prop · H103224 · 2014-04-29 00:00:00 — Därmed kommer spelreglerna för hur mervärdesskatt tas ut för dessa företag framgent vara neutrala. Förslaget bedöms i promemorian inte påverka måltillströmningen till förvaltningsdomstolarna i sådan omfattning att något behov av ökade resurser uppkommer. Förvaltningsrätten i ställer sig tveksam till bedömningen och anser att det är troligt att de föreslagna ändringarna, i vart fall inledningsvis, leder till en inte obetydlig ökning av antalet relativt resurskrävande mål hos förvaltningsdomstolarna. konstaterar att förslagen i promemorian generellt bedöms medföra att blir beskattningsland i större omfattning än vad som är fallet och anser att detta kan komma att leda till fler domstolsprövningar. framhåller även att ett flertal mindre resurskrävande reformer sammantaget kan medföra att ett resurstillskott är nödvändigt. Regeringen uppskattar att den omständigheten att bedöms bli beskattningsland i större omfattning inte bör medföra annat än marginellt fler överklaganden. Vidare finner regeringen att inte heller införandet av nya förenklade särskilda ordningar för att deklarera och betala mervärdesskatt torde medföra en sådan påverkan på måltillströmningen till förvaltningsdomstolarna att något behov av ökade resurser uppkommer. Regeringen finner således inte skäl att frångå den i promemorian redovisade bedömningen. För uppkommer kostnader framför allt på grund av utveckling och drift av det it-system som genomförandet av de nya reglerna i mervärdesskattedirektivet förutsätter. Kostnader av engångskaraktär för utveckling och anpassning av it-systemet uppstår 2014 och beräknas av till . Det uppkommer även engångskostnader för information och utbildning som beräknas till . Därefter beräknas de löpande årliga kostnaderna uppgå till , varav avser drift av itsystem och avser personalkostnader. Utgångspunkten är att merkostnaderna med anledning av förslagen kan tas inom befintliga ekonomiska ramar. Det generella syftet med direktiv /8/EG är att underlätta för företagen genom att modernisera och förenkla omsättningslandsreglerna för tjänster. Detta mål avses uppnås genom att beskattningen i så stor utsträckning som möjligt sker i konsumtionslandet. De nya reglerna om försäljning av telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar samt elektroniska tjänster till privatpersoner inom EU innebär att den mervärdesskattesats som gäller i kundens land ska tas ut, oavsett var säljaren är etablerad. Härigenom motverkas att företag av skatteskäl etablerar sig i länder med låga skattesatser som konkurrenssituationen för svenska företag förbättras. De administrativa kostnader som redovisning av mervärdesskatt i ett annat land än där företaget är etablerat för med sig minskas genom den nya förenklade särskilda ordningen för att deklarera och betala Prop. 2013/14:224 mervärdesskatt. En viss ökad administrativ börda är dock ofrånkomlig. promemorian anges att det är mycket svårt att beräkna de ekonomiska effekterna av denna tillkommande börda på företagsnivå. Kostnaderna för att redovisa skatt beror bl.a. på antalet länder i vilka försäljningar skett och, givetvis, på om företaget väljer att tillämpa den förenklade ordningen. har uppskattat att ca 3 000 företag i kan komma att använda sig av den nya särskilda ordningen och alltså ha som kontaktpunkt (identifieringsstat) för att redovisa och betala mervärdesskatt. avstyrker förslaget med hänvisning till att konsekvensutredningen saknar kvantifierade uppskattningar av såväl administrativa kostnader som besparingar och det därför, enligt , inte går att göra någon tillfredsställande helhetsbedömning av vilka ökade respektive minskade administrativa kostnader som kan förväntas uppstå för berörda företag med anledning av förslaget. anför vidare att konsekvensutredningen inte uppfyller de krav som följer av 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. anför att frågan om eventuella ökningar av den administrativa bördan är svårbedömd och borde ha analyserats mer djupgående. Vad avser avstyrkande vill regeringen erinra om att förslaget har sin grund i ett EU-direktiv och att de nya omsättningslandsreglerna generellt sett gynnar svenska företag genom en förbättrad konkurrenssituation. Vidare kan regeringen endast konstatera att det, som framgår av promemorian, är mycket svårt att bedöma de administrativa kostnaderna för företagen. Det har mot den bakgrunden inte varit möjligt att få fram underlag för kvantifierande uppskattningar. Att svenska företag kan ta ut skatt enligt de, i de flesta fall, lägre skattesatser som gäller i övriga EU-länder, medför förbättrade förutsättningar för företagen. Sammantaget bedöms således de nya reglerna vara till fördel för företagen. 