prop · H103174 · 2014-03-18 00:00:00 — De nya uppgifterna förväntas bli ganska begränsade och kommer i viss utsträckning att kunna hanteras inom ramen för plan- och byggprocessen. Den verksamheten är finansierad med avgifter enligt 12 kap. 8 § (2010:900) (PBL). När ett tillsynsärende enligt den nya lagen inleds kommer kommunen inte att kunna få kostnadstäckning genom avgifterna i PBL. I den nya lagen om energimätning i byggnader föreslås därför att kommunen ska få ta ut en avgift i tillsynsärendet. Förslagen i propositionen som rör genomförandet av artikel 14 i energieffektiviseringsdirektivet påverkar förfarandet för mark- och miljödomstolarna, länsstyrelserna och kommunerna i fråga om tillståndsgivning och handläggningen av anmälningar om miljöfarlig verksamhet enligt och miljöprövningsförordningen (2013:251). Förslaget innebär att vid en ansökan om tillstånd till miljöfarlig verksamhet ska ansökan innehålla en redovisning av slutsatserna i en kostnads-nyttoanalys som tas fram enligt lagen (2014:000) om vissa kostnads-nyttoanalyser på energiområdet och kostnads-nyttoanalysen kommer därmed att utgöra en del av prövningsmyndighetens beslutsunderlag. Förslaget innebär även att när en kostnads-nyttoanalys ska utföras i ett fall där tillstånd enligt inte krävs, resultatet av kostnads-nyttoanalysen ska redovisas i en anmälan om miljöfarlig verksamhet. En ansökan om tillstånd till miljöfarlig verksamhet prövas av mark- och miljödomstolen i vissa fall och av i andra fall. En anmälan om miljöfarlig verksamhet ska ges in till i vissa fall och till nämnd i andra fall. Det merarbete som förslaget kommer medföra bedöms vara ytterst begränsat och kommer inte medföra något behov av att ytterligare resurser tillförs. Statliga myndigheter i allmänhet Förslagen i promemorian som rör genomförandet av artiklarna 5–6 i direktivet berör i huvudsak domstolar och förvaltningsmyndigheter under Dessa har, om de har 25 eller fler anställda, krav på sig enligt förordningen (2009:893) om energieffektiva åtgärder för Prop. 2013/14:174 myndigheter att vidta åtgärder för ökad energieffektivitet, ett arbete som sker inom ramen för befintliga medel. Det föreslås att dessa krav utökas något, särskilt i relation till den offentliga upphandlingen och den interna ledningen. föreslås att arbetet för ökad energieffektivitet ska integreras med myndigheternas miljöledningsarbete. Det bedöms inte föranleda behov av ytterligare medel. Förslagen som rör genomförandet av artikel 8 kan innebära vissa nya skyldigheter för större myndigheter att genomföra energikartläggningar, såvida de inte har certifierade miljöledningssystem. Två myndigheter, och , kommer att påverkas i större utsträckning än andra myndigheter genom att de föreslås åläggas krav att genomföra åtgärder som ökar energiprestandan i de byggnader som ägs av myndigheterna. Sådana åtgärder är förknippade med investeringskostnader. Myndigheterna kan dock täcka eventuellt ökade kostnader genom ökade hyresintäkter. För att uppnå regeringens vision om att har en hållbar och resurseffektiv energiförsörjning och inga nettoutsläpp av växthusgaser i atmosfären är det grundläggande att uppnå en ökad energieffektivitet i hela samhället inklusive den offentliga sektorns verksamhet. Energieffektivisering av offentligt ägda byggnader och ökade krav på energiprestanda vid offentlig upphandling är åtgärder som både minskar energianvändningen och kan bidra till att uppfylla klimatmål och andra miljömål . Åtgärderna har ofta låg risk och hög kostnadseffektivitet, inte minst mot bakgrund av förväntat ökande energipriser. Förslagen i propositionen som rör genomförandet av artiklarna 9–11 och 15 i energieffektiviseringsdirektivet innebär att delvis får nya tillsynsuppgifter enligt ellagen, naturgaslagen och fjärrvärmelagen. Vad gäller de nya tillsynsuppgifterna för ingår de nya uppgifterna i de flesta fallen i redan befintligt större regelverk, t.ex. bestämmelserna om elnätsföretagens och