prop · H103108 · 2014-03-04 00:00:00 — ska ha ett system för riskhantering som gör det möjligt för fondbolaget att kontrollera och bedöma den risk som är knuten till de positioner som tas i en värdepappersfond och hur positionerna påverkar fondens riskprofil. Därigenom skapas en god riskhantering vid förvaltningen av värdepappersfonder. Genom den nya andra meningen som har införts anges nu uttryckligen att fondbolag inte ensidigt eller mekaniskt ska förlita sig på kreditbetyg som har utfärdats av bedöma kreditvärdigheten hos fondens tillgångar. Det bör dock inte innebära någon ändring i sak utan ses som en poängtering av vikten att ett fondbolags system för riskhantering faktiskt gör det möjligt för fondbolaget att kontrollera och bedöma den kreditrisk som är knuten till de positioner som tas i en värdepappersfond och hur positionerna påverkar fondens riskprofil. Svenska försäkringsförmedlares förening föreslår med hänvisning till att ett fondbolag kan förvalta flera värdepappersfonder att det i den nya andra meningen antingen borde anges att varje värdepappersfonds tillgångar omfattas eller att fonderna omnämns i obestämd form som i första meningen. Enligt regeringens uppfattning bör på motsvarande sätt som i slutledet i andra meningen bestämd form användas också i den nya andra meningen. Även om ett fondbolag förvaltar flera värdepappersfonder ska bolaget kontrollera och bedöma risk och kreditvärdighet för de tillgångar och positioner som ingår i den enskilda fonden. avses en juridisk person vars verksamhet inbegriper yrkesmässigt utfärdande av kreditbetyg (se definitionerna i artikel 3.1 a och 3.1 b i förordningen om kreditvärderingsinstitut). Det bör därmed vara tydligt vad som avses med dessa båda begrepp och det finns enligt regeringens uppfattning inte skäl för att som vid föreslår ta in en hänvisning i paragrafen till definitionerna i förordningen om kreditvärderingsinstitut. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Förslaget till lag om ändring i lagen (2013:561) Prop. om förvaltare av alternativa investeringsfonder 8 kap. 4 § Paragrafen innehåller bestämmelser om AIF-förvaltares riskhanteringssystem. Ändringen i andra stycket genomför den nya lydelsen av artikel 15.2 första stycket i AIFM-direktivet (artikel 3.1 i ändringsdirektivet). En AIF-förvaltare ska ha lämpliga riskhanteringssystem som kan identifiera, mäta, hantera och övervaka de risker som är relevanta för den alternativa investeringsfonden. De risker som avses är de risker som är relevanta för fondens investeringsstrategi och för vilka fonden är exponerad eller kan komma att exponeras. Genom den nya andra meningen som har införts anges nu uttryckligen att AIF-förvaltare inte ensidigt eller mekaniskt ska förlita sig på kreditbetyg som har utfärdats av bedöma kreditvärdigheten hos fondens tillgångar. Det bör dock inte innebära någon ändring i sak utan ses som en poängtering av vikten att en AIF- förvaltares riskhanteringssystem faktiskt kan identifiera, mäta, hantera och övervaka de kreditrisker som är relevanta för varje alternativ investeringsfond. avses en juridisk person vars verksamhet inbegriper yrkesmässigt utfärdande av kreditbetyg (se definitionerna i artikel 3.1 a och 3.1 b i förordningen om kreditvärderingsinstitut). Det bör därmed vara tydligt vad som avses med dessa båda begrepp och det finns enligt regeringens uppfattning inte skäl för att som vid föreslår ta in en hänvisning i paragrafen till definitionerna i förordningen om kreditvärderingsinstitut. Detaljerade regler om en AIF-förvaltares riskhanteringsfunktion och riskhanteringssystem finns i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 231/2013 av om komplettering av och rådets direktiv /61/EU vad gäller undantag, allmänna verksamhetsvillkor, förvaringsinstitut, finansiell hävstång, öppenhet och tillsyn (se artiklarna 38–45). Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Europeiska unionens officiella tidning L 146/1 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 462/2013 av om ändring av förordning (EG) nr 1060/2009 om kreditvärderingsinstitut (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: och rådets förordning (EG) nr 1060/2009 (4) föreskrivs att kreditvärderingsinstitut ska följa uppföranderegler för att minska möjliga intres sekonflikter, samt säkerställa hög kvalitet och tillfredsstäl lande transparens vad gäller kreditbetyg och kreditvär Som ett resultat av de ändringar som infördes genom och rådets förord ning (EU) nr 513/2011 (5) har Europeiska tillsynsmyndig heten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndighe ten) (), inrättad genom och rå dets förordning (EU) nr 1095/2010 (6), fått befogenhet (1) EUT C 167, , s. 2. (2) EUT C 181, 21.6.2012, s. 68. (3) ståndpunkt offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (4) EUT L 302, 17.11.2009, s. 1. (5) EUT L 145, 31.5.2011, s. 30. EUT L 331, 15.12.2010, s. 84. här förordningen kompletterar det gällande regelverket för kreditvärderingsinstitut. Vissa av de viktigaste frågor na, såsom intressekonflikter till följd av modellen där emittenten betalar och information om strukturerade fi nansiella instrument, har tagits upp och regelverket kom mer att behöva ses över efter att ha gällt som är rimlig för att bedöma huruvida dessa frågor åt gärdats helt och hållet. Den nuvarande statsskuldskrisen har visat på behovet av att särskilt se över transparensen, förfaranden och tidpunkten för offentlig görande avseende kreditbetyg på statspapper. (2)I resolution av om kreditvärderingsinstitut: framtidsutsikter (7) efterlystes ökad reglering av kreditvärderingsinstitut. Vid sitt infor mella möte 2010 slog fast att det krävs ytterligare insatser för att ta itu med ett antal frågor kring kreditvärderingsverksamhe ten, bland annat risken för alltför stor förlitan på kredit betyg och för intressekonflikter till följd av kreditvär deringsinstitutens ersättningsmodell. konstaterade vid sitt möte att det är nödvändigt att minska alltför stor förlitan på kre ditbetyg. (3)På det internationella planet fastställde rådet för finansiell stabilitet (, FSB), där () är medlem, principer för att minska myndigheters och finansinstituts förlitan på kreditbetyg (nedan kallade FSB-principer). FSB- principerna godkändes vid i i no vember 2010. Det är därför lämpligt att de behöriga sektorsmyndigheterna bedömer marknadsdeltagarnas praxis och verkar för att dessa marknadsdeltagare mildrar effekterna av sådan praxis. Behöriga sektorsmyndigheter bör besluta om åtgärder för sådan påverkan. , i förekommande fall i samarbete med Europeiska tillsyns myndigheten (Europeiska bankmyndigheten), inrättad ge nom och rådets förordning (EU) (7) EUT C 380 E, 11.12.2012, s. 24. L 146/2 Europeiska unionens officiella tidning nr 1093/2010 (1), och med Europeiska tillsynsmyndighe ten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndig heten), inrättad genom och rådets förordning (EU) nr 1094/2010 (2), bör verka för att un derlätta konvergens av tillsynspraxis i enlighet med för ordning (EU) nr 1095/2010 och inom ramen för den här förordningen. (4)bör upplysa investerarna om uppgifter avseende den sannolikhet för fallissemang som är förknippad med kreditbetyg och kreditutsikter på grundval av historiska resultat som offentliggjorts i det centrala register som upprättat. (5)Enligt FSB- principerna bör centralbankerna bilda sig sin egen uppfattning om kreditvärderingen beträffande de finansiella instrument som de godtar i marknadsopera tioner, både som säkerhet och som direkta köp. Central bankspolicyer bör undvika mekaniska tillvägagångssätt som skulle kunna leda till onödigt abrupta och stora förändringar i finansiella instruments godtagbarhet och i nivån på värderingsavdrag som kan förvärra tröskel effekterna. I sitt yttrande av förklarade ECB dessutom