prop · H103205 · 2014-01-01 00:00:00 — Regeringen inleder sin uppföljning av överskottsmålet med att analysera om systematiska fel finns i den tidigare förda finanspolitiken. Det tioåriga medelvärdet för åren 2003–2012 uppgår till av BNP, det vill säga något under den målsatta nivån. Eftersom resursutnyttjandet i genomsnitt varit negativt drar regeringen emellertid slutsatsen att inga systematiska fel kan upptäckas. Tabell 3.1 Uppföljning av överskottsmålet i budgetpropositionen Procent av BNP repektive potentiell BNP –0,6 –1,2 –1,5 –0,4 –0,8 –0,6 –0,4 –2,7 –3,5 –3,0 –2,1 –1,0 –0,2 –3,2 –2,4 –2,0 –1,2 a)Konjunkturjusteringen görs genom att indikatorvärdet minskas med BNP-gapet multiplicerat med elasticiteten 0,55. Källa: prop. 2013/14:1. Därefter genomförs en framåtblickande analys ur vilken det framgår att sjuårsindikatorn och det strukturella sparandet visar att det finansiella sparandet i den offentliga sektorn ligger under den målsatta nivån 2012–2014. Åren därefter stärks det finansiella sparandet gradvis och mot slutet av perioden överstiger sparandet av BNP. Den gradvisa förstärkningen av sparandet beror dels på att konsekvensberäkningen förutsätter en kraftig konjunkturuppgång i det medelfristiga perspektivet, vilket stärker de offentliga finanserna, dels på att kalkylen bygger på en oförändrad politik efter det att de åtgärder som föreslås i budgetpropositionen genomförts. Kalkylen i budgetpropositionen bygger vanligtvis på ett antagande om oförändrad politik efter det att de förslag som presenteras i budgeten införts. Det betyder i praktiken att kalkylen ofta innehåller en åtstramande finanspolitik GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER i beräkningens bortre del. Denna effekt uppstår då många utgifter på budgeten inte automatiskt indexeras och därför tenderar att öka i en långsammare takt än skatteintäkterna, som växer mer i takt med BNP. har uppskattat effekterna av en oförändrad politik till att det finansiella sparandet stärks med i genomsnitt 0,4–0,av BNP per år.5 3.3Analys av regeringens redovisning 3.3.1Vad säger budgetlagen? Enligt 9 kap. 2 § budgetlagen (2011:203) ska regeringen redovisa hur överskottsmålet uppnås. I författningskommentaren till nämnda paragraf anges att redovisningen ska avse såväl hur målet har uppnåtts som hur det beräknas uppnås6. Enligt budgetlagen ska regeringen således uttala sig om hur överskottsmålet har uppnåtts och kommer att uppnås. 3.3.2Regeringen är otydlig i sitt ställningstagande Som visades ovan gör regeringen först en bakåtblickande analys av måluppfyllelsen. Även om regeringen för fram att överskottsmålet främst är framåtblickande så kan den bakåtblickande analysen svara mot den del av lagens krav som avser hur målet har uppnåtts. Regeringen konstaterar att det finansiella sparandet var i linje med överskottsmålet 2003–2012 om hänsyn tas till konjunkturen. När det gäller frågan hur målet kommer att nås framgent återfinns skrivningar kring detta på ett flertal ställen i budgetpropositionen, men det saknas ett samlat och tydligt ställningstagande. I avsnitt 5.3 i budgetpropositionen, Framåtblickande analys av måluppfyllelsen, konstaterar regeringen endast att sparandet ligger under den målsatta nivån 2012–2015, men att sparandet senare gradvis förstärks och överstiger av BNP mot slutet av perioden. Skrivningarna svarar inte på frågan om huruvida överskottsmålet uppnås eller inte. I en faktaruta i finansplanen skriver regeringen att det måste göras en åtskillnad mellan att uppfylla överskottsmålet och att uppnå den målsatta nivån på sparandet om av BNP. I samma faktaruta återfinns emellertid påståendet att den förda finanspolitiken där sparandet når den målsatta nivån först mot slutet av prognosperioden, är därmed förenlig med överskottsmålet och ramverket för finanspolitiken (kursivering)7. Någon tydlig och samlad bedömning av regeringen om hur överskottmålet uppnås finns dock inte, utan 5Ekonomistyrningsverkets kalkyl presenteras i (2011), s. 78–79. 2009/10:100 avsnitt 4.3.1, s. 94. 