prop · H103100 · 2014-04-09 00:00:00 — veckas semesterresa, att betala skulder (t.ex. då att utjämningseffekten av välfärdstjänsterna hypotekslån eller hyra), att äta en måltid med kött, kyckling eller fisk , att hålla hemmet tillräckligt varmt, att ha en tvättmaskin, att ha en färg-TV, att ha en telefon och att äga en Enligt data från har andelen med mycket låg materiell standard minskat i Utvecklingen i –2012 (se diagram 3.1). Det förekommer många och skiftande uppgifter om hur många som är ekonomiskt utsatta, eller fattiga, och vilka grupper som är i behov av ytterligare stöd. Anledningen är att det inte finns något allmänt accepterat sätt att mäta ekonomisk utsatthet. I själva verket är det vanligt att den som betraktas som ekonomiskt utsatt utifrån ett sätt att mäta inte gör det enligt andra sätt. Det finns två aspekter som är centrala i beskrivningen av, och synen på, ekonomisk utsatthet: direkt-indirekt och absolut-relativt. Direkta mått bygger på observationer av hur människor har det, dvs. den faktiska levnadsstandarden. In- direkta mått baseras i stället på ekonomiska data. De vars ekonomiska standard ligger under en 26Se Divided We Stand: Why Inequality Keeps Rising (2011). 27Se Aaberge, Langørgen och , The Impact of on , i och (Eds. ), Income and Living Conditions in Europe, 2010. Större delen av utjämningseffekten kvarstår dock i de flesta länder. Behovsjusteringen utraderar helt den relativa höjningen av äldre och yngre som sker med traditionella metoder. Den utjämningseffekt som kvarstår beror på att värdet av subventionerna, givet behov, utgör en större andel av den totala inkomsten för personer med lägre inkomster. Diagram 3.1 Utvecklingen 1991–2012 av andel med låg ekonomisk standard och andel med mycket låg materiell standard Mycket låg materiell standard Källor: , (EU-SILC) och egna beräkningar. Andelen individer med mycket låg materiell standard är ungefär lika stor för kvinnor och män (se diagram 3.2). För barn 0–är andelen lika stor som för befolkningen i sin helhet. Åldersgruppen 25–har den högsta andelen med mycket låg materiell standard. Andelen är lägst i de äldre åldergrupperna, i synnerhet bland personer som är . Vid en första anblick kan det tyckas egendomligt att andelen är lägre i gruppen ålderspensionärer än i gruppen där flertalet förvärvsarbetar. Det är dock inte bara inkomstens storlek som är styrande i detta 2013/14:100 Bilaga 2 sammanhang utan även hushållets förmögenhet och de utgifter som krävs för att kunna finansiera de nödvändiga varorna och tjänsterna. Pensionärer har relativt stora finansiella förmögenheter jämfört med resten av befolkningen.28 Pensionärer har sannolikt också betydligt lägre kostnader för amorteringar och räntor än andra grupper i befolkningen till följd av att de redan har betalat av stora delar av sina bostadslån. Diagram 3.2 Andel med mycket låg materiell standard 2012 efter ålder och kön Källor: och egna beräkningar. Indirekta mått på ekonomisk utsatthet baseras på ekonomiska data. De indirekta måtten har flera fördelar. Det finns data som beskriver hushållens och individernas ekonomi, vedertagna inkomstbegrepp och väletablerade metoder för att mäta andelen med låg inkomst. En kritik som riktar sig mot indirekta mått är att ekonomisk utsatthet inte enbart bör definieras utifrån inkomst. De indirekta måtten anger förutsättningar för en acceptabel levnadsstandard, medan det teoretiskt är mer korrekt att mäta uttrycken för ekonomisk utsatthet – om man deltar i det sociala livet, har mat och kläder, drägligt boende osv. Ett annat problem är att redovisad årsinkomst ibland inte speglar den ekonomiska standarden särskilt väl, framför allt inte för personer med de lägsta inkomsterna.29 28Statistiska centralbyrån, Hushållens ekonomi 2007. finns ingen aktuell statistik över hushållens tillgångar och skulder. 