskridande verk ningar, särskilt när det är nödvändigt för att den inre marknaden ska fungera väl. (4)Vissa olikheter i medlemsstaternas bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande av domar hind rar den inre marknaden från att fungera väl. Det är därför nödvändigt att införa bestämmelser som gör reglerna om behörighetskonflikter på privaträttens område mer enhet liga, så att domar som meddelats i en medlemsstat kan erkännas och verkställas enkelt och snabbt. (5)Sådana bestämmelser ingår i det civilrättsliga samarbetet i den mening som avses i artikel 81 i fördraget om Eu ropeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). (4) EUT C 115, , s. 1. L 351/2 Europeiska unionens officiella tidning (6)För att uppnå målet om fri rörlighet för privaträttsliga domar är det nödvändigt och lämpligt att reglerna om domstols behörighet och om erkännande och verkställig het av domar fastställs i en unionsrättsakt som är bin dande och direkt tillämplig i medlemsstaterna. (7)ingick de dåvarande medlems staterna i de Europeiska gemenskaperna, inom ramen för artikel 220 fjärde strecksatsen i fördraget om upprättan det av Europeiska ekonomiska gemenskapen, Brysselkon ventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område, senare ändrad genom konventioner om nya medlemsstaters anslutning till denna konvention (1) (Brysselkonvention). ingick de dåvarande medlemssta terna i Europeiska gemenskaperna och vissa Eftastater om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område (2) (Luganokonvention), som är en parallellkonvention till Brysselkonvention. blev Luganokonvention tillämplig i förhållande till . nr 44/2001, som ersätter Brysselkonvention omfattas av EUF-fördraget, i förbindelserna mellan med lemsstaterna utom . Genom rådets beslut /325/EG (3) ingick gemenskapen ett avtal med mark för att säkerställa tillämpningen av bestämmelserna i förordning (EG) nr 44/2001 i . Lu ganokonvention reviderades genom konventionen om domstols behörighet och om erkännande och verkställig het av domar på privaträttens område (4), som underteck nades i mellan gemenska pen, , , och (Lu ganokonvention). (9)Brysselkonvention fortsätter att vara tillämplig på de territorier i medlemsstaterna som faller inom denna konventions territoriella tillämpningsområde och som inte omfattas av denna förordning i enlighet med artikel 355 i EUF-fördraget.