2013/14:1 Förslag till statens budget m.m. s. 16. TRANSPARENSEN I BUDGETPROPOSITIONEN FÖR 2014 – TILLÄMPNINGEN AV DET FINANSPOLITISKA RAMVERKET skrivningarna i finansplanen och i kapitel 5 skiljer sig åt till formulering och, möjligen, till innehåll. 3.3.3BNP-gapet spelar en avgörande roll för resultatet av uppföljningen Som framgick i kapitel 2 är den starka tillväxten i budgetpropositionens prognoser en följd dels av beräkningsantagandet att ekonomin ska återvända till ett neutralt konjunkturläge i slutet av beräkningsperioden, det vill säga att BNP-gapet ska slutas, dels att regeringens bedömning av arbetsmarknadsreformernas effekter på ekonomins potentiella produktion ger ett stort BNP-gap i utgångsläget. Dessa antaganden är emellertid behäftade med stor osäkerhet vilket innebär att det finns en stor nedåtrisk i prognosen, både för det finansiella sparandet och för det strukturella sparandet. Regeringen påpekar också att nedåtriskerna dominerar i prognosen. Av detta följer att om effekterna av arbetsmarknadsreformerna på ekonomins potentiella produktionsnivå skulle bli mindre än vad som bedömts eller om effekterna uppkommer senare , uppfylls inte överskottsmålet i det framåtblickande perspektivet. Annorlunda uttryckt: En bedömning i budgetpropositionen att finanspolitiken är i linje med överskottsmålet är avhängig de dynamiska effekter som regeringens arbetsmarknadsreformer beräknas ge upphov till. Om man därtill lägger det faktum att prognosen bygger på oförändrad politik framstår måluppfyllelsen som mycket osäker. GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER 4.1Regeringens syn på hur avvikelser från överskottsmålet ska hanteras För att inte tvinga fram en procyklisk finanspolitik har överskottsmålet formulerats så att det ska uppnås över en konjunkturcykel. Hur avvägningen mellan stabiliseringspolitiken och uppfyllandet av överskottsmålet ska hanteras i olika situationer beskrivs i regeringens finanspolitiska ramverk.8 Principerna för hur olika beslutssituationer ska hanteras utgår ifrån storleken på avvikelsen från överskottsmålet och det rådande konjunkturläget. I ramverket presenteras en stiliserad bild av hur finanspolitiken ska inriktas i olika situationer, se figur 4.1. Figur 4.1 Hantering av avvikelser för överskottsmålet med hänsyn tagen till konjunkturläget åtgärder i snabb takt åtgärder i måttlig takt åtgärder i måttlig takt åtgärder i snabb takt Källa: Regeringens skrivelse 2010/11:79, för finanspolitiken. Figuren ovan ska enligt regeringen ses som just en stilistisk beskrivning av olika beslutssituationer. I praktiken kan situationen vara sådan att andra omständigheter än de som beskrivs ovan också måste beaktas vid hanteringen av avvikelser från målet. Regeringen skriver också följande: Det är dock viktigt att det finns klara principer för stabiliseringspolitiken så att 8Regeringens skrivelse 2010/11:79, för finanspolitiken. TRANSPARENSEN I BUDGETPROPOSITIONEN FÖR 2014 – TILLÄMPNINGEN AV DET FINANSPOLITISKA RAMVERKET stabiliseringspolitiska argument inte används för att motivera avsteg från överskottsmålet som görs av andra skäl.9 4.2Regeringens syn på stabiliseringspolitiken Det finanspolitiska ramverket beskriver även regeringens syn på stabiliseringspolitiken.10 Den viktigaste uppgiften för finanspolitiken inom det stabiliseringspolitiska området är att upprätthålla ett långsiktigt förtroende för de offentliga finanserna. Att finanserna är långsiktigt hållbara är en viktig förutsättning för att ska kunna upprätthålla prisstabilitet. Vid normala efterfrågestörningar bidrar penningpolitiken till att stabilisera både inflationen och efterfrågan i ekonomin. behövs normalt ingen aktiv finanspolitik för stabiliseringspolitiska syften. Däremot stabiliseras konjunkturen av de automatiska och semiautomatiska stabilisatorer som finns inbyggda i det offentliga regelverket. Vid mycket stora efterfrågestörningar och utbudsstörningar menar regeringen att finanspolitiken kan fylla en roll för att stötta penningpolitiken. kriser