29Registrerade årsinkomster fångar exempelvis inte upp ekonomiska resurser i form av förmögenhet, arv och liknade överföringar inom familjen eller mellan olika hushåll, och inte heller inkomster från svart arbete. De indirekta måtten kan vara både absoluta och relativa, och bilden av hur andelen med låg ekonomisk standard har utvecklats kan se helt olika ut beroende på vilken typ av mått som används. Med en absolut låginkomstgräns, beräknad som av prisjusterade medianinkomst, minskade andelen stadigt krisår och nådde en lägsta nivå (se diagram 3.1). Orsaken till minskningen är att de reala inkomsterna ökade över hela inkomstfördelningen. ökade dock andelen något, men har andelen återigen sjunkit. Med en relativ låginkomstgräns, beräknad som av den årliga medianinkomsten, har andelen med låg ekonomisk standard i stället ökat . Den reala inkomstökningen i mitten av inkomstfördelningen har gradvis höjt den relativa låginkomstgränsen. Eftersom inkomstökningen har varit lägre i den nedre delen av inkomstfördelningen har andelen med inkomster under gränsen ökat, trots att alla inkomstgrupper har fått det bättre i absoluta termer. Oavsett om låg ekonomisk standard definieras med hjälp av en absolut eller en relativ låginkomstgräns är det i stort sett samma grupper i befolkningen som identifieras som ekonomiskt utsatta (se tabell 3.1). Det finns en stark koppling mellan låg ekonomisk standard och anknytning till arbetsmarknaden. Risken för ekonomisk utsatthet är låg för personer i förvärvsaktiv ålder som lever i hushåll där någon arbetar heltid. Om ingen hushållsmedlem arbetar heltid är risken för låg ekonomisk standard däremot betydande. Eftersom sysselsättningsgraden varierar mellan olika grupper i befolkningen, finns det stora variationer i risken för ekonomisk utsatthet mellan olika grupper. Bland unga vuxna 20–, varav många är studerande, är andelen med låg ekonomisk standard avsevärt högre än för personer i åldern 30–. Utrikes födda (särskilt de med kort vistelsetid och utomeuropeiskt ursprung) löper större risk för ekonomisk utsatthet än inrikes födda. Ensamstående föräldrar är en annan grupp där andelen med låg ekonomisk standard är förhållandevis stor, i synnerhet jämfört med gruppen sammanboende med barn. I takt med att de reala inkomsterna har ökat har också andelen med låg absolut ekonomisk standard sjunkit i de flesta grupper i befolkningen. Störst har minskningen varit för personer . Denna utveckling stämmer väl överens med de resultat som redovisas i avsnitt 1.2 ovan, dvs. att personer har haft den bästa inkomstutvecklingen . För unga vuxna har andelen med låg absolut ekonomisk standard ökat något . Den ökade andelen högskolestuderande är en bidragande orsak till denna utveckling. De successivt ökande inkomstskillnaderna har lett till att de flesta grupper uppvisar ökade andelar med låg relativ ekonomisk standard. Störst har ökningen varit för utrikes födda, för ensamstående föräldrar och för yngre i åldersgruppen 20–. Detta återspeglar att dessa grupper har haft en relativt svag inkomstutveckling (se avsnitt 1.2 i denna bilaga). För personer har andelen med låg relativ ekonomisk standard däremot varit förhållandevis stabil. Tabell 3.1 Andel med låg ekonomisk standard 2012 Andelar i procent och förändring i procentenheter Andel med låg ek. -3,2 -0,3 0–19 år -2,1 20–29 år 30–64 år -0,8 -9,8 -3,6 -1,7 hushållet, 20-64 år -1,6 arbetande i hushållet, 20–64 år -0,3 m. barn, -1,2 Sam.boende u. barn -0,4 Sam.boende m. barn -2,0 -16,2 -4,0 -0,6 -2,6 Anm.: Andelar med låg ekonomisk standard avser andelar inom respektive grupp. Absolut avser andelen när låginkomstgränsen beräknas som av prisjusterade medianinkomst. Relativ avser andelen när låginkomstgränsen beräknas som av medianinkomsten för det aktuella året. Källor: och egna beräkningar. 