prop · H103164 · 2014-03-18 00:00:00 — –Tidsfristerna i samband med handläggningen av en ansökan om tullmyndigheternas ingripande förtydligas, se artiklarna 7.1, 9.1 och 9.2. –Tidsfristerna för när tullmyndigheterna ska underrätta om att varors frigörande har skjutits upp eller att varor hålls kvar förtydligas, se artiklarna 17.3 och 18.3. –Villkoren för när tullmyndigheterna ska vidarebefordra uppgifter om kvarhållna varor till berörda personer och enheter ändras, jfr artiklarna 17.3 och 17.4. –Tullmyndigheterna ges rätt att utgå ifrån att deklaranten eller varuinnehavaren har godkänt att varor förstörs om denne inte uttryckligen har motsatt sig förstöringen, se artiklarna 23.1 första stycket c och 26.6. 7 EUT L 181, 29.6.2013, s. 15. 2013/14:164 – Tullmyndigheterna ges en möjlighet att besluta att varor som överlämnats för förstöring ska övergå till fri omsättning för vidare återvinning eller bortskaffande utanför handelsflödet, även för att öka medvetenheten och i utbildningssyfte, se artikel 25.1 a. –Tullmyndigheterna ges en möjlighet att tillåta att varor som överlämnats för förstöring befordras under tullövervakning mellan olika platser inom unionens tullområde i syfte att förstöras under tullkontroll, se artikel 25.2. –Information om beslut angående ansökningar och kvarhållanden ska göras tillgänglig via en central databas, jfr artiklarna 31.3, 32 och 33. Den fortsatta genomgången av förordningens innehåll följer förordningens kapitelindelning och rubriksättning. 6.2Syfte, tillämpningsområde och definitioner Det huvudsakliga syftet med förordningen är att varor som gör intrång i immateriella rättigheter i möjligaste mån ska hållas borta från unionsmarknaden och att de åtgärder som vidtas för att uppnå detta syfte görs på ett sådant sätt att den lagliga handeln inte hindras, jfr skäl 2. Att EU- kommissionen och medlemsstaternas tullmyndigheter ska utbyta information med relevanta myndigheter i tredje land i syfte att stoppa internationell handel med varor som gör intrång i immateriella rättigheter framgår av artikel 22. Förordningen ska enligt artikel 1.1 tillämpas av EU:s tullmyndigheter när varor, vilka misstänks göra intrång i en immateriell rättighet, är eller borde ha varit föremål för tullövervakning eller tullkontroll inom unionens tullområde i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen8. Detta gäller särskilt för varor som har deklarerats för övergång till fri omsättning, export eller återexport, som förs in till eller ut från unionens tullområde, eller som har hänförts till ett suspensivt arrangemang eller lagts upp i en frizon eller ett frilager. Förordningen ska inte tillämpas på varor som har övergått till fri omsättning enligt förfarandet för användning för särskilda ändamål, eftersom dessa varor kvarstår under tullövervakning även efter att de övergått till fri omsättning, se artikel 1.3 och skäl 4. Den ska inte heller tillämpas på varor av icke-kommersiellt slag som ingår i en resandes personliga bagage, förutsatt att varorna är för dennes personliga bruk och det inte finns några tecken på att varorna ingår i kommersiell handel, se artikel 1.4 och skäl 4. Slutligen ska förordningen inte tillämpas på olaglig parallellhandel eller varor som visserligen tillverkats med rättighetshavarens samtycke, men som överskridit av denne tillåtna kvantiteter, se artikel 1.5 och skäl 6. Förordningen är, som framgår av artikel 1.1, tillämplig på varor som misstänks göra intrång i en immateriell rättighet. Begreppet definieras i artikel 2.7 som varor avseende vilka det vid första anblicken finns till- 8 EGT L 302, 19.10.1992, s. 1. räckliga indikationer på att det i den medlemsstat där dessa varor på- Prop. 2013/14:164 träffas rör sig om a.varor som har utsatts för en åtgärd som innebär ett intrång i en immateriell rättighet i den medlemsstaten, b.anordningar, produkter eller komponenter som huvudsakligen är utformade, konstruerade eller anpassade i syfte att möjliggöra eller