prop · H20316 · 2014-12-10 00:00:00 — Innan en större ändring av ansvarsfördelningen övervägs är det därför viktigt att undersöka i vilken utsträckning det är möjligt att hantera utmaningarna inom ramen för det nuvarande decentraliserade systemet. Granskningen har avsett den livsmedelskontroll som genomförs av länsstyrelser och kommuner, och inte den livsmedelskontroll som genomför. Anledningen till denna avgränsning är att det framför allt har framkommit problem i länsstyrelsernas och kommunernas kontrollverksamhet.1 Granskningen omfattar emellertid samordnande roll inom livsmedelskontrollen. Livsmedelskontroll inom Försvarsmakten, som genomförs av generalläkaren, har inte ingått i granskningen. Granskningen har inte heller omfattat kommunernas beslut om avgifter för livsmedelskontroll eller kommunernas beslut om användning av tillgängliga resurser. Däremot har det ingått i granskningen att undersöka hur de ansvariga statliga myndigheterna följer upp kommunernas kontrolluppdrag. I det sammanhanget berörs kommunernas avgifter för livsmedelskontroll. Rättsliga påföljder vid brott mot livsmedelslagstiftningen ingår inte i denna granskning, då det främst berör rättsväsendet och inte genomförandet av livsmedelskontroller. Granskningen innehåller ingen bedömning av huruvida målet att konsumenterna får säkra och redliga livsmedel uppnås. 2013/14:1, UO 23, s. 61. livsmedelskontrollen – tar staten sitt ansvar? 1.5.1Eﬀektiv och ändamålsenlig kontroll Hur den oﬀentliga livsmedelskontrollen ska bedrivas regleras främst i EU-förordning (EG) nr 882/20042 (kontrollförordningen), som förutom livsmedelskontroll även avser kontroll av foder, djurhälsa och djurskydd. När det gäller livsmedelskontroll kompletteras kontrollförordningen i svensk lagstiftning av livsmedelslagen (2006:804) och livsmedelsförordningen (2006:813) samt föreskrifter från . gäller både medlemsstaten och kontrollmyndigheterna (behöriga myndigheter), det vill säga , länsstyrelserna och kommunerna. Det innebär enligt att regeringen har ett ansvar för att det svenska systemet för livsmedelskontroll fungerar och är i enlighet med EU-lagstiftningen, medan kontrollmyndigheterna är ansvariga för genomförandet av och kvaliteten i livsmedelskontrollen inom sina respektive ansvarsområden. utgångspunkt är vidare att regeringen och de statliga myndigheterna har ett ansvar att agera om det ﬁnns brister i systemet för livsmedelskontroll. Enligt kontrollförordningen ska kontrollmyndigheterna säkerställa den oﬀentliga livsmedelskontrollens opartiskhet, kvalitet och enhetlighet på alla nivåer. Kommissionens vägledning, utfärdad med stöd av kontrollförordningen, slår fast att det ska ﬁnnas system för att säkerställa livsmedelskontrollens opartiskhet, kvalitet och enhetlighet på alla nivåer, både inom och mellan kontrollmyndigheterna.3 Regering och riksdag har slagit fast vikten av likvärdighet i livsmedelskontrollen. Av propositionen till den nu gällande livsmedelslagen framgår att en förutsättning för att kontrollförordningens övergripande mål ska kunna uppnås är att den operativa livsmedelskontrollen bedrivs på ett likvärdigt sätt.4 Även en tidigare proposition om livsmedelstillsyn framhåller att det är av stor betydelse att de centrala myndigheterna utnyttjar sina möjligheter att styra upp och öka likvärdigheten i kommunernas tillsyns- och kontrollverksamhet.5 I en skrivelse om tillsyn har regeringen 2Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om oﬀentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. 3Kommissionens beslut av om en vägledning för att bistå medlemsstaterna i utarbetandet av den samlade ﬂeråriga nationella kontrollplan som föreskrivs i och rådets förordning (EG) nr 882/2004. 2005/06:128, Anpassningar till nya EG-bestämmelser om livsmedel, foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd m.m., bet. 2005/06:MJU23, rskr. 2005/06:357. 