prop · H103232 · 2014-05-27 00:00:00 — När det gäller vissa kvalificerade uppgifter, främst inom området utredningsverksamhet, finns det dock ett behov av att i lag eller förordning föreskriva vilken kompetens som krävs. Utgångspunkten för regeringens överväganden och förslag som lämnas i det följande är att en aktiv fördelning av arbetsuppgifter mellan polisens anställda ska bidra till en effektivare brottsutredningsverksamhet, fler poliser i yttre tjänst för ökad synlighet och trygghet samt till fler utred- Prop. 2013/14:232 ningsåtgärder i samband med att brotten begås. Vad som sagts om arbetsfördelningen inom gör sig i huvudsak också gällande för arbetsfördelningen inom Ekobrotts- myndigheten. 5 Utökade befogenheter för bilinspektörer 5.1Befogenheter som tillkommer bilinspektörer Inom polisens trafikövervakning är två personalkategorier verksamma: polismän och bilinspektörer. Bilinspektörerna är, liksom de polismän som arbetar med trafikövervakning, anställda vid polismyndigheterna. Bilinspektörerna arbetar huvudsakligen med tillsyn av den yrkesmässiga trafiken och de utgör av den personal hos polismyndig- heterna som arbetar inom området yrkesmässig trafik. Bilinspektörer har som regel utbildning som fordonsingenjör och när de anställs vid en polismyndighet genomgår de en vidareutbildning på som omfattar två omgångar om vardera . I utbildningen ingår bl.a. polisrätt, trafikrätt och praktiska övningar. Det finns inga formella hinder mot att bilinspektörer arbetar utan när- varo av en polisman men med hänsyn till att en bilinspektör inte har de befogenheter som en polisman har när det gäller användning av våld och tvång förekommer detta dock sällan. Det vanligaste är att en grupp med såväl polismän som bilinspektörer arbetar tillsammans och genomför kontroller. Kontrollerna utförs ofta på särskilda kontrollplatser där det finns våg och annan utrustning samt ofta en byggnad där skrivarbetet kan utföras. Kontroller genomförs också i hamnar i anslutning till att bilfärjor ankommer. När flera bilinspektörer arbetar tillsammans, eller när poliser och bilin- spektörer gör detta, är det en förman som leder och ansvarar för den verksamhet som bedrivs. Det är inget som hindrar att en bilinspektör är förman i förhållande till polismän. Det finns inga särskilda regler i polisförordningen som tar sikte på bil- inspektörer. Däremot innehåller flera andra författningar bestämmelser som ger bilinspektörer befogenheter av olika slag. Det finns ett femtontal författningar som ger bilinspektörer befogenheter. Bilinspektör är behörig kontrollant och/eller kontrolltjänsteman enligt vissa författ- ningar (10 § förordningen [1993:185] om arbetsförhållanden vid vissa internationella vägtransporter, 3 § förordningen [1998:786] om internat- ionella vägtransporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet [EES] och 7 kap. 1 § förordningen [2004:865] om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m.). Därutöver har bilinspektörer befogenhet att uppmana förare eller annan berörd person att visa upp behörighetshandlingar eller andra handlingar, ta rutinmässiga alkoholutandningsprov, meddela anvisningar för trafiken, provköra ett fordon trots att det inte är registrerat i vägtrafikregistret, utföra flygande inspektion, under förutsättning av förordnande från , och för detta ändamål stoppa fordonet, kontrollera ett fordons last eller färdskrivare eller taxameter och för detta ändamål stoppa fordonet, få tillträde till bl.a. fordon, slutna utrymmen i fordon och till företags lokaler för vissa kontroller, och meddela förelägganden, körförbud och andra beslut som behövs med hänsyn till fordons säkerhet eller lämplighet i trafik i vissa fall. 5.2Nya befogenheter för bilinspektörer Regeringens förslag: Bilinspektörer ska ges följande befogenheter utöver de uppgifter de har : –Besluta om förskottsbetalning och om efterföljande eventuella för- bud mot fortsatt