underlätta kringgående av teknik, anordning eller komponent som vid normalt bruk förhindrar eller begränsar handlingar med avseende på verk som inte har tillåtits av innehavaren av en upphovsrätt eller en till upphovsrätten närstående rättighet och som hänför sig till ett intrång i dessa rättigheter i den medlemsstaten, eller c.en form eller matris som är särskilt utformad eller anpassad för tillverkning av varor som gör intrång i en immateriell rättighet, om denna form eller matris hänför sig till ett intrång i en immateriell rättighet i den medlemsstaten. Med varor enligt punkt a avses förfalskade varor, som definieras i artikel 2.5, och piratkopierade varor, som definieras i artikel 2.6, samt andra varor som gör intrång i någon av de immateriella rättigheter som avses i artikel 2.1. Med varor enligt punkt b avses sådan utrustning som i första hand är utformad, konstruerad, anpassad eller framtagen i syfte att möjliggöra eller underlätta kringgående av tekniska åtgärder, se skäl 5, när utrustningen används för att göra intrång i en upphovsrätt eller en till upphovsrätten närstående rättighet. Närmare bestämmelser om denna typ av ut- rustning finns i rådets direktiv /250/EEG av om rättsligt skydd för datorprogram9 och och rådets direktiv /29/EG av om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället10. Enligt dessa direktiv ska import eller export av sådan utrustning vara förbjuden. Import eller export i sig av utrustningen innebär dock inte att det begås immaterialrättsintrång, utan förbuden är ett komplement till immaterialrättsskyddet som sådant. Det har överlämnats till medlemsstaterna att avgöra om överträdelser av förbuden ska kunna beivras med civilrättsliga eller straffrättsliga sanktioner. har valt en rent straffrättslig reglering när det gäller denna typ av utrustning, se 57 a och 57 b §§ lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Vilka immateriella rättigheter som omfattas av förordningen framgår av artikel 2.1. Dessa är följande: Enligt artikel 2.2 avses därmed ett gemenskapsvaru- märke enligt rådets förordning (EG) nr 207/2009 av om gemenskapsvarumärken11, ett varumärke som har registrerats i en medlemsstat eller, vad avser , eller , hos byrå för immateriell äganderätt, eller ett varumärke som är föremål för en internationell registrering med rättsverkan i en medlemsstat eller i unionen. 9EGT L 122, 17.05.1991, s. 42 (svensk specialutgåva: område 17, volym 1, s. 111). 10EGT L 167, 22.06.2001, s. 10. 11EUT L 78, 24.3.2009, s. 1. 2013/14:164 b. Enligt artikel 2.3 avses därmed en gemenskapsformgivning enligt rådets förordning (EG) nr 6/2002 av om gemenskapsformgivning12, en formgivning som har registrerats i en medlemsstat eller, vad avser , eller , hos byrå för immateriell äganderätt, eller en formgivning som är föremål för en internationell registrering med rättsverkan i en medlemsstat eller i unionen. c.Upphovsrätt eller närstående rättighet enligt nationell lagstiftning eller unionslagstiftning. Enligt artikel 2.4 avses därmed en geografisk beteckning eller en ursprungsbeteckning som skyddats för jordbruksprodukter och livsmedel enligt och rådets för- ordning (EU) nr 1151/2012 av om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel13, en ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning för vin enligt rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (förordningen om en samlad marknadsordning)14, en geografisk beteckning för aromatiserade drycker baserade på vinprodukter enligt rådets förordning (EEG) nr 1601/91 av om allmänna bestämmelser för definition, beskrivning och pres- entation av aromatiserade viner, aromatiserade vinbaserade drycker och aromatiserade drinkar baserade på vinprodukter15, en geografisk beteckning för spritdrycker enligt och rådets förordning (EG) nr 110/2008 av om definition, beskrivning, presentation och märkning av, samt skydd av geografiska beteckningar för, spritdrycker16, en geografisk beteckning för produkter som