visar dock att kraftiga konjunkturnedgångar inte går att motverka helt utan att de offentliga finanserna äventyras. Finanspolitiken kan dock bidra till att begränsa kraftiga konjunkturnedgångars negativa effekter. Regeringen skriver följande: De stabiliseringspolitiska åtgärderna ska utformas på ett sådant sätt att de inte äventyrar att det finansiella sparandet återgår till en nivå i linje med överskottsmålet när resursutnyttjandet normaliseras.11 Temporära åtgärder kan övervägas för att stabilisera konjunkturen, men då är det viktigt att säkerställa att dessa åtgärder verkligen blir temporära. Permanenta åtgärder kan användas i stabiliseringspolitiska syften förutsatt att det finns budgetutrymme. Regeringens syn är att i dessa fall ska i första hand åtgärder väljas som bidrar till att stärka ekonomins funktionssätt. 9 Regeringens skrivelse 2010/11:79, för finanspolitiken, s. 25. 11Ibid, s. 7. GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER 4.3Analys av regeringens redovisning i budgetpropositionen 4.3.1Regeringen är otydlig med vilken beslutssituation som råder Analysen i avsnitt 3.3.2 visar att det är svårt att tolka hur regeringen ställer sig till frågan om huruvida överskottsmålet uppnås eller inte. Därför blir det också svårt att tolka i vilken beslutssituation regeringen anser att man befinner sig jämfört med matrisen i figur 4.1. En tolkning som kan göras är att regeringen anser att vi befinner oss i den centrala rutan längst ned i matrisen. Det vill säga resursutnyttjandet är lågt och det finansiella sparandet är i linje med målet. Tolkningen görs utifrån att den finanspolitik som förs i det närmaste är neutral. De aktiva åtgärder som föreslås i budgeten är av samma storleksordning som de automatiska åtstramningar som finns inbyggda i budgetreglerna. Som vi tidigare förklarade uppstår denna åtstramande effekt av att många utgifter inte automatiskt indexeras upp. Utgifterna tenderar därför att öka i en lägre takt än inkomsterna. En annan tolkning är att regeringen anser att vi befinner oss i den nedre högra rutan i matrisen. Det vill säga resursutnyttjandet är lågt som det finansiella sparandet ligger under den målsatta nivån. Denna tolkning baseras på att regeringen menar att sparandet ligger under målet fram och först därefter stärks, så länge inga nya reformer genomförs.12 Eftersom budgetreglerna automatiskt innebär en åtstramande finanspolitik från och med 2015 skulle således en åtstramande politik krävas längre fram för att nå målet 2017. En följd av denna otydlighet är att regeringens ställningstagande blir oklart avseende utgångsläget inför avvägningen mellan att uppnå överskottsmålet och bedriva stabiliseringspolitik. 4.3.2Avvägningen mellan stabiliseringspolitiken och uppfyllandet av överskottsmålet är otydlig En förutsättning för att det finansiella sparandet i regeringens kalkyl ska ligga i linje med målet är att en åtstramande politik förs längre fram. De åtstramningar som ligger i kalkylen består främst av utgifter på statens budget som inte indexeras upp automatiskt. Om det reala värdet ska upprätthållas i den offentliga verksamheten måste dessa utgifter Då kommer nya prioriteringar att krävas för att det finansiella sparandet ska återvända och vara i linje med målnivån. Det innebär att regeringen använder ett så pass stort reformutrymme för att stödja konjunkturåterhämtningen att framtida besparingar krävs för att uppnå 2013/14:1, Förslag till statens budget m.m. s. 184. TRANSPARENSEN I BUDGETPROPOSITIONEN FÖR 2014 – TILLÄMPNINGEN AV DET FINANSPOLITISKA RAMVERKET Informationen framkommer indirekt vid en analys av regeringens beräkningar13 och skrivningar i budgetpropositionen. Regeringen väljer att uttrycka det som att bedömningen bygger på en oförändrad finanspolitik14 och att det krävs en stor återhållsamhet i finanspolitiken framöver15. Om regeringen skulle redovisa denna typ av viktig information på ett mer transparent sätt skulle förståelsen stärkas för vilka förutsättningar som ligger till grund för kalkylerna. Även möjligheterna att utvärdera den förda finanspolitiken skulle öka. 13För beräkning se prop. 2013/14:1 Förslag till statens budget m.m. tabell 5.1 s. 181 samt förklaring av tabell s. 182. 