11.1Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Ett nytt fjärde stycke införs. Av den nya bestämmelsen följer att när det gäller svensk mervärdesskatt som redovisas enligt någon av de förenklade särskilda ordningarna för beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster avses med beskattningsår kalenderåret. Definitionen klargör vilka tidsfrister som gäller vid omprövning och överklagande av beslut om sådan skatt, se föreslagna lydelser av 2, 19 och 21 §§ lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekom- munikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Se även avsnitt 7.10.4. I paragrafen görs en ändring till följd av att mervärdesskattedirektivets fullständiga namn anges i föreslagna 2 § första stycket (se avsnitt 2.2). Hänvisningarna i första och andra styckena utökas, efter Lagrådets synpunkter, med hänvisningar till de nya 17 och 18 §§. Paragrafen är ny. Av första stycket, som motsvarar artikel 58 i mer- värdesskattedirektivet, framgår att omsättning av telekommunikations- tjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster till någon som inte är en beskattningsbar person är omsatta inom landet om förvärvaren är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas i . hållaren är etablerad saknar således betydelse. personer som är etablerade utanför EU och sådana som är etablerade inom EU är skattskyldiga i , om förvärvaren är någon som inte är en beskattningsbar person och som är etablerad, bosatt eller stadig- varande vistas i . Om förvärvaren inte är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i anses omsättningen ha ägt rum utomlands och beskattning sker således inte i , jfr 1 § första stycket. Omsättning av telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster till beskattningsbara personer regleras i 5 §. som är att anse som en beskattningsbar person vid tillämpningen av omsättningslandsreglerna anges i 4 §. Det är framför allt privatpersoner (konsumenter) som inte är beskattningsbara personer. etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas definieras i artiklarna 12–13a i rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 av om fastställande av tillämpningsföreskrifter för direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt (tillämpningsförordningen). För att underlätta fastställandet av var förvärvaren är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas och var tjänsten därmed ska beskattas finns presumtioner och andra regler i artiklarna 24–24b, 24d, 24f och 31c i Se vidare avsnitten 6.1, 6.4 och 6.5. I andra stycket förklaras vad som avses med telekommunikations- Stycket motsvarar artikel 24.2 i direktivet och fanns tidigare i 18 § 10. Vissa språkliga och redaktionella ändringar, som inte är avsedda att ha någon materiell innebörd, görs. Någon fullständig anpassning till den svenska lydelsen av bestämmelsen i direktivet görs dock inte. annat behålls uttrycket skrift, som motsvaras av text i den svenska språkversionen av direktivet (jfr övriga språkversioner, t.ex. den engelska versionens words). Jämförelse bör även göras med uttrycket texter i föreslagna tredje styckets tredje punkt. Sistnämnda uttryck (som avser elektroniska tjänster och som är hämtat från den svenska versionen av punkten 3 i bilaga II till direktivet) motsvaras i flera andra språkversioner av ett annat uttryck än det som används i artikel 24.2 i direktivet, t.ex. den engelska versionens text. Mot denna bakgrund behålls således det nuvarande uttrycket i den svenska lagtexten. Begreppet telekommunikationstjänster omfattar, liksom tidigare, endast själva överföringen och inte vad som överförs. Vad som omfattas av begreppet telekommunikationstjänster framgår även av artikel 6a i tillämpningsförordningen. I tredje stycket finns en förteckning med exempel på vilka typer av tjänster som omfattas av begreppet elektroniska tjänster. Den motsvaras av bilaga II till direktivet och fanns tidigare i 18 § 12. Språkliga och redaktionella ändringar görs i syfte att ytterligare anpassa utformningen till lydelsen i direktivet. I första punkten ersätts uttrycket härbergering av sådana, dvs. härbergering av webbplatser, med ordet webbhotell. Någon fullständig anpassning till ordalydelsen i den svenska versionen av motsvarande bestämmelse i direktivet görs dock inte heller här. I tredje punkten behålls uttrycket uppgifter trots att detta ersatts med upplysningar i den svenska versionen av direktivet (jfr övriga språkversioner där någon förändring inte har gjorts, bl.a. den engelska versionens information). I fjärde punkten används, liksom tidigare, ordet evenemang som motsvarighet till direktivets tilldragelser (jfr eng. events