prop · H103196 · 2014-04-24 00:00:00 — Generellt kan sägas att årsprognoserna för bruttolånebehovet styr obligationsupplåningen, månadsprognoserna växelupplåningen och dagsprognoserna den dagliga likviditetshanteringen. Utestående nominella obl. emitterades nominella statsobligationer för 59 respektive . Sammanlagt har nominella obligationer för emitterats . Vid slutet av uppgick den utestående stocken nominella obligationer till , vilket var mer än vid slut. såldes statsskuldväxlar för 254 respektive . För hela utvärderingsperioden uppgick försäljningsbeloppet av statsskuldväxlar till . har den utestående stocken statsskuldväxlar varierat . 1Inkommen budvolym i förhållande till utbjuden emissionsvolym, syndikeringen i den 30- åriga obligationen 2009 ingår inte. 2Endast rena auktioner, dvs. bytesauktioner och syndikering ingår inte. De totala volymerna nominella obligationer som auktioneras till återförsäljarna är centrala för likviditet och prissättning på andrahandsmarknaden för statsobligationer. erbjuder många regelbundna emissioner enligt en i förväg fastställd låneplan. Genom att sälja små volymer vid många tillfällen undviks exponeringen mot tillfälligt ofördelaktiga marknadsvillkor som Upplåningsmetoden gör det också möjligt för investerare att ha kontinuerlig tillgång till primärmarknaden. framgår av tabell 5.6 har teckningskvoten varit stabil på 2,3‒2,4 under hela utvärderingsperioden, bortsett då den var något lägre. Snitträntan vid auktionerna har varit lägre jämfört 1Inkommen budvolym i förhållande till utbjuden emissionsvolym. 2Endast rena auktioner, dvs. bytesauktioner och syndikering ingår inte. Som beskrits har upplåningen i statskuldväxlar minskat markant jämfört med före finanskrisen (avsnitt 3.2). Tillsammans med sänka styrräntor och den kraftiga efterfrågeökningen på korta riskfria placeringar i samband med finanskrisen föll snitträntan på statsskuldväxlar markant (tabell 5.7). Högre styrräntor gjorde att snitträntan för statsskuldväxlar steg till detta år. sänkte styrräntan från , vilket avspeglar sig i lägre snittränta för statsskuldväxlar detta år. var styrräntan oförändrad fram då den sänktes till . Teckningskvoten vid försäljningarna av statsskuldväxlar var något högre 2009 jämfört med , men har alltjämt varierat kring två. Detta till trots har bedömt att utbudet statsskuldväxlar inte kan minskas ytterligare med mindre att marknaden läggs ner. ger ut en sexmånadersväxel . Övriga månader introduceras en ny tremånadersväxel. finns det således fyra utestående löptider på upp . I regel finns det även en obligation med kortare löptid än på marknaden. Ränteswappar används för att styra den nominella kronskuldens räntebindningstid för löptider upp till till mitten av intervallet 2,7‒ Genom att emittera tioåriga statsobligationer och swappa dessa till kort ränta minskar räntekostnaden som refinansieringsrisken reduceras jämfört med om den korta upplåningen finansierats med hjälp Metoden bidrar också till bättre likviditet i statsobligationsmarknaden, eftersom de emitterade obligationsvolymerna anser att det sannolikt skulle vara svårt att uppnå samma räntebindningstid utan swappar. är inte lika djup som den för statsobligationer och en stor växelstock skulle leda till en onödigt hög refinansieringsrisk. kort ränteexponering i kronor. genomsnittliga swappspreaden för hela volymen var 41 baspunkter. Swappspreaden anger skillnaden mellan räntan på en swapp och räntan på en statsobligation med samma ränta. där den rörliga räntan i kronor byttes mot en rörlig ränta i utländsk valuta. dessa var swappspreaden i genomsnitt till beror på skillnaden mellan den fasta ränta som erhåller och den rörliga Stibor-ränta som betalar fram till det att swappen Skr. 2013/14:196 förfaller. Om Stibor-räntan i genomsnitt är lägre än den fasta räntan ger swappen en besparing. hade de swappar som ingicks en löptid på i genomsnitt strax . Det dröjer därför innan det slutliga resultatet av dessa kan beräknas. I diagram 5.5 redovisas