färd enligt lagen om överlastavgift. På samma sätt som gäller för polismans beslut ska dessa beslut inte kunna överkla- gas. Besluten ska, liksom när det gäller polismans beslut, underställas Transportstyrelsen. –Ta hand om ett fordons registreringsskyltar enligt lagen om vägav- gift för vissa tunga fordon samt medge att fordonet förs till närmaste lämpliga avlastningsplats eller uppställningsplats. –Tillträde till ett körkortspliktigt fordon som framförs av en körkorts- havare vars körkortsinnehav är förenat med villkor om alkolås för att kontrollera att fordonet har ett alkolås av godkänd typ som uppfyller föreskrivna krav i fråga om montering, funktion och användning. –Besluta om omhändertagande av ett fordons registreringsskyltar en- ligt vägtrafikskattelagen samt medge att fordonet förs till närmaste lämpliga avlastningsplats eller uppställningsplats. Departementspromemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås dock inget överklagandeförbud av en bilinspektörs beslut om förskottsbetalning. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig, med un- dantag för och , tillstyrker eller lämnar förslagen utan invändningar. ombudsmän tillstyrker de föreslagna författningsändringar som innebär att krav på polismans kompetens för att utföra viss arbetsuppgift avskaffas och anför att de avvägningar som utredningen har gjort när det gäller vilka arbetsuppgif- ter som enligt utredningen fortsättningsvis ska kunna delegeras till civilanställda respektive kräva polismans kompetens är väl avvägda. Justitiekanslern lämnar förslagen utan invändningar och anför att de gränsdragningar som görs mellan arbetsuppgifter som bör utföras av polismän och uppgifter som även kan utföras av andra anställda inom polisen framstår som genomtänkta och väl avvägda. anser att bör avgöra vilken perso- Prop. 2013/14:232 nalkategori inom myndigheten som ska utföra en viss arbetsuppgift och anser därför att i de författningar som är aktuella på detta område, bör begreppet användas i stället för polisman eller bilinspektör. Styrelsen anser också att det skulle innebära betydande effektivitetsvinster om även bilinspektörer skulle ges befogenhet att förelägga ordningsbot i vissa fall och att denna fråga därför bör utredas vidare. Akademikers (Saco-S) välkomnar de för- slag till utökade befogenheter som föreslås beträffande bilinspektörer, men anser att det finns utrymme att ta ytterligare steg och anför att bilin- spektörer även bör få befogenhet att hindra fortsatt färd. arbetar i grupper tillsammans med poliser, har en omfattande utbildning och erfarenhet, uppträder i uniform med reflexvästar och utför sina arbetsuppgifter i en utpräglad fältmiljö. Enligt uppgift från praktiskt verksamma bilinspektörer kan dock möjligheten att fatta beslut om för- bud mot fortsatt färd ha stor betydelse rent principiellt i kontakten med Saco-S är av den uppfattningen att en bilinspektör måste kunna få meddela ett beslut om hindrande av fortsatt färd och anför att sådana åtgärder normalt inte innefattar någon risk för våldsanvändning. anser Saco-S att det är beklagligt att utredningen inte föreslår att andra än polismän ska ges befogenhet att utfärda ordningsbot. befogenhet hade varit av stor betydelse från effektivitetssynpunkt i just mängdbrottsärenden och Saco-S anser därför att frågan bör utredas Även Transportstyrelsen och Facket för Service och Kommunikation () anser att det skulle innebära betydande effektivitetsvinster om även bilinspektörer gavs befogenhet att förelägga ordningsbot. delar bedömningen i promemorian att utö- kade befogenheter för bilinspektörer skulle medföra att trafikverksam- heten blir mer effektiv men påpekar att uppgifter som omhändertagande av registrerings- och saluvagnsskyltar, förbud mot fortsatt färd och till- träde till körkortspliktigt fordon, typiskt sett förenade med vissa risker för tjänstemän utan polisiära befogenheter och frågan om