prop · H103190 · 2014-03-25 00:00:00 — Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. 2013/14:190 Remissinstanserna: och kristna råd, liksom Svenska Röda Korset välkomnar avsikt att stötta genomförandet av fördraget genom teknisk assistans. Röda Korset understryker betydelsen av att kunna tillgodose det globala behovet av expertis för detta ändamål och anser att regeringen bör avsätta särskilda resurser för ändamålet . betonar vikten av att erbjuder bistånd för implementering av avtalet till länder med svaga statsstrukturer, inte minst de som befinner sig i en känslig fas av fredsbyggande efter ett krig. Detta stöd borde därför inlemmas i den svenska politiken för internationellt utvecklingssamarbete. (Sida) bekräftar sambandet mellan väpnade konflikter och väpnat våld å ena sidan, och mänskligt lidande och brist på socio-ekonomisk stabilitet och utveckling å den andra, samt även effekterna på säkert tillträde för humanitära aktörer. Vad särskilt gäller små- och lätta vapen bedöms fördraget kunna komplettera och förstärka FNs handlingsprogram inom området. konstateras att det krävs ökad tydlighet i myndighetens styrdokument för att man i det svenska utvecklingssamarbetet ska beakta förpliktelserna i artikel 16. Skälen för regeringens bedömning I fördragets artikel 16.1 fastslås att varje statspart har rätt att efterfråga assistans i genomförandet av fördragets förpliktelser och att varje statspart som är i stånd till det på begäran ska lämna sådant bistånd. I artikel 16.2 ges exempel på olika möjliga källor till assistans, inklusive FN, internationella, regionala, sub-regionala eller nationella organisationer, samt frivilligorganisationer. Vidare ges exempel på olika typer av assistans. Genom artikel 16.3 inrättas en frivillig fond för att bistå statsparter som efterfrågar internationell genomförandeassistans. Varje statspart uppmuntras att bidra med medel till fonden. Det är regeringens bedömning att genomförandestöd kan bidra till att fördraget får avsedd effekt, genom att länder utan tidigare erfarenhet av kontroll på området, eller med endast begränsad kontroll, uppmuntras att påta sig fördragets förpliktelse i vetskap om att stöd till dess genomförande kan erhållas. Ett gott genomförande av fördragets förpliktelser ger också ett direkt bidrag till avtalets effekt på oreglerad och oansvarig handel. Utformningen av artikel 16.1 gör att den enligt regeringens bedömning inte föranleder någon författningsändring. För många av de uppräknade ändamålen föreligger redan program av olika slag. I övrigt förväntas befintliga stödformer kunna användas när behov aktualiseras bilateralt eller multilateralt. Regeringen konstaterar att t ex. EU redan har fattat beslut om ett program till stöd för fördragets genomförande. Regeringen får anledning att återkomma till inriktningen av utvecklingssamarbetet och utformningen av Sidas styrdokument i annan ordning. täcker inte bara stöd från etablerade exportländer utan även samarbete på Prop. 2013/14:190 regional nivå mellan implementerande länder, vilket kan komma att bli en nog så värdefull stödform med långsiktig verkan. Vissa av de exempel på assistans som anges i artikel 16.2 ligger enligt regeringens bedömning utanför fördragets kärnområde, men i gengäld kan potentiella givare själva avgöra vilken typ av stöd som man bedömer sig ha möjlighet att tillhandahålla till stöd för fördragets genomförande. Genom artikel 16.3 skapas ingen förpliktelse som kräver ändring i svensk lag. En frivillig fond inrättades redan då fördraget öppnades för undertecknande, då det bedömdes att assistans kunde behöva lämnas redan innan länder ratificerar fördraget och det träder i kraft. hör till bidragsgivarna till denna första fond. 5.13Fördragets institutionella ram (artikel 17–20) Regeringens bedömning: deltagande i statspartsmöten och annat fördragssamarbete kräver inte några författningsändringar. Tvistelösningsbestämmelserna begränsar inte möjlighet att fatta tillståndsbeslut enligt de svenska riktlinjerna, den gemensamma ståndpunkten och vapenhandelsfördraget. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: pekar på möjligheten för statspartskonferensen att med kvalificerad majoritet besluta om förändringar i fördraget. kan detta utveckla fördraget. Intresset av bästa möjliga förutsättningar för det internationella sekretariat som inrättas bör vägleda svensk politik. Mot bakgrund av bl. a. den kompetens på området som finns här bör regeringen verka för att sekretariatet placeras i . Skälen för regeringens bedömning I fördragets artikel 17.1 regleras formerna för statspartskonferenserna. Det första ska organiseras av ett provisoriskt sekretariat och äga rum senast efter det att fördraget trätt i kraft. hållas med det intervall som statsparterna beslutar. I artikel 17.2 fastslås I artikel 17.3 anges att statspartskonferensen bl.a. ska anta finansiella bestämmelser för sin verksamhet, såväl som för underordnade organ som kan komma att inrättas, finansiella regler för sekretariatets arbete, samt en löpande budget. Artikel 17.4 innehåller en icke-uttömmande lista över frågeställningar som förutsätts behandlas vid Förutom bevakning av utvecklingen på området kretsar dessa kring fördragets genomförande, tolkning och eventuella ändring. artikel 17.5 fastslås bestämmelser för inkallande av extraordinära I artikel 18.1 föreskrivs att ett sekretariat ska inrättas för att bistå statsparterna med ett effektivt genomförande av fördraget. 2013/14:190 en första statspartskonferens ansvarar ett provisoriskt sekretariat för de administrativa uppgifterna enligt fördraget (se även artikel 17.1). I artikel 18.2 och18.3 behandlas sekretariatets bemanning och arbetsuppgifter. Genom artikel 20.1 fastslås att inga ändringar av fördragstexten är möjliga förrän efter det att fördraget trätt i kraft. Därefter behandlas förslag till ändringar högst . I artikel 20.2 fastslås formerna för ändringsförslag. I artikel 20.3 fastslås att konsensus ska eftersträvas för ändringar i fördragstexten, men att de ytterst kan antas med tre fjärdedelars majoritet. I artikel 20.4 behandlas hur sådana antagna fördragsändringar blir bindande och träder i kraft för varje statspart. I fördragets artikel 19.1 fastslås att statsparterna ska konsultera varandra och, efter ömsesidigt samtycke, samarbeta för att lösa tvister mellan dem om tolkningen eller tillämpningen av fördraget. Metoder för tvistlösning som exemplifieras är förhandlingar, medling, förlikning, rättsliga förfaranden eller andra fredliga metoder. I artikel 19.2 behandlas särskilt skiljeförfarande som tvistlösningsmetod, och det anges att statsparter i samförstånd kan lämna en tvist till prövning i sådant förfarande. Det är regeringens bedömning att deltagande i statspartskonferenser eller annat substanssamarbete inom fördragets ram inte fordrar någon författningsändring. Bestämmelserna i artikel 19 om tvistlösning avser avtalsförpliktelserna. De kan t ex. avse om ett nationellt kontrollsystem eller ett lands rapportering uppfyller fördragets krav, men inte avse enskilda bedömningar eller beslut inom ramen för ett sådant kontrollsystem. Det är regeringens bedömning att tvistlösningsbestämmelsernas utformning inte kräver ändring i svensk lagstiftning eller begränsar möjligheterna att fatta beslut i tillståndsärenden, inom ramen för de bedömningsgrunder som anges i de svenska riktlinjerna, rådets gemensamma ståndpunkt, samt detta fördrag. menar regeringen att möjligheten till framtida förändringar av fördragstexten är principiellt intressant. Det är emellertid förenat med risker att öppna upp en överenskommen text för nya förhandlingar, och svårigheterna att modifiera ett befintligt fördrag är också betydande, då bundenhet förutsätter att statsparterna ratificerar avtalet igen. Därför kan exempelvis överenskommelser om tolknings- och tillämpningspraxis vilka inte fordrar ändringar i grundtexten, eller antaganden av tilläggsprotokoll, bli