inte omfattas av tidigare nämnda förordningar i denna punkt i den utsträckning den fastställs som en exklusiv immateriell rättighet i nationell lagstiftning eller unionslagstiftning, eller en geografisk beteckning enligt avtal mellan unionen och tredjeländer vilken förtecknas som sådan i dessa avtal. e.Patent enligt nationell lagstiftning eller unionslagstiftning. f.Tilläggsskydd för läkemedel enligt och rådets förordning (EG) nr 469/2009 av om tilläggsskydd för läkemedel17. g.Tilläggsskydd för växtskyddsmedel enligt och rådets förordning (EG) nr 1610/96 av om införande av tilläggsskydd för växtskyddsmedel18. h.Rättighet enligt gemenskapens växtförädlarrätt, i enlighet med rådets förordning (EG) nr 2100/94 av om gemenskapens växtförädlarrätt19. i.Växtförädlarrätt enligt nationell lagstiftning. 12EGT L 3, , s. 1. 13EUT L 343, 14.12.2012, s. 1. 14EUT L 299, 16.11.2007, s. 1. 15EGT L 149, , s. 1 (svensk specialutgåva: område 03, volym 37, s. 244). 16EUT L 39, , s. 16. 17EUT L 152, , s. 1. 18EGT L 198, , s. 30. 19EGT L 227, , s. 1 (svensk specialutgåva: område 03, volym 60, s. 196). j. Kretsmönster i halvledarprodukter enligt nationell lagstiftning eller Prop. 2013/14:164 unionslagstiftning. k.Bruksmönster i den utsträckning det skyddas som en immateriell rättighet i nationell lagstiftning eller unionslagstiftning. l.Handelsnamn i den utsträckning det skyddas som en exklusiv immateriell rättighet i nationell lagstiftning eller unionslagstiftning. Nya immaterialrätter i förhållande till förordning (EG) nr 1383/2003 är kretsmönster i halvledarprodukter enligt nationell lagstiftning eller unionslagstiftning (j), bruksmönster i den utsträckning det skyddas som en immateriell rättighet i nationell lagstiftning eller unionslagstiftning (k) samt handelsnamn i den utsträckning det skyddas som en exklusiv immateriell rättighet i nationell lagstiftning eller unionslagstiftning (l). En ansökan om en tullmyndighets ingripande mot misstänkt immaterialrättsintrång kan göras som en nationell ansökan eller en unionsansökan. Med en nationell ansökan avses enligt artikel 2.10 en ansökan om att tullmyndigheterna i en medlemsstat ska ingripa i den medlemsstaten. Med en unionsansökan avses enligt artikel 2.11 en ansökan som lämnas i en medlemsstat om att tullmyndigheterna i den medlemsstaten och i en eller flera andra medlemsstater ska ingripa i sina respektive medlemsstater. Enligt artikel 4 får en unionsansökan endast lämnas in när det gäller immateriella rättigheter som grundas på unionsrätten som har verkan i unionen. Som huvudregel får enligt artikel 5.4 endast en nationell ansökan och en unionsansökan lämnas in per medlemsstat för samma immateriella rättighet som skyddas i den medlemsstaten. I de fall som avses i artikel 3.3 får dock fler än en unionsansökan lämnas in. Vem får göra en ansökan? Rätt att lämna in en ansökan har enligt artikel 3 den person eller enhet som har rätt att inleda ett förfarande i syfte att fastställa om en immateriell rättighet har utsatts för intrång i den eller de medlemsstater där tullmyndigheterna uppmanas att ingripa. Fyra kategorier av sökande kan enligt artikel 3.1 göra antingen en nationell ansökan eller en unionsansökan: a.Rättighetshavare, dvs. innehavare av en immateriell rättighet, se artikel 2.8. b.Sådana organ som avses i artikel 4.1 c i och rådets direktiv /48/EG av om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter20, dvs. organ som förvaltar kollektiva immateriella rättigheter och som regelmässigt anses ha rätt att företräda innehavare av immateriella rättigheter, i den mån detta tillåts i och överensstämmer med bestämmelserna i tillämplig lag. 20 EUT L 157, 30.4.2004, s. 45. 