det ackumulerade resultatet av ränteswappar sedan de började användas 2003. Det slutliga resultatet av de utestående swapparna kan inte beräknas förrän de förfaller om . Vid slut uppgick det ackumulerade resultatet, som endast delvis är realiserat, till . Det kalkylmässiga resultatet ökade med , eftersom 3-månaders Stibor var betydligt lägre än den genomsnittliga fasta ränta som erhållit i swapparna. Skälen för regeringens bedömning: emissioner av statsskuldväxlar och nominella obligationer i kronor bedöms ha genomförts i enlighet med regeringens riktlinjer. Bedömningen att emissioner i nominell kronskuld har varit i enlighet med riktlinjerna och det statsskuldspolitiska målet styrks även av ESV:s externa granskning samt av den undersökning som TSN Prospera utfört på uppdrag. Genom att swappa en del av upplåningen från långa bundna räntor till korta rörliga har löptidsriktmärket uppnåtts och räntekostnaderna hållits nere. Genom emissioner av tioåriga obligationer i stället för korta växlar har refinansieringsrisken begränsats. 2013/14:196 5.4 Regeringens bedömning: styrning av löptiden har följt regeringens riktlinjer. De kostnadsargument som anför kring avvikelsen från volymriktmärket för nominell kronskuld med löptider längre än är rimliga utifrån det statsskuldspolitiska målet. I riktlinjebeslutet tydliggjordes att volymriktmärket ska betraktas som långsiktigt. ska liksom tidigare löpande informera sig om intresset för långa obligationer. Löptiden för de enskilda skuldslagen Strategin för löptiden i de olika skuldslagen innebär att upplåningen görs på längre löptid i den reala och nominella kronskulden och på kortare löptider i valutaskulden. På så sätt kan en likvid marknad upprätthållas för svenska nominella obligationer som den kortare valutaskulden möjliggör lägre räntekostnader i förhållande till ränteomsättningsrisken då valutaskulden består av flera olika valutor. Tillgången till en bred och djup derivatmarknad gör det också praktiskt möjligt att uppnå en kort löptid i valutaskulden. Realobligationer är till sin natur ett långt instrument varför löptiden i den reala kronskulden är längre. har löptiden i den reala kronskulden successivt minskat. Förklaringen är att de emissioner som gjorts inte har kompenserat för att löptiden i skulden med tidens gång blir kortare. Regeringens riktlinje för valutaskuldens löptid har varit under hela utvärderingsperioden. Löptiden i valutaskulden har legat nära men något under målet . För den reala skuldens löptid har regeringens riktlinje varit , , 8‒10 år och 7‒10 år . Den faktiska löptiden för den reala skulden har varit i enlighet med riktlinjerna och hållit sig inom de angivna styrintervallen. Regeringens riktlinje för instrument i nominella kronor med löptid upp till har varit , och 2,7‒3,. Den faktiska löptiden har varit i enlighet med riktlinjerna och hållit sig inom de angivna styrintervallen, bortsett från under inledningen av 2013. Förklaringen till att löptiden blev tillfälligt lägre är att staten säsongsmässigt har stora lånebehov . Det innebär att den kortfristiga upplåningen i likviditetsförvaltningen ökar tillfälligt och att den genomsnittliga räntebindningstiden därmed blir kortare. var löptidsriktvärdet för den nominella kronskulden tillfälligt upphävt i samband med att gavs möjlighet att emittera en 30-årig obligation. Av diagram 5.6 framgår att löptiden för den reala kronskulden har minskat från till . Den nominella kronskulden med löptider upp till har i stort varit kring under hela utvärderingsperioden medan löptiden i valutaskulden varit kring löptidsriktvärdet . Nominell kronskuld <12 år Styrning av nominell kronskuld med längre löptid än tolv år Nominell kronskuld med till förfall styrdes av ett volymbaserat tak på 60 respektive . I riktlinjerna ersattes det volymbaserade taket med ett riktvärde på . Motiveringen till beslutet var att regeringen ville sprida statsskuldens förfall över en längre tidsperiod mot bakgrund av de erfarenheter andra europeiska länder