prop · H103198 · 2014-03-20 00:00:00 — Regeringen anser därför att ett förbud mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet bör införas i fråga om allmän sammankomst och offentlig tillställning. De remissinstanser som har yttrat sig i denna fråga tillstyrker förbudet. Som nämnts i avsnitt 8.2 bör förbudet mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet inte kunna användas för att ställa krav på någon att tillhandahålla en viss vara eller en viss tjänst m.m. som annars inte skulle ha bjudits ut. Förbudet mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet bör alltså enligt regeringens uppfattning inte kunna åberopas för att ställa krav på en offentlig tillställning eller allmän sammankomst med visst innehåll. De tillgänglighetsåtgärder som enligt regeringens uppfattning bör kunna komma i fråga när det gäller allmän sammankomst och offentlig tillställning är t.ex. att en publikvärd på ett konserthus kan ledsaga en besökare till rätt sittplats. Det bör också kunna handla om vissa åtgärder för att göra lokalerna tillgängliga så att den som har en funktionsnedsättning kan ta del av verksamheten. I detta sammanhang bör det erinras om det inte kan krävas åtgärder som är omöjliga att vidta på grund av att den verksamhetsansvarige inte har rättslig rådighet över t.ex. en lokal. Det bör också framhållas att allmänna platser faller utanför diskrimineringslagens tillämpningsområde. Huruvida åtgärden kan krävas eller inte får prövas i det enskilda fallet Prop. 2013/14:198 (se närmare om den bedömningen i avsnitt 8.2). 8.3.8Hälso- och sjukvården samt m.m. Regeringens förslag: Diskriminering i form av bristande tillgänglighet ska vara förbjuden i fråga om hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, verksamhet inom samt stöd i form av färdtjänst och riksfärdtjänst och bostadsanpassningsbidrag. Förbudet i fråga om hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet ska dock inte gälla för företag som vid det senaste sysselsatte färre än tio arbetstagare. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian förslås inte något särskilt undantag för mindre företag. Remissinstanserna: Statskontoret, Försvarsmakten, Totalförsvarets pliktverk, , , , kommun, , läns landsting, , , FMLS, Förbundet , och Talboks- och tillstyrker eller är positiva till försla- Vad som avses med samhällsområdet Hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet Samhällsområdet hälso- och sjukvården och annan medicinsk verksam- het omfattar främst åtgärder enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar samt insat- ser enligt tandvårdslagen (1985:125). Vidare ingår annan medicinsk verksamhet, varmed avses åtgärder exempelvis med anledning av abort- lagen (1974:595), lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. och lagen (2001:499) om omskärelse av pojkar, i den mån denna verksamhet inte kan anses som hälso- och sjukvård. Även åtgärder med anledning av steriliseringslagen (1975:580) och lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall kan höra hit. med läkemedel och frågor om privata sjukvårdsförsäkringar faller däre- mot utanför samhällsområdet enligt diskrimineringslagen. Det nuvarande diskrimineringsförbudet gäller oberoende av finansie- ring och driftsform och omfattar såväl handläggning av ett ärende som Det kan avse sådant som tillgången till vård, dess räckvidd och innehåll samt avgiftsbetalning. Samhällsområdet omfattar i huvudsak verksamhet enligt socialtjänstlagen (2001:453) och anslutande lagstiftning. Med verksamhet inom avses för det första verksamhet enligt socialtjänstlagen, lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall och lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Därutöver avses sådan verksamhet som anges i lagen (2001:454) om 2013/14:198 behandling av personuppgifter inom , dvs. verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd, verksamhet som i övrigt bedrivs av , verksamhet hos kommunala