väl så betydelsefulla som metoder att stärka fördraget. Regeringen delar vidare analysen att sekretariatet kommer att spela en viktig roll för fördraget genom ett effektivt stöd till statspartssamarbetet. Det troligaste är att ett säte för sekretariatet väljs där flertalet statsparter är representerade diplomatiskt, då detta betydelsefullt för statsparternas kostnader och för möjligheterna att arbeta effektivt. Övriga bestämmelser saknar nationella beröringspunkter. Provisorisk tillämpning (artikel 23) Regeringens bedömning: En förklaring i samband med ratificering om provisorisk tillämpning av artikel 6 och 7 i fördraget är både möjlig och naturlig. Regeringen tar ställning till frågan i samband med att den beslutar om ratifikation. Promemorians bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian görs dock bedömningen att frågan om provisorisk tillämpning endast aktualiseras om förväntas förflyta mellan svensk ratificering och fördragets ikraftträdande. Remissinstanserna: och kristna råd anser att bör besluta om tillfällig tillämpning av fördragets artikel 6 och 7 för att bidra till en ambitiös tolkning och fördragspraxis. Svenska Röda Korset har föreslagit samma sak då man menar att fördraget innehåller nya krav i förhållande till det svenska regelverket. Skälen för regeringens bedömning Fördragets artikel 23 ger möjlighet för en tillträdande stat att för undertecknande eller deposition av ratifikationsinstrument avge en förklaring om provisorisk tillämpning av artiklarna 6 och 7, intill dess fördraget formellt träder i kraft för den statens del. En deklaration om provisorisk tillämpning ger en enskild statspart möjlighet att officiellt fastslå att det egna kontrollsystemet uppfyller fördragets krav vad avser artiklarna 6 och 7 (ovillkorliga hinder och bedömningsgrunder) redan innan fördraget formellt träder i kraft. Mot bakgrund av regeringens bedömning att det inte finns något i det svenska regelverket för krigsmaterielexport som hindrar att bedömningsgrunderna i artikel 6 och 7 beaktas, skulle en förklaring om provisorisk tillämpning av artikel 6 och 7 vara möjlig och naturlig i samband med en svensk ratifikation. Enligt regeringens mening är detta inte något som kräver godkännande. Regeringen avser att ta slutlig ställning i denna fråga vid ratificeringen. 5.15Förbehåll (artikel 25) Regeringens bedömning: bör inte lämna ett förbehåll enligt artikel 25. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna lämnar promemorians bedömning utan 2013/14:190 Skälen för regeringens bedömning I fördragets artikel 25.1 öppnas en möjlighet för statsparter att göra förbehåll för undertecknande, ratificering, godtagande, godkännande eller anslutning. Den enda inskränkningen är att förbehållet inte får stå i strid med fördragets mål och syfte. I artikel 25.2 preciseras att ett förbehåll enligt artikel 25.1 när som helst återtas genom underrättelse till depositarien. Det är regeringens bedömning att fördraget inte står i strid med befintligt svenskt regelverk i något avseende. Därav följer att inget behov kan skönjas för ett sådant förbehåll, t.ex. för att säkra fortsatt tillämpning av svensk lag. 5.16 Förhållande till andra internationella avtal (artikel 26) Regeringens bedömning: Fördragets bestämmelser är förenliga med EU-rättsliga förpliktelser på området. Svensk lag, och inte fördraget, torde behöva åberopas vid uppsägning av avtal om försvarssamarbete med annan statspart. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna lämnar promemorians bedömning utan Skälen för regeringens bedömning I fördragets artikel 26.1 fastslås att dess genomförande inte ska inverka på statsparternas förpliktelser enligt gällande eller framtida internationella överenskommelser om dessa i fråga är förenliga med Genom artikel 26.2 behandlas särskilt avtal om försvarssamarbete slutet mellan statsparter och föreskriver att fördraget inte får åberopas som grund för att ogiltigförklara ett sådant avtal. Bestämmelsen i artikel 26.1 berör gällande eller framtida internationella överenskommelser utan åtskillnad. Således omfattas även de EU- rättsliga bestämmelser som berör fördragets sakområde och som redovisats i kapitel 3.2.2, liksom rådets gemensamma ståndpunkt, som innehåller förpliktelser avseende underlaget för tillståndsbedömningar. Det är regeringens bedömning att fördragets bestämmelser är förenliga med EU-rättsliga förpliktelser på området. delas av , som medverkade i fördragsförhandlingarna och som analyserat den resulterande fördragstexten med avseende på kompatibilitet med berörda EU-rättsliga regler. Resultatet av Prop. 2013/14:190 Kommissionens analys ligger till grund för ministerrådets beslut den 27 (2013/629/Gusp) där EU:s medlemsstater utan förbehåll bemyndigades att underteckna fördraget såvitt avser de EU-rättsliga aspekterna, och ministerrådets beslut där EU:s medlemsstater utan förbehåll bemyndigas att ratificera fördraget såvitt avser de EU-rättsliga aspekterna. Bestämmelsen i artikel 26.2 avser särskilt avtal om försvarssamarbete. Sådana avtal sluts även av t.ex. som komplement till kommersiella kontrakt vid export av större materielsystem, eller då gränsöverskridande utvecklingsarbete på försvarsmaterielområdet överenskoms mellan försvarsindustrier. Regeringen bedömer att utformningen av artikel 26.2 är sådan att ingen ändring fordras i svensk rätt. Uppsägning av ett sådant avtal är i princip möjlig, t.ex. om ovillkorliga hinder skulle uppträda som omöjliggör fortsatt samarbete, men då torde svensk lag åberopas som grund för ogiltigförklaringen. 6.1Konsekvenser för det allmänna Regeringens bedömning: Kostnaderna för deltagande i fördraget och dess statspartssamarbete bör rymmas inom befintliga anslag. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Skälen för regeringens bedömning I fördragets artikel 16.1 åläggs varje statspart som har möjlighet att på begäran ge bistånd till statspart som efterfrågar assistans för sitt genomförande av fördraget. I artikel 17.3 fastslås att statspartskonferensen ska anta finansiella bestämmelser för sin verksamhet och för underordnade organ som kan komma att inrättas, samt för sekretariatets arbete. ska godkänna budget. åtar sig genom fördraget att bedriva exportkontroll (artiklarna 2- 10), att lagra information om kontrollverksamheten (artikel 12), samt att rapportera om fördragets genomförande samt på årsbasis om export och import (artikel 13). Regeringen bedömer att dessa åtaganden inte innebär merkostnader för statsmakten eftersom det i huvudsak rör sig om verksamhet som redan sker. Vad gäller deltagande i det löpande statspartssamarbetet kan tre typer av utgifter förutses. Dels kostnader för att delta i internationella möten, 2013/14:190 dels bidrag till finansieringen av sekretariat och andra gemensamma kostnader, och dels bidrag till genomförandestöd. Det sista ska ske efter förmåga och på begäran från andra statsparter. Vad gäller deltagande i internationella möten förväntas det kunna ske inom ramen för berörda myndigheters befintliga anslag. Vad avser bidrag till finansieringen av sekretariat och gemensamma kostnader för statspartsmöten m.m. konstaterar regeringen att utgifter av liknande slag under belastar anslagsposten 14, övriga internationella organisationer under utgiftsområde 5, Internationell samverkan, ramanslaget 1:1 avgifter till internationella organisationer. Det föreligger ingen konkret bestämmelse i fördraget på vilken kostnadsuppskattningar kan baseras. En överenskommelse om finansieringen får därför beslutas av statsparterna först efter det att fördraget trätt i kraft. Vid en kostnadsuppskattning utifrån andra liknande samarbeten på nedrustnings- och ickespridningsområdet bedömer regeringen att kostnaderna bör kunna inrymmas inom befintligt anslag. När det gäller förpliktelsen att bidra med genomförandestöd är denna skyldighet till sin natur begränsad. Regeringen konstaterar att lämnar ett omfattande