prop · H103224 · 2014-04-29 00:00:00 — Det bör dock vara möjligt även för sådana personer att dra nytta av de hanteringsvinster som ett deklarationsombud medför. En bestämmelse som möjliggör anlitande av deklarationsombud bör därför införas. Den föreslagna utformningen av bestämmelsen om deklarationsombud har justerats i anledning av Lagrådets synpunkter, som bl.a. innebär ett förtydligande att under vissa förutsättningar ska godkänna en fysisk person som utsetts som deklarationsombud av den som omfattas av ett identifieringsbeslut enligt unionsordningen. Förslaget föranleder ändringar i 22 § och införande av en ny paragraf, 22 a §, lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. 7.10.6Skattetillägg, kostnadsränta och andra förfaranderegler vid beslut om skatt Regeringens förslag: Skattetillägg och kostnadsränta ska kunna påföras den som redovisar svensk mervärdesskatt genom en särskild ordning. Även reglerna om skönsmässiga beslut i skatteförfarandelagen ska tillämpas i relevanta delar. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Regeringens förslag omfattar dock inte förseningsavgift. Vissa ytterligare ändringar har gjorts i regeringens förslag. Remissinstanserna: föreslår vissa förtydliganden och tillägg. Skälen för regeringens förslag: Vad gäller redovisning av svensk mervärdesskatt genom den nuvarande särskilda ordningen för företag i tredje land framgår av dagens 23 § lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster att följande bestämmelser i skatteförfarandelagen tillämpliga: 1.uppgifter som har lämnats för någon annans räkning (4 kap.) 2.föreläggande (37 kap. 9 och 10 §§) 3.Skatteverkets kommunikationsskyldighet (40 kap. 2 och 3 §§) 4.revision (41 kap.) 5. ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning (43 kap.) 6.bevissäkring (45 kap.) 7.betalningssäkring (46 kap.) 8. uppgifter och handlingar som ska undantas från kontroll (47 kap.) 2013/14:224 9. ansvar för skatter och avgifter (59 kap. 13, 16, 17, 21, 26 och 10.beslut om befrielse från skatteavdrag, arbetsgivaravgifter, mervärdesskatt och punktskatt (60 kap.) 11.betalning av skatter och avgifter (62 kap. 8 och 19 §§) 12.anstånd med betalning av skatter och avgifter (63 kap. 2, 4–10, 16och 22 §§) 13.överskott som inte har kunnat betalas tillbaka (64 kap. 10 § första stycket) 14.omprövning av flera redovisningsperioder (66 kap. 35 §) 15.besluts verkställbarhet (68 kap.) 16.verkställighet av beslut om bevissäkring och betalningssäkring (69 kap.) 17.indrivning (70 kap.) 18.övriga bestämmelser om verkställighet (71 kap.). Dessutom anges i nuvarande 24 § att indrivning inte får begäras av ett belopp som omfattas av anstånd. uppräknade bestämmelser bör gälla även för de nya särskilda Vissa justeringar bör dock göras i hänvisningarna till Dessutom finns det anledning att överväga om ytterligare bestämmelser, till exempel avseende sanktioner, bör gälla. genomförandet i svensk rätt av de nuvarande reglerna om särskild ord- ning för företag i tredje land föreslogs inte några sanktioner för det fall en deklaration lämnas in för sent eller felaktiga uppgifter redovisas i den. Bakgrunden till detta var att man inte hade kunnat komma överens om några unionsrättsliga sanktioner (se prop. 2002/03:77 s. 52). direktivbestämmelserna om de nya särskilda ordningarna innehåller några sanktioner eller regler om räntor avseende skatteskulder. innebär givetvis inte att en konsumtionsstat, dvs. den stat i vilken omsätt- ningen har skett, är förhindrad att påföra sanktioner eller ränta. Det bör understrykas att det är konsumtionsstaten som är beskattnings- land och som därmed kan påföra sanktioner. beskattningsland för ett svenskt företags omsättning av telekom- munikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster i ett annat EU-land (eller för den delen utanför EU). Det är i stället den behöriga myndigheten i det andra EU-landet (konsumtionsstaten) som avgör om omsättningar i