fortsatt krav på polismans kompetens i trafikövervakningsverksamhet bör analyseras ytterligare under det fortsatta beredningsarbetet. som avstyrker förslaget, påpekar att vissa arbetsuppgifter inom trafik- övervakningsverksamheten är förenade med risker för tjänstemän utan vill särskilt peka på att bilinspek- törer kan komma att hamna i situationer där tvångsmedel kan komma att Skälen för regeringens förslag Allmänt om förslagen till utökade befogenheter för bilinspektörer I polisens trafikövervakningsverksamhet är två yrkeskategorier verk- samma: polismän och bilinspektörer. Regelverket är så utformat att en viss uppgift kan utföras av såväl en polisman som en bil- I andra fall tillkommer befogenheten endast den som är polis- 2013/14:232 Det finns en rad fördelar med att de bilinspektörer som är anställda inom polisen kan utföra fler arbetsuppgifter inom polisens trafikövervak- ning. Genom att den enskilda bilinspektören kan utföra fler åtgärder i varje ärende främjas effektiviteten i handläggningen. Bilinspektörer har en specialistutbildning anpassad till trafikövervakningsverksamheten medan polismän verksamma i nämnda verksamhet ofta saknar sådan utbildning. Utökade befogenheter för bilinspektörer skulle också ge möj- lighet att begränsa antalet polismän som sysslar med trafikövervakningen till förmån för områden där polismans kompetens är en nödvändig förut- sättning. På så sätt kan den samlade effektiviteten i polisverksamheten öka. Till skillnad från en polisman får en bilinspektör inte använda våld eller andra tvångsmedel i större utsträckning än varje annan medborgare. Arbetsuppgifter i den yttre tjänsten som kan komma att kräva våld eller tvång bör därför inte ges till andra än polismän och i tveksamma fall bör en försiktighetsprincip tillämpas där arbetsmiljö och säkerhet sätts före effektivitet. I den praktiska tillämpningen iakttas en försik- tighetsprincip genom att polismän och bilinspektörer i stor omfattning arbetar tillsammans i arbetslag. De nya befogenheter som regeringen föreslår nedan för bilinspektör skiljer sig principiellt inte från de uppgif- ter som en bilinspektör har varför något behov av att överväga frågan om att ge bilinspektörer befogenheter att använda våld eller tvång inte finns. Mot denna bakgrund anser regeringen, i likhet med flertalet remissin- stanser, att bilinspektörer bör ges vissa ytterligare befogenheter och arbetsuppgifter som endast tillkommer polismän. har, som framgår ovan, framfört att Rikspolis- styrelsen och polismyndigheterna (fr.o.m. Polismyn- digheten) själva bör avgöra vilken personalkategori inom myndigheten som ska utföra en viss arbetsuppgift och anser därför att i de författningar som är aktuella på detta område, bör begreppet användas i stället för polisman eller bilinspektör. förslag skulle innebära en genomgripande förändring av regelverket kring fördelningen av arbetsuppgifter i polisverksamheten. Det finns i detta lagstiftningsärende inte underlag för att överväga en sådan föränd- ring. Enligt 8 a § lagen (1972:435) om överlastavgift ska en polisman, om den som enligt lagen ska påföras överlastavgift inte har hemvist i , , , eller , vid kontrollen av fordonet eller fordonståget besluta om förskott för överlastavgiften. Om förskottet inte betalas i samband med kontrollen ska polismannen enligt 8 b § i nämnda lag besluta att fordonet eller fordons- tåget inte får fortsätta färden. En polisman får avstå från att fatta ett så- dant beslut, om det finns synnerliga skäl. Enligt 8 d § i lagen ska en polismans beslut om förskott för överlastav- gift eller om att fordonet eller fordonståget inte får fortsätta färden, skyndsamt underställas Transportstyrelsens prövning. ska pröva om beslutet ska bestå. En polismans beslut enligt 8 a och b §§ i lagen får enligt 11 § i lagen inte överklagas. En polisman får, enligt 10 § första stycket fjärde punkten polislagen (1984:387) i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd vid omhändertagande av egendom. En bilinspektör saknar motsvarande befogenhet. I tveksamma fall bör också den nämnda försik- tighetsprincipen tillämpas vilket innebär att arbetsmiljö och säkerhet sätts före effektivitet. Bilinspektörer har dock redan enligt gällande rätt befogenheter som kan aktualisera användande av våld. Det slags överväganden som bilin- spektören måste göra i en sådan situation är därför inte nya för honom eller henne. Om bilinspektören gör bedömningen att åtgärden kan komma att kräva användning av våld för att kunna genomföras ska han eller hon avstå från att genomföra den. Det ska också påpekas att en försiktighetsprincip tillämpas i den praktiska tillämpningen genom att polismän och bilinspektörer i stor omfattning arbetar tillsam- mans i arbetslag. Befogenhet enligt 8 a och 8 b §§ lagen om överlastavgift avser den tunga yrkesmässiga trafiken, alltså ett område där bilinspektörer är verk- samma vid sidan av polismän. Bilinspektörer har befogenhet att stoppa fordon för att kontrollera last eller färdskrivare. Enligt for- donslagen (2002:574) får en bilinspektör stoppa fordon för att bl.a. kon- trollera att ett fordon är lastat på föreskrivet sätt. Likaså får en bilin- spektör stoppa fordon för att utföra kontroll av fordonets färdskrivare. Vid dessa kontroller har en bilinspektör rätt till tillträde till fordon och slutna utrymmen i fordon. De befogenheter enligt lagen om överlastsavgift som det i promemo- rian föreslås ska ges till bilinspektörer innebär att en bilinspektör ska kunna fatta beslut om förskottsbetalning samt att i vissa fall fatta beslut om att färden inte får fortsätta. I dessa fall krävs, som påpekar i sitt remissvar, inte ställning som polisman på samma sätt som då fråga är om att rent faktiskt hindra fortsatt färd. och framför att beslut om förbud mot fortsatt färd typiskt sett är förenat med vissa risker för tjänstemän utan polisiära befogenheter. All form av myndighetsutövning, särskilt i form av betungande beslut, mot enskild kan innebära vissa risker för den tjänsteman som meddelar be- slutet. Uppgiften att besluta om förskottsbetalning och, i förekommande fall, besluta om efterföljande förbud mot fortsatt färd ligger i linje med de befogenheter som en bilinspektör redan har och såvitt känt har dessa uppgifter inte inneburit större risker för bilinspektörer än för tjänstemän inom andra sektorer som ska meddela betungande förvaltningsbeslut mot enskild. Mot denna bakgrund instämmer regeringen i den bedömning som görs i departementspromemorian, och som delas av flertalet remissinstanser, dvs. att de aktuella förslagen på utvidgade uppgifter för bilinspektörer bör genomföras då de ligger väl i linje med den kompetens som finns hos den aktuella yrkesgruppen och med de arbetsuppgifter som de redan har tilldelats. Bestämmelsen i 8 a § i lagen om överlastavgift bör därför ändras så att även bilinspektörer kan besluta om förskott för överlastavgift. 8 b § i lagen ändras så att en bilinspektör på samma sätt som en polisman kan besluta att färden, i de fall förskott om överlastavgift inte betalas i samband med kontrollen, inte får fortsätta. I förekommande fall ska även en bilinspektör kunna avstå från att fatta ett sådant beslut om det finns synnerliga skäl. Vidare bör en konsekvensändring göras i 8 d § lagen på så sätt att även en bilinspektörs beslut anges bland de beslut som ska underställas Transportstyrelsen. Som nämnts ovan får en polismans beslut enligt 8 a och b §§ lagen om överlastavgift inte överklagas. I departementspromemorian lämnas dock inget motsvarande förslag om en bilinspektörs beslut. Enligt regeringens bedömning bör dock samma reglering gälla oavsett om beslutet fattas av en polisman eller en bilinspektör. Som en konsekvens av detta bör inte heller en bilinspektörs beslut enligt 8 a och b §§ i lagen om överlastavgift kunna överklagas. I enlighet härmed