invandrarbyråer, verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade, handläggning av ärenden om bistånd som lämnas av socialnämnd enligt lagstiftning om mottagande av asylsökande m.fl., handläggning av ärenden om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar (se dock nedan), handläggning av ärenden om tillstånd till parkering för rörelsehindrade och verksamhet enligt lagen (2007:606) om utredningar avseende vissa dödsfall. Diskrimineringsförbudet gäller vidare i fråga om färdtjänst och riksfärdtjänst enligt lagen (1997:736) om färdtjänst respektive lagen (1997:735) om riksfärdtjänst, vilka områden inte brukar anses vara en del av . Vidare gäller förbudet hantering av bidrag för anpassning och återställning av bostäder enligt lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m. Med verksamhet förstås inte enbart handläggning av ett ärende utan även rent faktisk verksamhet, som t.ex. handlingar och uppgifter i övrigt som gäller uppsökande verksamhet, social hemhjälp, vård och behandling vid behandlingshem, och annan social service som lämnas av socialnämnden. Även tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvalitetssäkring och administration av sådan verksamhet omfattas av förbudet. Här avses framför allt Inspektionen för vård och omsorgs arbete med bl.a. tillsyn och kommunernas arbete med kvalitet i verksamheten. Här ska observeras att lagen (1992:1068) om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utlänningar upphävts genom lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare som trädde i kraft . Lagen om introduktionsersättning gäller dock fortfarande i vissa fall. Enligt den nya lagen kan nyanlända som uppfyller vissa villkor ha rätt till ersättning. Ärenden om sådan ersättning ska inte handläggas av kommunen utan bl.a. av Arbetsförmedlingen, varför handläggningen kommer att falla utanför det nu aktuella diskrimineringsförbudets tillämpningsområde (förordningen [2010:407] om ersättning till vissa nyanlända invandrare). Skälen för regeringens förslag Förbud mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet på samhällsområdet Enligt 2 kap. 13 § diskrimineringslagen (2008:567) är diskriminering förbjuden i fråga om hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, verksamhet inom samt stöd i form av färdtjänst och riksfärdtjänst och bostadsanpassningsbidrag. Vissa undantag finns för diskrimineringsgrunderna kön och ålder (2 kap. 13 a och 13 b §§). Att kontakterna med hälso- och sjukvård samt fungerar har stor betydelse för människors välbefinnande. Regeringen anser att ett diskrimineringsförbud i form av bristande tillgänglighet bör införas också på dessa områden för att personer med funktionsnedsättning ska ha lika goda förutsättningar som andra att få tillgång till vård och sociala Prop. 2013/14:198 insatser. Som nämnts i avsnitt 8.2 bör förbudet mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet inte kunna användas för att ställa krav på någon att tillhandahålla en viss vara eller en viss tjänst m.m. som annars inte alls skulle ha bjudits ut. Skyldigheten att vidta åtgärder för att personer med funktionsnedsättning ska kunna ta del av samhällsområdet bör alltså inte kunna åberopas för att få tillgång till en förmån som annars inte ingår i de aktuella systemen, för att få stöd i större utsträckning än vad som beviljats eller för att få ersättning med högre belopp än vad som vanligtvis utgår. Inte heller bör det kunna användas för att ifrågasätta en på vetenskap och beprövad erfarenhet grundad bedömning av ett vårdbehov i sig. Motsvarande bör gälla för bedömningar av enskildas behov av insatser inom . Regeringen gör i fråga om detta samhällsområde följande överväganden. Tillgänglighetsåtgärder bör i fråga om hälso- och sjukvården samt m.m. kunna handla om att göra information tillgänglig så att den som har en funktionsnedsättning kan ta del av den information som ges om och i verksamheten. Det bör även kunna handla om olika åtgärder för att göra det möjligt för den som har en