detta land redovisats korrekt i en till i egenskap av identifieringsstat inlämnad deklaration och om, så inte är fallet, förutsättningar för sanktioner till följd härför föreligger. också konsumtionsstaten som kan påföra sanktioner om deklarationen inte lämnats i rätt tid eller om betalningen inte gjorts i rätt tid. sagda framgår också av nya artikel 63b i tillämpningsförordningen. denna artikel framgår även att eventuella sanktioner eller ränta ska betalas direkt till konsumtionsstaten. I promemorian anfördes att det inte finns något övertygande skäl till att den som har valt att redovisa och betala mervärdesskatt genom en särskild ordning ska få en skattemässigt mer förmånlig behandling än den som tillämpar de allmänna reglerna för att redovisa och betala mervärdesskatt på motsvarande transaktioner. Det föreslogs därför att förseningsavgift (48 kap.) och skattetillägg (49 kap.) för de nya särskilda ordningarna. Vidare föreslogs att även bestämmelserna om befrielse från och beslut Prop. 2013/14:224 om särskilda avgifter (51 och 52 kap.), skönsmässiga beslut (57 kap.) och kostnadsränta (65 kap.) skulle tillämpas i relevanta delar. Regeringen anser, i linje med vad som anfördes i promemorian, att utgångspunkten är att den som tillämpar en särskild ordning för att redovisa svensk mervärdesskatt i princip bör behandlas på samma vis som den som registrerar sig enligt de allmänna reglerna. Mot bakgrund av att det kommer att röra sig om utländska företag och övriga förhållanden avseende de särskilda ordningarna finner regeringen emellertid att förseningsavgift inte bör kunna tas ut. Enligt regeringens mening torde det föreligga tillräckliga påtryckningsmedel för att den enskilda ska lämna deklaration och betala skatten även utan regler om förseningsavgift. I övrigt instämmer regeringen i promemorians bedömning. framför önskemål om vissa förtydliganden avseende hänvisningarna till skatteförfarandelagen. Regeringen justerar förslaget med beaktande av vad har anfört. Även i övrigt görs vissa justeringar av de hänvisningar till skatteförfarandelagen och den lagtekniska utformning i övrigt som föreslagits i promemorian. När det gäller vad har anfört om tillämpningen av de beloppsgränser som gäller vid överlämnande av fordran till för indrivning enligt 70 kap. 1 § SFL finner regeringen att den frågan bör övervägas närmare och därför inte kan hanteras inom ramen för detta lagstiftningsärende. Förslaget föranleder ändringar i 23 § och införande av två nya paragrafer, 23 a och 23 b §§, lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. Regeringens förslag: Intäktsränta ska tillgodoföras den som redovisar svensk mervärdesskatt genom en särskild ordning. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Vissa ändringar har dock gjorts i regeringens förslag. Remissinstanserna: påpekar att det är oklart vilken ränta som ska tas ut vid eventuellt företrädaransvar. Skälen för regeringens förslag: Som framgår i föregående avsnitt föreslås att kostnadsränta ska kunna påföras vid redovisning av svensk skatt genom någon av de särskilda ordningarna. tillgodoförande av ränta bör övervägas. I 65 kap. 16 § SFL anges att om skatt ska tillgodoräknas på grund av ett omprövningsbeslut eller ett beslut av en domstol ska intäktsränta beräknas från och med dagen efter beloppets ursprungliga förfallodag till och med den dag då tillgodoräknandet registreras på skattekontot. skattebetalningar som görs genom de särskilda ordningarna omfattas emellertid inte av skattekontosystemet. Det är dock rimligt att också den som redovisar svensk mervärdesskatt genom en särskild ordning ska tillgodoföras intäktsränta under motsvarande förutsättningar. melse som möjliggör detta bör därför införas. 