ska ordet bilinspektör läggas till i 11 § i lagen. Lagen om vägavgift för vissa tunga fordon, körkortslagen och vägtrafik- skattelagen Enligt 28 § lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon ska polisman ta hand om fordonets registreringsskyltar om det brukas i strid mot ett användningsförbud enligt lagen. Vidare gäller att den polisman som har tagit hand om registreringsskyltar får medge att fordonet förs till närmaste lämpliga avlastningsplats eller uppställningsplats. Enligt 5 kap. 25 a § körkortslagen (1998:488) har en polisman rätt till tillträde till ett körkortspliktigt fordon som framförs av en körkortshavare vars körkortsinnehav är förenat med villkor om alkolås för att kontrollera att fordonet har ett alkolås av godkänd typ som uppfyller föreskrivna krav i fråga om montering, funktion och användning. Enligt 6 kap. 3 § första och andra styckena vägtrafikskattelagen (2006:227) ska en polisman under vissa förutsättningar ta hand om ett fordons registreringsskyltar om det används i strid mot vägtrafikskattela- gen. I 6 kap. 3 § tredje stycket i lagen anges att den polisman som har tagit hand om fordonets registreringsskyltar får medge att fordonet förs till närmaste lämpliga avlastningsplats eller uppställningsplats. Såsom redovisats ovan är bilinspektörer i huvudsak verksamma inom området yrkesmässig trafik och har de ett flertal befogenheter inom detta område. I departementspromemorian föreslås att bilinspektö- rer ska få utökade befogenheter enligt lagen om vägavgift för vissa tunga fordon, körkortslagen och vägtrafiksskattelagen. Detta ligger i linje med de arbetsuppgifter som den aktuella yrkesgruppen har och med den kompetens som de har. Regeringen gör samma bedömningar när det gäller dessa förslag som när det gäller förslaget till ändring i lagen om överlastavgift. Därför bör 28 § lagen om vägavgift för vissa tunga fordon, 5 kap. 25 a § körkortslagen och 6 kap. 3 § vägtrafikskattelagen ändras så att även bilinspektör ges de befogenheter som endast till- kommer polisman i bestämmelserna. Ska bilinspektörer även kunna utfärda ordningsbot? Några remissinstanser, däribland och Transportstyrel- sen, anser att det skulle innebära betydande effektivitetsvinster om bilin- spektörer skulle ges befogenhet att förelägga ordningsbot och att denna Prop. 2013/14:232 fråga bör utredas vidare. Föreläggande av ordningsbot är ett förenklat förfarande som tillämpas för att beivra vissa brott av enklare slag. Förfarandet innebär att den rapporterande polismannen utfärdar ett föreläggande där brottet och bötesbeloppet anges samt ger den misstänkte möjlighet att godkänna föreläggandet. Ett godkänt föreläggande har samma rättsverkan som en meddelad dom. Riksåklagaren väljer, i samråd med , ut de brott för vilka ordningsbot får utfärdas. Bestämmelser om ordningsbot finns i 48 kap. och ordningsbotskungörelsen (1968:199). Föreläggande av ordningsbot får utfärdas även av åklagare, tulltjänsteman eller kustbevakningstjänsteman, men däremot inte av bilinspektör. Ett stort antal trafikbrott beivras genom föreläggande av ordningsbot. Det skulle enligt promemorians bedömning innebära betydande effekti- vitetsvinster om även bilinspektörer, i likhet med tjänstemän vid Tullver- ket och , hade befogenhet att förelägga ordningsbot. I promemorian konstateras dock att en sådan befogenhet förutsätter att vissa andra frågor klarläggs. Det gäller bl.a. betydelsen av att bilinspek- tör saknar rapporteringsskyldighet och befogenhet att meddela rapport- eftergift. Vidare behöver en befogenhet att förelägga ordningsbot, i likhet med vad som gäller inom andra områden, noga avgränsas till vissa brott. Mot denna bakgrund lämnas inte något förslag i departementsprome- i denna del. Som anges i promemorian skulle ett införande av befogenhet för bilinspektörer att förelägga ordningsbot kunna medföra effektivitetsvinster. Det finns dock i detta lagstiftningsärende inte un- derlag för att införa en sådan möjlighet. 