2013/14:1, Förslag till statens budget m.m. s. 184. 15Ibid, s. 196. GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER 5Konjunkturens effekter på de offentliga finanserna Beräkningar av det strukturella sparandet utgår från att de offentliga finanserna består av en strukturell och en konjunkturell del, där det konjunkturella sparandet kan fångas genom s.k. automatiska stabilisatorer. De automatiska stabilisatorerna är kontracykliska och anger hur det finansiella sparandet påverkas vid konjunkturförändringar utan att beslutat att ändra den offentliga sektorns intäkter eller utgifter. Exempelvis minskar det finansiella sparandet automatiskt om konjunkturen viker och fler människor blir arbetslösa, eftersom skatteintäkterna då minskar och de offentliga utgifterna för arbetslöshet ökar. De automatiska stabilisatorernas storlek beräknas med hjälp av BNP-gap och budgetelasticitet. BNP-gapet anger hur mycket resursutnyttjandet i ekonomin avviker från ett läge med fullt resursutnyttjande, och detta mått multipliceras med budgetelasticiteten för att få storleken på de automatiska stabilisatorerna. Budgetelasticitet kan sägas vara ett mått på hur känsligt det offentliga sparandet är för konjunkturförändringar. Måttet anger hur mycket det offentliga sparandet påverkas om resursutnyttjandet ändras och beror exempelvis på ersättningen från arbetslöshetsförsäkringen och på skatternas storlek och utformning.16 Det mått på budgetelasticiteten som regeringen använder beräknades i en rapport som publicerade 2005. I rapporten studeras det konjunkturella sparandet för flera och budgetelasticiteten för beräknades till 0,55.17 Det betyder att det automatiska sparandet förändras av BNP om BNP-gapet förändras med en procentenhet. Det finns risker förknippade med att överskatta eller underskatta kraften i de automatiska stabilisatorerna genom att missbedöma budgetelasticiteten. Om budgetelasticiteten överskattas i analysen överskattas också den kontracykliska kraften i finanspolitiken. I en lågkonjunktur kan en felbedömning av de 16Redogörelsen ovan bygger på uppgifter i , (2004), s. 5–11; (2009), s. 51–56; (2011), s. 45–63. 17Girouard, (2005), s. 22. TRANSPARENSEN I BUDGETPROPOSITIONEN FÖR 2014 – TILLÄMPNINGEN AV DET FINANSPOLITISKA RAMVERKET automatiska stabilisatorernas verkan få till följd att det strukturella sparandet överskattas. Om budgetelasticiteten är missvisande kan prognoser av det framtida sparandet komma att visa sig vara alltför optimistiska eller pessimistiska även om BNP-gapet utvecklar sig som prognostiserats. I tabell 5.1 redovisas en känslighetsanalys för hur ett konjunkturjusterat sparande påverkas av olika antaganden om budgetelasticiteten. Kalkylen utgår ifrån regeringens prognos i budgetpropositionen, där det finansiella sparandet uppgår till –1,av BNP och BNP-gapet antas vara –3,. I kalkylen varieras budgetelasticiteten kring regeringens nuvarande bedömning. Tabell 5.1 Budgetelasticitetens betydelse för beräkningen av det konjunkturjusterade sparandet sparande (S) sparande (F) elasticitet (3) BNP-gap (p) –1,2 –3,5 –1,2 –3,5 –1,2 –3,5 S = F – 3 S, F och p i procent av BNP. Källa: prop. 2013/14:1. Budgetpropositionen samt egna beräkningar. Av tabell 5.1 framgår att vid stora BNP-gap får relativt små förändringar av budgetelasticiteten stor betydelse för vilket resultat som erhålls då det konjunkturjusterade sparandet beräknas. 