prop · H103138 · 2014-03-18 00:00:00 — Ett tillsvidarebeslut om bostadstillägg innebär med nuvarande anmälningsskyldighet, som alltså omfattar alla ändrade förhållanden som påverkar rätten till eller storleken av förmånen, att pensionären i ökad utsträckning själv måste anmäla ändringar av inkomst, förmögenhet etc. Det innebär även att pensionären själv måste förstå vilka inkomst- och förmögenhetsförändringar som kan påverka förmånen och därmed är anmälningspliktiga. Regeringen föreslog i Budgetpropositionen (prop. 2013/14:1) att ett fribelopp för arbetsinkomst om vid beräkning av bostadstillägg till pensionärer skulle införas. Beloppet gäller per make. Det gäller inte för dem som får sjuk- eller aktivitetsersättning. Fribeloppet innebär att inga arbetsinkomster under denna nivå påverkar rätten till eller storleken på bostadstillägget för ålderspensionärer. Detta kommer att innebära en förenkling av anmälningsskyldigheten för de pensionärer som får bostadstillägg. Förslaget har antagits av . 2013/14:138 4.2.2 Statistik om bostadstillägg och Antalet ålderspensionärer med bostadstillägg uppgick till 264 2012, varav var kvinnor. I takt med att den inkomstgrundade pensionen ökar beräknas antalet pensionärer med bostadstillägg minska. Det genomsnittliga beloppet uppgick till . Pensionärer med bostadstillägg har i genomsnitt en inkomst på ca (exklusive bostadstillägget). Cirka 40 000 pensionärer () med bostadstillägg har en förmögenhet över fribeloppet , vilket påverkar bostadstilläggets storlek. Cirka 3 500 pensionärer (1,) med bostadstillägg har en arbetsinkomst. Antalet personer med sjuk- eller aktivitetsersättning som fick bostadstillägg uppgick till 117 400 vid utgången av 2012. Andelen kvinnor var . Det genomsnittliga beloppet uppgick till . Antalet pensionärer med äldreförsörjningsstöd uppgick till 15 2012. Det genomsnittliga beloppet var . Antalet mottagare beräknas öka framöver, eftersom det krävs fler faktiska bosättningsår i för den som är född för att få rätt till full garantipension. De personer som inte uppfyller kraven för garantipension kan då i stället bli berättigade till äldreförsörjningsstöd. föreslår att bestämmelserna i 110 kap. 46 § socialförsäkringsbalken ändras så att anmälningsskyldigheten avseende ärenden om bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd endast ska omfatta väsentliga förändringar. Enligt innebär förslaget en förenkling för pensionärerna som inte behöver anmäla mindre förändringar av exempelvis kapitalinkomster och förmögenhetstillgångar. Genom efterkontroller av sådana uppgifter hos kan eventuella förändringar ändå fångas upp av . Dessutom menar att informationen till pensionärerna underlättas eftersom det är svårt att med nuvarande regler lämna tydlig och enkel information till pensionärerna avseende anmälningsskyldigheten. En mindre ökning av förmögenheten hos två olika pensionärer kan falla inom anmälningsskyldigheten för den ene pensionären men inte den andre, beroende på om den påverkar rätten till eller storleken på bostadstillägget eller ej. information till de pensionärer som frågar är att alla förändringar ska anmälas. framför även att ärendehandläggningen underlättas av den föreslagna ändringen. Alla ändringsanmälningar måste handläggas, även för de ärenden där ändringen inte påverkar rätten till förmånen eller storleken på beloppet. Nedan följer ett par beräkningsexempel från som visar vilka effekter de föreslagna beloppsgränserna får på utbetalningsbeloppet av bostadstillägget för en ålderspensionär och för äldreförsörjningsstöd. För att effekten ska framgå i beräkningen av bostadstillägg används en exempelpensionär som har inkomster och förmögenhet över fribeloppen (för arbetsinkomst respektive Prop. 2013/14:138 för förmögenhet). Eftersom beräkningen av inkomster görs med olika viktning påverkar förändringar i inkomster bostadstillägget i olika utsträckning beroende på om det är arbetsinkomst eller kapitalinkomst. Exempelpensionär bostadstillägg (ensamstående): Om arbetsinkomsten