2013/14:100 Bilaga 2 3.2Ekonomisk utsatthet i ett internationellt perspektiv Andelen individer med mycket låg materiell standard varierar kraftigt mellan olika EU- länder, från till (se diagram 3.3). Lägst andel finns i , , och de övriga nordiska länderna och den högsta andelen i vissa av de nyare medlemsländerna, som , och . Detta avspeglar till stor del skillnader i levnadsstandard mellan länderna. sjönk andelen med mycket låg materiell standard i 14 av medlemsstaterna. Tyngdpunkten i nedgången låg 2005–2008 då andelen sjönk i 20 av 27 länder. har andelen i stället ökat i 16 av medlemsstaterna. I har andelen minskat kontinuerligt, från 2008 och till 2012. Diagram 3.3 Andel med mycket låg materiell standard (svår materiell deprivation) i olika EU-länder 2005–2012 Andel med mycket låg materiell standard (svår materiell deprivation) Anm.: För saknas data ; i stället används data . För och saknas data ; i stället används data resp. 2007. För finns varken uppgifter eller för något närliggande år. Källa: (EU-SILC). Skillnaden mellan olika länder är mindre om den ekonomiska standarden mäts med indirekta mått baserade på ekonomiska data. Den mest aktuella inkomststatistiken från avser . Andelen med en inkomst understi- 2013/14:100 Bilaga 2 gande av den nationella medianinkomsten varierar mellan (se diagram 3.4). Det finns en hög grad av samvariation mellan denna andel och den totala inkomstspridningen i olika länder – ju ojämnare fördelning desto större andel individer med låg relativ ekonomisk standard. Låga andelar finns bl.a. i , och i de nordiska länderna. De högsta andelarna finns i , och . Gemensamt för länderna med de högsta andelarna är att de offentliga systemen bidrar relativt lite till att utjämna inkomsterna. Ökningen av andelen med låg relativ ekonomisk standard då transfereringar inte beaktas är förhållandevis stor i . Detta kan tolkas som att de offentliga systemen i åstadkommer en relativt sett större utjämning än i många andra länder. Diagram 3.4 Andel med låg relativ ekonomisk standard, före och efter transfereringar, i olika EU-länder 2011 Andel med inkomster av medianinkomsten i resp. land Anm.: Inkomster exkl. kapitalvinster. Pensioner räknas inte som social transferering. För saknas data inkomstår 2011; i stället används data . Källa: (EU-SILC). ökade andelen med låg relativ ekonomisk standard i 19 av 25 EU-länder för vilka data finns tillgängliga både 2000 och 2011. Även under krisåren 2008 till 2011 har andelen ökat i majoriteten av medlemsstaterna. Utvecklingen under krisåren illustrerar på ett tydligt sätt att det relativa måttet är svårtolkat, i synnerhet som karakteriseras av starka konjunktursvängningar (se diagram 3.5). I flertalet av de länder som uppvisar en sjunkande andel med låg relativ ekonomisk standard har inkomsterna i själva verket fallit i den nedersta delen av inkomstfördelningen. I diagrammet återspeglas detta i form av ökade andelar med inkomster under en absolut inkomstgräns. Att det relativa måttet ändå indikerar minskade andelar med låg ekonomisk standard beror på att den relativa låginkomstgränsen har justerats ned i många länder till följd av fallande inkomster för breda grupper i mitten av inkomstfördelningen.30 Diagram 3.5 Förändring av andel med låg ekonomisk standard i ett urval av EU-länder 2007–2011 Anm.: Absolut 60 avser andel med låg ekonomisk standard när låginkomstgränsen definieras som av prisjusterade inkomst. Källa: (EU-SILC). 4 Fördjupning: Inkomströrlighet I vid bemärkelse handlar inkomströrlighet om hur individers inkomster förändras över tiden. Begreppet inkomströrlighet är dock flerdimensionellt, och forskningslitteraturen kan indelas i två relativt skarpt avgränsade områden. Det ena handlar om inkomstförändringar under en persons livstid, medan det andra fokuserar på familjebakgrundens betydelse för personers inkomster. I detta avsnitt begränsas analysen till inkomstförändringar under en persons livstid. 30 Likartade slutsatser dras i en nyligen publicerad , se Crisis Squeezes Income and Puts Pressure on Inequality and Poverty (2013). Inkomströrlighet kan mätas på många olika sätt, och det finns ingen exakt definition av begreppet. I en ny forskningsöversikt urskiljs några centrala aspekter av inkomströrlighet.31 I detta avsnitt riktas intresset främst mot: 1) rörlighet i termer av positionsbyten uppåt eller nedåt i inkomstfördelningen (s.k. relativ rörlighet), och 2) rörlighetens utjämnande effekt på inkomstskillnaderna i befolkningen (när inkomsterna mäts än ett enskilt år tenderar rörlighet i inkomsterna att utjämna skillnader mellan individer). 