naturgasföretagens skyldighet att skicka mätvärden och bestämmelserna om prövning av elnätsavgifterna. De helt nya tillsynsuppgifterna som föreslås få, t.ex. att naturgasleverantörs faktura ska vara tydlig, innehålla information om den uppmätta förbrukningen och aktuella priser eller att fjärrvärmeföretagen på sin webbplats ska lämna information om kontaktinformation om oberoende användarrådgivning, är bestämmelser som berörda aktörer inte kommer att ha några svårigheter att följa, förutsatt att de inte gör det vilket torde vara fallet för de flesta berörda företagen. Förslagen i propositionen i denna del har alltså liten betydelse för totala resursbehov. De kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. 2013/14:174 24.3.4 Swedac Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) kommer enligt förslagen i denna proposition att ackreditera certifieringsorgan som kan certifiera personer som ska göra energikartläggningar och personer som ska utföra energitjänster. Kravet på att anlita en person som är certifierad av ett ackrediterat certifieringsorgan bör, enligt förslagen och bedömningarna i denna proposition, vara obligatoriskt vid upprättande av energikartläggningar i stora företag. Genom att marknaden för nämnda energitjänster genom det obligatoriska kravet som beskrivits ovan blir större kan det antas att fler personer vill certifiera sig för att kunna utföra tjänsterna och därmed måste anlita ett ackrediterat certifieringsorgan. Det kan i sin tur innebära ett visst ökat intresse för att ackreditera sig som certifieringsorgan. Swedac kan således behöva ackreditera fler certifieringsorgan vilket innebär utökade arbetsuppgifter i samband med själva ackrediteringen men även i fråga om fortlöpande tillsyn av certifieringsorganen. Swedac berörs dock enbart av förslagen avseende ackreditering av certifieringsorgan. Förslagen i propositionen torde ha liten betydelse för Swedac:s totala resursbehov. Artiklarna 9–11 I avsnittet som rör förslagen för genomförandet av artiklarna 9–11 i energieffektiviseringsdirektivet redovisas en bedömning att Swedac bör ta fram nya föreskrifter kring fördelningsmätare. Swedac får därmed delvis nya tillfälliga arbetsuppgifter till följd av införandet av direktivet. Regeringen har därför beslutat om att Swedac ska få ytterligare i anslag för att utföra de utvidgade arbetsuppgifter som tillkommer med anledning av genomförandet av energieffektiviseringsdirektivet (dnr N2013/5888/E). Artiklarna 5 och 6 bedriver verksamhet med att samordna och stödja arbetet med energieffektivisering i statliga myndigheter respektive kommuner och landsting. Förändringarna som blir aktuella till följd av direktivet handlar i allt väsentligt om att det tillkommer utvecklade behov av information, råd och uppföljning kring offentliga organs inköp av energieffektiva varor och tjänster. Arbete med uppföljning och sammanställning av statliga myndigheters insatser kring energieffektivisering kommer att kvarstå, även om rapporteringen framöver kommer att ske till i stället för till . Sammantaget är bedömningen att konsekvenserna för verksamhet och finansiering av densamma inte ska behöva vara mer omfattande än att det ryms inom befintliga ramar för denna. Artiklarna 8 och 16 kommer att få i uppgift att ta fram certifieringsordningar för certifiering av personer som ska göra energikartläggningar och utföra energitjänster. Under förutsättning att utses till tillsynsmyndighet innebär förslagen i denna proposition att även får nya tillsynsuppgifter (jfr avsnitt 5.4). Bedömningen är att högst en årsarbetskraft kommer att behövas för de nya uppgifter som ska få enligt förslagen. Mot denna bakgrund är bedömningen att tillsynen, trots att det i princip är en ny uppgift, bör kunna rymmas inom befintliga resurser och kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Under förutsättning att utses till tillsynsmyndighet innebär förslagen i promemorian som rör genomförandet av artikel 14 i