prop · H103108 · 2014-03-04 00:00:00 — Detta innebär att det med stöd av det bemyndigan- det i och för sig skulle vara möjligt att i myndighetsföreskrifter genom- föra reglerna i den nya andra meningen i artikel 51.1 första stycket. En lösning som framstår som både mer konsekvent och dessutom tydligare är emellertid om samtliga regler i artikel 51.1 första stycket genomförs enhetligt i lag. Det bör därför på motsvarande sätt som har gjorts i artikel 51.1 första stycket i UCITS-direktivet införas en ny andra mening i 5 kap. 2 § första stycket lagen om värdepappersfonder där det anges att fondbolag inte ensidigt eller mekaniskt ska förlita sig på kreditbetyg som har utfärdats av bedöma kreditvärdigheten hos en värdepappersfonds tillgångar. Övervakning av fondbolags användning av kreditbetyg Genom artikel 2.2 i ändringsdirektivet har det införts en ny punkt 3a i artikel 51 i UCITS-direktivet. Den nya punkten har följande lydelse. Med beaktande av arten, omfattningen och komplexiteten hos de övervakade fondbolagens verksamhet, ska de behöriga myndigheterna övervaka lämpligheten i förvaltnings- och investeringsbolagens kreditvärderingsförfaranden, utvärdera användningen av hänvisningar till kreditbetyg, som avses i punkt 1 första stycket, i fondbolagens placeringsinriktningar och i tillämpliga fall motverka effekterna av sådana hänvisningar, i syfte att minska ensidig och mekanisk förlitan på sådana kreditbetyg. När det gäller denna ändring i artikel 51 i UCITS-direktivet gör regeringen samma bedömning som beträffande motsvarande ändring i artikel 18 i tjänstepensionsdirektivet i fråga om tillsyn över försäkringsföretags kreditvärderingsförfaranden i verksamhet som avser tjänstepensionsförsäkring, se avsnitt 5.1. och framför omfattar tillsyn över fondbolag enligt 10 kap. 1 § lagen om värdepappersfonder att verksamheten drivs enligt bl.a. den lagen och andra författningar som reglerar fondbolags verksamhet. Även övervakning av lämpligheten i fondbolags kreditvärderingsförfaranden och deras användning av kreditbetyg som har utfärdats av bedöma kreditvärdigheten hos en värdepappersfonds tillgångar inbegrips således i den allmänna bestämmelsen om den tillsyn som inspektionen ska utöva över fondbolag enligt 10 kap. 1 §. hänvisar till att i ändringsdirektivet har det till de behöriga myndigheternas tillsyn knutits en proportionalitetsbedömning beroende på omfattningen och komplexiteten av fonderna, vilken är ny vad gäller tillsyn. Det är enligt föreningen tydligt att man tänkt att fondbolags kreditvärderingsförfaranden får variera beroende på fondernas komplexitet och omfattning, men det är snarare något som borde komma till uttryck när det gäller fondbolagets skyldigheter än i förhållande till tillsynen. Oavsett detta anser föreningen att det bör tydliggöras i förarbetena hur ändringsdirektivets hänvisning till fondernas omfattning och komplexitet ska bedömas. Hur och motsvarande tillsynsmyndigheter i andra länder inom EES ska utföra sin tillsyn över fondbolags kreditvärderingsförfaranden är en fråga som bör behandlas närmare i . I ändringsförordningen anges att bör verka för en enhetlig tillsynspraxis på detta område (se skäl 3). ska nämligen enligt artikel 8.1 b i och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av den 24 novem- 2013/14:108 ber 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut /77/EG (Esma-förordningen) bl.a. bidra till en konsekvent tillämpning av rättsligt bindande EU-rättsakter, särskilt genom att bidra till en gemensam tillsynskultur. Vidare anges att ska säkerställa konsekvent, ändamålsenlig och effektiv tillämpning av bl.a. UCITS-direktivet och AIFM- direktivet, förebygga tillsynsarbitrage samt säkerställa en verkningsfull och enhetlig tillsyn av finansmarknadsaktörer. I avvaktan på att det etableras en harmoniserad tillsynspraxis på detta område ankommer det i första hand på att inom sin tillsynsverksamhet