ökar med minskar bostadstillägget till , dvs. Om kapitalinkomsten ökar med minskar bostadstillägget till , dvs. Om förmögenheten ökar med minskar bostadstillägget till , dvs. För äldreförsörjningsstöd används liknande underlag, men exemplet utgår från en pensionär med utländsk pension. Om arbetsinkomsten ökar med minskar äldre- försörjningsstödet till , dvs. Om kapitalinkomsten ökar med minskar äldre- försörjningsstödet till , dvs. ökar med 5 000 försörjningsstödet till , dvs. För de pensionärer som har både bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd kompenseras en minskning av bostadstillägget ofta helt eller delvis genom höjt äldreförsörjningsstöd. För dessa förmånstagare kommer alltså en förenklad anmälningsskyldighet ha än mindre effekt på det totala utbetalade beloppet. Av de 16 400 pensionärer som hade äldre- försörjningsstöd hade ca 12 800 () sam- Det har varit svårt för att beräkna de ekonomiska konsekvenserna av förslaget. Om man utgår från att alla pensionärer med bostadstillägg gör rätt när det gäller anmälningsskyldigheten, så 2013/14:138 skulle förenklingen innebära att sakanslaget ökar med och att kostnaderna på förvaltningsanslaget kan minska med . bedömning är dock att många pensionärer inte heller anmäler mindre förändringar, även om de faller inom ramen för anmälningsskyldigheten. De första utfallen av de efterkontroller som myndigheten har påbörjat i samband med övergången till tillsvidarebeslut har visat att de förändringar som fångas upp är relativt små och påverkar relativt lite. 4.2.4Förenklad anmälningsskyldighet för bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd Regeringens förslag: Anmälningsskyldigheten avseende ärenden om bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd ska inte längre omfatta ökningar av mindre omfattning av inkomster eller förmögenhet. Ändringen ska träda i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i pekar på att nuvarande bestämmelse infördes i socialförsäkringsbalken för att skapa en generell och enhetlig reglering av anmälningsskyldigheten, och ser anledning att ifrågasätta om det finns tillräckliga skäl att nu skapa undantag från denna. Förvaltningsrätten i anser vidare att det ytterligare bör övervägas vilka konsekvenser förslaget får vad gäller återbetalningsskyldigheten, eftersom det finns en risk att ett återkrav riktas mot en förmånstagare som inte är anmälningsskyldig enligt Förvaltningsrätten i anser att återkravsreglerna bör ändras för att förhindra sådana fall. Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) anser inte att förslaget innebär någon egentlig förenkling, eftersom förmånstagarna fortfarande måste veta vilka förändringar som påverkar förmånens storlek, och därtill ta ställning till om förändringen är av mindre omfattning. att förslaget att koppla anmälningsskyldigheten till hur stor förändringen i de ingående värdena är, innebär att vissa är anmälningsskyldiga för förändringar som påverkar förmånen mycket lite, medan andra inte är anmälningsskyldiga för förändringar som påverkar förmånen relativt ISF menar att det kan hävdas att det är fel att utforma lagen efter storlek på inkomstförändringen snarare än hur den påverkar förmånen. ISF pekar vidare på att den som ändå anmäler en förändring efter att förslaget trätt i kraft, trots att förändringen är under gränsen för anmälningsskyldigheten, riskerar att få sänkt förmån, till skillnad från den som inte anmäler motsvarande förändring. ISF menar vidare att det är svårt för pensionären att hålla reda på vilken inkomst eller förmögenhet man ska jämföra med när man bedömer hur stor föränd- ISF påpekar att deras granskningar visar att Pensions- myndighetens efterkontroller inte fångar inkomstförändringar av den storlek som förslaget diskuterar. , , Pensionärernas Riks- organisation (PRO), , och () ställer sig positiva till PRO anser därtill att det är viktigt att föreskriver var gränsen går för anmälningsskyldigheten. TCO anser att det är av stor vikt att det blir tydligt för den enskilde när en förändring inte är av mindre omfattning, och att klargöra hur en ackumulering av flera mindre förändringar ska hanteras. TCO anser att anmälningsskyldigheten kan vara orimlig i fall då ackumuleringen skett över . () tillstyrker förslaget, men anser att anmälningsskyldigheten helt ska slopas, med hänsyn till de möjligheter till efterkontroller som har. Om anmälningsskyldigheten kvarstår bör den omfatta väsentliga förändringar i enlighet med förslag. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser inte att nuvarande regelverk är rimligt vare sig för förmånstagaren eller administrationen, eftersom anmälningskraven är så omfattande att alla förändringar oavsett storlek kan behöva anmälas. I princip kan det betyda att en krona i ökad inkomst kan vara anmälningspliktig. Regeringen anser att förslaget innebär en förenkling för pensionärerna, som inte kommer att behöva anmäla förändringar i inkomster och förmögenhet i lika stor utsträckning som . Förslaget innebär också att det kommer att bli enklare för pensionärer att förstå när det ankommer på dem att anmäla en förändring, vilket kan minska pensionärernas oro för att göra fel i ansökan. Det är också av betydelse att förenklingen avser en förmån som bostadstillägg, som upplevs som svår att ansöka om. Sedan möjligheten att besluta om bostadstillägg tillsvidare infördes har anmälningsskyldighetens krav i realiteten höjts, eftersom pensionärer i högre utsträckning själva måste ta initiativ till att skicka in nya uppgifter, vilket i sin tur förutsätter att pensionären förstår när en inkomst- eller förmögenhetsförändring påverkar bostadstillägget. Skälen för att genomföra en förenkling har därmed stärkts. Regeringen delar inte Inspektionen för socialförsäkringens (ISF) bedömning att förslaget inte innebär någon förenkling. Anmälan ska enligt förslaget inte behöva göras vid en ökning av förmögenhet eller inkomst av mindre omfattning, och nivån i kronor som detta motsvarar bör närmare anges i föreskrift. Ett sådant förfarande bör bli enklare än dagens förfarande när förmånstagaren förväntas kunna beräkna vilka ändringar som påverkar förmånens storlek. De pensionärsorganisationer som har besvarat remissen har också tillstyrkt förslaget eftersom det är positivt för pensionärerna. Regeringen anser att undantaget ska formuleras så att det gäller ökningar av mindre omfattning som inte behöver anmälas i stället för att ange anmälningsskyldighet enbart vid väsentliga förändringar, som föreslår. Regeringen anser att begreppet väsentliga förändringar är något för omfattande för att användas när det gäller förmåner där varje ökning av inkomster och förmögenhet kan påverka den bidragsgrundande inkomsten. Regeringen anser vidare att det räcker att reglera ökningar, och inte alla förändringar. Vad som menas med mindre omfattning kan behöva definieras närmare. Regeringen anser att detta inte bör regleras i lag utan preciseras närmare i föreskrifter. Regeringen bedömer att en ökning av mindre omfattning kan likställas med en ökning på i storleksordningen i arbets- eller kapital- inkomst eller i förmögenhet på årsbasis i nuvarande För en ensamstående pensionär som har arbetsinkomst eller förmögenhet över fribeloppen motsvarar det en ungefärlig minsk- ning av bostadstillägget med upp till ca , och för en pensionär med äldreförsörjningsstöd en minskning med ca . En jämförelse kan göras med reglerna för bostadsbidrag. betalas ut med ett preliminärt belopp efter uppskattad bidragsgrundande inkomst, och regleras genom att slutligt bostadsbidrag fastställs när faktiska inkomstuppgifter för kalenderåret finns. är högst ska det varken betalas ut eller betalas tillbaka. Eftersom bostadsbidraget är konstruerat så att en slutreglering ingår i ordinarie handläggning anser regeringen att det är rimligt att avgräns- ningen av anmälningsskyldigheten för bostadstillägg omfattar ett lägre företrädesvis slopas helt, och i annat fall ska omfatta väsentliga för- Regeringen anser dock att väsentliga