funktionsnedsättning att kommunicera med den verksamhetsansvarige, och vissa åtgärder för att göra lokalerna tillgängliga så att den som har en funktionsnedsättning kan ta del av verksamheten. Huruvida åtgärden kan krävas eller inte får prövas i det enskilda fallet (se närmare om den bedömningen i avsnitt 8.2). Särskilt om ansvar för tillgänglighetsskapande åtgärder i hälso- och sjukvården och m.m. Den allmänna principen är att den som ansvarar för en viss verksamhet som omfattas av diskrimineringslagen också ansvarar för att verksamheten bedrivs utan diskriminering. Ansvar och den faktiska kontrollen över verksamheten följs åt. Samma princip bör enligt regeringens uppfattning gälla när det gäller ansvaret för diskriminering i form av underlåtenhet att vidta tillgänglighetsåtgärder. Den ansvarsmodell som alltså redan gäller enligt diskrimineringslagen, bör vad gäller hälso- och sjukvården och i första hand innebära ett ansvar för landstingen respektive kommunerna eftersom den huvudsakliga delen av verksamheten sker i deras regi. Ett sådant ansvar har även staten för verksamhet som sker i statlig regi. I vissa fall bedrivs emellertid verksamheten i praktiken av en extern aktör, vars tjänster upphandlas av det allmänna, exempelvis i fråga om vårdhem eller boende enligt LSS. Om den aktuella bristen i tillgänglighet rör förhållanden som den utförande enheten, t.ex. ett privat företag, råder över bör enligt regeringen denne bli ansvarig för diskriminering. I avsnitt 8.3.6 föreslår regeringen att förbudet i fråga om tillhandahållande av varor och tjänster inte bör gälla för företag som vid det senaste sysselsatte färre än tio arbetstagare. 2013/14:198 enligt regeringens uppfattning också gälla för mindre företag som är verksamma inom hälso- och sjukvårdsområdet. 8.3.9Socialförsäkringssystemet, arbetslöshetsförsäkringen och statligt studiestöd Regeringens förslag: Diskriminering i form av bristande tillgänglighet ska vara förbjuden i fråga om socialförsäkringen och anslutande bidragssystem, arbetslöshetsförsäkringen och statligt studiestöd. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Statskontoret, , , , , , kommun, , , , , Förbundet , och Talboks- och tillstyrker eller är positiva till förslaget. Vad som avses med samhällsområdet Socialförsäkringen och anslutande bidragssystem Samhällsområdet omfattar det som i socialförsäkringsbalken definieras Därutöver finns det vissa anslutande bidragssystem som administreras Dessa är t.ex. statligt personskadeskydd enligt socialförsäkringsbalken och lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m., krigsskadeersättning till sjömän och ersättning till smittbärare enligt socialförsäkringsbalken samt olika former av ersätt- ningar enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Vidare handhar olika former av ersättningar enligt lagen (1991:1488) om handläggning av vissa ersättningar till den som tjänstgör inom totalförsvaret. I 11 kap. förordningen (1995:239) om för- måner till totalförsvarspliktiga anges att Totalförsvarets rekryterings- myndighet (tidigare ) beslutar och betalar ut bidrag (10 §), att den myndighet, den kommun eller det landsting där den totalförsvarspliktiga tjänstgör beslutar och betalar ut annan förmån än dagpenning, familjebidrag, ekonomiskt stöd i form av bidrag och grupplivförsäkring till totalförsvarspliktiga (12 §) och att Arbetsförmed- lingen beslutar och betalar viss ersättning enligt 8 kap. 4 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt (13 §). Dessa förmåner som ges till totalförsvarspliktiga omfattas av begreppet anslutande bidragssystem även i de fall där andra än handhar förmånerna. Diskriminering i fråga om dessa förmåner som har anknytning till total- försvarsplikten är avsedd att omfattas av 2 kap. 14 §, och inte av det diskrimineringsskydd som följer av 2 kap. 15 § (värnplikt och civilplikt). Samhällsområdet arbetslöshetsförsäkringen avser i första hand bestäm- melser i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring jämte förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring. Försäkringen handhas av arbets- Bestämmelser om arbetslöshetskassor finns i lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor och i förordningen (1997:836) om Bestämmelsen i diskrimineringslagen omfattar arbetslöshetskassornas handhavande av alla frågor som gäller försäkringen, t.ex. ansökan och beviljande av ersättning, ersättningens storlek, karenstid, ersättnings- tidens längd, avdrag på dagpenningen, avstängning från rätt till ersätt- ning, nedsättning av ersättning och utfärdande av intyg. Vidare omfattas frågor om medlemskap i en arbetslös- hetskassa, medlemsavgifter och s.k. särskild uttaxering till en arbetslös- Diskrimineringsförbudet omfattar också Arbetsförmedlingens arbete med t.ex. information om villkoren för ersättning och kontroll av att arbetssökande uppfyller dessa villkor. Vidare omfattas Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, som svarar för den samlade tillsynen över arbetslöshetskassorna och som även granskar Arbetsförmedlingens arbete med information till och kontroll av arbetssökande. Utanför diskrimineringsförbudets räckvidd faller i princip övriga frågor som omfattas av lagen om arbetslöshetskassor. bildande, registrering, tillsyn över arbetslöshetskassorna och statsbidrag till kassorna, vilka regleras i den lagen, rör inte den enskildes förhållan- den och omfattas inte av lagens diskrimineringsförbud. beslutsfattande, all formell och informell handläggning av ärenden, infor- mation och rådgivning, underlåtenhet att agera eller omotiverat förha- lande av beslut eller åtgärder samt faktiskt handlande och trakasserande Samhällsområdet statligt studiestöd omfattar studiehjälp och studiemedel enligt studiestödslagen (1999:1395) och studiestödsförordningen (2000:655), bidrag enligt förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan, ersättning till deltagare i teckenspråksutbildning enligt förordningen (1997:1158) om statsbidrag för teckenspråksutbildning för vissa föräldrar och ersättning enligt för- ordningen (2013:1121) om kostnadsersättning till elever i gymnasial Det gällande diskrimineringsförbudet avser beslutsfattande, all formell och informell handläggning av ärenden, information och rådgivning, underlåtenhet att agera eller omotiverat förhalande av beslut eller åtgär- der samt faktiskt handlande och trakasserande bemötanden. omfattar också möjligheter att ta del av stöd, dessas räckvidd och inne- håll och i förekommande fall betalning av avgifter. Skälen för regeringens förslag Enligt 2 kap. 14 § diskrimineringslagen (2008:567) är diskriminering för- bjuden i fråga om socialförsäkringen och anslutande bidragssystem, arbetslöshetsförsäkringen och statligt studiestöd. från förbudet som saknar betydelse för frågan om diskriminering i form av bristande tillgänglighet. 2013/14:198 Samhällsområdet präglas av kontakter med myndigheter och andra som administrerar de stöd som förekommer inom det. Regeringen anser att inte heller på detta område bör det förekomma att bristande tillgänglighet hindrar en person med funktionsnedsättning att i så stor utsträckning som möjligt kunna ta del av verksamheterna. Här bör, liksom på andra områden där det förekommer en omfattande ärendehantering, bristande tillgänglighet kunna förbättras med relativt enkla medel så att en person med en funktionsnedsättning kan ta del av verksamheten på likvärdiga villkor som gäller för personer utan funktionsnedsättning. Regeringen anser därför att ett förbud mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet bör införas i fråga om socialförsäkringssystemet, arbetslöshetsförsäkringen och statligt studiestöd. Som angetts i avsnitt 8.2 bör förbudet mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet inte kunna användas för att ställa krav på någon att tillhandahålla en viss vara eller en viss tjänst m.m. som annars inte alls skulle ha bjudits ut. Diskrimineringsförbudet bör alltså inte kunna åberopas