och se även prop. 2002/03:77 s. 61 f.). Ytterligare bestämmelser om vad som avses med elektroniska tjänster finns i artikel 7 i tillämpningsförordningen och bilaga I till tillämpningsförordningen. Här kan som exempel på elektroniska tjänster nämnas e-böcker och s.k. appar. Vad som avses med radio- och tv-sändningar förklaras i artikel 6b i tillämpningsförordningen. Begreppen telekommunikationstjänster, elektroniska tjänster och radio- och tv-sändningar behandlas närmare i avsnitt 6.2. Paragrafen, som har ändrats, betecknades tidigare 18 §. Den motsvarar även den tidigare lydelsen av 17 §. Första stycket motsvarar artikel 59 i mervärdesskattedirektivet. Av den nya inledningen framgår att de uppräknade tjänsterna är omsatta utomlands om de tillhandahålls från och förvärvas av någon som inte är en beskattningsbar person och förvärvaren är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i ett land utanför EU. Paragrafens inledning har utformats efter Lagrådets synpunkter. Omsättningar av de uppräknade tjänsterna till icke beskattningsbara personer (främst privatpersoner) i ett annat EU-land regleras i 6 § medan omsättningar till beskattningsbara personer – i ett annat EU-land eller utanför EU – regleras i 5 §. I den nya 18 § regleras omsättningar av de uppräknade tjänsterna i de fall dessa tillhandahålls från tredje land och förvärvas av någon som inte är en beskattningsbar person och som är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i . Uppräkningen omfattar inte längre telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Dessa tjänster har förts över till 16 §. I fråga om uppräkningen av återstående tjänster görs vissa ändringar i redaktionellt och språkligt hänseende för att förbättra överensstämmelsen med direktivet. Någon materiell förändring är inte avsedd. I tredje punkten räknas numera upp tjänster av rådgivare, ingenjörer, konsultbyråer, jurister och revisorer och andra liknande 2013/14:224 tjänster. De tjänster som saknar direkt motsvarighet i direktivet (artikel 59 c) har slopats medan rådgivare och ingenjörer lagts till. gäller det i denna punkt tidigare angivna begreppet översättnings- tjänster kan konstateras att det i artikel 41 i tillämpningsförordningen anges att tjänster i form av textöversättning omfattas av artikel 59 i direktivet (jfr även artikel 29 i tillämpningsförordningen). förordningen gäller direkt och ska inte genomföras i svensk rätt. bakgrunden bedöms förtydligandet om översättningstjänster vara Uppräkningen i tredje punkten avser inte yrkena som sådana utan det som avses är de tjänster som i huvudsak och vanligtvis tillhandahålls inom ramen för de uppräknade yrkena, se bl.a. dom den i mål C-145/96, mot Finanzamt , 1997 s. . I denna dom och i dom den 6 i mål C-401/06, kommissionen mot , 2007 s. I-10609, behandlas vad som avses med tjänster inom ramen för juristyrket. Vidare framgår att uttrycket andra liknande tjänster inte syftar på några gemensamma beståndsdelar för de heterogena verksamheter som nämns i uppräkningen, utan på tjänster som liknar var och en av dessa verksamheter betraktade var för sig. framgår även att en tjänst ska anses som liknande i jämförelse med en av de verksamheter som nämns i denna artikel när båda två har samma Dessutom har de i tidigare fjärde och femte punkterna angivna tjänsterna i viss mån ändrats språkligt och förts över till tredje punkten. Även detta för att förbättra överensstämmelsen med direktivet. Andra stycket är nytt och motsvarar artikel 59a i mervärdesskatte- I det anges att tjänster som enligt första stycket är omsatta utomlands dock ska anses vara omsatta inom landet, om de faktiskt används och utnyttjas i . Genom uttrycket faktiskt används och utnyttjas tydliggörs att regleringen utgör en tillämpning av artikel 59a. Eftersom det i den svenska språkversionen av artikel 59a använda uttrycket den faktiska användningen och det faktiska utnyttjandet framstår som något svårtillgängligt i språkligt hänseende har emellertid uttryck valts i stället. Innebörden är densamma. munikationstjänster och radio- och tv-sändningar omfattas inte längre av Syftet med den nya konstruktionen i denna paragraf, och i 18 §, är att uppnå en närmare överensstämmelse med utformningen i Den innebär i allt väsentligt inte någon förändring i sak i förhållande till dagens tillämpning. Den nya lydelsen innebär – på samma vis som dagens regler – att tjänster som ett svenskt företag tillhandahåller en privatperson som är bosatt utanför EU ska beskattas i om de faktiskt används och utnyttjas här. I likhet med vad som är fallet ska således t.ex. ett svenskt nätföretags distribution av el till och för förbrukning i en sommarstuga i som ägs av en i bosatt