4.1Varför studera inkomströrlighet? När inkomstfördelningen analyseras i olika studier är det fördelningen av hushållens disponibla årsinkomster som avses. De inkomstskillnader som observeras ett visst år beror till viss del på att individers årsinkomster varierar till följd av tillfälliga händelser, såsom barnafödande, arbetslöshet, sjukdom eller husförsäljning. Årsvisa inkomstskillnader kan också återspegla övergående skillnader mellan personer som befinner sig i olika faser av sin livscykel, t.ex. mellan studenter och yrkesverksamma. Det kan även handla om mer långsiktiga skillnader som inte jämnas ut över tiden, t.ex. skillnader som reflekterar olikheter i yrkesval och utbildningspremier eller socialt betingade skillnader i chanserna till en god inkomstutveckling över livet. Oavsett vilken typ av inkomstskillnader det är frågan om, tillfälliga eller långsiktiga, tillmäts de samma vikt i analyser av årsinkomster. Det är därför angeläget att komplettera denna bild av inkomstfördelningen med analyser av inkomströrlighet och den relativa betydelsen av tillfälliga respektive mer långsiktiga inkomstskillnader. Ett annat skäl att studera inkomströrligheten är att det blir möjligt att bedöma om förändringar i fördelningen av årsinkomster förklaras av förändringar i inkomströrligheten eller av förändringar i fördelningen av långsiktiga inkomster. 2013/14:100 Bilaga 2 4.2Inkomströrligheten i – 2012 För att mäta inkomströrlighet krävs att individers inkomster kan följas under flera perioder. I detta avsnitt utnyttjas därför SCB:s databas den följs inkomster m.m. för ca 300 000 personer och deras hushållsmedlemmar –2012. Undersökningen i detta avsnitt omfattar perioden –2012. För att analysera förändringar i inkomströrligheten har i sin tur delats upp i underperioder. I avsnitt 4.2.1 nedan har t.ex. den längre perioden delats upp i två lika långa underperioder, 1995–2003 respektive 2004–2012. I det urval som används respektive undersökningsperiod ingår endast personer som var folkbokförda i . Eftersom en del personer tillkommer och andra försvinner mellan två tidpunkter är urvalet av individer således delvis olika för olika undersökningsperioder. Inkomströrlighet kan mätas med olika statistiska metoder. I följande analyser används både byten av inkomstgruppstillhörighet och beräkningar av hur spridningsmått förändras när individers genomsnittliga inkomster används i stället för inkomster under ett enskilt år. 4.2.1Rörlighet i disponibla inkomster Ett sätt att studera inkomströrlighet är att mäta andelen personer som byter position i inkomstfördelningen mellan olika mättillfällen. I diagram 4.1 följs individers inkomster i ett dataurval som täcker perioden –2012. rangordnas individerna efter justerad disponibel inkomst och därefter delas de upp i tio lika stora inkomstgrupper. Diagrammet visar hur stor andel av låg-, medel- och höginkomsttagare (inkomstgrupp 1, 5 och 10) som bytte inkomstgrupp . hade många lämnat den inkomstgrupp de befann sig i 2004. Andelen som lämnade den ursprungliga inkomstgruppen fortsatte därefter att öka, men i en lägre takt. Rörligheten var störst för de personer som var 31 Se och , Income Mobility, No. 7730, 2013. 32 Se underbilagan för en utförligare beskrivning av databasen. 