2013/14:164 c. Sådana organ som avses i artikel 4.1 d i direktiv /48/EG, dvs. organ som tillvaratar branschintressen och som regelmässigt anses ha rätt att företräda innehavare av immateriella rättigheter, i den mån detta tillåts i och överensstämmer med bestämmelserna i tillämplig lag. Grupper i den mening som avses i artikel 3.2 och artikel 49.1 i förordning (EU) nr 1151/2012, producentgrupper i den mening som avses i artikel 118e i förordning (EG) nr 1234/2007 eller liknande grupper av producenter som avses i unionsrätten om geografiska beteckningar och som företräder producenter av produkter med en geografisk beteckning eller företrädare för sådana grupper, särskilt förordningarna (EEG) nr 1601/91 och (EG) nr 110/2008, samt aktörer som har rätt att använda en geografisk beteckning och kontrollorgan eller kontrollmyndigheter som är behöriga för en sådan geografisk beteckning. Två kategorier av sökande kan enligt artikel 3.2 endast göra en nationell ansökan: a.Personer eller enheter som har tillstånd att använda immateriella rättigheter och som formellt har fått tillstånd av rättighetshavaren att inleda ett förfarande i syfte att fastställa om en immateriell rättighet har utsatts för intrång. b.Grupper av producenter som fastställs i medlemsstatslagstiftningen om geografiska beteckningar och som företräder producenter av produkter med geografiska beteckningar eller företrädare för sådana grupper och aktörer som har rätt att använda en geografisk beteckning och kontrollorgan eller kontrollmyndigheter som är behöriga för en sådan geografisk beteckning. En kategori av sökande kan enligt artikel 3.3 endast göra en unionsansökan. Detta är innehavare av exklusiva licenser som omfattar hela territoriet för två eller flera medlemsstater, om innehavaren formellt har fått tillstånd av rättighetshavaren att inleda ett förfarande i syfte att fastställa om en immateriell rättighet har utsatts för intrång. Med exklusiv licens avses enligt artikel 2.21 en allmän eller begränsad licens som ger licenstagaren tillstånd att, med uteslutande av alla övriga personer, inbegripet den som beviljar licensen, använda en immateriell rättighet på det sätt som följer av licensen. Vart och på vilket sätt ska en ansökan lämnas? En ansökan ska enligt artikel 5 lämnas in till den behöriga tullenheten, dvs. den av varje medlemsstat utsedda tullenhet som är behörig att ta emot och behandla ansökningar. Ansökan ska göras på det formulär och innehålla den information som avses i artikel 6. Någon ansökningsavgift får enligt artikel 8 inte tas ut. Om en ansökan lämnas in efter att tullmyndigheterna lämnat en underrättelse enligt artikel 18.3 (se avsnitt 6.4) om att varors frigörande har skjutits upp eller att varor kvarhållits, ska en sådan ansökan enligt artikel 5.3 uppfylla följande villkor: ansökan ska vara nationell och lämnas till den behöriga tullenheten efter underrättelsen om att varornas frigörande har skjutits upp eller att varor kvarhållits samt innehålla de uppgifter som avses i artikel 6.3, uppgifterna i punkterna g, h eller i får dock utelämnas. Så snart det finns ett datasystem för mottagande och behandling av både ansökningar och bilagor ska dessa enligt artikel 5.6 lämnas med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik. Hur hanterar den behöriga tullenheten en ansökan? Om en sökande lämnar en ofullständig ansökan ska den behöriga tullenheten enligt artikel 7 begära att den sökande efter underrättelsen om denna begäran lämnar de uppgifter som saknas i ansökan. Till dess att de efterfrågade uppgifterna har tagits emot skjuts tidsfristen enligt artikel 9.1 upp (se nedan). En ansökan ska avslås om den sökande inte lämnar de efterfrågade uppgifterna . Den behöriga tullenheten ska enligt artikel 9.1 underrätta den sökande om sitt beslut om att bevilja eller avslå en ansökan efter att den mottagits. Om en ansökan avslås ska den behöriga tullenheten ange skälen för beslutet och lämna information om hur det kan överklagas. Om den sökande har underrättats om att tullmyndigheterna har skjutit upp varornas frigörande eller har kvarhållit varorna innan ansökan lämnades in, ska den behöriga tullenheten enligt artikel 9.2 underrätta den sökande om sitt beslut om att bevilja eller avslå en ansökan efter