2013/14:224 har vid remitteringen anmärkt att det är oklart vilken ränta som ska tas ut vid eventuellt företrädaransvar, eftersom det inte finns någon hänvisning till 65 kap. 20 § SFL. Regeringen justerar förslaget i enlighet med anmärkning. Förslaget föranleder införande av en ny paragraf, 23 c §, lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. Regeringens förslag: Den som redovisar svensk mervärdesskatt genom en särskild ordning är skyldig att se till att det finns underlag så att kan avgöra om deklarationen är korrekt. Underlaget ska på begäran göras tillgängligt för även om endast är identifieringsstat. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Vissa språkliga ändringar har dock gjorts i regeringens förslag. Vidare innehåller regeringens förslag inte någon bestämmelse som avser mervärdesskattegrupper. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Av ändrade artikel 369.1 och nya artikel 369k.1 i direktivet framgår att den som använder en särskild ordning ska föra räkenskaper över de transaktioner som omfattas av den särskilda ordningen och att dessa räkenskaper ska vara så detaljerade att konsumtionsstatens skattemyndighet kan avgöra om deklarationen är korrekt. Vidare framgår av artikel 369.2 och artikel 369k.2 att räkenskaperna på begäran ska göras tillgängliga på elektronisk väg för identifieringsstaten och för konsumtionsstaten. Dessutom anges att räkenskaperna ska bevaras efter utgången av det år då transaktionen genomfördes. De nya bestämmelserna i direktivet innebär ingen förändring i sak i förhållande till vad som redan gäller för företag i tredje land som tillhandahåller elektroniska tjänster (nuvarande artikel 369). Denna bestämmelse motsvaras av 25 § lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster. Eftersom det är konsumtionsstaten som är beskattningsland för de omsättningar som skett i det landet inom ramen för den särskilda ordningen är det denna stat som avgör om skatten är korrekt. Däremot får både identifieringsstaten och konsumtionsstaten begära att få tillgång till erforderligt underlag för beskattning och kontroll. När det gäller vad räkenskaperna ska innehålla för att anses vara tillräckligt detaljerade i den mening som avses i direktivet har detta klargjorts i nya artikel 63c.1 i tillämpningsförordningen. Av bestämmelsen framgår att de uppgifter som underlaget ska innehålla är följande. a)Konsumtionsmedlemsstat till vilken tillhandahållandet av tjänsterna görs. b)Typ av tjänster som tillhandahålls. c)Datum för tillhandahållandet av tjänster. d) Beskattningsunderlag med angivande av den valuta som Prop. 2013/14:224 används. e)ökningar eller minskningar av beskattningsunderlaget. f)Tillämpad mervärdesskattesats. g)Mervärdesskattebelopp som ska betalas med angivande av den valuta som används. h)Datum och belopp för mottagna betalningar. i)Eventuella förskottsbetalningar innan tillhandahållandet av tjänsterna görs. j)Om faktura utfärdas, de uppgifter som fakturan innehåller. k)Kundens namn, om den beskattningsbara personen känner till detta. l)De uppgifter som används för att fastställa var kunden är etablerad eller bosatt eller stadigvarande vistas. Uppräkningen är avsedd att vara uttömmande i fråga om de krav som kan ställas på ett företags underlag inom ramen för de särskilda ordningarna. Vad gäller artikel 63c.1 l framgår det av de nya artiklarna 24a, 24b och 24f i tillämpningsförordningen vad för slags uppgifter som ett företag kan använda för att fastställa var köparen är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas, dvs. för att visa att skatten redovisas i och betalas till rätt land. Dessa bestämmelser tas upp i avsnitt 6.5.3. Vidare anges i artikel 63c.2 i tillämpningsförordningen att de uppgifter som avses i punkt 1 ska registreras av den beskattningsbara personen på ett sådant sätt att de kan göras tillgängliga på elektronisk väg utan dröjsmål och för varje enskild tjänst som tillhandahålls. Det bör erinras att underlåtenhet att på begäran göra räkenskaperna tillgängliga kan föranleda uteslutning (återkallelse av identifieringsbeslutet), se avsnitt 7.3. I syfte att uppnå en närmare överensstämmelse med utformningen av artiklarna 369 och 369k i direktivet bör vissa ändringar göras i 25 §. Vad gäller den i promemorian och lagrådsremissen föreslagna bestämmelsen avseende svenska mervärdesskattegrupper konstaterar regeringen att ett lagstiftningsärende med förslag som berör regleringen om mervärdesskattegrupper numera påbörjats. Mot den bakgrunden lämnas i denna proposition inte något förslag om svenska mervärdesskattegrupper (se även avsnitt 7.2.3). Förslaget föranleder ändringar i 25 § lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. 