förändringar är ett alltför omfattande begrepp att använda för förmåner där varje ökning av inkomster och förmögenhet kan påverka nivån på ersättningen. ISF anser att det kan hävdas att det är fel att utforma lagen efter storlek på inkomstförändringen snarare än hur den påverkar förmånen. innebär förslaget att vissa är anmälningsskyldiga för förändringar som påverkar förmånen mycket lite, medan andra inte är anmälningsskyldiga för förändringar som påverkar förmånen relativt mycket. samma konstaterande men anser att detta måste vägas mot vilka krav som rimligen kan ställas på den försäkrade. skyldigheten till hur den påverkar förmånen är i och för sig en rimlig grundregel, och i socialförsäkringsbalken är det också huvudregeln. med tanke på komplexiteten i reglerna för bostadstillägg och äldre- försörjningsstöd anser inte regeringen att det är rimligt att den försäkrade ska kunna bedöma om en förändring påverkar storleken på förmånen. Anmälningsskyldigheten bör därför knytas till det som tydligt kan ses, själva storleken på förändringen i inkomst eller förmögenhet. har också tidigare påpekat att anmälningsskyldigheten för bostadstillägg är betungande (ISF 2013:8). regeringen att se över tilläggsförmånerna, eftersom regelverket är komplicerat och det är nästan omöjligt att räkna ut hur inkomständringar påverkar förmånen (RiR 2013:7). Regeringen bedömer därför att det för bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd finns anledning att göra avsteg från huvudregeln för att möjliggöra en förenkling av anmälnings- ISF invänder att den som trots den förenklade anmälningsskyldigheten ändå anmäler en förändring av mindre omfattning, riskerar att få lägre ersättning än den som inte anmäler motsvarande förändring. delar denna bedömning, eftersom myndigheten alltid måste ta beslut om en inkommen anmälan. förekommer det enligt Pensions- myndigheten att många inte anmäler mindre förändringar i inkomst och förmögenhet eftersom de inte tror att de påverkar förmånens ISF:s invändning är således relevant men är den effekten något som redan finns med dagens regelverk, och enligt regeringens bedömning blir den inte ett större problem än . ISF invänder också att det är svårt att hålla reda på vilken inkomst och förmögenhet som förmånstagaren ska jämföra med när man bedömer hur stor förändringen är. Regeringen delar denna bedömning, grundat på att de beslutsbrev som förmånstagarna får är så otydliga att det inte går att avläsa vilka uppgifter om inkomst och förmögenhet som låg till grund för beslutet. Regeringen vill framhålla vikten av att förbättrar beslutsbreven så att dessa uppgifter framgår tydligt. En viktig faktor för att säkra att korrekt belopp utbetalas är vilka kontrollmöjligheter myndigheterna har. När tillsvidarebeslut infördes för bostadstillägg spelade möjligheten till efterkontroller stor roll. Regeringen följer kontrollverksamhet, och bedömer att de efterkontroller som myndigheterna kan göra kan ses som en ersättning av de fortsättningsansökningar som tidigare lämnades in. Regeringen bedömer därför inte att förslaget innebär några risker för ökade felaktiga utbetalningar. ISF invänder att efterkontroller inte fångar alla inkomstförändringar över anmälningsgränsen. Regeringen konstaterar att efterkontrollerna inte är utformade så att de fångar alla förändringar över de föreslagna beloppsgränserna. Om efterkontrollerna hade varit så heltäckande hade anmälningsskyldigheten kunnat slopas helt. Det hade dock krävt betydligt mer omfattande kontroller och större administrativa kostnader. Efterkontrollerna bidrar dock till att utbetalningarna blir mer korrekta i de fall anmälningar inte görs. SPRF föreslår att anmälningsskyldigheten slopas helt, men regeringen bedömer inte att efterkontrollerna har sådan täckning att de kan säkerställa korrekta utbetalningar. Förvaltningsrätten i ifrågasätter om det finns tillräckliga skäl att skapa undantag från den generella och enhetliga reglering av anmälningsskyldigheten som skapades när