prop · H103153 · 2014-03-04 00:00:00 — Om de uppgifter eller handlingar som ges in till stöd för ansökan är ofullständiga enligt kriterierna i nationell rätt ska, enligt artikel 5.4, den behöriga myndigheten skriftligen underrätta sökanden om vilka kompletterande uppgifter eller handlingar som krävs och fastställa en rimlig tidsfrist för deras inlämnande. Den tidsfrist inom vilken beslut ska fattas upphör då att löpa fram till dess att den behöriga myndigheten eller andra relevanta myndigheter har mottagit de kompletterande uppgifter som krävs. Om dessa kompletterande uppgifter eller handlingar inte har lämnats inom tidsfristen, får den behöriga myndigheten avslå ansökan. Någon generell reglering av den tid inom vilken ett ärende om uppehålls- och arbetstillstånd ska avgöras finns inte i utlänningslagen. Däremot finns vissa bestämmelser om tidsfrister i utlänningsförordningen som har sin grund i olika EU-direktiv. I 4 kap. 21 a § UtlF anges att ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning (familjeåterförening) ska, om det inte finns särskilda skäl, avgöras senast från det att ansökan lämnades in. Vidare finns i 8 kap. 10 a–10 b §§ UtlF vissa tidsfrister för handläggning av ärenden som rör varaktigt bosatta i och ärenden om uppehållstillstånd för medborgare i och för tredjelandsmedborgare med ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat. Härutöver gäller att ett ärende om uppehålls- och arbetstillstånd för högkvalificerad anställning (EU-blåkort) ska avgöras från det att ansökan lämnades in, 5 a kap. 1 § UtlF. Även det nu aktuella direktivets krav i fråga om handläggningstid kan genomföras på förordningsnivå. Några lagändringar är således inte nödvändiga för att genomföra direktivet i denna del. Förvaltningsrätten i anser att möjligheten att avslå en ansökan om ett kombinerat tillstånd om utlänningen inte efterkommer en begäran om kompletterande underlag bör utnyttjas. Enligt Förvaltningsrätten används avslagsgrunden i praktiken och en reglering bidrar till att göra rättstillämpningen tydlig för den enskilde. rätten att en reglering tydliggör utredningsansvar och i förlängningen medför en enklare process i migrationsdomstolarna vid ett Som anges i promemorian förekommer inte någon motsvarighet till den ordning som föreskrivs i direktivet att en ansökan om ett kombinerat tillstånd får avslås om utlänningen inte efterkommer en begäran om kompletterande underlag vid ansökan om uppehålls- och Om bedömer att en sådan ansökan är behäftad med brister eller är inkomplett bör sökanden uppmanas att komma in med de kompletteringar som behövs. begäran om komplettering fastställs en tidsfrist inom vilken kompletterande uppgifter ska ha kommit in till och att, om föreläggandet inte efterföljs, ärendet kan komma att avgöras i Resultatet kan då bli att ansökan om uppehålls- och Till skillnad från vad Förvaltningsrätten i anför bedömer regeringen att det inte finns anledning att nu införa en särskild avslagsgrund i fall då en sökande inte efterkommer en begäran om kompletterande uppgifter i fråga om ansökan om uppehålls- och Något sådant förslag läggs därför inte fram. 7.5 Följder av att beslut inte fattas inom angiven tidsfrist Regeringens bedömning: Direktivets krav i fråga om följder vid överskridande av tidsfristen för handläggningen av ansökningar om uppehålls- och arbetstillstånd kräver inte någon författningsåtgärd inom ramen för detta lagstiftningsärende. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: () framhåller att handläggningstiden för ansökningar om uppehålls- och arbetstillstånd i många fall uppgår till omkring . Med anledning av ställningstagandet i promemorian vill därför JO återigen peka på att JO:s tillsyn är extraordinär och inte kan ersätta en ordinarie tillsyn. Förvaltningsrätten i framhåller att det, med anledning av promemorians förslag avseende artikel 5.2 tredje stycket och JO:s tidigare remissvar angående möjligheten att bedriva tillsyn, framstår som angeläget att den föreslagna utredningen om ordinarie tillsyn kommer till stånd. Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 5.2 tredje stycket framgår att konsekvenserna av att beslut inte har fattats inom handläggningstiden , i förekommande fall jämte förlängning, ska fastställas i nationell rätt. Motsvarande bestämmelser om följder av att ett beslut inte fattas inom en angiven tidsfrist återfinns i andra EU-direktiv på migrationsområdet, bl.a. i det s.k. familjeåterföreningsdirektivet och i direktivet om varaktigt bosatta. Vid genomförandet i svensk rätt av dessa direktiv (prop. 2005/06:72 respektive prop. 2005/06:77) gjorde regeringen bedömningen att den tillsynsverksamhet som utförs av ombudsmän () och Justitiekanslern () tillgodoser de krav som de två direktiven ställer Prop. 2013/14:153 upp i fråga om följder vid överskridande av handläggningsfrister. Regeringen ansåg därför att det inte var nödvändigt att införa någon ny författningsreglerad sanktionsmöjlighet för fall då handläggningsfristen inte iakttagits. En bestämmelse om följder av att ett beslut om uppehålls- och arbetstillstånd inte fattats inom föreskriven tid återfinns även i det s.k. blåkortsdirektivet. I samband med remissförfarandet av departementspromemorian Genomförande av blåkortsdirektivet (Ds 2012:28) påpekade JO att de överväganden angående JO:s tillsyn som redovisas i promemorian inte synes inkludera förhållandet att JO:s tillsyn är extraordinär. Vidare angavs att JO:s resurser är starkt begränsade och att den granskningsverksamhet som bedrivs inte kan likställas med reguljär tillsyn. Vid behandlingen av JO:s ämbetsberättelse avseende /11 anförde bl.a. att bristen på ordinarie tillsynsorgan inom migrations- och socialförsäkringsområdena gör att en stor del av JO:s resurser ägnas åt sådant som i stället bör hanteras i en annan ordning. föreslog därför att genom ett tillkännagivande skulle begära att regeringen låter utreda frågan om bristen på reguljär tillsyn inom migrations- och socialförsäkringsområdet (bet. 2011/12:KU6). tillkännagav för regeringen som sin mening vad utskottet hade anfört om att regeringen ska låta utreda frågan om ordinarie tillsyn inom migrations- och socialförsäkringsområdet (rskr. 2011/12:160). Regeringen beslutade att uppdra åt Statskontoret att utreda om det föreligger behov av att förändra tillsynen inom migrationsområdet. Om Statskontoret finner att ett sådant behov föreligger ska myndigheten lämna förslag på hur tillsynen bör utformas. I förslaget ska ingå hur ordinarie klagomålshantering avseende handläggning kan organiseras. Uppdraget ska slutredovisas till . I avvaktan på resultatet av detta utredningsuppdrag bedömer regeringen att den tillsynsverksamhet som åligger ombudsmän och Justitiekanslern tillgodoser även de krav som aktuellt direktiv ställer i fråga om överskridande av tidsfristen för handläggning. Någon författningsåtgärd med anledning av artikel 5.2 tredje stycket är mot bakgrund av pågående utredningsuppdrag inte påkallad inom ramen för detta lagstiftningsärende. 7.6Skriftliga och motiverade beslut Regeringens bedömning: Direktivets krav på skriftliga och motiverade beslut tillgodoses genom gällande rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 5.3 ska behörig myndighet skriftligen underrätta sökanden om beslut med anledning av en ansökan i enlighet med förfarandena för underrättelser i relevant Enligt artikel 8.1 ska skälen för ett beslut om att avslå en ansökan om ett kombinerat tillstånd eller om ändring eller förlängning av ett kombinerat tillstånd eller beslut om att återkalla ett kombinerat tillstånd, som fattas på grundval av kriterier som anges i unionsrätten eller nationell rätt lämnas i en skriftlig underrättelse. Vidare anges i artikel 8.2 att det i den skriftliga underrättelsen ska anges till vilken domstol eller administrativ myndighet den berörda personen kan överklaga beslut och tidsfristen för detta. Av 13 kap. 10 § första stycket UtlL följer att ett beslut i fråga om bl.a. uppehållstillstånd och arbetstillstånd ska vara skriftligt och innehålla de skäl som ligger till grund för beslutet. Direktivets krav på skriftliga och motiverade beslut om ett kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd tillgodoses därmed genom gällande rätt. anledning av artiklarna 5.3 och 8.1 i direktivet behövs därför inte. I artikel 8.2 anges att anvisningar om överklagande av beslut om att avslå eller återkalla ett kombinerat tillstånd ska lämnas i den skriftliga Enligt de allmänna förvaltningsrättsliga reglerna om underrättelse om beslut i 21 § förvaltningslagen (1986:223), förkortad FL, ska en beslutsunderrättelse till part inkludera uppgift om hur man överklagar beslutet. Även när det gäller tidsfrister för överklagande av beslut gäller de allmänna bestämmelserna i förvaltningslagen. I 23 § FL anges att ett skriftligt överklagande ska ha inkommit till den myndighet som har meddelat beslutet från den dag då klaganden fick del av beslutet. Enligt gällande ordning anges i beslut hur man ska gå till väga för att överklaga ett avslagsbeslut om beslutet är överklagbart och inom vilken tidsfrist de skriftliga handlingarna ska ha kommit in till Direktivets bestämmelser i denna del uppfylls således genom gällande rätt och någon lagändring är inte nödvändig. 