gjort beträffande refinansiering av sin statsskuld. I syfte att ytterligare öka volymen skuld i de långa löptidsegmenten och därmed i viss utsträckning minska refinansieringsrisken höjdes riktvärdet till i riktlinjerna . I motivtexten till riktlinjebeslutet framgick att riktmärket ska betraktas som långsiktigt och att ökningstakten i förhållande till riktvärdet ska vägas mot kostnad och risk för upplåningen i andra löptider samt utvecklingen i efterfrågan på långa obligationer. uppgick nämnda volymer till . Beslutet om att införa ett riktvärde på i riktlinjerna , innebar således att behövde öka upplåningen i nominella kronobligationer med löptid längre än med för att nå riktvärdet. Sedan beslutet om riktvärdet togs , har ökat nämnda upplåning med . Den utestående volymen uppgick till både vid utgången av 2012 och 2013. Anledningen till att valt att inte emittera ytterligare obligationer i de längsta löptiderna är att efterfrågan varit svag och att kostnaden därmed skulle bli för hög. menar att intresset för de längsta obligationerna minskade när aviserade att man tänkte införa nya principer för livbolagens diskonteringsränta i linje med det kommande Solvens II. Den nya metoden infördes /2014 och innebär att diskonteringsräntan är mindre beroende av marknadsräntorna . 2013/14:196 Livbolagens behov av att använda långa obligationer för att matcha sina åtaganden har enligt minskat markant till följd av detta. har sagt att begränsade volymer kan säljas i auktioner om det framöver kommer tydliga indikationer på att det finns intresse. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen konstaterar att riktlinjerna för löptiden har följts för de olika skuldslagen, bortsett från nominell kronskuld med längre löptiden är . Volymriktmärket för nominell kronskuld med längre löptid än ska betraktas som långsiktigt, vilket gjorts tydligare i riktlinjerna . I perioder när riktmärket inte kan följas utan betydande merkostnader är det utifrån det statsskuldspolitiska målet inte motiverat att emittera ytterligare långa obligationer. Regeringen poängterar dock att liksom tidigare löpande bör informera sig om intresset för långa obligationer. Ökningstakten i förhållande till det volymsatta riktvärdet ska vägas mot efterfrågan på långa obligationer och kostnaden för upplåning på andra löptider, med beaktande av risk. Som framgår av riktlinjerna ska ska även beakta den statsfinansiella utvecklingen på så sätt att en kraftig ökning av lånebehovet kan motivera större emissioner av långa obligationer. Vid slut uppgick obligationsvolymen i det långa löptidssegmentet till . Riktmärket för motsvarande volymer var . Regeringens bedömning: Av mandatet på och för 2011‒2013 (mätt i termer av riskmåttet daglig Value-at-Risk) har allokerat till den löpande aktiva förvaltningen. Resterande del har funnits tillgänglig för strategiska positioner. Regeringen finner ingen anledning att kritisera delegeringsbeslutet. Regeringen har tidigare utvärderat det goda resultatet för taktiska positioner . har inte tagit några taktiska positioner sedan utvärderingen i skr. 2011/12:104. Sammantaget har det kvantitativa målet för positionstagande uppfyllts, eftersom positionsverksamheten bidragit till att minska kostnaden för statsskuldens förvaltning. Målet för positionsverksamheten är att sänka kostnaderna för statsskulden. Positionsverksamheten bedöms även bidra till positiva effekter i termer av ökat marknadsfokus och breddad kompetens i finansiella frågor hos . har möjlighet att ta positioner i utländsk valuta och i den svenska kronans växelkurs. Regeringen fastställer årliga mandat för riskexponeringen. Positioner får endast tas på marknader som medger att marknadsrisken kan hanteras genom likvida och väl utvecklade derivatinstrument och som potentiellt är en lånevaluta inom ramen för Positioner får inte tas på den svenska Skr. 2013/14:196 räntemarknaden. Verksamheten bedrivs både internt av och med hjälp av externa förvaltare. Diversifieringen hjälper till att