socialförsäkringsbalken infördes. Regeringen bedömde också i prop. 2011/12:152 att värdet av enhetliga regler har överordnad betydelse och föreslog därför ingen förändring av anmälningsskyldigheten för bostadstillägg, vilket hade föreslagit. Regeringen gör en annan bedömning. Det finns ett stort värde i att ha enhetlighet i regelverken, men efter att socialförsäkringsbalken har tillämpats i visar erfarenheterna, bland annat från tidigare nämnda rapporter från ISF och , att det kan finnas skäl att införa undantag utifrån att förutsättningarna för olika förmåner är delvis olika. Förvaltningsrätten i ser även en risk att återkrav kan riktas mot en förmånstagare som inte är anmälningsskyldig enligt förslaget. Regeringen bedömer denna risk som liten, eftersom en förutsättning härför är att den försäkrade har insett eller skäligen borde ha insett att ersättningen var för hög. Sammanfattningsvis anser regeringen att remissinstanserna lyfter fram flera relevanta invändningar. Vid en sammanvägd bedömning anser regeringen ändå att fördelarna med att förenkla regelverken för bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd väger över. Regeringen ser dock anledning att fortsatt följa hur handläggningen och kontrollen av förmånerna utvecklas. Förslaget föranleder ändringar i 110 kap. 46 § socialförsäkringsbalken. 2013/14:138 4.2.5 Det finns inte underlag för att bedöma de exakta ekonomiska konsekvenserna av förslaget, eftersom det beror på hur stor andel av alla pensionärer som korrekt anmäler förändringar . skattningar ger dock vid handen att det är troligt att det rör sig om marginella konsekvenser på sakanslaget, eftersom den förändrade anmälningsskyldigheten avser mindre belopp som inte alls eller endast marginellt påverkar storleken av den förmån som betalas ut. Eftersom en stor del av de förändringar som är anmälningspliktiga enligt bedömningar inte anmäls, är förmodligen inte förändringarna på förvaltningsanslaget heller mer än marginella. För de allmänna förvaltningsdomstolarna bedöms inte förslagen medföra några merkostnader. Regeringens förslag: I 58 kap. 4 § ska ordet inomsttveckling ändras till inkomstutveckling. Skälen för regeringens förslag: Det har uppmärksammats att det finns ett fel i () beträffande 58 kap. 4 § andra stycket socialförsäkringbalken. På anfört ställe förekommer ordet inomsttveckling som ska ändras till inkomstutveckling. Ändringen innebär att det uttryckligen anges att vid återbetalning av ersättning så ska ersättningen betalas tillbaka enligt 108 kap. 9, 11–14 och 22 §§. Skrivningen är av upplysningskaraktär och motsvarar det som gäller avseende återbetalning av för högt utgivet preliminärt bostadsbidrag i 98 kap. 6 §. Bestämmelsen i 37 kap. 16 § upphör att gälla och dess innehåll förs in i 108 kap. 9 §. Därmed blir bestämmelserna om ränta och dröjsmålsränta i 108 kap. 15 och 19 §§ tillämpliga även för den som är återbetalningsskyldig enligt 37 kap. 14 §. Som en följd av ändringen blir även bestämmelserna om beräkning av ränta i 108 kap. 16 § samt om eftergift av ränta och dröjsmålsränta i 108 kap. 21 § tillämpliga för den som ska betala ränta eller dröjsmålsränta vid återbetalning enligt 37 kap. 14 §. Övriga ändringar som avser bostadsbidrag är endast av redaktionell art. 12–14 §§ Ändringarna innebär att innehållet i bestämmelserna i 37 kap. 18–20 §§, som föreslås upphöra att gälla, förs samman med bestämmelserna i 108 kap. 12–14 §§. Syftet är att samla balkens bestämmelser om återkrav och eftergift i 108 kap. Övriga ändringar är endast av redaktionell art och syftar till att anpassa lagrummen så att de blir tillämpliga såväl för sjukersättnings- som bostadsbidragsärenden. I ett ärende om sjukersättning finns nämligen endast en enskild part medan det i ett bostadsbidragsärende kan förekomma två sökande och därmed solidariskt återbetalningsskyldiga parter. Ändringen är en följd av att det införs en skyldighet för den som är återbetalningsskyldig enligt 37 kap. 14 § att betala ränta enligt 108 kap. 15 § och