göra bedömningen av hur fondernas art, omfattning och komplexitet bör påverka tillsynen. Enligt regeringens bedömning borde faktorer såsom andelen av fondernas tillgångar som är förenade med kreditrisk eller som har kreditbetyg som har utfärdats av kreditvärderingsinstitut kunna beaktas eller om placeringen i tillgångarna görs inom ramen för aktiv förvaltning eller enbart i syfte att följa ett visst index. AIFM-direktivet – AIF-förvaltare och Regeringens förslag: AIF-förvaltare ska inte ensidigt eller mekaniskt förlita sig på kreditbetyg som har utfärdats av kreditvärderingsinstitut för att bedöma kreditvärdigheten hos en alternativ investeringsfonds Regeringens bedömning: De nya reglerna i AIFM-direktivet om tillsynsmyndigheternas övervakning av AIF-förvaltares kreditvärde- ringsförfaranden och användning av kreditbetyg kräver inte någon Promemorians förslag överensstämmer med regeringens såvitt avser Promemorians förslag avviker från rege- ringens genom att det i promemorian föreslås en ny, särskild bestäm- melse i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder om att ska övervaka lämpligheten i AIF-förvaltares kredit- värderingsförfaranden och deras användning av kreditbetyg som har utfärdats av bedöma kreditvärdigheten hos en alternativ investeringsfonds tillgångar. Remissinstanserna: anser att det är oklart hur förslaget förhåller sig till ändringsförordningen, som är bindande för fondbolag och AIF-förvaltare. föreslagna särskilda tillsynsbestämmelserna bör utgå. samfundets uppfattning framstår det som oklart varför just denna typ av tillsyn behöver regleras särskilt. över samtliga bestämmelser i lag och föreskrifter. förmedlares förening anför liknande synpunkter som beträffande ändringarna som rör fondbolag och värdepappersfonder (se avsnitt 5.2). () instämmer med förslagen. ningen konstaterar att s.k. private equity-fonders verksamhet huvud- sakligen består i att investera eget kapital i onoterade bolag. Detta inne- Prop. 2013/14:108 bär att sådana fonder vanligen inte exponeras mot den typ av kreditrisker som förekommer på den övriga finansmarknaden. Följaktligen använder sig sådana fonder av kreditbetyg i mycket liten utsträckning. Där kreditbetyg huvudsakligen kan förekomma är hos vissa typer av Private Equity-fonder med en särskild inriktning, t.ex. fonder som investerar i lån (s.k. debt funds). Övriga remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot det. Skälen för regeringens förslag och bedömning AIF-förvaltares användning av kreditbetyg vid förvaltning av alternativa investeringsfonder I AIFM-direktivet regleras AIF-förvaltare, förvaltning och marknadsföring av alternativa investeringsfonder samt fonder. Direktivet har stora likheter med UCITS-direktivet när det gäller de krav som ställs på fondförvaltarna, dvs. AIF-förvaltare respektive fondbolag. Till skillnad från UCITS-direktivet innehåller AIFM-direk- tivet inte någon egentlig fondreglering, exempelvis finns det inte några placeringsregler för alternativa investeringsfonder. I AIFM-direktivet finns det dock krav på den information som ska finnas för varje alternativ investeringsfond, vilket kan betraktas som en form av fondreglering. Reglerna i AIFM-direktivet har i svensk rätt genomförts i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder (se prop. 2012/13:155). I lagen används begreppet alternativ investeringsfond i stället för begreppet AIF-fond som används i den svenska språkversionen av AIFM-direktivet. Genom artikel 3.1 i ändringsdirektivet har det införts en ny andra mening i artikel 15.2 första stycket i AIFM-direktivet. Därigenom har första stycket följande lydelse. AIF-förvaltare ska införa lämpliga riskhanteringssystem för att på ett tillfredsställande sätt identifiera, mäta, hantera och övervaka alla risker som är relevanta för varje AIF-fonds investeringsstrategi och för vilka fonden är exponerad eller kan komma att exponeras. Framför