begränsa riskerna inom positionstagningen. Mandatet för riskexponeringen i utländsk valuta uttrycks i termer av Value-at-Risk med 95 procents sannolikhet. uppgick V-a-R mandatet för positioner i utländsk valuta till och under 2011‒2013 till . Samtliga år har delegerat till den löpande aktiva förvaltningen. Resterande del har funnits tillgänglig för taktiska positioner. Som mest har av V-a-R mandatet utnyttjats i den löpande förvaltningen . gav positionsverksamheten en förlust på , medan 2013 gav en vinst på . Mandatet för riskexponering i den svenska kronans växelkurs uttrycks i miljarder kronor. Under 2009‒2011 var mandatet . 2012 sänktes mandatet till och 2013 till (se även avsnitt 4.4). Regeringen har i tidigare utvärderingsskrivelser utvärderat den taktiska positionen avseende en stärkt kronkurs. Såväl som regeringen bedömde då att kronkursen var kortsiktigt undervärderad till följd finanskrisen. Positionens värde uppgick till och resulterade i ett positivt resultat på när den var slutligt avvecklad . Inga nya kronpositioner har tagits efter position i den svenska kronans valutakurs . För hela utvärderingsperioden uppgick det totala resultatet för positionsverksamheten till , vilket motsvarar . Styrelsebeslutet avseende den taktiska positionen för en starkare krona under åren 2009‒2011 står för det i särklass största bidraget. Såväl det negativa resultatet 2012 som det positiva resultatet 2013 uppkom främst i den löpande interna förvaltningen. Den externa förvaltningen visade en förlust på 24 respektive . I genomsnitt har den löpande interna förvaltningen resulterat i en förlust på . Detta kan jämföras med att de externa förvaltarna visar ett positivt genomsnittligt årsresultat på . 2013/14:196 I diagram 5.7 redovisas det årliga resultatet för positionsverksamheten , det år då började med aktiv förvaltning. Det ackumulerade resultatet uppgick vid slut till . Den större delen av resultatet härstammar från få stora strategiska positioner. Positionerna har tagits i situationer när uppfattat att valutakurser kraftigt har avvikit från sitt jämnviktsvärde. För att bedöma det riskjusterade resultatet används den s.k. informationskvoten (resultatet dividerat med standardavvikelsen i resultatet). En hög informationskvot innebär att förvaltningen uppnått ett starkt resultat i förhållande till den risk som tagits för att uppnå resultatet. I diagram 5.8 redovisas det riskjusterade resultatet för den sammanlagda positionstagningen, den löpande positionstagningen och för de externa förvaltarna som grupp. Informationskvoten för den totala förvaltningen visar den samlade positionstagningen och tar därmed hänsyn till diversifieringseffekter. Detta gör att informationskvoten för den totala positionstagningen blir högre. -0,2 -0,4 -0,6 Skälen för regeringens bedömning: Regeringen konstaterar att av riskmandatet i termer V-a-R har delegerats till den operativa (löpande) nivån. Resterande del har funnits tillgänglig för strategiska positioner. Detta gällde även då regeringen sänkte V-a-R mandatet till 450 från tidigare . Som mest har av V-a-R mandatet utnyttjats i den löpande förvaltningen . Som framgick av den tidigare utfärderingsskrivelsen avseende 2007‒ 2011 värdesätter regeringen det goda resultatet som de strategiska positionerna resulterat i under början av utvärderingsperioden. togs en position avseende en stärkt kronkurs då kronan bedömdes vara kortsiktigt undervärderad till följd finanskrisen. inleddes en gradvis avveckling och var positionen helt avvecklad. Denna position resulterade i ett positivt resultat på . Inga nya strategiska positioner har tagits . Regeringen konstaterar att det genomsnittliga årsresultatet för den löpande interna förvaltningen var -, medan motsvarande resultat för den externa förvaltningen var . Det finns skäl att fortsatt utvärdera om resultatskillnaderna är systematiska samt vad de i så fall kan bero på. Sammantaget har dock det kvantitativa målet för positionstagande uppfyllts . 