innebär att ränta inte ska tas ut för sådan avgift som avses i 37 kap. 15 § andra stycket. Ändringen är en följd av att det införs en skyldighet för den som är återbetalningsskyldig enligt 37 kap. 14 § att betala dröjsmålsränta enligt 108 kap. 19 § och innebär att dröjsmålsränta inte ska tas ut för sådan avgift som avses i 37 kap. 15 § andra stycket. Denna paragraf innehåller bestämmelser om skyldighet för den försäkrade att anmäla sådana ändrade förhållanden som påverkar rätten till eller storleken av en förmån. I fjärde stycket, som anger att anmälan inte behöver göras om den handläggande myndigheten har kännedom om ändringen och därför saknar behov av en anmälan, införs ytterligare ett undantag om när anmälan inte behöver göras. Det nya undantaget innebär att anmälan inte behöver göras i ett ärende om bostadstillägg eller äldreförsörjningsstöd i de fall de ändrade förhållandena endast innebär en ökning av inkomster eller förmögenhet av mindre omfattning. Beträffande hur det nya begreppet av mindre omfattning ska förstås se avsnitt 4.2.4. Lagen ska träda i kraft . En övergångsbestämmelse införs som innebär att bestämmelserna om ränta i fråga om återbetalning av sjukersättning efter avstämning enligt 37 kap. 14 § är tillämpliga första gången på sådana återkrav som beslutats av efter ikraftträdandet. I en situation då ett och samma återkrav blivit föremål för mer än ett beslut av , tar övergångsbestämmelsen sikte på tidpunkten för det första beslutet. Om t.ex. ett återkravsbeslut följts av ett omprövningsbeslut så är det tidpunkten för det första beslutet som avgör om ränta kan påföras återkravet eller inte, det vill säga om det första beslutet fattats före ikraftträdandet kan ränta inte påföras. Lagrådets synpunkter på övergångsbestämmelsen bemöts i avsnitt 4.1.2. Sammanfattning av promemorian Ränta och dröjsmålsränta vid återbetalning av sjukersättning enligt 37 kap. socialförsäkringsbalken I promemorian föreslås att det ska ges utökade möjligheter till ränteuttag för sjukersättning som återbetalas enligt 37 kap. socialförsäkringsbalken. Förslagen syftar till att skapa enhetlighet i fråga om ränteuttag inom socialförsäkringen och föreslås med beaktande av relevanta förarbeten och befintlig lagstiftning. 37 kap. SFB innehåller även sådana bestämmelser om återbetalning och ränta som enligt systematiken i balken bör vara placerade i 108 kap. Dessa föreskrifter i 37 kap. föreslås därför föras över till 108 kap. SFB. Bestämmelserna föreslås träda i kraft och tillämpas på återkrav som har beslutats av efter ikraftträdandet. Lagförslag i promemorian Ränta och dröjsmålsränta vid återbetalning av sjukersättning enligt 37 kap. socialförsäkringsbalken Härigenom föreskrivs i fråga om socialförsäkringsbalken dels att 37 kap. 16–20 §§ ska upphöra att gälla, dels att 108 kap. 9, 12–14, 18 och 20 §§ samt rubrikerna närmast före 9, 12, 18 och 20 §§ ska ha följande lydelse. Har bostadsbidrag lämnats felaktigt eller med för högt belopp ska besluta om återbetalning även i andra fall än som avses i 2 § eller i bestämmelserna om avstämning enligt 98 kap. 6 §. ska besluta om återbetalning av sjukersättning och bostadsbidrag som ska betalas tillbaka enligt 37 kap. 14 § respektive 98 kap. 6 §. ska vidare besluta om återbetalning av bostadsbidrag som har lämnats felaktigt eller med för högt belopp, även om förutsättningarna enligt 2 § inte är uppfyllda. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl för eftergift av bostadsbidrag ska det särskilt beaktas vilken förmåga sökanden och dennes medsökande har att kunna betala tillbaka ersättningen. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl för eftergift av sådan ersättning som ska betalas tillbaka enligt 9 § ska det särskilt beaktas vilken förmåga den eller de försäkrade har att kunna betala tillbaka ersättningen. Om den eller de försäkrade oaktsamhet lämnat felaktiga upp- gifter till grund för rätten till bo- grund för beräkningen av den får kravet på återbe- 2013/14:138 talningen inte efterges.