5.2Svårt att återspegla konjunkturens effekter Att beräkna de automatiska stabilisatorernas styrka med hjälp BNP-gap och budgetelasticitet brukar kallas aggregerad metod. Huruvida metoden är den bäst lämpade för beräkningar av det strukturella sparandet är en fråga som har diskuterats. En central punkt för den diskussionen är att och regeringens metod att beräkna de automatiska stabilisatorerna inte fångar konjunkturförändringars så kallade sammansättningseffekter. Beroende på vad som driver konjunkturutvecklingen behöver inte utvecklingen av varje enskild skattebas och utgiftsbas följa BNP-utvecklingen. Ett exempel som brukar anföras är att en konjunkturnedgång som orsakas av ett efterfrågefall för exportnäringarna inte behöver få samma genomslag på de automatiska stabilisatorerna som om den drivits av ett inhemskt efterfrågefall. Ett annat exempel är att den aggregerade metoden inte heller fångar förändrade GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER konsumtionsmönster vid konjunktursvängningar. Givet att varor och tjänster är beskattade med olika skattesatser kan ändrade konsumtionsmönster påverka skatteintäkterna på sätt som inte fångas upp med den aggregerade metoden.18 Ytterligare en tänkbar sammansättningseffekt är arbetslöshetens fördelning över inkomstskikten. Vid beräkning av budgetelasticiteten tas hänsyn till skattenivåer och till den genomsnittliga marginalskatten. Marginalskatten skiljer sig åt i olika inkomstlägen och genomsnittet beräknas med hjälp av inkomstfördelningen.19 Denna metod fångar dock inte effekterna av att arbetslöshet kan fördelas olika mellan inkomstskikten. Om marginalskatterna är lägst för dem med lägst inkomst och om denna grupp också har störst risk för arbetslöshet, blir budgetelasticiteten i själva verket mindre än vad beräkningarna anger. För att motverka den typen av problem kan disaggregerade metoder användas. En disaggregerad metod beräknar de automatiska stabilisatorernas styrka med hjälp av trendanalys av respektive skattbaser och utgiftsbaser (såsom arbetslöshet).20 Det brukar framhållas att en sådan metod bättre fångar upp konjunkturella sammansättningseffekter. I en uppföljning av överskottsmålet som gjordes av en arbetsgrupp inom 2010 föreslogs att regeringen skulle överväga om inte en disaggregerad metod skulle användas som komplement till den aggregerade metoden.21 Regeringen har i tidigare propositioner påpekat att det finns olika metoder att beräkna det strukturella sparandet, och att dessa metoder har sina respektive svagheter och styrkor. ekonomiska vårproposition visar regeringen hur resultaten av olika metoder att beräkna det strukturella sparandet kan skilja sig åt. Regeringen uttrycker att den aggregerade metoden inte fångar upp sammansättningseffekter men att sådana skillnader kan fångas upp med disaggregerade metoder, där varje enskild skattebas mäts var för sig. Regeringen hänvisar till att den aggregerade metoden är enkel att använda och att den används av organisationer såsom och 18Boije, (2004), s. 17–18; (2010), s. 198; (2012), s. 70–73. 19Se t.ex. Flodén, (2009) om den svenska inkomstskatten. 20För en redogörelse för disaggregerade metoder, se , (2004), s. 15–23; (2010), s. 209–211. 21Finansdepartementet (2010), s. 210. Se även (2012), s. 73–75. 2010/11:100, avsnitt 10, s. 197, se även 2011/12:1, s. 189. TRANSPARENSEN I BUDGETPROPOSITIONEN FÖR 2014 – TILLÄMPNINGEN AV DET FINANSPOLITISKA RAMVERKET Givet att regeringen fortsatt beräknar det strukturella sparandet med hjälp av aggregerad metod kan det finnas skäl för den att redovisa beräkningarna av budgetelasticiteten. Det finns frågor knutna till beräkningarna av budgetelasticiteten där regeringen inte redovisat sin ståndpunkt eller tydligt motiverat sina antaganden. Nedan behandlas två frågor. Den ena gäller hur måttet ska följas upp med hänsyn till tidigare riksdagsbeslut och den andra gäller vilka utgifter respektive intäkter som ska inkluderas i beräkningarna av budgetelasticiteten. beräknade den svenska budgetelasticiteten med uppgifter . har exempelvis jobbskatteavdragen införts och skattekvoten i har sjunkit sedan 2005.23 Det finns ett förhållandevis starkt samband mellan budgetelasticiteten och den offentliga sektorns storlek i ett land.24 Därtill har ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen sänkts, som relativt färre omfattas av försäkringen. Om skatterna minskar och utgifterna för arbetslöshet sjunker kan också