2004/05:72, Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn, bet. 2004/05:MJU10, rskr. 2004/05:200. slagit fast att staten, för att garantera likvärdighet och rättssäkerhet, bör ta ett tydligare och ökat ansvar för styrningen av de kommunala tillsynsuppgifterna.6 Mot denna bakgrund utgår från att regeringen och de statliga myndigheterna ska verka för att livsmedelskontrollen blir så likvärdig som möjligt över landet. Enligt skapas förutsättningar för likvärdighet genom att kontrollmyndigheterna vid livsmedelskontroller arbetar med likartade metoder och bedömningskriterier så att lika fall i så stor utsträckning som möjligt behandlas och bedöms lika. Kontrollförordningen omfattar också krav på att den oﬀentliga kontrollen ska vara riskbaserad och genomföras regelbundet och så ofta som är lämpligt, att kontrollen ska samordnas och att tillräckliga resurser och kompetens ska ﬁnnas för genomförande av livsmedelskontroller. anser att dessa krav är relevanta och ger goda förutsättningar för att kontrollen ska vara eﬀektiv och ändamålsenlig. bedömning är att ansvaret för att den oﬀentliga livsmedelskontrollen är eﬀektiv och ändamålsenlig ligger såväl hos regeringen som hos , länsstyrelserna och kommunerna. 1.5.2Insatser för att uppnå en eﬀektiv och ändamålsenlig livsmedelskontroll utgångspunkt är att staten har ett ansvar för att styra kontrollverksamheten i det decentraliserade systemet. Mot bakgrund av de långvariga problemen i livsmedelskontrollen krävs det enligt statliga insatser för att säkerställa att kontrollverksamheten blir eﬀektiv och ändamålsenlig och att likvärdighet och rättssäkerhet garanteras. utgår från att statens olika insatser är delar i en kedja där alla länkar behövs för att säkerställa en fungerande livsmedelskontroll. En första länk är att staten ser till att kraven på kontrollmyndigheterna som ingår i kontrollsystemet är tillräckligt tydliga. Det kan till exempel innebära att speciﬁcera kraven i kontrollförordningen i nationella föreskrifter om hur kontrollen ska bedrivas. Ledning och samordning av kontrollen omfattar även stöd (till exempel i form av vägledningar) och råd som syftar till att hjälpa kontrollmyndigheterna att leva upp till kraven i kontrollförordningen och främja en likvärdig livsmedelskontroll i hela landet. En andra länk är uppföljning av kontrollverksamheten. Uppföljningen bör enligt utformas så att staten får en bild av hur kontrollverksamheten fungerar och om kraven i kontrollförordningen och nationella föreskrifter efterlevs. Uppföljningen bör också ge en bild av orsakerna till problem och hur de kan åtgärdas. Kontrollförordningen ställer även krav på revision av kontrollverksamheten. 6Regeringens skrivelse 2009/10:79, En tydlig, rättssäker och eﬀektiv tillsyn. livsmedelskontrollen – tar staten sitt ansvar? Den sista länken är behovet av åtgärder för att avhjälpa brister i kontrollverksamheten. Åtgärderna bör enligt medföra att bristerna avhjälps inom rimlig tid. För samtliga länkar gäller enligt att ansvar och ansvarsfördelning bör vara tydligt deﬁnierat. Det ger den eller de myndigheter som har uppgiften mandat att på detta sätt styra andra myndigheter. Det ger även regeringen möjlighet att följa upp att de myndigheter som har uppgiften lever upp till sina roller. Granskningen har genomförts med hjälp av ﬂera metoder. Dessa beskrivs nedan. har i granskningen genomfört en juridisk analys i syfte att undersöka förutsättningarna i lagstiftningen för en eﬀektiv och ändamålsenlig livsmedelskontroll. Analysen har avsett såväl EU:s livsmedelslagstiftning som relevant nationell lagstiftning. Frågor som ingått i analysen är bland annat ansvar och befogenheter för inblandade myndigheter, förutsättningar för samordning och samverkan mellan kontrollmyndigheterna samt krav på uppföljning och revision av kontrollverksamheten. Även frågan om möjligheter till förändringar i den nationella