8Ändring i lagen om frihet från skatt vid import, m.m. till följd av ändrad terminologi i mervärdesskattelagen Genom lagändringar som trädde i kraft slopades yrkesmässig verksamhet i mervärdesskattelagen. ersattes med de unionsrättsliga begreppen beskattningsbar 2013/14:224 person och ekonomisk verksamhet (se prop. 2012/13:124). I 2 kap. 8 § lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. kom dock att kvarstå en hänvisning till verksamhet som skulle ha varit yrkesmässig enligt mervärdesskattelagen. Regeringen föreslår nu att denna hänvisning justeras i enlighet med den gällande terminologin i mervärdesskattelagen. Som en följd härav anpassas även den nämnda bestämmelsen i lagen om frihet från skatt vid import, m.m. närmare till sin motsvarighet i artikel 81.1 r och artikel 81.2 i rådets direktiv /132/EG av om tillämpningsområdet för artikel 143 b och c i direktiv /112/EG vad gäller befrielse från mervärdesskatt vid slutlig import av vissa varor. Ändringen bedöms inte ha någon betydelse i materiellt hänseende. Regeringens förslag: De föreslagna bestämmelserna ska träda i kraft Äldre bestämmelser ska fortfarande gälla för mervärdesskatt för vilken skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet. De nya bestämmelserna om förenklade särskilda ordningar ska tillämpas första gången på redovisningsperioder som börjar efter Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Regeringens förslag till övergångsbestämmelse för de nya reglerna i mervärdesskattelagen har dock en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna: Bahnhof Unipessoal Lda föreslår att operatörer som erbjuder telekommunikationstjänster till privatpersoner i och som varit etablerade i ett och samma EU-land ska beviljas dispens från de nya mervärdesskattereglerna från och med reglernas införande. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 5 i direktiv /8/EG framgår att de nya bestämmelserna för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster gäller från och med Bahnhof Unipessoal Lda anför att för de operatörer som är baserade i ett annat EU-land än och som erbjuder telekommunikationstjänster till svenska privatkunder får de nya reglerna stora konsekvenser eftersom förslaget innebär att svensk mervärdesskatt ska appliceras på tjänsterna. Företaget menar mot den bakgrunden att det – för att undvika att operatörer i deras situation drabbas av en otillbörlig konkurrensnackdel – behövs för omställningen. konstaterar att det inte anges någon sådan möjlighet i direktivet samt att de nya reglerna om omsättningsland antogs av rådet . När det gäller de nya särskilda ordningarna för att redovisa och betala mervärdesskatt finns anledning att nämna att dessa förutsätter ett fungerande elektroniskt system i samtliga medlemsstater. finns det inga tecken på att nödvändiga elektroniska system inte skulle vara klara till utsatt tid. Det finns därför inte skäl att göra annan bedömning än att ikraftträdandet bör vara . Föreslagna lagändringar, genom vilka de nya bestämmelserna genomförs i svensk rätt, bör alltså träda i kraft . Även de föreslagna lagändringar som inte är föranledda de nya bestämmelserna i mervärdesskattedirektivet bör träda i kraft nyssnämnda datum. Beträffande ändringarna i mervärdesskattelagen bör äldre bestämmelser på sedvanligt vis fortfarande gälla för mervärdesskatt för vilken skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet. Vad gäller de nya bestämmelserna i den numera betecknade lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. bör dessa tillämpas första gången på redovisningsperioder som börjar efter utgången av . Lagrådet ifrågasätter om inte övergångsbestämmelserna borde vara likalydande och anser att det i vart fall bör klargöras vilka skäl som ligger bakom att de utformats på olika sätt. Skälen till utformningen är att bestämmelserna om de nya särskilda ordningarna i senast nämnda lag avser förfarandet vid redovisning och betalning av skatt. Eftersom skatten ska redovisas och betalas för bestämda perioder anser regeringen att övergångsbestämmelserna till den lagen bör knytas till redovisningsperioden. En redovisningsperiod enligt de särskilda ordningarna utgörs av ett kalenderkvartal, vilket innebär att de nya bestämmelserna i lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. därmed ska tillämpas första gången för kalenderkvartalet januari–. Frågan om tidpunkten för skattskyldighetens inträde (beskattningsgrundande händelse), och även om redovisningstidpunkten, styrs inte av den lagen utan av de materiella regler som i svensk rätt finns i mervärdesskattelagen. Av betydelse för tillämpningen av de nya omsättningslandsreglerna är också vad som anges i rådets genomförandeförordning (EU) nr 1042/2013 av om ändring av rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 av om fastställande av tillämpningsföreskrifter för direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt (tillämpningsförordningen). Däri anges att platsen för tillhandahållandet med avseende på varje beskattningsgrundande händelse som inträffar före ska vara platsen där tillhandahållaren är etablerad enligt artikel 45 i direktivet, oavsett när tillhandahållandet eller det kontinuerliga tillhandahållandet av dessa tjänster slutförs (artikel 2 a). Dessutom anges att platsen för tillhandahållandet med avseende på varje beskattningsgrundande händelse som inträffar ska vara platsen där köparen är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas, oavsett när tillhandahållandet eller det kontinuerliga tillhandahållandet av dessa tjänster inleddes (artikel 2 b). Slutligen anges att om den beskattningsgrundande händelsen inträffade före i den medlemsstat där tillhandahållaren är etablerad ska ingen skatt kunna utkrävas i köparens medlemsstat i förhållande till samma beskattningsbara händelse (artikel 2 c). Syftet med de nu angivna övergångsbestämmelserna i tillämpningsförordningen är att förhindra att en och samma tjänst blir beskattad i två olika medlemsstater eller att den inte blir beskattad alls. Syftet är även att 2013/14:224 förenkla övergången till de nya reglerna och undvika administrativa bördor för företagen. Mot denna bakgrund finner regeringen att bestämmelserna bör tolkas som att om betalning i förskott sker före utgången av och tillhandahållandet äger rum eller efter sistnämnda datum anses ifrågavarande tjänst tillhandahållen i det land där säljaren är etablerad. redovisade uppfattning följer en riktlinje som antagits av EU:s Riktlinjen grundar sig på diskussioner som ägde rum vid kommitténs 100:e möte och så gott som samtliga medlemsstater har anslutit sig till den. Vad gäller de särskilda ordningarna framgår det av artikel 2 i förordning (EU) nr 967/2012 att ett företag som vill utnyttja någon av ordningarna ska kunna lämna in en ansökan via webbportalen hos myndighet i identifieringsstaten redan från och Syftet är att den praktiska hanteringen i samband med införandet av de nya särskilda ordningarna ska fungera väl. elektronisk ansökan om tillåtelse att använda en särskild ordning med som identifieringsstat ska således kunna lämnas in till redan från och med detta datum. Offentligfinansiella och andra effekter Regeringens bedömning: Förslaget medför en positiv offentlig- finansiell nettoeffekt genom ökade mervärdesskatteintäkter. effekten uppskattas