budgetelasticiteten minska. Regeringen anger ekonomiska vårproposition att budgetelasticiteten är 0,55 och ligger i linje med senaste beräkningar25. har regeringen inte redovisat någon uppföljning av budgetelasticiteten. De beräkningar som andra bedömare gjort ger ingen entydig bild av hur måttet utvecklats. Mot bakgrund av riksdagsbesluten om jobbskatteavdrag i inkomstskatten och förändrad arbetslöshetsförsäkring tog initiativ till en undersökning om huruvida budgetelasticiteten förändrats . Beräkningarna gäller perioden –2009 och utgick från samma metoder som användes i den aktuella . Undersökningen visade inte att budgetelasticiteten påverkats i stor utsträckning . Resultatet var att den fortsatt låg nära OECD-måttet. Att jobbskatteavdragen inte påverkat elasticiteten i högre grad förklaras av att marginalskatten stigit. Den minskning av budgetelasticiteten som följer av sänkt inkomstskatt har motverkats av höjd marginalskatt.26 23Skatteverket (2012), s. 99. I budgetpropositionen bedömer regeringen att skattekvoten uppgår till mellan –2017, se prop. 2013/14:1, Förslag till statens budget m.m. s. 540. 24Girouard, (2005), s. 25; (2009), s. 54. 2010/11:100, avsnitt 10, s. 196. 26Flodén, (2009), s. 56, 10–12. GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER () beräknar konjunkturens effekt på de offentliga finanserna med en annan metod27 och finner att budgetelasticiteten sjunkit och är lägre än regeringens och bedömningar. KI beräknar att budgetelasticiteten uppgår till 0,4 perioden –2012 och till 0,8 perioden –2006. att sjunkande skattekvot och sänkt effektiv bruttoersättningsgrad från arbetslöshetsersättningen har bidragit till att budgetelasticiteten sjunkit.28 5.4.2 Vad ska räknas in? Ytterligare en aspekt av budgetelasticitetens beräkningar är frågan om vilka utgifter som lämpligen bör tas i beaktande. Sådana frågor kan exempelvis gälla hur stark utgifternas koppling till konjunkturförändringar ska vara för att de ska inkluderas i beräkningarna. Ett exempel är de offentliga utgifterna för aktiv arbetsmarknadspolitik. har i tidigare beräkningar inkluderat offentliga sektorns utgifter för aktiv arbetsmarknadspolitik, såsom subventionerade anställningar och Dessa utgifter ingår dock inte i beräkningarna av det mått som publicerade 2005 och som används av regeringen. Skälet var bland annat att det i vissa fall saknades nationella uppgifter om utgifter för subventionerade anställningar och förtidspension. I rapporten understryker författarna att detta kan betyda att budgetelasticiteten underskattas för vissa länder.29 Att det har betydelse för budgetelasticiteten huruvida dessa utgifter inkluderas i beräkningarna eller inte, illustreras av den ovan nämnda rapporten till . Där presenteras även en alternativ beräkning av budgetelasticiteten där utgifter för aktiv arbetsmarknadspolitik inkluderas. När dessa utgifter inkluderas ökar budgetelasticiteten och måttets förändring blir större.30 Regeringen redogör inte för distinktionen mellan utgifter som borde eller inte borde inkluderas i beräkningen av budgetelasticiteten. Det kan noteras att regeringen inte betraktar den offentliga sektorns utgifter för aktiv arbetsmarknadspolitik som helt oberoende av de konjunkturella svängningarna i ekonomin. I budgetpropositionen talar regeringen om både automatiska och semiautomatiska stabilisatorer. Till de semiautomatiska stabilisatorerna räknar den utgiftsökningar som regelmässigt beslutas när arbetslösheten ökar av konjunkturella skäl. Regeringen tillägger att de framtida utgifter som följer av 27Se (2010), s. 209 och där anförd hänvisning. 28Konjunkturinstitutet (2013a), s. 48–49. 29Girouard, (2005), s. 20, särskilt fotnot 27. 30Flodén, (2009), s. 17. TRANSPARENSEN I BUDGETPROPOSITIONEN FÖR 2014 – TILLÄMPNINGEN AV DET FINANSPOLITISKA RAMVERKET det nya förslaget om korttidsarbete, också kan räknas till de semiautomatiska stabilisatorerna.31 Ett annat exempel på frågan om vad som bör ingå i beräkningarna av budgetelasticiteten är kommunernas utgifter.