för att t.ex. få tillgång till en förmån som annars inte ingår i de aktuella systemen eller för att få ersättning med högre belopp än vad som vanligtvis utgår. Tillgänglighetsåtgärder bör enligt regeringens uppfattning i fråga om socialförsäkringssystemet, arbetslöshetsförsäkringen och statligt studiestöd t.ex. kunna handla om att göra information tillgänglig så att den som har en funktionsnedsättning kan ta del av den information som ges om och i verksamheten. Det bör även kunna handla om olika åtgärder för att göra det möjligt för den som har en funktionsnedsättning att kommunicera med den verksamhetsansvarige. Det bör också kunna handla om åtgärder för att göra lokalerna tillgängliga så att den som har en funktionsnedsättning kan ta del av och delta i verksamheten. Huruvida åtgärden kan krävas eller inte får prövas i det enskilda fallet (se närmare om den bedömningen i avsnitt 8.2). Regeringens förslag: Diskriminering i form av bristande tillgänglighet ska vara förbjuden i fråga om mönstring eller annan utredning om personliga förhållanden enligt lagen om totalförsvarsplikt, vid inskrivning för och under fullgörande av värnplikt eller civilplikt samt vid antagningsprövning till samt under fullgörande av annan motsvarande militär utbildning inom Försvarsmakten. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Sedan promemorians förslag lämnades har dock tillämpningsområdet för 2 kap. 15 § diskrimineringslagen utvidgats så att även annan motsva- rande militär utbildning inom Försvarsmakten omfattas av förbudet. Remissinstanserna: Följande remissinstanser har tillstyrkt eller är positiva till förslaget. , Statskontoret, Statens kulturråd, , , kommun, , , , Förbundet , Personskadeför- bundet RTP och Talboks- och . delar promemorians förslag men anser att regeringen i det fortsatta arbetet i högre grad bör ta hänsyn till den pliktreform som beslutat. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 15 § diskrimineringslagen (2008:567) är diskriminering förbjuden vid mönstring eller annan utredning om personliga förhållanden enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, vid inskrivning för och under fullgörande av värnplikt eller civilplikt samt vid antagningsprövning till samt under fullgörande av annan motsvarande militär utbildning inom Försvarsmakten. vilar försvarets personalförsörjning i första hand på frivillighet och inte längre huvudsakligen på en totalförsvarsplikt. Totalförsvarsplikten kvarstår i grunden men skyldigheten att genomgå mönstring och skyldigheten att fullgöra värnplikt eller civilplikt kräver att regeringen med hänsyn till försvarsberedskap först har beslutat om detta (prop. 2009/10:160, bet. 2009/10:FöU8, rskr. 2009/10:269). Närmare bestämmelser om den frivilliga utbildningen finns i förordningen (2010:590) om grundläggande och kompletterande militär utbildning inom Försvarsmakten. Regeringen anser, i likhet med , att alla svenska medborgare, även den som har en funktionsnedsättning, bör kunna delta i totalförsvaret på ett eller annat sätt och efter sin egen förmåga. Som framhålls i förarbetena till diskrimineringslagen (prop. 2007/08:95 s. 276) ställer tjänstgöringen med värnplikt eller civilplikt stora krav på fysiska eller psykiska egenskaper som många personer med funktionsnedsättning kan ha svårare att uppfylla än de som inte har någon funktionsnedsättning. är en funktionsnedsättning i sig inte i alla situationer ett hinder mot att någon fullgör en meningsfull tjänstgöring. Regeringen ansåg därför att diskrimineringsförbudet i fråga om värnplikt och civilplikt borde gälla även för diskrimineringsgrunden funktionshinder. omfattar diskrimineringsförbudet även den frivilliga utbildning som totalförsvaret nu vilar på. Mönstringen och antagningen kännetecknas av att en lämplighetsbedömning görs av den enskildes förmåga att fullgöra tjänstgöringen. Ett led i bedömningen avser den enskildes fysiska och psykiska förutsättningar för tjänstgöringen. Diskrimineringsbegreppet