energieffektiviseringsdirektivet att får nya tillsynsuppgifter. Som framgår av förslaget till en ny lag (2014:000) om vissa kostnadsnyttoanalyser på energiområdet förutses att en viss tillsyn ska ske över de kostnads-nyttoanalyser som genomförs. Främst kommer de nya arbetsuppgifterna avse att pröva om de kostnads-nyttoanalyser som kommer genomföras med anledning av lagen, uppfyller kraven som uppställs i lagen. Bedömningen är dock att det endast är ett fåtal ärende som kommer att prövas av . De nya arbetsuppgifterna har alltså liten betydelse för totala resursbehov. De kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. I avsnittet som rör bedömningar för genomförande av artikel 24 om rapportering föreslås att bör få det samordnande ansvaret för att ta fram underlag för rapportering i enlighet med direktivet. har ansvar för att följa upp energieffektiviseringspolitiken. Detta inkluderar uppföljning och rapportering enligt Energitjänstedirektivet och Kraftvärmedirektivet, vilka nu ersätts av Energieffektiviseringsdirektivet. De nya rapporteringskraven innebär framförallt en tätare rapportering av befintliga statistik, men även att viss ny information ska tas fram. Sammantaget är bedömningen att konsekvenserna för verksamhet avseende rapportering och finansiering av densamma inte ska behöva vara mer omfattande än att det ryms inom befintliga ramar för denna. Artiklarna 9–11 I avsnittet som rör förslagen för genomförandet av artiklarna 9–11 i energieffektiviseringsdirektivet redovisas att bör ges i uppdrag att utreda för vilka fall det kan anses vara tekniskt genomförbart och kostnadseffektivt att installera system för individuell mätning av värme, kyla och tappvarmvatten. Uppdraget avser både nybyggnationer, 2013/14:174 ombyggnationer och befintlig bebyggelse som inte är föremål för ändringsåtgärder. I uppdraget ligger även att föreslå den ytterligare reglering som krävs för att uppfylla direktivets krav i denna del. Således är det ett omfattande uppdrag som kommer att få i denna del och det är inom ett område där inte har haft utredningsuppdrag. Regeringen har därför beslutat att ska få ytterligare i anslag för att utföra denna arbetsuppgift (dnr N2013/5888/E). I avsnitten som rör bedömningar för genomförande av artiklarna 6 och 24 anges att statliga myndigheters rapportering kring energieffektivisering bör integreras med rapporteringen av myndigheternas miljöledningsarbete. Myndigheterna rapporterar till . Bedömningen i promemorian torde ha liten betydelse för totala resursbehov. De kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Förslagen i propositionen som rör genomförandet av artikel 8 berör allmänna förvaltningsdomstolar. Som framgår av förslaget till en ny lag om energikartläggning i stora företag införs ett tvingande krav för stora företag att göra energikartläggningar. Om kravet inte uppfylls kan tillsynsmyndigheten besluta om föreläggande som får förenas med vite. Enligt förslaget ska beslut om förelägganden få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd bör krävas för överklagande till kammarrätten. Cirka 1 500 företag kommer att beröras av kravet på att göra energikartläggningar. Detta kan jämföras med det liknande krav som finns i lagen (2006:985) om energideklaration för byggnader och som omfattar flera hundratusen byggherrar och byggnadsägare. Inom ramen för sistnämnda system finns möjlighet att överklaga ett föreläggande som förenats med vite på samma sätt som föreslås i denna promemoria. har inga ärenden överklagats enligt lagen om energideklaration för byggnader. Detta redovisas i regeringens proposition Vägen till mer effektiva energideklarationer (prop. 2011/12:120 s. 74). Även om det i nämnda proposition anges att tillsynen inte varit så effektiv som man önskat så väntar man sig endast en marginell ökning av antalet överklaganden när tillsynen blir bättre till följd av ändrade bestämmelser i den lagen. Mot bakgrund av detta är bedömningen att förslagen endast kommer att