att en ansökan har mottagits. Ett beslut om att bevilja en nationell ansökan, eller ett beslut om att återkalla eller ändra ett sådant beslut, börjar enligt artikel 10.1 gälla i den medlemsstat där ansökan lämnats in från och med dagen efter den dag då beslutet fattades. Ett beslut om förlängning av den period under vilken tullmyndigheterna ska ingripa börjar gälla i den medlemsstat där den nationella ansökan lämnats in dagen efter den dag då den period som ska förlängas löper ut. Ett beslut om att bevilja en unionsansökan, eller ett beslut om att återkalla eller ändra ett sådant beslut, börjar enligt artikel 10.2 gälla enligt följande: a) i den medlemsstat där ansökan lämnats in, från och med dagen efter den dag då beslutet fattades eller b) i alla andra medlemsstater där ett ingripande från tullmyndigheternas sida begärs, från och med dagen efter den dag då tullmyndigheterna underrättats i enlighet med artikel 14.2, förutsatt att innehavaren av beslutet har fullgjort sina skyldigheter enligt artikel 29.3 beträffande översättningskostnaderna. Ett beslut om förlängning av den period under vilken tullmyndigheterna ska ingripa börjar gälla i den medlemsstat där unionsansökan lämnats in och i alla övriga medlemsstater där ingripanden från tullmyndigheterna begärs dagen efter den dag då den period som ska förlängas löper ut. Om en unionsansökan beviljas för en medlemsstat som redan omfattas av en annan unionsansökan som beviljats samma sökande och för samma immateriella rättighet, ska den medlemsstatens tullmyndigheter enligt artikel 5.5 ingripa på grundval av den unionsansökan som beviljades först. De ska informera den behöriga tullenheten i den medlemsstat där en efterföljande unionsansökan beviljades, vilken ska ändra eller återkalla beslutet att bevilja den efterföljande unionsansökan. När en ansökan, som lämnas in efter att tullmyndigheterna enligt artikel 18.3 har underrättat om att varors frigörande har skjutits upp eller att varor kvarhållits, inte innehåller de uppgifter som avses i artikel 6.3 2013/14:164 leden g, h eller i, ska ansökan enligt artikel 11.2 beviljas endast i fråga om uppskjutande av varors frigörande eller kvarhållande av varor, såvida inte dessa uppgifter lämnas efter underrättelsen om att varors frigörande har skjutits upp eller att varor kvarhållits. Den behöriga tullenhet som har fattat ett beslut om att bevilja en ansökan får enligt artikel 13 på begäran av innehavaren av beslutet ändra förteckningen över de immateriella rättigheter som omfattas av beslutet. Om en begäran gäller ett tillägg av nya immateriella rättigheter ska den innehålla den information som avses i artikel 6.3 c, e, g och i. När det gäller ett beslut om att bevilja en unionsansökan får en ändring som innebär att ytterligare immateriella rättigheter läggs till bara avse immateriella rättigheter som omfattas av artikel 4 (se ovan). Den behöriga tullenhet, till vilken en nationell ansökan har lämnats in, ska enligt artikel 14.1 vidarebefordra följande beslut till tullkontoren i sin medlemsstat efter det att besluten fattats: a)beslut om att bevilja ansökningar, b)beslut om att återkalla beslut om att bevilja ansökningar, c)beslut om ändring av beslut om att bevilja ansökningar, och d)beslut om förlängning av den period under vilken tullmyndigheterna ska ingripa. Motsvarande gäller enligt artikel 14.2 vid en unionsansökan. Den behöriga tullenheten i den eller de medlemsstater som anges i unionsansökan ska efter mottagandet av besluten vidarebefordra dem till sina tullkontor. Den behöriga tullenheten i den eller de medlemsstater som anges i unionsansökan får enligt artikel 14.3 begära att den behöriga tullenhet som fattade beslutet om beviljande av ansökan ger den den ytterligare information som bedöms vara nödvändig för genomförandet av det beslutet. Den behöriga tullenheten ska enligt artikel 14.4 vidarebefordra sina beslut om att skjuta upp tullmyndigheternas ingripande enligt artiklarna 16.1b och 