att den är fast besluten att stödja det gemensamma målet om att minska alltför stor förlitan på kreditbetyg. ECB ska i det sammanhanget regelbundet rapportera om de olika åtgärder som Eurosystemet vid tagit för att minska förlitan på kreditbetyg. Enligt arti kel 284.3 i fördraget om Europeiska unionens funktions sätt (EUF-fördraget) ska ECB till , rådet och kommissionen samt till överlämna en årsrapport om verksamheten inom Europeiska central bankssystemet (ECBS) och om den monetära politiken såväl under de föregående som under de innevarande åren. ECB:s ordförande ska lägga fram denna rapport för , som kan hålla en allmän debatt på grundval av rapporten, och rådet. Vidare kunde ECB i dessa rapporter beskriva hur den har tillämpat FSB-prin ciperna och de alternativa bedömningsmekanismer som den använder. (6)Unionen arbetar på att i ett första skede se över huruvida hänvisningar till kreditbetyg i unionsrätten föranleder el ler kan föranleda att man ensidigt eller mekaniskt förlitar sig på sådana kreditbetyg och i ett andra skede se över alla hänvisningar till kreditbetyg för regleringsändamål i unionsrätten i syfte att upphäva dem , under förutsättning att lämpliga alternativa kreditriskbedöm ningar fastställs och införs. (1) EUT L 331, 15.12.2010, s. 12. (2) EUT L 331, 15.12.2010, s. 48. (7)Kreditutsikters betydelse för investerare och emittenter och deras påverkan på marknaderna kan jämföras med kreditbetygs betydelse och påverkan. Alla krav i förord ning (EG) nr 1060/2009 som syftar till att säkerställa att kreditvärdering bedrivs korrekt, transparent och fritt från intressekonflikter bör därför vara tillämpliga även på kre ditutsikter. Enligt gällande tillsynspraxis är flera krav i förordningen tillämpliga på kreditutsikter. Den här för ordningen bör göra reglerna klarare och bidra till rätts säkerheten genom att införa en definition på kreditutsik ter och klargöra vilka särskilda bestämmelser som är till lämpliga på dessa kreditutsikter. Definitionen av kreditut sikter bör också omfatta åsikter om den troliga utveck lingen på kort sikt för kreditbetyg, något som allmänt kallas bevakningslistor (credit watches). (8)På medellång sikt bör ytterligare åtgärder utvärderas för att avlägsna hänvisningar till kreditbetyg för reglerings ändamål från regleringen av finansiella tjänster och ute sluta riskviktning av tillgångar genom kreditbetyg. är dock kreditvärderingsinstitut viktiga aktö rer på finansmarknaderna. Följaktligen är det särskilt vik tigt att säkerställa kreditvärderingsinstitutens och deras kreditvärderings oberoende och integritet för att trygga deras trovärdighet bland marknadsaktörerna, särskilt in vesterare och andra användare av kreditbetyg. I förord ning (EG) nr 1060/2009 föreskrivs att kreditvärderings institut ska vara registrerade och ska övervakas, eftersom deras tjänster har betydande inverkan på allmänintresset. Till skillnad från investeringsanalys är kreditbetyg inte bara åsikter om värdet eller priset på ett finansiellt in strument eller en finansiell förpliktelse. är inte bara finansanalytiker eller investeringsråd givare. har ett regleringsvärde för reglerade investerare som kreditinstitut, försäkringsbolag och andra institutionella investerare. Även om incitamen ten till alltför stor förlitan på kreditbetyg håller på att minskas, styr kreditbetyg fortfarande investeringsbeslut, särskilt till följd av asymmetrisk information och av ef I detta sammanhang måste kreditvär deringsinstitut vara oberoende och måste uppfattas så av marknadsaktörerna, och deras värderingsmetoder måste vara transparenta och uppfattas så. (9)Alltför stor förlitan på kreditbetyg bör minskas och alla automatiska effekter till följd av kreditbetyg bör gradvis avlägsnas. och värdepappersföretag bör för mås att införa interna förfaranden för att göra sina egna kreditriskbedömningar och bör verka för att investerare själva gör en due