leda till ett fåtal överklaganden och att några ytterligare resurser därför inte behöver tillföras de allmänna förvaltningsdomstolarna. Förslagen i promemorian som rör genomförandet av artikel 9 i energieffektiviseringsdirektivet berör till viss del de allmänna förvaltningsdomstolarna. Som framgår av förslaget till ny lag (2014:000) om energimätning i byggnader ska beslut om förelägganden kunna överklagas. Prövningstillstånd bör krävas för överklagande till kammarrätten. I vart fall kommer nämndens tillsyn att vara begränsad till situationer vid ny- och ombyggnation. Regeringen har föreslagit att installationskraven även vid ny- och ombyggnation genom föreskrifter ska begränsas till att avse de fall där kostnadseffektivitet och teknisk möjlighet föreligger. Innan föreskrifterna har tagits fram går det därför inte att uppskatta hur många ny- eller ombyggnationer som kommer att omfattas av lagen. Antalet tillsynsärenden enligt den nya lagen kan förväntas bli få, men avhängigt hur föreskrifterna kommer att utformas. Av tillsynsärendena kan endast ett fåtal förväntas överklagas till domstol. På samma sätt går det inte att i detta skede närmare bedöma konsekvenserna när det gäller möjliga överklaganden till följd av installationskrav i befintlig bebyggelse. Bedömningen är därför tills vidare att några ytterligare resurser inte behöver tillföras de allmänna förvaltningsdomstolarna med anledning av detta förslag. Även enligt förslaget till en ny lag (2014:000) om vissa kostnadsnyttoanalyser på energiområdet ska vissa beslut av tillsynsmyndigheten kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd bör krävas för överklagande till kammarrätten. Bedömningen är att den nya lagen endast kommer att leda till att ett fåtal ärenden prövas av tillsynsmyndigheten . Erfarenhetsmässigt är det i sin tur endast ett mindre antal ärenden som prövas av tillsynsmyndigheten som överklagas till domstol. Mot bakgrund av detta är därför bedömningen att några ytterligare resurser inte behöver tillföras de allmänna förvaltningsdomstolarna med anledning av detta förslag. Förslagen i propositionen påverkar elkundens relation till elnätsföretagen och till elleverantören. Vad gäller elkundens relation till elnätsföretagen finns det förslag i propositionen som rör genomförandet av artiklarna 9–11 och 15 i energieffektiviseringsdirektivet som innebär vissa nya åligganden för elnätsföretagen. Som framgår ovan under avsnitt 24.2.1 gör regeringen bedömningen att förslagen i denna del inte bör innebära omfattande kostnader för elnätsföretagen. Om förslagen skulle innebära kostnader för elnätsföretagen kommer elnätsföretagen att ha rätt att slå ut kostnader på samtliga 2013/14:174 kunder inom ett redovisningsområde. För den enskilda kunden skulle detta innebära en högst marginell höjning av elnätsavgiften. Vad gäller elkundens relation till elleverantören finns det förslag i propositionen som rör genomförandet av artiklarna 9–11 i energieffektiviseringsdirektivet som innebär vissa nya åligganden för elleverantörerna. Som framgår ovan under avsnitt 24.2.2 gör regeringen bedömningen att förslagen i denna del endast innebär ringa kostnader för elleverantörerna. Om elleverantörerna väljer att ta ut den kostnaden på kunderna bör det medföra en mycket marginell höjning av elkostnaderna. Det bör poängteras att ett av huvudsyftena med energieffektiviseringsdirektivet är att ge kunderna möjlighet att kunna påverka sin förbrukning. Förslagen i propositionen påverkar både naturgaskundens relation till naturgasnätsföretagen och till naturgasleverantören. Vad gäller gaskundens relation till naturgasnätsföretagen finns det förslag i propositionen som rör genomförandet av artiklarna 9–11 i energieffektiviseringsdirektivet som innebär vissa nya åligganden för naturgasnätsföretagen. Som framgår ovan under avsnitt 24.2.4 gör regeringen bedömningen att förslagen i denna del inte bör innebära omfattande kostnader för naturgasnätsföretagen. Om förslagen