allt ska AIF- förvaltare inte ensidigt eller mekaniskt förlita sig på kreditbetyg som utfärdats av kreditvärderingsinstitut enligt definitionen i artikel 3.1 b i och rådets förordning (EG) nr 1060/2009 av om bedöma kreditvärdigheten hos AIF-fondernas tillgångar. Reglerna i artikel 15.2 första meningen i AIFM-direktivet har i svensk rätt genomförts i 8 kap. 4 § andra stycket lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder (se a. prop. s. 465 och 1032). Ändringen i artikel 15.2 i AIFM-direktivet bör på samma sätt som motsvarande ändring i artikel 51.1 första stycket i UCITS-direktivet genomföras i lag, och i anslutning till den bestämmelse som genomför artikeln i dess tidigare lydelse. Det bör därför införas en ny andra mening i 8 kap. 4 § andra stycket lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder där det anges att AIF-förvaltare inte ensidigt eller mekaniskt ska förlita sig på kreditbetyg som har utfärdats av bedöma kreditvärdigheten hos en alternativ investeringsfonds tillgångar. 2013/14:108 Fondbolagens förenings och Svenska försäkringsförmedlares förenings synpunkter om hur ändringsdirektivet och förslagen förhåller sig till ändringsförordningen behandlas i avsnitt 5.2. Övervakning av AIF-förvaltares användning av kreditbetyg Genom artikel 3.2 i ändringsdirektivet har det införts en ny punkt 3a i artikel 15 i AIFM-direktivet. Den nya punkten har följande lydelse. Med beaktande av arten, omfattningen och komplexiteten hos AIF- fondernas verksamhet, ska de behöriga myndigheterna övervaka lämpligheten i AIF-förvaltarnas kreditvärderingsförfaranden, utvärdera användningen av hänvisningar till kreditbetyg, som avses i punkt 2 första stycket, i AIF-fondernas investeringsstrategier och i tillämpliga fall motverka effekterna av sådana hänvisningar, i syfte att minska ensidig och mekanisk förlitan på sådana kreditbetyg. När det gäller denna ändring i artikel 15 i AIFM-direktivet gör regeringen samma bedömning som beträffande motsvarande ändringar i artikel 18 i tjänstepensionsdirektivet i fråga om tillsyn över försäkringsföretags kreditvärderingsförfaranden i verksamhet som avser tjänstepensionsförsäkring och artikel 51 i UCITS-direktivet, se avsnitten 5.1 och 5.2. framför omfattar tillsyn över AIF-förvaltare enligt 13 kap. 1 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder att verksamheten drivs enligt bl.a. den lagen och andra författningar som reglerar AIF-förvaltares verksamhet. Även övervakning av lämpligheten i AIF-förval- tares kreditvärderingsförfaranden och deras användning av kreditbetyg som har utfärdats av bedöma kreditvärdigheten hos en alternativ investeringsfonds tillgångar inbegrips således i den allmänna bestämmelsen om den tillsyn som inspektionen ska utöva över AIF-förvaltare enligt 13 kap. 1 §. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Ändringsförordningen offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (EUT) . I artikel 2 i förordningen anges att den träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i EUT samt att den till alla delar är bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Det innebär att förordningen trädde i kraft . Enligt artikel 2 ska emellertid flera artiklar i förordningen börja tillämpas först . ska artikel 1.7a, 1.9, 1.10 och 1.11 i ändringsförordningen tillämpas med avseende på artikel 8d i förordningen om kreditvärderingsinstitut samt artikel 1.12 och 1.27 i ändringsförordningen tillämpas avseende på den bedömning som anges i artiklarna 4.3 b och 5.6 b andra stycket i förordningen om kreditvärderingsinstitut. ska artikel 1.8 i ändringsförordningen i förening med artikel 6a.1 a i förordningen om kreditvärderingsinstitut tillämpas med avseende på aktieägare eller delägare i kreditvärderingsinstitut som innehade eller mer av kapitalet i fler än ett kreditvärderingsinstitut. Artikel 1.15 i ändringsförordningen ska tillämpas . Några lagändringar till följd av ändringsförordningen föreslås inte i propositionen. I propositionen föreslås att ändringsdirektivet genomförs genom ändringar i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m., lagen (2004:46) om värdepappersfonder och lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, se avsnitt 5. Enligt artikel 4 i direktivet ska medlemsstaterna ha infört nödvändiga ändringar i nationell rätt till följd av det . Lagändringarna bör därför träda i kraft . 