diligence-granskning. Mot denna bak grund föreskriver denna förordning att finansinstitut inte ensidigt eller mekaniskt bör förlita sig på kreditbetyg. Därför bör dessa kreditvärderingsinstitut undvika att ingå avtal där de ensidigt eller mekaniskt förlitar sig på kreditbetyg och bör undvika att i avtal utnyttja dem som Europeiska unionens officiella tidning L 146/3 den enda parametern för att bedöma kreditvärdigheten av investeringar eller för att bedöma huruvida man ska för värva eller avyttra en investering. (10)Förordning (EG) nr 1060/2009 tillhandahöll redan en första uppsättning åtgärder för att ta itu med kreditvär deringsinstitutens och deras kreditvärderings oberoende och integritet. Redan i den förordningen hade flera be stämmelser det som underliggande mål att garantera kre ditvärderingsinstitutens oberoende och att fastställa, han tera och i möjligaste mån undvika eventuella intressekon flikter. Att den kreditvärderade enheten väljer ut och arvoderar kreditvärderingsinstitutet (modellen där emit tenten betalar) skapar inneboende intressekonflikter. Med den modellen har kreditvärderingsinstitutet incita ment att ge emittenten goda kreditbetyg för att säkra en varaktig affärsrelation för att garantera intäkter eller säkra ytterligare arbete och inkomster. Dessutom kan relationerna mellan kreditvärderingsinstitutens och de kreditvärderade enheternas aktieägare skapa intressekon flikter som inte i tillräcklig utsträckning hanteras genom gällande regler. Resultatet blir att kreditbetyg som utfär das med modellen där emittenten betalar kan uppfattas som kreditbetyg som snarare passar emittenten, än som kreditbetyg som investeraren behöver. Det är viktigt att öka kraven på kreditvärderingsinstitutens oberoende för att öka tillförlitligheten hos kreditbetyg som utfärdas med modellen där emittenten betalar. (11)För att öka konkurrensen på en marknad som har do minerats av tre kreditvärderingsinstitut bör åtgärder vid tas för att uppmuntra utnyttjandet av mindre kreditvär deringsinstitut. Praxis har varit att emit tenter eller anknutna tredje parter begär kreditbetyg från två eller flera kreditvärderingsinstitut och därför bör emittenten eller en anknuten tredje part, i de fall då två eller fler kreditbetyg begärs, överväga att utse åtminstone ett kreditvärderingsinstitut som inte har av den totala marknadsandelen och som emittenten eller en anknuten tredje part anser vara i stånd att kreditvärdera emissionen eller enheten i fråga. (12)Kreditvärderingsmarknaden visar att kreditvärderingsinsti tut och kreditvärderade enheter traditionellt ingår lång variga affärsrelationer. Detta ökar risken för förtrolighet, eftersom kreditvärderingsinstitutet kan bli för välvilligt inställt till den kreditvärderade enhetens önskemål. Under sådana förhållanden kan kreditvärderingsinstitutens opar tiskhet med tiden komma att ifrågasättas. som ett emitterande företag utser och be talar har de facto ett incitament att ge det företaget eller dess låneinstrument alltför gynnsamma kreditbetyg för att bevara sin affärsrelation med emittenten. Även emit tenter har incitament att ha långvariga affärsrelationer, som exempelvis den inlåsningseffekt som består i att en emittent avstår från att byta kreditvärderingsinstitut, ef tersom det kan få investerare att tvivla på emittentens kreditvärdighet. Detta problem uppmärksammades redan i förordning (EG) nr 1060/2009, där det krävs att kredit värderingsinstitut tillämpar ett rotationssystem som möj liggör en gradvis ändring av analysgrupper och kredit värderingskommittéer för att inte äventyra kreditvär deringsanalytikernas och personer som godkänner kredit betygs oberoende. Dessa reglers effektivitet var dock i hög grad beroende av hur man löst frågan om arbets sättet inom kreditvärderingsinstitutet, närmare bestämt avseende det faktiska oberoendet och professionalismen hos kreditvärderingsinstitutets anställda