bygger generellt på att personer som söker samma anställning, samma utbildningsplats eller liknande kan åberopa diskrimineringsförbudet endast om de befinner sig i en jämförbar situation i förhållande till andra sökande. På samma sätt som gäller t.ex. i fråga om en anställning kan en funktionsnedsättning få betydelse vid antagning till och fullgörande av värnplikt och civilplikt samt frivillig militär utbildning. Den enskilde som inte anses ha sakliga förutsättningar för att fullgöra tjänstgöringen kan ofta inte åberopa diskrimineringsförbudet just därför att han eller hon inte är i en situation som är jämförbar med andras. Om skäliga åtgärder för tillgänglighet kan göra att en person med funktionsnedsättning kan utföra de väsentligaste uppgifterna för en viss tjänstgöringsplacering bör enligt regeringens uppfattning inte funktionsnedsättningen leda till att vederbörande anses sakna de sakliga förutsättningar som krävs för tjänstgöringen. Vilken tillgänglighetsåtgärd som kan krävas i fråga om värnplikt och civilplikt samt för den frivilliga militära utbildningen kan av naturliga skäl komma att skilja sig väsentligt från vad som skulle vara det inom andra samhällsområden som omfattas av diskrimineringslagens skydd 2013/14:198 mot diskriminering, men regeringen anser att det inte är ett tillräckligt skäl att generellt undanta detta område från förbudet mot diskriminering på grund av bristande tillgänglighet. Inte heller är det ett skäl för den frivilliga militära utbildningen att avstå från att vidta tillgänglighetsåtgärder i vissa fall. Regeringens förslag: Diskriminering i form av bristande tillgänglighet ska vara förbjuden i fråga om offentlig anställning. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Statskontoret, , , , , , , kommun, , , , Förbundet , och Talboks- och tillstyrker eller är positiva till förslaget. Vad som avses med det nu gällande diskrimineringsförbudet på samhällsområdet Enligt 2 kap. 17 § diskrimineringslagen (2008:567) är diskriminering förbjuden även i andra fall än som avses i 5 eller 9–15 §§ när den som helt eller delvis omfattas av lagen (1994:260) om offentlig anställning bistår allmänheten med upplysningar, vägledning, råd eller annan sådan hjälp eller på annat sätt i anställningen har kontakter med allmänheten. Medan de andra förbudsreglerna i diskrimineringslagen tar sikte på viss verksamhet, tar förbudet i bestämmelsen om offentlig anställning generellt sikte på offentlig förvaltnings kontakter med enskilda. Avsikten är att förbudet ska komplettera de andra diskrimineringsförbuden på så sätt att bemötande av en företrädare för det allmänna som inte fångas upp av något av de andra förbuden faller under denna bestämmelses tillämpningsområde. Förbudet gäller som framgått dem som helt eller delvis omfattas av lagen om offentlig anställning. Hit hör, med vissa undantag, anställda vid och dess myndigheter, vid myndigheterna under regeringen och hos kommuner, landsting och kommunalförbund. Utanför förbudet faller sådant som hur arbetstagaren tolkar och tillämpar en bestämmelse eller över huvud taget bedömningar som han eller hon gör eller åtgärder som han eller hon vidtar för att fullgöra sina skyldigheter i anställningen. Diskrimineringsförbudet enligt 2 kap. 17 § är därmed väsentligen ett förbud mot kränkande uppträdande och trakasserier. Att låta någon vänta extra länge på viss service eller att vägra att lämna ut en handling eller att inte svara i telefon av skäl som har samband med någon av diskrimineringsgrunderna, är exempel på vad som kan omfattas av det nu gällande förbudet. Med upplysningar, vägledning, råd eller annan sådan hjälp avses sådant som omfattas av myndigheternas serviceskyldighet enligt i första hand förvaltningslagen (1986:223) och offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Här avses vad som förekommer vid kontakter mellan myn- Prop. 2013/14:198 dighetsföreträdare och medborgarna, t.ex. vid telefonsamtal, besök vid en myndighet eller en kommun.