2013/14:108 7 Förslagen i propositionen syftar till att genomföra ändringsdirektivet i svensk rätt. Nedan redogörs för de konsekvenser som de förslagen bedöms medföra. De konsekvenser som följer direkt av ändringsförordningen behandlas emellertid inte i propositionen. 7.2Förslagens syfte och alternativa lösningar Förslagen i propositionen innebär att ändringar görs i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m., lagen (2004:46) om värdepappersfonder och lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Enligt bedömningen i propositionen finns det inte några alternativa lösningar för att genomföra ändringsdirektivet i svensk rätt. De föreslagna nya bestämmelserna skulle visserligen kunna tas in i förordning eller myndighetsföreskrifter i stället för i lag. Det skulle emellertid inte innebära någon skillnad i sak för dem som berörs av dem. Däremot skulle det innebära en reglering som inte är lika konsekvent och tydlig som den som föreslås i propositionen. ska medlemsstaterna ha infört de bestämmelser som är nödvändiga för att genomföra ändringsdirektivet. Genom de föreslagna lagändringarna tillgodoses direktivets krav på genomförande i nationell rätt. Om inte genomför direktivet i rätt tid är det sannolikt att Europeiska kommissionen inleder ett förfarande om fördragsbrott. 7.3Berörda företag och andra aktörer Förslagen i propositionen berör fondbolags och AIF-förvaltares användning av kreditbetyg utfärdade av kreditvärderingsinstitut i förvaltningen av värdepappersfonder respektive alternativa investeringsfonder, se avsnitten 5.2 och 5.3. Förslagen berör även tillsyn över sådana pensionsstiftelser och sådan tjänstepensionsverksamhet samt över fondbolags och AIF-förvaltares förvaltning av värdepappersfonder respektive alternativa investeringsfonder, se avsnitt 5. Enligt Finansinspektionens företagsregister finns det 74 pensionsstiftelser, 32 rikstäckande försäkringsbolag som tillhandahåller livförsäkringar och 9 rikstäckande försäkringsbolag som tillhandahåller unitlinked försäkringar samt 71 fondbolag som förvaltar sammanlagt 546 värdepappersfonder och 308 specialfonder. Lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder trädde i kraft . har beslutat om tillstånd för två AIF-förvaltare. Konsekvenser för berörda företag anser att de föreslagna reglerna är mycket otydliga och att det saknas en beskrivning av vad de föreslagna reglerna i praktiken kommer att innebära för berörda företag. Likaså saknas beräkningar av de eventuella administrativa kostnader som en sådan utökad kontroll kan leda till för berörda företag. I avsaknad av dessa uppgifter kan inte bedöma om förslaget uppnås på ett enkelt sätt och till en, relativt sett, låg administrativ kostnad för företag. avstyrker därför förslaget. De ändringar i lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m., lagen om värdepappersfonder och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder som föreslås i propositionen bedöms inte innebära att det jämfört med ställs upp några ytterligare krav på pensionsstiftelser som omfattas av tjänstepensionsdirektivet eller på fondbolag och AIF- förvaltare när det gäller deras riskhanteringssystem och användning av kreditbetyg när de beslutar om placeringen av medlen i de värdepappersfonder respektive alternativa investeringsfonder som de förvaltar, se avsnitt 5. De tillägg i reglerna om fondbolags och AIF-förvaltares riskhantering i UCITS-direktivet respektive