livsmedelslagstiftningen har undersökts. Analysen har genomförts främst genom studier av relevant EU-lagstiftning och nationell lagstiftning och genom intervjuer med relevanta aktörer (se nedan). Den juridiska analysen har kvalitetssäkrats av , docent i oﬀentlig rätt vid . Enkäter till länsstyrelser och kommuner Frågor om hur uppfyller sina roller när det gäller stöd till och samordning av länsstyrelsernas och kommunernas kontrollverksamhet har ställts i enkäter riktade till länsstyrelser och kommuner. Enkäterna har även innehållit frågor om samverkan, uppföljning och revision. Eftersom länsstyrelsernas och kommunernas kontrolluppdrag och roller skiljer sig åt har enkäterna varit något olika utformade. Kommunerna har utöver frågor om stöd och samordning även besvarat frågor om länsstyrelsernas stöd till och samordning av kommunernas kontrollverksamhet inom länet. Länsstyrelserna har utöver frågor om stöd och samordning fått besvara frågor om sina livsmedelskontroller av primärproducenter och om sin stödjande och samordnande roll gentemot kommunerna i länet. Samtliga länsstyrelser och kommunala kontrollmyndigheter har fått tillfälle att besvara de webbaserade enkäterna. Alla länsstyrelser och av kommunerna har besvarat enkäterna. I bilaga 1 beskrivs metod. I bilaga 2 och 3 ﬁnns enkätformulären. I granskningen har intervjuer genomförts med företrädare för Landsbygds-, Social- och Finansdepartementen, , , fyra länsstyrelser, fem kommuner, Kommuner och Landsting (SKL) samt med bransch- och konsumentorganisationer. kommissionens livsmedels- och veterinärbyrå, Food and Veterinary Oﬃce (FVO) har intervjuats. Syftet med intervjuerna har varit att samla in underlag för den juridiska analysen och fakta om hur livsmedelskontrollen leds och samordnas. Syftet har vidare varit att ta del av olika aktörers syn på om tillräckliga insatser görs för att säkerställa en ändamålsenligt och eﬀektiv livsmedelskontroll. I referenslistan ﬁnns en förteckning över den lagstiftning och de dokument som studerats i granskningen. I kapitel 2 ges inledningsvis en kort beskrivning av de områden som omfattas av livsmedelskontroll och målen för livsmedelskontrollen. Därefter beskrivs lagstiftningen på området och ansvarsfördelningen mellan berörda aktörer. I kapitel 3 redovisas problem och indikationer på problem i den livsmedelskontroll som utförs av länsstyrelser och kommuner. Kapitel 4 innehåller en redogörelse av iakttagelser om ledning och samordning av den oﬀentliga livsmedelskontrollen. I kapitel 5 behandlas granskningens iakttagelser om uppföljning och revision av den livsmedelskontroll som bedrivs av länsstyrelser och kommuner. 6 behandlar iakttagelser om möjligheterna att åtgärda brister i länsstyrelsernas och kommunernas livsmedelskontroll. presenteras slutsatser och rekommendationer med anledning av de iakttagelser har gjort i granskningen. livsmedelskontrollen – tar staten sitt ansvar? 2.1Vad är det som kontrolleras? Livsmedel är ämnen eller produkter som är avsedda att ätas eller drickas av människor. För att se till att det vi äter är säkert och rätt märkt omfattas all hantering av livsmedel, från odling av växter och uppfödning av djur till försäljning av ätfärdiga matvaror till konsumenterna, av särskild lagstiftning. Livsmedelskontrollen ska säkerställa att företag och andra som hanterar livsmedel följer lagstiftningen. Livsmedelskontrollen omfattar all hantering av livsmedel och därmed alla olika typer av livsmedelsverksamheter. Figur 1 Livmedelsverksamheter som omfattas av livsmedelskontroll Källa: Publikationer från . I alla typer av livsmedelsverksamheter ﬁnns risker för att livsmedlen till exempel förorenas med smittämnen eller innehåller för höga halter av kemikalier såsom bekämpningsmedelsrester. livsmedelskontrollen – tar staten sitt ansvar? lagstiftningen minimera riskerna för att livsmedlen inte är säkra när de når