skulle innebära kostnader för naturgasnätsföretagen kommer de att ha rätt att slå ut kostnader på samtliga kunder. För den enskilda kunden skulle detta innebära en högst marginell höjning av naturgasnätsavgiften. Vad gäller naturgaskundens relation till naturgasleverantören finns det förslag i propositionen som rör genomförandet av artiklarna 9–11 i energieffektiviseringsdirektivet som innebär vissa nya åligganden för naturgasleverantörerna. Som framgår ovan under avsnitt 24.2.5 gör regeringen bedömningen att förslagen i denna del endast innebör ringa kostnader för naturgasleverantörerna. Om naturgasleverantörerna väljer att att ta ut den kostnaden på kunderna bör det en mycket marginell höjning av naturgaskostnaderna. Det bör poängteras att ett av huvudsyftena med energieffektiviseringsdirektivet är att ge kunderna möjlighet att kunna påverka sin förbrukning. Förslagen i propositionen påverkar fjärrvärmekundens relation till fjärrvärmeföretagen. Förslagen till genomförandet av artiklarna 9–11 i energieffektiviseringsdirektivet innebär vissa nya åligganden för fjärrvärmeföretagen. Som framgår ovan under avsnitt 24.2.6 gör regeringen bedömningen att förslagen i denna del endast innebär ringa kostnader för fjärrvärme- Om fjärrvärmeföretagen väljer att ta ut den kostnaden på kunderna bör det innebära en mycket marginell höjning av Prop. 2013/14:174 fjärrvärmekostnaderna. Det bör poängteras att ett av huvudsyftena med energieffektiviseringsdirektivet är att ge kunderna möjlighet att kunna påverka sin förbrukning. Förslaget som följer av införandet av artiklarna 9–11, om att mätare ska installeras för att göra det möjligt för hyresgäster och bostadsrättsinnehavare att få individuell mätning av sin förbrukning av vissa energislag, innebär fördelar för den som använder lägenheten. Individuell mätning kommer att leda till att hyresgäster och bostadsrättsinnehavare får större möjligheter att påverka sin förbrukning av de energislag som individuell mätning införs för. Hyresgästen och bostadsrättsinnehavaren kommer därmed att ha möjlighet att få lägre kostnader för förbrukningen av dessa energislag, jämfört med om energiförbrukningen debiteras med ett fast belopp. Den hyresgäst eller bostadsrättsinnehavare som minskar sin förbrukning kommer således att få direkt genomslag genom minskade kostnader för sin förbrukning. Syftet med förslagen i propositionen, och energieffektiviseringsdirektivet, är att öka energieffektiviteten inom och EU för att uppnå nationella och europeiska energieffektiviseringsmål till 2020. Dessa har sitt huvudsakliga fokus på minskad och/eller mer effektiv primärenergianvändning. Detta kan minska belastningen på miljön, dels i form av lägre uttag av naturresurser, dels i form av minskade utsläpp av föroreningar från energiomvandlig. Vidare för att uppnå regeringens vision om att 2050 har en hållbar och resurseffektiv energiförsörjning och inga nettoutsläpp av växthusgaser i atmosfären är det grundläggande att uppnå en ökad energieffektivitet i hela samhället. Insatserna kan även bidra till samhällsekonomiska intäkter t.ex. i form av minskade kostnader för luftkvalitetsrelaterad ohälsa. Förslagen i propositionen kommer inte särskilt att påverka brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet, sysselsättningen och den offentliga servicen i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget till lag om energikartläggning i stora 1 § Denna lag syftar till att främja förbättrad energieffektivitet i I lagens inledande paragraf anges syftet med lagen. 