privatperson beskattas i . Se även avsnitt 6.3. motsvarar artikel 59a i mervärdesskattedirektivet och betecknades tidigare 16 §. Den reglerar omsättningar av de i 17 § första stycket uppräknade tjänsterna i de fall dessa tillhandahålls från tredje land och förvärvas av någon som inte är en beskattningsbar person och som är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i . Om tjänsterna faktiskt används och utnyttjas i är de omsatta här. Syftet med det nya uttrycket faktiskt används och utnyttjas är att tydliggöra att paragrafen utgör en tillämpning av artikel 59a i direktivet, se vidare författningskommentaren till 17 §. Bestämmelsen omfattar inte längre telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Dessa regleras i stället i 16 §. Omsättningar av de i 17 § första stycket uppräknade tjänsterna till beskattningsbara personer regleras i 5 §. Se även avsnitt 6.3. Första stycket, som är ändrat, motsvarar delvis artikel 368 i direktivet. Stycket avser numera den som redovisar svensk mervärdesskatt genom den nya särskilda ordningen för beskattningsbara personer etablerade utanför EU som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster (tredjelandsordningen). En sådan skattskyldig har inte avdragsrätt vid förvärv för verksamheten. I stället får den skattskyldige ansöka om återbetalning av ingående skatt som betalats i enligt reglerna för återbetalning till utländska beskattningsbara personer som inte är etablerade i något EU-land (10 kap. 4 a § första stycket). Ett nytt andra stycke införs. Det motsvarar delvis artikel 369j i direktivet. Stycket avser den som redovisar svensk mervärdesskatt genom den nya särskilda ordningen för beskattningsbara personer etablerade inom EU som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster (unionsordningen). Denne har alltså ett annat EU-land som identifieringsstat och betalar den svenska skatten till denna stat. En sådan skattskyldig har inte någon avdragsrätt för verksamheter som omfattas av den särskilda ordningen. I stället kan denne ansöka om återbetalning av ingående skatt enligt det elektroniska återbetalningsförfarandet för beskattningsbara personer som är etablerade inom EU (direktiv /9/EG). Om den beskattningsbara personen är eller ska vara registrerad för mervärdesskatt i för annan verksamhet än sådan som omfattas av den särskilda ordningen, t.ex. till följd av distansförsäljning av varor, får dock avdrag för ingående skatt hänförlig till de verksamheter i som omfattas av den särskilda ordningen göras. Detta innebär att i den deklaration som lämnas till enligt skatteförfarandelagen får avdrag även göras för kostnader som hänför sig till omsättning av telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster till privatpersoner i . Av 19 kap. 34 och 35 §§ följer att i den deklarationen ska också ansökan om återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 1–3 §§ göras. För unionsordningen gäller, liksom för tredjelandsordningen, att avdrag aldrig får göras i den deklaration som lämnas till identifieringsstaten enligt den särskilda ordningen. Den som omfattas av ett identifieringsbeslut enligt 4 b § lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, 2013/14:224 radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster, och som alltså tillämpar unionsordningen med som identifieringsstat, kan inte redovisa mervärdesskatt för omsättningar i genom den särskilda ordningen. Att avdragsrätt inte föreligger för ingående skatt som avser svenska företags omsättningar av nämnda tjänster till privatpersoner i andra EU-länder följer av 8 kap. 3 §. I stället kan mervärdeskatt som betalats i andra EU-länder återfås efter ansökan om återbetalning enligt det elektroniska förfarandet för beskattningsbara personer som är etablerade inom EU. För ingående skatt som har betalats i gäller att rätt till återbetalning kan föreligga enligt 10 kap. 11 § tredje stycket. Det nya tredje stycket motsvarar tidigare första stycket andra meningen och kompletteras till följd av införandet av andra stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.7. Paragrafens första stycke, som är ändrat, motsvarar delvis artikel 368 i direktivet och avser numera tredjelandsordningen. Den som redovisar svensk mervärdesskatt genom tredjelandsordningen har ingen avdragsrätt (se 8 kap. 1 a § första stycket). I stället kan ingående skatt som betalats i och som avser verksamheter som omfattas av tredjelandsordningen (dvs. omsättning av telekommunikationstjänster, radio- och tvsändningar och elektroniska tjänster till privatpersoner i ) återfås efter ansökan. För återbetalningsförfarandet tillämpas i allt väsentligt samma regler som för utländska beskattningsbara personer som