gentemot kredit värderingsinstitutets egna affärsintressen. Dessa regler var inte utformade för att ge tredje parter tillräckliga garan tier för att intressekonflikter till följd av långvariga affärs relationer effektivt skulle minskas eller undvikas. Ett sätt att uppnå detta skulle till exempel vara att begränsa den period då ett kreditvärderingsinstitut får fortsätta lämna kreditbetyg för samma emittent eller dennes låneinstru ment. Incitamenten att lämna fördelaktiga kreditbetyg för en viss emittent skulle avlägsnas om en tidsgräns infördes för avtalsförhållandet mellan kreditvärderingsinstitutet och den emittent som kreditvärderas eller som emitterat de kreditvärderade låneinstrumenten. Med kravet på ro tation för kreditvärderingsinstitut som en normal och utbredd praxis på marknaden skulle man dessutom ef fektivt minska problemet med inlåsningseffekten. Slut ligen skulle rotation av kreditvärderingsinstitut påverka kreditvärderingsmarknaden positivt, eftersom det skulle underlätta nyinträden på marknaden och ge de verk samma kreditvärderingsinstituten möjligheter att utöka sin verksamhet till nya områden. (13)Det är dock viktigt att tillämpningen av ett rotations system utformas så att systemets fördelar mer än upp väger dess eventuella negativa följder. Till exempel kan rotation med korta intervaller medföra ökade kostnader för emittenter och kreditvärderingsinstitut, eftersom kost naden för kreditvärdering av en ny enhet eller ett nytt finansiellt instrument vanligtvis är högre än kostnaden för övervakning av ett kreditbetyg som redan har utfär dats. Det krävs även avsevärd tid och stora resurser att etablera sig som kreditvärderingsinstitut, antingen som nischaktör eller för att täcka alla tillgångsklasser. En fort löpande rotation av kreditvärderingsinstitut kunde dessutom få betydande effekter på kreditbetygens kvalitet och kontinuitet. Lika viktigt är att tillräckliga skyddsåtgär der bör användas vid tillämpningen av ett rotations system, så att marknaden gradvis kan anpassa sig, innan L 146/4 Europeiska unionens officiella tidning systemet eventuellt utökas . Detta kan uppnås genom att systemets tillämpningsområde begränsas till återvärdepapperiseringar, som är en begränsad källa för bankfinansiering, medan kreditbetyg som redan utfärdats även i fortsättningen kan följas upp på begäran, också efter det att rotation har blivit obligatoriskt. Som en all män regel bör rotation således endast beröra nya åter värdepapperiseringar med underliggande tillgångar från samma originator. Kommissionen bör se över huruvida det är lämpligt att behålla ett begränsat rotationssystem eller att också tillämpa det för andra tillgångsklasser, och i så fall om andra klasser motiverar en annan behandling när det gäller till exempel den tidsmässiga begräsningen av ett avtalsförhållande. Om rotationssystemet införs för andra tillgångsklasser bör kommissionen bedöma om det är nödvändigt att införa ett krav på kreditvärderingsinsti tutet att för avtalsförhållandet överlämna information om emittenten och de kreditvär derade finansiella instrumenten (överlåtelsedokumenta tion) till det nya kreditvärderingsinstitutet. (14)Det är lämpligt att införa rotation för kreditvärderings marknaden för återvärdepapperiseringar. För det första är detta det segment av den europeiska värdepapperiserings marknaden som har presterat undermåligt sedan finanskrisen och därför är behovet av att ta itu med intressekonflikter är störst där. För det andra är kredit risken för återvärdepapperiseringar i allmänhet unik för varje transaktion medan kreditrisken för skuldinstrument som utfärdats av till exempel stora företag i hög grad beror på själva emittentens förmåga att betala för skul den. När en återvärdepapperisering görs är risken för att kunskap går förlorad genom att ett nytt kreditvärderings institut anlitas inte hög. Även om det endast finns ett begränsat