2013/14:100 Bilaga 2 medelinkomsttagare 2004; av dessa hade inom loppet av flyttat till en annan inkomstgrupp. Rörligheten var lägre för låginkomsttagare och lägst för höginkomsttagare.33 Diagram 4.1 Andel som lämnar sin ursprungliga inkomstgrupp, 2004–2012 Anm.: Låg inkomst, medelinkomst och hög inkomst avser personer som 2004 befann sig i inkomstgrupp 1, inkomstgrupp 5 respektive inkomstgrupp 10. Källor: och egna beräkningar. För att studera förändringar i inkomströrligheten kan 2004–2012 jämföras med en tidigare (lika lång) period, 1995–2003. Andelen personer som hade bytt inkomstgrupp vid mätperiodens slut är ungefär lika stor 1995–2003 som 2004–2012 (se diagram 4.2). Detta indikerar att rörligheten, enligt detta sätt att mäta, i stort sett var 1995–2012. I den nedersta delen av fördelningen märks dock en viss tendens till minskad rörlighet (se vidare avsnitt 4.2.2 nedan). Diagram 4.2 Andel som har bytt inkomstgrupp vid mätperiodens slut, 1995–2003 resp. 2004–2012 Inkomstgrupp (justerad disponibel inkomst) Källor: och egna beräkningar. 33 Att rörligheten är störst för medelinkomstgruppen kan förklaras av att inkomsterna är relativt sammanpressade i mitten av fördelningen. Det krävs då inte så stora inkomstförändringar för att individer ska förflytta sig antingen uppåt eller nedåt i inkomstfördelningen. Att mäta inkomströrlighet i termer av positionsbyten i inkomstfördelningen säger ingenting om i vilken utsträckning rörligheten påverkar inkomstskillnaderna. En ofta använd metod för att analysera den senare frågan är att studera hur inkomstspridningen förändras när mätperioden skiftar från årsinkomster till inkomsterna . Avvikelsen mellan spridningsmått baserade på årsinkomster respektive långsiktiga inkomster speglar den rörlighet som förekommer i inkomstfördelningen.34 Skillnaderna mellan personer i inkomstfördelningen blir mindre när perspektivet skiftar från årsinkomster till mer långsiktiga inkomster (se diagram 4.3). Merparten av sammanpressningen av inkomstskillnaderna uppstår , därefter blir den mindre för varje extra år som analysen baseras på. Gini-koefficienten för långsiktiga inkomster sjunker med i förhållande till Gini-koefficienten för årsinkomster när mätperioden förlängs till . Spridningen i årsinkomster beror således till viss del på tillfälliga variationer i inkomsterna. Diagram 4.3 Minskning av Gini-koefficienten (inkomströrlighet) när beräkningen av inkomst förlängs stegvis från ett till , 1995–2003 resp. 2004–2012 Mätperiodens längd (år) Källor: och egna beräkningar. Jämförs de två olika perioderna 1995–2003 och 2004–2012 i diagram 4.3 är det svårt att urskilja några större förändringar av inkomströrligheten mellan de båda perioderna. De större inkomstskillnaderna för årliga disponibla inkomster borde därför inte kanske förklaras av en förändrad inkomströrlighet. Den ökande spridningen gäller också för mer långsiktiga inkomster (se diagram 4.4). 34 Metoden beskrivs mer i detalj i underbilagan. Diagram 4.4 Gini-koefficienter för årsinkomster respektive långsiktiga inkomster samt inkomströrlighet, 1995–2003 resp. 2004–2012 Rörlighet (höger axel) Källor: och egna beräkningar. Rörligheten är olika stor för olika grupper i befolkningen (se tabell 4.1). Rörligheten är störst bland yngre vuxna (20–). Detta är främst en följd av att många i gruppen har en god inkomstutveckling när de påbörjar sin yrkesverksamma karriär. Efter pensionering är rörligheten låg och inkomstnivåerna bestäms i stort av de inkomster som genererades under den yrkesverksamma delen av livet. Rörligheten varierar inte nämnvärt mellan män och kvinnor, och inte heller mellan inrikes födda och utrikes födda. Resultaten tyder på att rörligheten kan ha ökat marginellt för flera grupper – 2012. För utrikes födda är dock rörligheten aningen lägre under periodens senare del.35 Tabell 4.1 Inkomströrlighet inom olika grupper, 1995–2003 resp. 2004–2012 20–29 år 30–49 år 50–64 år Anm. 1: Med rörlighet avses den procentuella minskningen av Gini-koefficienten för en specifik grupp när långsiktig inkomst används i stället för årsinkomst. Anm. 2: Personer tillhör en viss åldersgrupp om de ingick i åldersgruppen av respektive period. Källor: och egna beräkningar. 35 Förskjutningen mot ökad flyktinginvandring har sannolikt bidragit till detta. I denna grupp är sysselsättningsgraden lägre och inkomstutvecklingen sämre än genomsnittet inom gruppen utrikes födda. 