AIFM-direktivet som har gjorts genom ändringsdirektivet, vilka föreslås bli genomförda i svensk rätt på så sätt att det införs motsvarande tillägg i bestämmelserna i lagen om värdepappersfonder och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, bedöms endast som en poängtering av de krav som redan gäller i dessa avseenden i fondbolags och AIF-förvaltares verksamhet. Med hänsyn härtill torde dessa förslag enligt regeringens uppfattning inte innebära några ökade administrativa kostnader för berörda företag. Som framgår av avsnitt 7.2 måste ändringsdirektivet genomföras i svensk rätt. Enligt regeringens uppfattning torde det inte ha någon betydelse för eventuella administrativa kostnader för berörda företag i vilken form som de materiella reglerna i ändringsdirektivet genomförs i svensk rätt. Förslagen innebär inte att det ställs upp några ytterligare krav på pensionsstiftelser som omfattas av tjänstepensionsdirektivet (se 9 a § lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m.) eller på försäkringsföretags tjänstepensionsverksamhet. Förslagen bedöms inte heller i övrigt medföra några konsekvenser för sådana pensionsstiftelser eller för fondbolag och AIF-förvaltare. Förslagen i propositionen bedöms inte medföra några påtagliga konsekvenser för de företag som har satt av pengar i en pensionsstiftelse som omfattas av tjänstepensionsdirektivet eller för dem som har tjänstepension som tryggas av en sådan stiftelse eller som har tjänstepension hos ett försäkringsföretag. Inte heller för dem som äger andelar i värdepappersfonder eller i alternativa investeringsfonder bedöms förslagen medföra några påtagliga konsekvenser. Förslagen bedöms dock i viss mån kunna bidra till att förstärka investerarskyddet för fondsparare 2013/14:108 genom de uttryckliga krav som ställs på fondbolag och AIF-förvaltare att inte ensidigt förlita sig på kreditbetyg som har utfärdats av kreditvärderingsinstitut när de förvaltar värdepappersfonder respektive alternativa investeringsfonder. Även tydliggörandet av uppgift att övervaka användningen av kreditbetyg bedöms kunna bidra till ett förstärkt skydd både när det gäller de som har tjänstepensioner och de som investerar i värdepappersfonder eller alternativa investeringsfonder. 7.6Konsekvenser för det allmänna De förslag som lämnas i denna proposition bedöms inte ge några effekter på samhällsekonomin. Enligt Svenska försäkringsförmedlares förenings uppfattning synes förslaget medföra en ökad arbetsbörda för . Genom förslagen tydliggörs att tillsyn enligt lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m. även omfattar övervakningen av kreditvärderingsförfaranden och användningen av kreditbetyg i pensionsstiftelsers verksamhet. tillsyn enligt gällande bestämmelser i lagen om värdepappersfonder, försäkringsrörelselagen (2010:2043) och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder omfattar kreditvärderingsförfaranden och användningen av kreditbetyg i försäkringsföretags tjänstepensionsverksamhet samt fondbolags och AIF-förvaltares fondförvaltning. Den arbetsbörda som detta kan medföra bedöms dock inte vara av sådan omfattning att den föranleder ett ökat behov av resurser för . Eventuella ökade kostnader för på grund härav ska hanteras inom för myndigheten befintliga budgetramar. beslut enligt lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m., lagen om värdepappersfonder, försäkringsrörelselagen och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Enligt Kammarrättens i uppfattning framstår det som sannolikt att utökade tillsynsansvar kommer att medföra ett ökat antal mål till främst Förvaltningsrätten i och därmed även till Kammarrätten i . Kammarrättens erfarenhet av mål från är dessutom att de i regel rör komplexa regelverk och innehåller tämligen vidlyftiga utredningar. Kammarrätten anser därför att domstolarna måste garanteras ekonomiska resurser för att täcka eventuella ökade kostnader. De lagändringar som föreslås bedöms emellertid inte medföra någon påtaglig ökning av antalet mål hos de allmänna förvaltningsdomstolarna. Eventuella budgetära konsekvenser för de allmänna förvaltningsdomstolarna hanteras därför inom de befintliga budgetramarna. Regeringen avser emellertid att följa hur måltillströmningen utvecklas hos de berörda domstolarna. kan det inte förutses att de förslag som lämnas i propositionen medför några ytterligare konsekvenser för det allmänna. 