2013/14:196 5.6 Regeringens bedömning: principer och strategier för marknads- och skuldvård ger goda förutsättningar för att uppnå det långsiktiga kostnadsminimeringsmålet med beaktande av risk. Genom tydlig kommunikation och aktiva åtgärder har bidragit till en god marknads- och skuldvård. I riktlinjerna har regeringen fastställt att genom marknads- och skuldvård ska bidra till att statspappersmarknaden fungerar väl i syfte att uppnå det långsiktiga kostnadsminimeringsmålet med beaktande av risk. Av riktlinjerna framgår även att ska besluta om principer för marknads- och skuldvård. fastställer principerna i myndighetens Finans- och riskpolicy, som ses över . Av Finans- och riskpolicyn framgår att följande principer ska vara vägledande: ska i alla sammanhang agera ansvarsfullt. I detta ingår att alltid behandla motparterna på ett sakligt och objektivt sätt och att undvika transaktioner som kan ge upphov till skadat anseende för eller svenska staten. På den inhemska kronmarknaden förstärks kravet på ansvarsfullhet av position som dominerande aktör. ska i information till och kommunikation med marknaden agera så konsekvent, förutsägbart och öppet som möjligt, särskilt på marknaderna för obligationer och statsskuldväxlar i kronor. upplåning ska kännetecknas av transparens och förutsägbarhet. Statsskulden ska spridas över flera lån och löptider så att refinansieringsrisken begränsas. ska verka för att bredda investerarbasen i svenska statspapper. ska ha försäljningskanaler som är effektiva och verkar positivt för den svenska statspappersmarknadens funktionssätt. ska stödja likviditeten i statspappersmarknaden genom att tillhandahålla repo- och bytesfaciliteter. ska verka för att infrastrukturen är sådan att den svenska statspappersmarknaden fungerar effektivt. För att uppnå målen om öppenhet, tydlighet och förutsägbarhet arbetar på följande sätt: Upprätthålla goda investerarrelationer. Planera upplåningen baserat på prognoser på nettolånebehovet. Hantera upplåningen på ett konsekvent sätt i linje med tydliga principer. Publicera prognoser för nettolånebehovet och upplåningen Skr. 2013/14:196 regelbundet Sträva efter tydlig kommunikation såväl i skrift som i kontakter med investerare och motparter. Tillhandahålla detaljerad information om upplåning och statsskuld på hemsidan. Vid försäljningen av statspapper använder ett tiotal återförsäljare (svenska och utländska banker), vilka har ensamrätt att lägga bud i de regelbundna auktionerna av statspapper. Den löpande direktkontakten med investerarna sker på så sätt till stor del med hjälp av återförsäljarna. Investerare har dock även möjlighet till en direkt dialog med . Kommunikationen med återförsäljare och investerare sker både via hemsida och vid möten. Riksgäldkontoret deltar regelbundet som talare på investerarmöten både utomlands och i . bedriver en aktiv marknads- och skuldvård. Marknadsaktörerna ges möjlighet att repa in statspapper. Inbyte av mindre likvida statspapper mot mer likvida erbjuds också. I samband med att nya obligationer introduceras ges marknadsaktörerna möjlighet att byta in gamla lån, vilket ökar likviditeten i de nya lånen. En viktig del i kommunikationen utgörs av rapporten ‒ prognos och analys, vilken publiceras . I rapporten beskrivs detaljerat hur avser att finansera statsskulden . Rapporten syftar till att underlätta för marknadsaktörerna att bilda sig en uppfattning om statsskuldspolitiken. prognoser över nettolånebehovet, som publiceras i rapporten och ligger till grund för låneplaneringen, har stått sig väl i jämförelse med andra myndigheters prognoser. har påbörjat en utbyggnad av tillgängligheten till information om skuldstruktur och upplåning på hemsidan. Via hemsidan kan användaren själv hämta önskad information för utskrift eller via Excel. På uppdrag har TNS Prospera genomfört en undersökning om hur marknadsaktörerna uppfattar . Total intervjuades alla åtta återförsäljare och 53 investerare. Svarsfrekvensen uppgick till . Betyg ges på en femgradig skala där betyg 4 betecknas