konsumenterna. I primärproduktionen måste exempelvis ätfärdiga grönsaker hanteras så att smittämnen, till exempel EHEC7, inte kommer i kontakt med grönsakerna. Vid lagerhållning och distribution är till exempel rätt temperatur viktigt för att livsmedel inte ska bli dåliga. I livsmedelsindustrin behöver lokaler och maskiner vara väl rengjorda för att inte smuts och bakterier ska förorena livsmedlen. Vid försäljning eller servering av livsmedel till slutkonsumenterna är exempelvis korrekt förvaring respektive varmhållning av livsmedlen viktigt för att minimera riskerna. Syftet med EU:s livsmedelslagstiftning är att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och tillvarata konsumenternas intressen när det gäller livsmedel.8 Livsmedelsföretagen är ansvariga för att livsmedlen är säkra. Den oﬀentliga kontrollen ska kontrollera att företagen uppfyller kraven i lagstiftningen.9 Målen för livsmedelskontrollen på nationell nivå läggs fast i den nationella kontrollplanen för livsmedelskedjan.10 Enligt den nationella kontrollplanen är målet för den oﬀentliga kontrollen att skydda människors och djurs hälsa och värna konsumenternas intressen, inbegripet märkning av livsmedel och foder samt konsumentinformation. Kontrollplanen innehåller dels övergripande mål för kontrollen i hela livsmedelskedjan, dels särskilda mål för de olika kontrollområdena där livsmedelskontroll utgör ett område. De särskilda målen för livsmedelskontrollen är indelade i inriktningsmål, strategiska mål och speciﬁka mål. De ﬂesta mål gäller för samtliga kontrollmyndigheter. Kontrollmyndigheterna kan bryta ner de nationella målen till mål för den egna myndigheten eller använda de gemensamma målen direkt. I tabell 1 nedan beskrivs målen för livsmedelskontrollen för perioden –2017. 7Variant av bakterien escherichia koli, som kan orsaka diarrésjukdomar. Källa: webbplats. 8Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet. 9Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om oﬀentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (kontrollförordningen). 10Livsmedelsverket i samarbete med , , , Kommuner och Landsting samt Generalläkaren, Nationell plan för kontrollen i livsmedelskedjan 2014–2017, . Tabell 1 Mål i den nationella kontrollplanen avseende livsmedelskontroll 2014–2017 i enlighet med beslutad veriﬁera att den genom- av en god dialog mellan Alla led i kedjan och alla relevanta krav i lagstift- har en plan för livsmedels- kontrolleras alla relevanta krav regelbundet, både med alla led och alla relevanta krav i lagstiftningen. kontroll (gäller ej primär- kontrolleras alla relevanta krav vid planerad kontroll i kan alla myndigheter veriﬁera att de till följer sin uppsatta plan för livsmedels- både när det gäller säker- får alla anläggningar i riskklass där riskerna är större. fokuseras på de största tionen i kategori röd enligt fokuseras på de som på ett avgörande sätt kan vara är alla kända livsmedels- har vi utvecklat kontrollen inom eftersatta områden eller områden med ny lagstiftning. livsmedelskontrollen – tar staten sitt ansvar? Rätt kompetens ﬁnns för att upptäcka avvikelser och har kontrollen genomfört/ bedöma dess risker. deltagit i utbildningar och/ eller utarbetat/tagit del av ledningar och annat stödjande för att upptäcka avvikelser inom relevanta områden. och prioriterade områden. för att säkerställa att så att företagen förstår innebörden och kan vidta att avvikelser åtgärdas inom Uppföljning görs för att inom utsatta tidsramar. att sanktioner används enligt Källa: m.