8.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 18.1a i tjänstepensionsdirektivet (artikel 1 i ändringsdirektivet). Av 34 § följer att ska utöva tillsynen över att en så- dan pensionsstiftelse som avses i 9 a § förvaltas i enlighet med de bestämmelser om placering m.m. i lagen som har sin grund i tjänste- pensionsdirektivet (jfr prop. 2004/05:165 s. 246 och 251). varande paragraf ska tillsyn över en sådan pensions- stiftelse även omfatta lämpligheten i stiftelsens kreditvärderingsförfa- randen och stiftelsens användning av hänvisningar i stiftelsens place- ringsriktlinjer till kreditbetyg utfärdade av kreditvärderingsinstitut. Mot bakgrund av en synpunkt från vid finns det anledning att framhålla att ordet kredit- värderingsinstitut enligt definitionen i artikel 3.1 b i förordningen om kreditvärderingsinstitut avser en juridisk person vars verksamhet inbe- griper yrkesmässigt utfärdande av kreditbetyg. enligt definitionen i artikel 3.1 a i förordningen en bedömning av kredit- värdigheten hos en enhet, en skuld eller finansiell förpliktelse eller ett finansiellt instrument, eller en emittent av en skuld eller finansiell för- pliktelse eller ett finansiellt instrument, som genomförts med hjälp av ett etablerat och definierat rangordningssystem med olika betygskategorier. Avsikten är att begreppen i förordningen ska ha samma betydelse i denna Med kreditvärderingsförfaranden avses de system, rutiner och metoder som en pensionsstiftelse använder för att bedöma kreditrisk och kreditvärdighet när det gäller de olika tillgångar såsom obligationer och andra finansiella instrument som en stiftelse placerar sina medel i. Tillsynen ska ske med beaktande av arten, omfattningen och komplexi- teten hos pensionsstiftelserna (jfr avsnitt 5.1). ning finns det inte behov av att, som Svensk Försäkring förordar, i para- grafen precisera syftet med tillsyn. inspektionen finner att det är befogat, ska inspektionen vidta lämpliga åtgärder för att motverka effekterna av hänvisningar i placeringsrikt- linjerna till kreditbetyg i syfte att minska ensidig och mekanisk förlitan på kreditbetyg hos de berörda pensionsstiftelserna. ningen förutsätts att ska verka för en enhetlig tillsynspraxis på detta område (se skäl 3). I 35 § finns bestämmelser om möjligheter att vidta åtgärder mot en pensionsstiftelse. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. I paragrafen regleras möjligheter att vidta åtgärder mot en pensionsstiftelse som ska tillämpa de regler i lagen som har sin grund i tjänstepensionsdirektivet (jfr prop. 2004/05:165 s. 251 f.). 2013/14:108 kan vid sin tillsyn enligt den nya 34 a § vidta alla de åtgärder som anges i paragrafen, om förutsättningarna för detta är uppfyllda. Enligt den nya punkten 3 i andra stycket får förelägga en pensionsstiftelse eller dess styrelse att vidta rättelse om inspektionen finner att stiftelsen använder olämpliga kreditvärderingsförfaranden eller hänvisningar i placeringsriktlinjerna till kreditbetyg. Syftet är att minska ensidig och mekanisk förlitan på kreditbetyg hos de berörda pensionsstiftelserna (jfr skälen 2 och 5 i ändringsdirektivet). Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:46) om värdepappersfonder 5 kap. 2 § Paragrafen innehåller bestämmelser om fondbolags riskhantering. Ändringen i första stycket genomför den nya lydelsen av artikel 51.1 första stycket i UCITS-direktivet (artikel 2.1 i ändringsdirektivet).