som utmärkt och 3,5 som ganska bra. var det sammanfattande betyget från återförsäljarna 4,2. Motsvarande betyg från de svenska och internationella investerarna var 3,8 respektive 3,7. Relativt många av de internationella investerarna anser att gör ett bättre jobb än sina internationella kollegor. Bland de enskilda faktorerna som utvärderades gavs marknadsvård respektive kommunikation om lånebehov och finansiering särskilt höga betyg (4,3 respektive 4,2). Omdömet för kontakten med investerare visar lägre betyg (3,6). var betyget från återförsäljana något bättre än det historiska genomsnittet. Betyget från de svenska investerarna var ungefär som det historiska genomsnittet, medan betyget från de utländska investerarna var 2013/14:196 något under det historiska genomsnittet. En utförligare redogörelse av utvärderingen framgår av avsnitt 6 samt i bilagan. Diagram 5.9 Sammanvägd bedömning Betyg (1-5) Källa: TNS Prospera Skälen för regeringens bedömning: principer och strategier för att uppnå de internt uppsatta målen om öppenhet, tydlighet och förutsägbarhet i upplåningsverksamheten har varit positiva för statspappersmarknaden funktionssätt. Detta bidrar i sin tur till att långsiktigt minimera kostnaderna för statsskulden med beaktande av risk. Rapporten ‒ prognos och analys bidrar till god förutsägbarhet i upplåningen genom detaljerad information om planerade upplåning de kommande två åren. Ökad tillgänglighet till information om statsskuldens struktur via hemsida bidrar också till öppenhet och transparens. erbjudande om marknadsvårdande repor och inbyte av mindre likvida statspapper bedöms minskar risken för bristsituationer på statspappersmarknaden. TNS Prosperas undersökning visar generellt höga betyg, vilket ger stöd åt att marknads- och skuldvård har bedrivits på ett ändamålsenligt sätt. Av undersökningen framgår att relativt många av de internationella investerarna anser att gör ett bättre jobb än sina internationella kollegor. Lån för att tillgodose behovet av statslån Sammanfattning: har inte tagit upp lån för att tillgodose behovet av statslån under utvärderingsperioden 2009‒2013. Den extra upplåning som togs upp utvärderades i skr. 2009/10:104 Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning har inte tagit upp lån för att tillgodose behovet av statslån under utvärderingsperioden 2009‒2013. Upplåning för detta ändamål har endast tagits upp en gång, vilket var under finanskrisens mest turbulenta skede . Den extra upplåning som då togs upp utvärderades i skr. 2009/10:104 Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 2005‒2009. Av utvärderingen framgick att regeringen bedömde att snabba och tydliga agerande bidrog till att minska effekten av den finansiella oron. Åtgärdena bekräftades som rimliga och riktiga genom lagändring och regeringens ändrade riktlinjer. Regeringens bedömning: Privatmarknadsupplåningen har bidragit till att minska kostnaderna för statsskulden med i förhållande till motsvarande upplåning på institutionsmarknaden. har därmed uppnått målet att privatmarknadsupplåningen ska bidra till att minska kostnaden för statsskulden i förhållande till motsvarande upplåning på institutionsmarknaden. Förutom att låna på den institutionella räntemarknaden lånar även direkt från privatpersoner och mindre investerare. Vid uppgick privatmarknadsupplåningen (Premieobligationer och Riksgäldsspar) till totalt 47 miljarder, vilket motsvarade av den totala statsskulden (diagram 5.10). Vid slutet av uppgick privatmarknadsupplåningen till , vilket motsvarande av statsskulden. har därmed såväl den totala privatmarknadsupplåningen som dess andel av statsskulden minskat. 2013/14:196 Diagram 5.10 Privatmarknadsupplåningen fördelning samt dess totala andel av statsskulden Målet för privatmarknadsupplåningen är att den ska bidra till att minska kostnaden för statsskulden i förhållande till motsvarande upplåning på institutionsmarknaden. bidrog privatmarknadsupplåningen till kostnadsbesparingar på 129 respektive .