ﬂ., Nationell plan för kontrollen i livsmedelskedjan 2014–2017. Lagstiftningen som reglerar livsmedelskontrollen består dels av EU-lagstiftning, dels av nationell lagstiftning som kompletterar och preciserar EU-lagstiftningen. Lagstiftningen på livsmedelsområdet består i huvudsak av EU-lagstiftning, i de ﬂesta fall EU-förordningar. EU:s så kallade ”hygienpaket” består av ﬂera rättsakter med övergripande bestämmelser för livsmedel, bland annat en grundförordning om livsmedelshygien och en förordning med särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung.11 Hygienpaketet 11I hygienpaketet ingår: och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av om livsmedelshygien, och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung samt och rådets förordning (EG) nr 854/2004 av om fastställande av särskilda bestämmelser för genomförandet av oﬀentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel. kompletteras bland annat av kontrollförordningen.12 Utöver denna lagstiftning regleras livsmedelsområdet av många speciﬁka EU-rättsakter på olika områden, till exempel när det gäller import och märkning. Till skillnad mot tidigare EU-lagstiftning på området är den nu gällande lagstiftningen för livsmedelsföretagare till stor del målstyrd. Det innebär att lagstiftningen inte i detalj anger hur exempelvis ett restaurangkök ska vara inrett, utan föreskriver att inredningen ska vara sådan att det är lätt att hålla rent och att säker mat därmed kan serveras. För livsmedelskontrollen innebär detta att inspektören i högre utsträckning än tidigare måste göra bedömningar från fall till fall om kraven i lagstiftningen är uppfyllda. Detta ställer höga krav på kompetens hos livsmedelsinspektörerna.13 Kontrollförordningen viktigast för livsmedelskontrollen Den grundläggande EU-förordningen för livsmedelskontroll är kontrollförordningen. Kontrollförordningen anger vilka skyldigheter medlemsstaterna och kontrollmyndigheterna har när det gäller genomförandet av oﬀentlig kontroll för att säkerställa efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen och bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. Enligt förordningen ska medlemsstaterna se till att riskbaserad oﬀentlig kontroll genomförs regelbundet och så ofta som är lämpligt för att uppnå målen i förordningen. Vidare ska eﬀektiv och ändamålsenlig samordning säkerställas mellan alla berörda behöriga myndigheter. Förordningen anger också att de behöriga myndigheterna ska se till att all personal får utbildning som gör att de med erforderlig kompetens kan utföra sina uppgifter och utföra oﬀentlig kontroll. pågår förhandlingar inom EU om en ny kontrollförordning, som beräknas träda i kraft tidigast 2016.14 12Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet och och rådets förordning (EG) nr 882/2004. 13Intervjuer med företrädare för Landsbygdsdepartementet och företrädare för . 14Intervju med företrädare för . livsmedelskontrollen – tar staten sitt ansvar? Riktlinjer och vägledningar från kommissionen Kommissionen har utarbetat några vägledningar kopplade till kontrollförordningen: vägledning om nationell kontrollplan15, vägledning om årlig rapportering16 samt vägledning vid import av livsmedel.17 Därutöver har kommissionen beslutat om riktlinjer för utförande av revision.18 Det ﬁnns även vägledande dokument från kommissionen som främst är riktade till företag som ska tillämpa livsmedelslagstiftningen. Den svenska livsmedelslagen innehåller ett antal paragrafer som gäller den oﬀentliga kontrollen av efterlevnaden av livsmedelslagstiftningen inklusive EU-bestämmelserna. I lagen ﬁnns bestämmelser om vilka myndigheter som är kontrollmyndigheter och om deras åligganden, möjligheter till samverkan, överﬂyttning av oﬀentlig kontroll från kommunerna, förelägganden riktade till kommuner, föreskrifter om kontroll samt om avgifter för kontroll. I livsmedelsförordningen ﬁnns bestämmelser om förteckningar över godkända och registrerade livsmedelsanläggningar, ansvarsfördelningen mellan de behöriga myndigheterna samt om föreskrifter om kontroll. Livsmedelsförordningen ger , med stöd av ﬂera paragrafer i livsmedelslagen, rätt att meddela föreskrifter inom olika områden. En särskild förordning (2006:1166) om avgifter för oﬀentlig kontroll av livsmedel och vissa jordbruksprodukter reglerar hur avgifter ska tas ut från verksamhetsutövare av statliga myndigheter och kommuner. utfärdar ett stort antal föreskrifter, varav merparten riktar sig till livsmedelsföretag och andra verksamhetsutövare inom livsmedelsområdet. Några av föreskrifter berör genomförande av kontroller och riktar sig därmed till kontrollmyndigheterna. 