stöd för motsvarande ändamål, genom EU-finansierad verksamhet och inom ramen för insatser som finansieras under utgiftsområdena 5 och 7. Mot bakgrund av att ett effektivt genomförande är viktigt för att fördragets önskade effekter ska kunna uppnås kan i ett senare skede regeringens bedömning vara att ytterligare insatser är påkallade från svensk sida. Ett sådant ökat stöd till området får då prövas i den ordning som gäller för sådana kostnader. Regeringens bedömning: Den negativa ekonomiska påverkan på svenska företag väntas bli försumbar. Fördraget kan möjligen gynna svensk försvarsindustri genom mer likvärdiga konkurrensvillkor och en konvergens vad gäller regler och kontroll av handeln. Promemorians bedömning: I promemorian redovisas ingen bedömning av fördragets ekonomiska konsekvenser för företagen. Remissinstanserna: Säkerhets- och försvarsföretagen (SOFF) och bedömer att fördraget, utöver de positiva humanitära och säkerhetspolitiska effekterna, kommer att förbättra konkurrensvillkoren för svensk försvarsindustri, vilken redan omfattas av ett strikt regelverk och en effektiv tillsyn. Fördraget väntas försvåra handeln för länder och företag som agerar ansvarslöst och försvåra den illegala handeln. Man hade gärna sett en striktare reglering då det hade inneburit en större harmoniseringseffekt. understryker betydelsen för globalt verksamma företag som måste upprätthålla kompetens om regelverk och förfaranden i alla de länder där de är verksamma. Fördraget förväntas kunna leda till en långsiktig konvergens också i detta avseende. Skälen för regeringens bedömning Som regeringen har konstaterat uppfyller det svenska regelverket för krigsmaterielexport i huvudsak vapenhandelsfördragets krav. Fördraget ger statsparterna en betydande valfrihet när det gäller det praktiska genomgörandet. Regeringen har redogjort för genomförandet av fördraget i avsnitt 5 och konstaterar att fördraget framför allt får betydelse för hanteringen hos tillståndsmyndigheten. Mot bakgrund av detta bedömer regeringen att fördragets ekonomiska påverkan på svenska företag kommer att bli försumbar, eftersom samma tillsyns- och prövningsförfaranden som tillämpas gentemot företagen fortfarande kommer att gälla. Regeringen instämmer i remissinstansernas bedömning av fördragets möjliga positiva bieffekter för försvarsindustrins långsiktiga villkor. konstateras att det förutsätter en bred anslutning till fördraget och ett effektivt genomförande på nationell nivå i de anslutna staterna. De stater som är parter i detta fördrag, som vägleds av ändamålen och principerna i stadga, som erinrar om artikel 26 i stadga som syftar till att främja upprättande och upprätthållande av internationell fred och säkerhet med minsta möjliga uppoffring av världens mänskliga och ekonomiska tillgångar för rustningsändamål, som betonar behovet av att förebygga och utrota den olagliga handeln med konventionella vapen och förhindra att dessa vapen avleds till den illegala marknaden eller till otillåten slutanvändning och otillåtna slutanvändare, däribland för att utföra terrordåd, som erkänner staternas legitima politiska, säkerhetsrelaterade, ekonomiska och kommersiella intressen av en internationell handel med som bekräftar varje stats suveräna rätt att reglera och kontrollera konventionella vapen inom sitt eget territorium i enlighet med sin egen som är medvetna om att fred och säkerhet, utveckling och mänskliga rättigheter är grundpelare i system och grundläggande för en gemensam säkerhet, och inser att utveckling, fred och säkerhet och mänskliga rättigheter är sammanlänkade med och stärker varandra, som erinrar om nedrustningskommittés riktlinjer för internationella vapenöverföringar i samband med generalförsamlingens resolution 46/36 H av , som uppmärksammar de bidrag som har lämnats genom Förenta nationernas handlingsprogram för att förebygga, bekämpa och utrota alla former av olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen, liksom tilläggsprotokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, deras delar, komponenter och ammunition till konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet, samt det internationella instrumentet för att göra det möjligt för stater att och på ett tillförlitligt sätt identifiera och spåra olagliga små och lätta vapen, som är medvetna om de säkerhetsrelaterade, sociala, ekonomiska, och humanitära konsekvenserna av olaglig och oreglerad handel med som beaktar att den övervägande delen av dem som drabbas av väpnade konflikter och väpnat våld är civila, särskilt kvinnor och barn, som även är medvetna om de utmaningar som offren för väpnade konflikter står inför och om deras behov av lämplig vård och rehabilitering samt av social och ekonomisk delaktighet, som betonar att inget i detta fördrag hindrar stater från att upprätthålla och vidta ytterligare verkningsfulla åtgärder för att främja fördragets mål och syfte, som beaktar den lagliga handeln med, det lagenliga ägarskapet av och den lagenliga användningen av vissa konventionella vapen för rekreation, kulturella, historiska och sportsliga aktiviteter där sådan handel, sådant ägarskap och sådan användning är tillåtna eller skyddade i lag, som även beaktar den roll som regionala organisationer kan spela genom att på begäran bistå statsparterna i genomförandet av detta fördrag, som är medvetna om den frivilliga och aktiva roll som det civila samhället, däribland frivilligorganisationerna och näringslivet kan spela genom att informera om fördragets mål och syfte och genom att stödja genomförandet av fördraget, som erkänner att reglering av den internationella handeln med konventionella vapen och förebyggande av deras avledning inte ska få hämma internationellt samarbete och laglig handel med materiel, utrustning och teknik för fredliga ändamål, som framhåller att en universell anslutning till detta fördrag är önskvärd, som är fast beslutna att agera enligt följande principer: – alla staters naturliga rätt till individuellt eller kollektivt självförsvar som erkänns i artikel 51 i stadga, – att lösa internationella tvister med fredliga medel på sådant sätt att internationell fred och säkerhet samt rättvisan inte sätts i fara, i enlighet med artikel 2.3 i stadga, – att i sina internationella förbindelser avhålla sig från hot om eller bruk av våld, vare sig riktat mot någon annan stats territoriella integritet eller politiska oberoende, eller på annat sätt oförenligt med ändamål, i enlighet med artikel 2.4 i stadga, – att inte ingripa i frågor som väsentligen faller inom vederbörande stats egen behörighet, i enlighet med artikel 2.7 i stadga, – att respektera och säkerställa respekt för internationell humanitär rätt i enlighet med bland annat och att respektera och säkerställa respekt för de mänskliga rättigheterna i enlighet med bland annat stadga och den allmänna Prop. 2013/14:190 förklaringen om de mänskliga rättigheterna, Bilaga 2 –att alla stater i enlighet med sina internationella förpliktelser ansvarar för att effektivt reglera den internationella handeln med konventionella vapen och att förebygga deras avledning, samt bär det huvudsakliga ansvaret för att inrätta och genomföra nationella kontrollsystem, –respekt för staters legitima intresse av att förvärva konventionella vapen och utöva sin rätt till självförsvar och till fredsbevarande operationer samt att tillverka, exportera, importera och överföra konventionella vapen, –att genomföra detta fördrag på ett konsekvent, objektivt och ickediskriminerande sätt, har kommit överens om följande. Målet med detta fördrag är att –fastställa högsta möjliga gemensamma internationella normer för att reglera eller förbättra regleringen av den internationella handeln med konventionella vapen, –förebygga och utrota den olagliga handeln med konventionella vapen samt förhindra deras avledning, –bidra till internationell och regional fred, säkerhet och stabilitet, –minska mänskligt lidande,