7.7 Rätt att överklaga beslut om kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd Regeringens bedömning: Direktivets bestämmelser om att beslut i fråga om ett kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd ska kunna överklagas tillgodoses genom gällande rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 8.2 ska ett beslut om att avslå en ansökan om ett kombinerat tillstånd eller om ändring eller förlängning av ett kombinerat tillstånd eller beslut om att återkalla ett kombinerat tillstånd kunna överklagas i den berörda medlemsstaten i Prop. 2013/14:153 enlighet med nationell rätt. En förvaltningsmyndighets beslut enligt utlänningslagen får överklagas endast i de fall som särskilt anges i 14 kap. UtlL (14 kap. 1 § UtlL). I 14 kap. 3 § UtlL anges bl.a. att beslut om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd och arbetstillstånd eller beslut om återkallelse av ett uppehållstillstånd och arbetstillstånd får överklagas till en migrationsdomstol. Detta innebär att även ett sådant kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd som avses i direktivet kan överklagas. Direktivets bestämmelser i denna del tillgodoses således genom gällande rätt. Regeringens bedömning: Direktivets bestämmelser om tillgång till information om vilka handlingar som krävs för att lämna in en fullständig ansökan tillgodoses genom gällande ordning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 9 ska medlemsstaterna på begäran ge tredjelandsmedborgaren och den framtida arbetsgivaren adekvat information om vilka handlingar som krävs för att lämna in en fullständig ansökan. På () finns ansökningsblanketter och information om vilka handlingar som ska bifogas ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd i . Där finns även information för arbetsgivare om vilka handlingar som han eller hon ska tillhandahålla för att arbetstagaren ska kunna ansöka om arbetstillstånd i . Information om vilka handlingar som ska bifogas en ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd i finns också på utlandsmyndigheternas hemsidor () eller via . Härutöver följer av 4–5 §§ FL om myndigheternas serviceskyldighet att berörda myndigheter ska lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Vid behov bör således och utlandsmyndigheterna bistå en enskild med eventuell ytterligare information som kan behövas för att en fullständig ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd i ska kunna lämnas in. Direktivets krav på att tillhandahålla information om vilka handlingar som krävs för en ansökan tillgodoses således genom gällande ordning och föranleder därför inte någon författningsåtgärd. Regeringens bedömning: Direktivets krav på att regelbundet tillgängliggöra uppdaterad information för allmänheten om villkoren för utlänningars inresa, vistelse och arbete i tillgodoses genom gällande ordning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 14 ska medlemsstaterna för allmänheten tillgängliggöra regelbundet uppdaterad information om villkoren för tredjelandsmedborgares inresa till och vistelse i för att arbeta. Utöver gällande bestämmelser i lag och förordningar som reglerar utlänningars rätt att resa in och vistas i för arbete finns, som anges i avsnitt 7.8 ovan, ett flertal hemsidor som innehåller information om vad som gäller för att få resa in och vistas i för att arbeta. uppdateras regelbundet och finns tillgänglig både på svenska och engelska. Direktivets krav på att för allmänheten tillgängliggöra regelbundet uppdaterad information om villkoren för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i för arbete tillgodoses alltså genom gällande ordning och föranleder därmed inte någon författningsåtgärd. Regeringens bedömning: Direktivets bestämmelse om att ansökningsavgift får tas ut för prövning av ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd leder inte till några lagändringar. Direktivets krav på avgiftsnivåerna tillgodoses genom gällande rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 10 får medlemsstaterna begära att sökande betalar avgifter, när det är lämpligt, för handläggningen av ansökningar i enlighet med direktivet. Avgiftsnivåerna ska i dessa fall vara proportionella och får bygga på principen om att avgifter ska motsvara de tjänster som faktiskt tillhandahålls för handläggning av ansökningar och utfärdandet av tillstånd. Bestämmelser om ansökningsavgifter för den som ansöker om uppehålls- och arbetstillstånd finns i 8 kap. 5 § UtlF och i förordning (1997:691) om avgifter vid utlandsmyndigheterna. Avgiften för ansökan om uppehållstillstånd för arbete och arbetstillstånd uppgår till och vid förlängning av tillstånden . avgiftsnivåer bedöms helt oproblematiska i förhållande till direktivets Prop. 2013/14:153 krav vad gäller proportionalitet och kostnadstäckning. 