16.2 (se nedan) till tullkontoren i sin medlemsstat efter det att besluten fattats. Hur länge gäller ett beslut om att ingripa? När en ansökan beviljas ska den behöriga tullenheten enligt artikel 11.1 ange under vilken period tullmyndigheterna ska ingripa. Perioden börjar löpa den dag då beslutet om att bevilja en ansökan börjar gälla enligt artikel 10 (se ovan). Den får inte överstiga från och med dagen efter den dag då beslutet fattades. När en immateriell rättighet upphör att gälla eller när en sökande av andra skäl inte längre har rätt att lämna in en ansökan ska tullmyndigheterna enligt artikel 11.3 inte längre ingripa. Den behöriga tullenhet som fattade beslut om att bevilja ansökan ska återkalla eller ändra beslutet i enlighet härmed. När den period under vilken tullmyndigheterna ska ingripa löper ut får enligt artikel 12.1 den behöriga tullenhet som fattade det ursprungliga beslutet på begäran av innehavaren av beslutet förlänga , under förutsättning att innehavaren betalat de skulder till tullmyndig- heterna som denne ådragit sig enligt denna förordning (jfr artikel 29.1). Om en begäran om förlängning tas emot av den behöriga tullenheten innan perioden som ska förlängas löper ut, får den enligt artikel 12.2 avslå en sådan begäran. Den behöriga tullenheten ska enligt artikel 12.3 underrätta innehavaren om sitt beslut om förlängning efter mottagandet av den begäran om förlängning som avses i artikel 10.1. Den behöriga tullenheten ska ange under vilken period tullmyndigheterna ska ingripa. Den förlängda period under vilken tullmyndigheterna ska ingripa ska enligt artikel 12.4 börja löpa dagen efter det att den föregående perioden löper ut och får inte överstiga . När en immateriell rättighet upphör att gälla eller när en sökande av andra skäl inte längre har rätt att lämna in en ansökan ska tullmyndigheterna enligt artikel 12.5 inte längre ingripa. Den behöriga tullenhet som fattade beslutet om förlängning ska återkalla eller ändra beslutet i enlighet härmed. Innehavaren av beslutet får enligt artikel 12.6 inte krävas på någon avgift för de administrativa kostnader som behandlingen av en begäran om förlängning ger. Vad gäller för innehavaren av ett beslut? Innehavaren av ett beslut om att bevilja en ansökan ska enligt artikel 15 underrätta den behöriga tullenhet som beviljade ansökan i följande fall: a)när en immateriell rättighet som täcks av ansökan upphör att gälla, b)när innehavaren av beslutet av andra skäl upphör att ha rätt att lämna in en ansökan, och c)när de uppgifter som tillhandahållits enligt artikel 6.3 ändras. När innehavaren av ett beslut använder de uppgifter som lämnats av tullmyndigheterna för andra ändamål än de som föreskrivs i artikel 21 (se nedan) får enligt artikel 16.1 den behöriga tullenheten i den medlemsstat där informationen lämnades eller missbrukades a)återkalla det beslut som den fattat om att bevilja en nationell ansökan för innehavaren av beslutet och vägra att förlänga den period under vilken tullmyndigheterna ska ingripa, eller b)under vilken tullmyndigheterna ska ingripa, tillfälligt upphäva alla beslut om beviljande av unionsansökningar i sitt territorium för innehavaren av beslutet. Den behöriga tullenheten får enligt artikel 16.2 besluta att återkalla tullmyndigheternas ingripande till och med utgången av den period under vilken dessa myndigheter ska ingripa, om innehavaren av beslutet a)inte fullgör underrättelseskyldigheterna enligt artikel 15, b)inte fullgör skyldigheten i artikel 19.3 att återlämna prov, c)inte fullgör sina skyldigheter i fråga om kostnader och översättning enligt artiklarna 29.1 och 29.3, eller d)utan giltiga skäl låter bli att inleda ett förfarande enligt artiklarna 23.3eller 26.9, dvs. ett förfarande för att fastställa om intrång har gjorts i en immateriell rättighet. När det gäller en unionsansökan ska beslutet om att upphäva tullmyndigheternas ingripande gälla enbart i den medlemsstat där beslutet fattas. 2013/14:164 6.4