till ca . De allmänna förvaltningsdomstolarna påverkas i princip inte. För uppkommer engångskostnader för utveckling av it- system och löpande kostnader för drift av systemet. även andra merkostnader för . Förslaget innebär fördelar för företagen bl.a. genom en förbättrad Den ökade administrativa börda som redovisning av mervärdesskatt i andra EU-länder medför minskas till viss del genom den nya förenklade särskilda ordningen för att deklarera och Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i ifrågasätter bedömningen att de allmänna förvaltningsdomstolarna i princip inte skulle komma att påverkas av förslagen och menar att det framstår som troligt att de föreslagna ändringarna, i vart fall inledningsvis, leder till en inte obetydlig ökning av antalet relativt resurskrävande mål hos anser att förslagen kan komma att leda till fler domstolsprövningar och framhåller att även ett flertal mindre resurskrävande reformer sammantaget kan medföra att ett resurs- tillskott är nödvändigt. avstyrker förslaget och uppger sig inte ha kunnat göra någon tillfredsställande helhetsbedömning av de administrativa kostnaderna eftersom kvantifierade uppskattningar saknas. anser att konsekvensutredningen är bristfällig. är positivt till förslaget men anför att frågan om eventuella ökningar av den administrativa bördan är svårbedömd och borde ha analyserats mer djupgående. Skälen för regeringens bedömning Förslaget innebär att telekommunikationstjänster, radio- och tvsändningar samt elektroniska tjänster som tillhandahålls icke beskattningsbara personer (främst privatpersoner) i ett annat EU-land än där säljaren är etablerad kommer att beskattas i förvärvarens land. Enligt dagens regler sker beskattningen i säljarens land, om säljaren är etablerad inom EU. Om säljaren är etablerad utanför EU beskattas tjänsterna i förvärvarens land. Eftersom det är fråga om tjänster som kan tillhandahållas på distans och kunden bär hela mervärdesskattebördan, innebär de nuvarande reglerna en stor risk för att säljarens val av etableringsort påverkas av skillnaderna i mervärdesskattesatser inom EU. Lokaliseringen av försäljningen av sådana tjänster till EU-länder med låga mervärdesskattesatser leder till snedvridning av konkurrensen och minskade skatteintäkter för länder med högre skattesatser. Genom att platsen för tillhandahållandet flyttas till köparens land förbättras förutsättningarna för den inre marknaden och företagens möjlighet att konkurrera på lika villkor inom EU. Vidare fördelas skatteintäkterna mellan staterna på ett mer rättvist sätt. Det saknas specifik statistik över handeln med telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Av dessa typer av tjänster är det främst elektroniska tjänster som förvärvas av privatpersoner. Privatpersoner torde inte förvärva radio- och tvsändningar från säljare i ett annat land i någon nämnvärd omfattning, bl.a. till följd av att sändningsrättigheter i stor utsträckning styr vilka tvprogram som får göras tillgängliga i respektive land. De vanligaste elektroniska tjänsterna som konsumeras av internetanvändare i är dataprogram och appar (), musik (), spel (), video och film () samt tidningar och artiklar (). De nya reglerna innebär att i de fall tjänsterna anses omsatta i och blir beskattningsland, kommer skatteintäkterna för staten att öka. I de fall tjänsterna i stället anses omsatta i något annat EU-land, kommer skatteintäkterna att minska. Den offentligfinansiella effekten beror därmed på nettot av tjänstehandeln. Generellt bedöms förslaget medföra att blir beskattningsland i större omfattning än vad som är fallet . Därmed bedöms de nya reglerna medföra ökade mervärdesskatteintäkter. Den offentligfinansiella nettointäkten av regeländringen uppskattas till ca . Regeländringen innebär att hanteringen av mervärdesskatt för dessa typer av tjänster blir neutral inom EU på så vis att det inte längre har någon betydelse var säljaren är etablerad.