8Rättigheter som följer av ett kombinerat tillstånd 8.1Rätt till inresa och vistelse Regeringens bedömning: Direktivets krav i fråga om rätt till inresa och vistelse i för den som har ett kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd utfärdat av tillgodoses genom gällande rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 11 a ska innehavare av kombinerat tillstånd som utfärdats i enlighet med nationell rätt för tillståndet ha rätt att resa in och vistas här i landet, under förutsättning att han eller hon uppfyller alla villkor enligt nationell rätt för inresa och vistelse här i landet. Att en utlänning som beviljats uppehållstillstånd har rätt att resa in och vistas i tillståndet gäller framgår av 2 kap. 4 § UtlL. Direktivets artikel 11 a om rätt till inresa och vistelse för den som har ett kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd tillgodoses således genom gällande svenska bestämmelser och någon lagändring är därför inte nödvändig. 8.2Fritt tillträde till svenskt territorium Regeringens bedömning: Direktivets krav i fråga om fritt tillträde till svenskt territorium för den som har ett kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd utfärdat av tillgodoses genom gällande rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt innehavare av kombinerat tillstånd som utfärdats av under giltighetstiden för tillståndet ha rätt att ha fritt tillträde till hela det svenska territoriet, inom de gränser som föreskrivs i nationell rätt. Varje svensk medborgare är enligt 2 kap. 8 § regeringsformen gentemot det allmänna skyddad mot frihetsberövande och även i övrigt tillförsäkrad frihet att förflytta sig inom riket och att lämna det. annat följer av särskilda föreskrifter i lag är utlänningar här i riket likställda med svenska medborgare i fråga om frihetsberövande, däremot inte i fråga om andra begränsningar i Av bestämmelsen i artikel 2.1 i fjärde tilläggsprotokollet till , som gäller som svensk lag, har emellertid var och en som befinner sig lagligen inom rikets territorium rätt att fritt röra sig där och att fritt välja sin bosättningsort. Rätten till rörelsefrihet är dock ingen absolut rättighet. Den får inskränkas, men sådana inskränkningar får göras bara om de är nödvändiga i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till vissa närmare angivna intressen bl.a. statens säkerhet eller den allmänna säkerheten, och de måste vara angivna i lag (artikel 2.3). Direktivets bestämmelse om fritt tillträde till svenskt territorium, med de begränsningar som får föreskrivas i nationell lagstiftning, tillgodoses således av gällande rätt. 8.3 Rätt att bedriva specifik yrkesverksamhet Regeringens bedömning: Direktivets krav i fråga om rätt att bedriva den specifika yrkesverksamhet som medges enligt det kombinerade uppehålls- och arbetstillståndet tillgodoses genom gällande ordning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 11 c ska innehavare av kombinerat tillstånd som utfärdats av för tillståndet ha rätt att bedriva den specifika yrkesverksamhet som medges enligt det kombinerade tillståndet i enlighet med nationell rätt. Det finns enligt nuvarande ordning inget som hindrar att en utlänning som beviljats ett uppehålls- och arbetstillstånd för ett specifikt yrke för tillståndet också har rätt att bedriva den specifika yrkesverksamheten. Direktivets krav i denna del tillgodoses genom gällande ordning och kräver därför inte någon författningsåtgärd. 8.4 Information om rättigheter Regeringens bedömning: Direktivets bestämmelse om att den som beviljas ett kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd ska informeras om den rätt till vistelse och arbete som följer av tillståndet föranleder inte några lagändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 11 d, ska innehavare av ett kombinerat tillstånd som utfärdats av under giltighetstiden för tillståndet ha rätt att få information om sina rättigheter Prop. 2013/14:153 som följer av tillståndet enligt direktivet eller nationell rätt. Bestämmelser om sådan information kan föras in på förordningsnivå. Några lagändringar behövs alltså inte för att genomföra direktivet i denna del. 9 Rätt till