2 § I denna lag betyder energieffektivitet: förhållandet mellan produktionen av prestanda, tjänster, varor eller energi och insatsen av energi, energikartläggning: ett systematiskt förfarande i syfte att få kunskap om den befintliga energianvändningen för en byggnad eller en grupp av byggnader, en industriprocess, en kommersiell verksamhet, en industrianläggning eller en kommersiell anläggning, eller privata eller offentliga tjänster och för att fastställa kostnads- effektiva åtgärder och rapportera om resultaten, energiledningssystem: beståndsdelar i en plan som anger energi- effektivitetsmål och en strategi för att nå det målet, förbättrad energieffektivitet: en ökning av energieffektiviteten som ett resultat av tekniska, beteendemässiga eller ekonomiska stora företag: företag som sysselsätter minst 250 personer och som har en årsomsättning som överstiger eller en balansomslutning som överstiger ; företag ska definieras enligt avdelning I i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av om definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag. I paragrafen definieras uttrycken energieffektivitet, energikartläggning, energiledningssystem, förbättrad energieffektivitet och stora företag. Dessa uttryck bestäms med utgångspunkt i direktivets definitioner. Vilka företag som är stora ska bestämmas motsatsvis utifrån den definition av små och medelstora företag som finns i direktivet. företag är därför företag som inte är små eller medelstora. Inledningsvis bör man ta ställning till om en verksamhet som bedrivs är ett företag eller inte. Det framgår av definitionen att bedömningen ska göras enligt bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av om definitionen av mikroföretag samt små och medel- stora företag (bilaga 11). Enligt ovan nämnda bilaga är ett företag varje enhet, oberoende av juridisk form, som bedriver ekonomisk verksamhet. Vad som avses med ekonomisk verksamhet definieras varken i direktivet eller i bilagan. punkt 21 i arbetsdokumentet till artikel 8 som bifogas Meddelande från kommissionen till och rådet om genomförande av Prop. 2013/14:174 direktivet om energieffektivitet, vägledning från kommissionen, anges att med ekonomisk verksamhet avses varje verksamhet som består i att erbjuda varor eller tjänster på en viss marknad19. På statsstöds- och konkurrensområdet finns flera domar från som definierar begreppet på samma sätt20. Det saknar betydelse att verksamheten bedrivs utan vinstsyfte21. Eftersom uttrycket ekonomisk verksamhet har samma innebörd som redovisats på statsstöds- och konkurrensområdet innebär det att även bestämmelserna i konkurrenslagen (2008:579) kan vara vägledande. I 1 kap. 5 § konkurrenslagen (2008:579) anges att med företag avses sådana fysiska eller juridiska personer som bedriver verksamhet av ekonomisk eller kommersiell natur, dock inte verksamhet som består i myndighetsutövning. Vad som avses med verksamhet av ekonomisk eller kommersiell natur framgår av 1 kap. 1 § konkurrenslagen dvs. produktion av och handel med varor, tjänster och andra nyttigheter. Avsikten är att företagsbegreppet enligt konkurrenslagen ska ha samma innebörd som enligt . Detta anges i propositionen Ny konkurrenslagstiftning (prop. 1992/93:56, s. 66 f). Frågan om företagsbegreppet har behandlats även i regeringens proposition Genomförande av transparensdirektivet (prop. 2005/05:140, s. 38 f). Av sistnämnda proposition framgår att även stat, kommuner och landsting kan räknas som företag eftersom definitionen av företagsbegreppet är vidsträckt. Frågan om tillämpning av företagsbegreppet på verksamhet i sådana organ beskrivs i den nämnda propositionen på s. 40 f. Bedömningarna i nämnda propositioner görs i förhållande till den nu upphävda konkurrenslagen (1993:20) men är fortfarande relevanta då de aktuella bestämmelserna har samma utformning i den nya konkurrenslagen som i den upphävda lagen. När storleken på ett företag ska bedömas är antalet personer som sysselsätts av betydelse liksom antingen årsomsättningen eller balansomslutningen. Anvisningar för bedömningen av såväl personalstyrkan som tröskelvärdena finns i avdelning I i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av . Där finns också utgångspunkter för bedömningen av om ett företag är ett fristående företag, partnerföretag eller ett anknutet företag. Detta har betydelse bl.a. om företaget bedriver verksamhet i flera länder.