15Kommissionens beslut av om en vägledning för att bistå medlemsstaterna i utarbetandet av den samlade ﬂeråriga nationella kontrollplan som föreskrivs i och rådets förordning (EG) nr 882/2004. 16Kommissionens beslut av om en vägledning för att bistå medlemsstaterna i utarbetandet av den årliga rapport om den samlade ﬂeråriga nationella kontrollplanen som föreskrivs i och rådets förordning (EG) nr 882/2004. 17Guidance document – questions related to import requirements and the new rules on food hygiene and oﬃcial food controls. 18Kommissionens beslut av om fastställande av riktlinjer avseende kriterierna för utförande av revisioner enligt och rådets förordning (EG) nr 882/2004. bland annat utfärdat föreskrifter om oﬀentlig kontroll av livsmedel och om rapporteringsskyldighet för kontrollmyndigheter. Det ﬁnns även bestämmelser i regeringsformen och kommunallagen som har betydelse för regeringens möjligheter att styra genomförandet av oﬀentlig livsmedelskontroll och för relationen mellan inblandade myndigheter.19 Livsmedelsföretagen är ansvariga för att maten är säker och rätt märkt och för att kraven i lagstiftningen är uppfyllda. Livsmedelsföretagen ska kontrollera den egna verksamheten, genom så kallad egenkontroll.20 Till sin hjälp har livsmedelsföretagen bland annat nationella branschriktlinjer som tagits fram av livsmedelsbranschen. bedömer branschriktlinjerna för att se till att de uppfyller lagstiftningens krav.21 Syftet med den oﬀentliga livsmedelskontrollen är att kontrollera att livsmedelsföretagen lever upp till kraven i livsmedelslagstiftningen. som medlemsstat, och därmed regeringen, har ett ansvar för att kontrollsystemet i stort följer lagstiftningen. Det innebär att regeringen har ett ansvar för att följa upp hur livsmedelskontrollen fungerar och vidta åtgärder om brister upptäcks. ska enligt sin instruktion leda och samordna den oﬀentliga livsmedelskontrollen och verka för att den är eﬀektiv och likvärdig i hela landet.22 Även livsmedelslagen och livsmedelsförordningen anger att ska samordna kontrollmyndigheternas verksamhet och ge stöd. är vidare kontrollmyndighet för livsmedelskontroller vid bland annat slakterier, äggpackerier, musselodlingar, större mejerier, ﬁskanläggningar och även för bland annat småskaliga charkuterier och mejerier.23 Totalt handlar det om cirka 1 400 anläggningar. 19Regeringsformen (1974:152) och kommunallagen (1991:900). 20De övergripande skyldigheterna för livsmedelsföretagare framgår av förordning (EG) nr 852/2004 om livsmedelshygien. 21http:///sv/grupp1/livsmedelsforetag/Vagledningar-och-branschriktlinjer/ Branschriktlinjer1, . 22Förordning (2009:1426) med instruktion för . 23Ändringen gäller anläggningar, oavsett storlek, som tillverkar produkter av animaliskt ursprung och som ska godkännas enligt förordning (EG) nr 853/2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung. livsmedelskontrollen – tar staten sitt ansvar? Enligt livsmedelslagstiftningen ska länsstyrelserna samordna kommunernas livsmedelskontroller i länet och lämna råd och hjälp när det gäller livsmedelskontroll. Länsstyrelserna har kontrollansvar för cirka 55 000 primärproducenter. genomför länsstyrelserna cirka 700–800 kontroller av primärproducenter, varav de ﬂesta sker i samband med kontroller inom jordbruksstödet. Länsstyrelsernas livsmedelskontroller av primärproducenter ﬁnansieras med anslag.24 Kommunerna har kontrollansvar för drygt 86 000 livsmedelsanläggningar, bland annat butiker, restauranger och storkök.