likabehandling Enligt artikel 12.1 i direktivet ska de arbetstagare från tredjeland som avses i artikel 3.1 b och 3.1 c åtnjuta likabehandling med medborgarna i den medlemsstat där de vistas när det gäller arbetsvillkor, föreningsfrihet, utbildning och yrkesutbildning, erkännande av examensbevis och andra utbildningsbevis, social trygghet, skatteförmåner, tillgång till varor och tjänster inbegripet förfaranden för att erhålla bostad och rådgivningstjänster som tillhandahålls av arbetsförmedlingarna. Enligt artikel 12.2 får medlemsstaterna begränsa rätten till likabehandling i vissa särskilt angivna fall. Enligt artikel 12.3 ska den rätt till likabehandling som avses i artikel 12.1 inte påverka medlemsstaternas rätt att återkalla eller vägra att förlänga uppehållstillstånd som utfärdats enligt direktivet, uppehållstillstånd som utfärdats för andra ändamål än arbete eller andra tillstånd att arbeta i en medlemsstat. Enligt artikel 12.4 ska arbetstagare från tredjeland även likabehandlas i fråga om utbetalning av intjänade pensioner vid flytt till ett tredjeland. Med arbetstagare från tredjeland avses enligt definitionen i artikel 2 b en tredjelandsmedborgare som har beviljats inresa till en medlemsstats territorium, lagligen vistas där och har tillstånd att arbeta som anställd enligt nationell rätt och/eller praxis i den medlemsstaten. De arbetstagare som avses i artikel 3.1 b och 3.1 c och som således ska komma i åtnjutande av bestämmelserna om likabehandling är de utlänningar som beviljats inresa till för att arbeta i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt eller som har beviljats inresa till i andra syften än arbete i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt och har tillstånd att arbeta här och har ett uppehållstillstånd utfärdat i enlighet med förordning (EG) nr 1030/2002. I skäl 20 anges att bestämmelserna om likabehandling på de områden som anges i direktivet även bör inbegripa t.ex. familjemedlemmar som beviljats tillstånd enligt familjeåterföreningsdirektivet, studenter, volontärer och gästforskare. Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling i fråga om arbetsvillkor, inbegripet löne- och uppsägningsvillkor, och villkor som rör hälsa och säkerhet på arbetsplatsen tillgodoses genom gällande rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 12.1 a ska arbetstagare från tredjeland som beviljats inresa till för att arbeta i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt eller som har beviljats inresa till i andra syften än arbete i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt och har tillstånd att arbeta här och har ett uppehållstillstånd utfärdat i enlighet med förordning (EG) nr 1030/2002 likabehandlas med svenska medborgare när det gäller arbets-, löne- och uppsägningsvillkor och villkor som rör hälsa och säkerhet på Medborgarskap omfattas inte i sig av begreppet etnisk tillhörighet i diskrimineringslagen (2008:567). Icke berättigade krav på svenskt medborgarskap kan dock ändå bedömas som indirekt diskriminering. Detta eftersom sådana krav typiskt sett missgynnar människor med annat etniskt eller nationellt ursprung än svenskt (prop. 2007/08:95 s. 497). lagfästa krav på svenskt medborgarskap som finns i vissa fall, t.ex. när det gäller vissa statliga anställningar enligt lagen (1994:260) om offentlig anställning, får dock anses berättigade och därmed också förenliga med Enligt 2 kap. 1 § diskrimineringslagen får arbetsgivare inte diskriminera den som hos arbetsgivaren är arbetstagare, gör en förfrågan om eller söker arbete, söker eller fullgör praktik eller står till förfogande för att utföra eller utför arbete som inhyrd eller inlånad arbetskraft. materiella tillämpningsområdet för diskrimineringsförbudet är Alla situationer med koppling till arbetet som kan uppstå mellan en arbetsgivare och en arbetstagare omfattas (prop. 2007/08:95 s. Arbetsvillkor, lönevillkor och uppsägningsvillkor omfattas alltså av förbudet i diskrimineringslagen. När det gäller regler som specifikt behandlar arbetsvillkor inklusive löne- och uppsägningsvillkor och villkor som gäller hälsa och säkerhet på arbetsplatsen finns ingen särreglering som tar sin utgångspunkt i arbetstagares medborgarskap. Direktivets bestämmelse om att arbetstagare från tredjeland ska likabehandlas med svenska medborgare i dessa avseenden tillgodoses således genom gällande rätt. Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling i fråga om föreningsfrihet tillgodoses genom gällande rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 12.1 b ska