2013/14:100 Bilaga 2 4.2.2Varaktighet i den lägsta inkomstgruppen I detta avsnitt undersöks hur stor andel av befolkningen som varaktigt befinner sig i den nedersta delen av inkomstfördelningen, i inkomstgrupp 1 (tiondelen med lägst inkomster). Detta är angeläget att analysera då det kan behövas olika åtgärder för att bekämpa den långsiktiga ekonomiska utsattheten respektive den mer kortsiktiga. Framför allt är det viktigt att undersöka om andelen personer som fastnar i en situation med varaktigt svag ekonomi ökar eller minskar och om sammansättningen av denna grupp förändras över tiden. Det är inte samma personer som befinner sig i den lägsta inkomstgruppen under olika år (se diagram 4.5). Majoriteten av de som befinner sig där ett visst år har flyttat uppåt i inkomstfördelningen. Många personer befinner sig således i inkomstgrupp 1 till följd av att de tillfälligt har låga inkomster. Jämfört med personer i andra inkomstgrupper har personer som befinner sig i inkomstgrupp 1 ett visst år därför i genomsnitt en stor relativ inkomstökning de närmast följande åren (se diagram 4.6).36 Diagram 4.5 Placering i inkomstfördelningen –2012 för personer som ingick i inkomstgrupp 2007 Inkomstgrupp 3–4 Inkomstgrupp 5–6 Inkomstgrupp 7–8 Inkomstgrupp 9–10 Källor: och egna beräkningar. 36 Inkomstutvecklingen för den lägsta inkomstgruppen mätt på detta sätt står i bjärt kontrast till den svaga utveckling som vanligen redovisas vid tvärsnittsjämförelser (se t.ex. tabell 1.4 eller SCB:s redovisning av inkomstutvecklingen för olika inkomstgrupper). Med tvärsnittsdata jämförs inkomstnivån för den tiondel av befolkningen som har lägst inkomster med nivån för den tiondel som har lägst inkomster . Tvärsnittsansatsen beaktar således inte att många personer har lämnat inkomstgruppen mellan mättillfällena och att dessa har ersatts av andra personer med (tillfälligt) låga inkomster. 2013/14:100 Bilaga 2 Diagram 4.6 Inkomstutveckling 2008–2012 efter Anm.: D1, D5 och D10 avser inkomstgrupp 1, 5 resp. 10, Källor: och egna beräkningar. Tabell 4.2 Sammansättning av inkomstgrupp 2007 och av delgruppen som inte hade lämnat inkomstgrupp 2012 Andel av de som befann sig i inkomst- grupp 1 både 2007 och Anm.: Till gruppen studerande räknas de som 2007 var eller äldre och hade studiemedel som uppgick till av den individuella disponibla inkomsten. Källor: och egna beräkningar. Om sammansättningen av inkomstgrupp 1 studeras ett enskilt år, 2007, framgår att t.ex. utrikes födda (i synnerhet de med kort vistelsetid i ), äldre ensamstående kvinnliga pensionärer och studerande är tydligt överrepresenterade (se tabell 4.2).37 Jämfört med inrikes födda har de utrikes födda också ett långsammare utflöde ur inkomstgrupp 1, vilket får till följd att de är ännu mer överrepresenterade i gruppen med lång varaktighet i inkomstgrupp 1. 37 Med överrepresentation avses att gruppens andel av inkomstgruppen är större än dess andel av befolkningen som helhet. ler för äldre ensamstående kvinnliga pensionärer, eftersom pensionärernas inkomster är förhållandevis orörliga över tiden. Studerande är visserligen kraftigt överrepresenterade när inkomsterna mäts ett givet år, men varaktigheten i inkomstgrupp 1 är lägre än för många andra grupper. Mönstret i utflödet från inkomstgrupp 1 skiljer sig inte mycket åt mellan olika år (se diagram 4.7). Varaktigheten i den nedersta delen av inkomstfördelningen tycks dock ha ökat något . En närmare granskning av data visar att varaktigheten har ökat mer för vissa grupper än för andra (se diagram 4.8). Den har t.ex. ökat mer för utrikes födda än för inrikes födda. Förskjutningen mot ökad flyktinginvandring är sannolikt en viktig förklaring till denna utveckling. Även för yngre vuxna (20– ) har varaktigheten ökat relativt mycket, en ökning som till viss del troligen kan förklaras av den stigande ungdomsarbetslösheten . Diagram 4.7 Varaktigheten i inkomstgrupp 1 under olika tidsperioder, 1995–2000, 2001–2006 resp. 2007–2012 Mätperiodens längd (år) Källor: och egna beräkningar.