inte är etablerade i något EU-land. Återbetalningsrätten gäller såväl den som omfattas av ett identifieringsbeslut i , och som därmed har som identifieringsstat, som den som omfattas av ett motsvarande beslut i ett annat EU-land och som således har ett annat EU-land som identifieringsstat. Andra stycket motsvarar numera delvis artikel 369j i direktivet. Den som redovisar svensk mervärdesskatt genom unionsordningen har ingen avdragsrätt för verksamheter inom den särskilda ordningen (se 8 kap. 1 a § andra stycket). I stället kan ingående skatt som betalats i och som avser verksamheter som omfattas av unionsordningen återfås efter ansökan. Ansökan och återbetalning sker i det fallet enligt det elektroniska förfarandet för beskattningsbara personer som inte är etablerade i den återbetalande medlemsstaten men i en annan medlemsstat (direktiv /9/EG). Om den som tillämpar unionsordningen är eller ska vara registrerad för mervärdesskatt i för annan verksamhet än sådan som omfattas av den särskilda ordningen får denne dock i den deklaration som lämnas till enligt skatteförfarandelagen dra av kostnader som hänför sig till omsättning av telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster till privatpersoner i . Rätt till återbetalning finns därför inte för dessa kostnader. Hänvisningen till 3 §, som tidigare fanns i andra stycket, flyttas till nya tredje stycket och ändras till följd av införandet av de nya reglerna i andra stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.7. I paragrafen görs en följdändring i anledning av att lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster byter namn till lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. I första och andra styckena görs språkliga och redaktionella ändringar. Tredje stycket reglerar numera redovisningstidpunkten vid utfärdande av kreditnota eller konstaterad kundförlust i fråga om korrigeringar av svensk mervärdesskatt i de fall skatten har redovisats genom någon av de särskilda ordningarna. Av bestämmelsen framgår att om skatten har redovisats enligt 4 a § lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster eller enligt bestämmelser som i ett annat EU-land motsvarar antingen artiklarna 358a–369 (tredjelandsordningen) eller artiklarna 369a–369k (unionsordningen) i mervärdesskattedirektivet, ska ändringen göras för den ursprungliga redovisningsperioden. Detta gäller även om korrigeringen görs som anges i artikel 61.2 i tillämpningsförordningen, dvs. efter det att gått från den dag då den ursprungliga deklarationen skulle ha lämnats in. Av nämnda bestämmelse framgår vidare att korrigeringar inom treårsperioden ska lämnas in på elektronisk väg till identifieringsstaten. En korrigering av svensk mervärdesskatt som redovisats genom en särskild ordning ska efter utgången av treårsfristen därmed inte göras via det elektroniska gränssnittet i identifieringsstaten utan direkt till . Bestämmelsen gäller inte företag som är etablerade i eftersom dessa inte kan redovisa mervärdesskatt för sina omsättningar i genom en särskild ordning. Det nya fjärde stycket motsvarar det tidigare tredje stycket. Det ändras språkligt. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.6.10. I första stycket införs en reglering om redovisningstidpunkt för ändring av felaktigt debiterad mervärdesskatt som redovisats enligt 4 a § lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster eller enligt bestämmelser som i ett annat EU-land motsvarar antingen artiklarna 358a–369 (tredjelandsordningen) eller artiklarna 369a–369k (unionsordningen) i direktivet. Se författningskommentaren till 25 § och avsnitt 7.6.10. Av nya andra stycket tredje punkten följer att en utländsk beskattningsbar person som är etablerad i ett annat EU-land får använda det elektroniska återbetalningsförfarandet trots att denne omsatt telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster i 2013/14:224 , förutsatt att tillhandahållandena omfattas av en särskild ordning (unionsordningen). Ansökan om återbetalning av ingående skatt avseende förvärv eller import som hänför sig till omsättning av telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster i inom ramen för unionsordningen regleras i 30 § andra stycket. Se vidare avsnitt 7.7. Första stycket motsvarar delvis artikel 368 i direktivet. numera den som redovisar svensk mervärdesskatt enligt tredjelands- Denne har ingen avdragsrätt (se 8 kap. 1 a § första stycket). I stället kan ingående skatt som betalats i och som avser verksamheter (dvs. omsättning av telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster till privatpersoner i ) som omfattas av tredjelandsordningen återfås efter ansökan hos (10 kap. 4 a § första stycket).