6Utökade befogenheter för civilanställd personal inom utredningsverksamheten Regeringens bedömning: och Ekobrottsmyndig- heten bör i ökad omfattning kunna använda annan personal än polis- män i utredningsverksamheten. Civilanställda utredare vid dessa myn- digheter bör därför ges ytterligare befogenheter. Departementspromemorians bedömning: Överensstämmer med re- geringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar departementspromemorians förslag utan invändningar. ombudmän tillstyrker de föreslagna författningsändringar som innebär att krav på polismans kompetens för att utföra viss arbetsuppgift avskaffas och anför att de avvägningar som utredningen har gjort när det gäller vilka arbetsuppgifter som enligt ut- redningen fortsättningsvis ska kunna delegeras till civilanställda respek- 2013/14:232 tive kräva polismans kompetens är väl avvägda. Justitiekanslern lämnar förslagen utan invändningar och anför att de gränsdragningar som görs mellan arbetsuppgifter som bör utföras av polismän och uppgifter som även kan utföras av andra anställda inom polisen framstår som genom- tänkta och väl avvägda. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig till- styrker eller lämnar promemorians bedömning utan invändningar. Skälen för regeringens bedömning Den nuvarande arbetsfördelningen inom brottsutredningsverksamheten Såsom framgår av avsnitt 4.2 bedrivs polisens utredningsverksamhet av såväl polismän som personal med annan kompetens. Den senare gruppen uppgår till något över 700 anställda och utgör därmed av de anställda som arbetar som utredare. I denna grupp finns anställda utan högskoleutbildning som har kompetensutvecklats internt inom polisen, men också ett antal handläggare med juristexamen eller annan högskole- utbildning. De polismän som utreder brott saknar i huvudsak akademisk utbildning. Till följd av pensionsavgångar, en allmänt ökad satsning på att utreda brott samt att alltfler utredningar handläggs av polisen, är en stor del av de utredare som har polismans kompetens unga och relativt oerfarna. De administrativa uppgifterna sköts av personal som saknar polisutbildning. Inom polismyndigheterna, liksom inom den övriga för- valtningen, integreras dock administrationen alltmer med själva hand- läggningen och blir därmed en del av utredarens arbete. De cirka 700 utredare inom polisen som inte har polismans kompetens utreder i stort sett alla slags brott. Såsom redovisas i avsnitt 4.3 arbetar vid åkla- gare, polismän, civila utredare och administratörer. Utredningsarbetet bedrivs i åklagarledda utredningsgrupper. Av cirka 600 anställda är cirka 200 polismän. Mot bakgrund av den speciali- serade verksamhet som bedrivs vid krävs särskild kompetens för att genomföra analyser och utredningar. Vid myndigheten finns cirka 80 civila utredare som utgörs av allmänna utredare, analyti- ker, revisorer och finansiella specialister. Dessa utredare har genomgå- ende högskoleexamen. De civila utredarna har särskild kompetens inom exempelvis ekonomi, revision, skatterätt, finansmarknad och analys. De civilanställda som deltar i utredningsverksamheten vid Ekobrottsmyn- digheten utgör en relativt stor del av de anställda jämfört med hur det ser ut inom polisen. ärenden är också typiskt sett sådana som kräver mer av annan specialistkompetens än den som polis- män har. Behovet av ytterligare befogenheter för civilanställda utredare Som nämnts ovan finns det två kategorier utredare hos såväl polismyn- digheterna som : de som är polismän och de som har annan bakgrund och kompetens. Regelverket är utformat så att det ställer krav på att vara polisman för vissa arbetsuppgifter. krav finns det inga särskilda krav för att handlägga ärenden vare sig inom polisen eller . Behovet av att i ökad omfattning kunna använda personal med annan kompetens än den som polisman har, har uppmärksammats i flera sam- manhang .