antal kreditvärderingsinstitut som är aktiva på kreditvärderingsmarknaden för återvär depapperiseringar är den marknaden mer naturligt öppen för konkurrens och ett rotationssystem skulle kunna bli en drivkraft för att skapa större dynamik på den mark naden. Kreditvärderingsmarknaden för återvärdepapperi seringar domineras dessutom av några få stora kreditvär deringsinstitut men det finns andra aktörer som har byggt upp expertis på detta område. (15)Regelbunden rotation av kreditvärderingsinstitut som ut färdar kreditbetyg på återvärdepapperiseringar skulle öka mångfalden när det gäller att bedöma kreditvärdighet. Flera och olika åsikter, perspektiv och av kreditvär deringsinstitut använda metoder skulle ge mer varierande kreditbetyg och i slutändan förbättra bedömningen av återvärdepapperiseringarnas kreditvärdighet. denna mångfald ska få betydelse och för att undvika självtillräcklighet hos både originatorer och kreditvär deringsinstitut, bör den maximala tidsperiod under vilken kreditvärderingsinstitutet får utfärda kreditbetyg på åter värdepapperiseringar från samma originator begränsas till en nivå som garanterar regelbundet förnyade bedöm ningar av kreditvärdigheten. Dessa faktorer samt behovet av att tillhandahålla viss kontinuitet i förhållningssättet till kreditvärderingar innebär att en fyraårsperiod är lämplig. Om minst fyra kreditvärderingsinstitut utses har syftet för ett rotationssystem redan uppnåtts och således bör kravet att rotera inte tillämpas. För att säker ställa verklig konkurrens bör undantag endast vara till lämpliga när minst fyra av de utsedda kreditvärderings instituten kreditvärderar en viss andel av originatorns utestående finansiella instrument. (16)Det är lämpligt att utforma ett rotationssystem för åter värdepapperiseringar utifrån originatorn. Återvärdepappe riseringar emitteras genom specialföretag utan någon egentlig kapacitet att betala för skulden. Därför skulle en rotation som är utformad utifrån emittenten göra systemet verkningslöst. Däremot skulle ett rotations system utifrån det medverkande institutet innebära att undantaget skulle gälla. (17)Ett rotationssystem skulle kunna vara ett viktigt verktyg för att sänka inträdeshindren till kreditvärderingsmark naden för återvärdepapperiseringar. Det kunde dock sam tidigt göra det svårare för nya marknadsaktörer att få fotfäste på marknaden, eftersom de inte skulle tillåtas att behålla sina kunder. Därför är det lämpligt att införa ett undantag från rotationssystemet för små kreditvär deringsinstitut. (18)För att bli verkningsfullt måste rotationssystemet genom föras på ett trovärdigt sätt. Rotationskravet skulle inte tjäna sitt syfte om ett tidigare kreditvärderingsinstitut skulle få erbjuda kreditvärderingar av återvärdepapperise ringar från samma originator inom en alltför kort tids period. Därför är det viktigt att fastställa en lämplig tids period, under vilken ett tidigare kreditvärderingsinstitut Europeiska unionens officiella tidning L 146/5 inte får utses för att på nytt utfärda kreditbetyg på åter värdepapperiseringar från samma originator. Perioden bör vara tillräckligt lång för att det nya kreditvärderings institutet ska kunna tillhandahålla sina kreditvärderings tjänster effektivt, för att säkerställa att återvärdepapperi seringarna verkligen blir föremål för en ny granskning med annan inriktning och för att garantera att det nya kreditvärderingsinstitutets kreditbetyg ger tillräcklig kon tinuitet. utgör tillgången på kreditvärderings institut med tillräcklig expertis på återvärdepapperise ringar en begränsning om rotations systemet ska kunna fungera korrekt. Därför bör perio dens längd vara proportionell, bör generellt vara lika lång som det tidigare kreditvärderingsinstitutets utgångna av tal, men bör inte vara längre än . (19)Kravet på regelbunden rotation av kreditvärderingsinstitut står i proportion till det eftersträvade målet.