prop · H103115 · 2014-03-07 00:00:00 — Det finns inga förhoppningar om att de kan komma att avslutas i närtid. Det är därför positivt att, som ett resultat av () åttonde ministermöte , möjligheterna har öppnats upp för separata överenskommelser i enskilda sakfrågor och att det fattades flera beslut som är av vikt för de minst utvecklade länderna. Förhandlingar har förts om ett avtal om förenklade handelsprocedurer, om vissa frågor på jordbruksområdet samt även om vissa frågor av intresse för utvecklingsländer och då särskilt för de minst utvecklade länderna. Vid WTO:s nionde ministerkonferens i den 3– enades WTO:s medlemmar om ett förhandlingspaket bestående av ett avtal om förenklade handelsprocedurer, överenskommelser på jordbruksområdet om bl.a. offentlig lagerhållning för tryggad livsmedelsförsörjning, tullkvotsadministration och exportkonkurrens samt överenskommelser på utvecklingsområdet om bl.a. förmånliga ursprungsregler, tull- och kvotfritt marknadstillträde för de minst utvecklade länderna och bomull. Förhoppningen är att förhandlingar om andra multilaterala handelsfrågor, inklusive marknadstillträde, ska kunna återupptas . Även framsteg för förhandlingar inom plurilaterala områden såsom , Tjänster och Miljövaror och tjänster är viktiga för . De informella samtalen om en översyn av Informationsteknik avtalet () som påbörjades , övergick i regelrätta förhandlingar. Syftet med översynen var att utöka produktomfattningen och att även få fler länder att ansluta sig. Avtalet innebär borttagande av tullar på viktiga insatsvaror för it- och telekomindustrin, vilket har bidragit positivt till världsekonomin. Förhoppningen att en överenskommelse om ett reviderat avtal skulle föreligga till WTO:s nionde ministerkonferens kunde inte infrias eftersom förhandlingarna bröt samman före ministerkonferensen, främst beroende på krav från vissa länder om omfattande undantag för känsliga produkter. pågår framgångsrika förhandlingar om ett plurilateralt tjänsteavtal, TiSA (Trade in Services Agreement). Gruppen länder växer gradvis, just nu 50 stycken. EU driver att avtalet ska bli av hög standard, med t.ex. en del nya regler mot begränsningar av utländskt ägande. Tjänster står för av världshandeln brutto, men mätt i förädlingsvärde. Efter att APEC-länderna kommit överens om liberalisering av ett antal miljövaror, förs informella samtal om att föra in uppgörelsen i WTO och en plurilateral lösning kan även här vara en möjlig väg framåt. blev och nya medlemmar i och vid ministerkonferensen antogs som WTO:s 160:e medlem. 13.2EU:s regionala och bilaterala handelspolitik Regionala och bilaterala frihandelsavtal EU förhandlar bilaterala och regionala frihandelsavtal med prioriterade länder och regioner som komplement till det multilaterala regelverket i WTO. Kommissionen fick 2007 mandat att inleda förhandlingar om frihandelsavtal med , och länderna i (ASEAN) samt förhandlingar om associeringsavtal med och frihandelsavtal med Andinska gemenskapen, där handel utgör en viktig del. inleddes dessutom förhandlingar med och med . Förhandlingarna har i princip slutförts med 2011 och med . förs även förhandlingar med samarbetsråd (GCC) samt med . Förhandlingarna mellan EU och återupptogs 2010 efter ett längre uppehåll men framsteg har ännu inte uppnåtts. EU inledde 2010 bilaterala förhandlingar om frihandelsavtal med ASEAN-länderna och , med , och lanserades även förhandlingar med . Förhandlingarna med avslutades . Målsättningen att sluta ett interregionalt avtal mellan EU och ASEAN kvarstår. Förhandlingar om ett frihandelsavtal med pågår fortsatt men har tappat fart. lanserades FTA-förhandlingar med , och lanserade EU och frihandelsförhandlingar inom ramen för TTIP (Transatlantic Trade and Investment Partnership). Det är det mest omfattande regionala frihandelsavtal som EU påbörjat. Tillsammans representerar EU och halva världens BNP och en tredjedel av världshandeln. Diskussioner pågår även för att fortsatt fördjupa existerande handelsrelationer mellan EU och grannländerna i det Östliga partnerskapet och Södra grannskapet. Förhandlingar om djupgående frihandelsavtal inleds när respektive land är redo. I förhandlingarna ska kommissionen verka för breda och ambitiösa frihandelsavtal som även innefattar frågor som investeringar, standarder, offentlig upphandling och frågor med koppling till miljö och klimat. Förhandlingarna har kommit olika långt. Betydande framsteg har gjorts i flertalet fall. inleddes DCFTA-förhandlingar med , och , vilka avslutades . beslutade senare att inte gå vidare med ett frihandelsavtal med EU utan valde att koppla kontakterna mot den ryska tullunionen. antogs DCFTA-förhandlingsdirektiv för , , och , och förhandlingar med inleddes . med undertecknades och tillämpas provisoriskt . med och samt associeringsavtalet med undertecknades 2012 och började tillämpas provisoriskt . 2013/14:115 De ekonomiska partnerskapsavtalen Arbetet med att förhandla de ekonomiska partnerskapsavtalen (EPA) mellan EU och AVS-länderna (ett 70-tal utvecklingsländer i , och ) fortsatte utan att något ytterligare avtal kunde slutföras. Processen är komplicerad då förhandlingarna sker mellan parter på olika utvecklingsnivåer. Av den anledningen finns en medvetenhet om betydelsen av stöd till AVS-länderna för anpassning och utveckling samt av att EU erbjuder ett generöst tillträde för produkter från AVS-länderna till EU:s marknad. Kommissionen presenterade förslaget att den nuvarande tillfälliga EPA-förordningen för marknadstillträde till EU ska upphöra. Efter förhandlingar enades rådet och om att förordningen upphör . Förhandlingarna kommer att fortsätta med målsättningen att de länder som väljer att ingå ett partnerskapsavtal med EU ska ha kunnat avsluta förhandlingarna. 13.3EU:s arbete med ansvarsfullt företagande Frågor om hållbart företagande (CSR) behandlas i en högnivågrupp med representanter från medlemsstaterna som möts . har kommissionen följt upp åtgärder som aviserades i meddelandet om en CSR-strategi –2014, där fokus bl.a. har legat på hur EU kan underlätta samstämmigheten i hur medlemsstaterna genomför FN:s vägledande principer om företag och mänskliga rättigheter. Medlemsstaterna har utarbetat nationella handlingsplaner på CSR-området. överlämnade sin handlingsplan . var dessutom föremål för en s.k. peer review på CSR-området. presenterade kommissionen ett lagförslag om obligatorisk hållbarhetsrapportering för större företag inom EU. Förhandlingar mellan rådet och kommer ske . Inom ramen för 2020-strategin prioriteras också CSR-frågorna, framför allt med tonvikt på små och medelstora företag. EU utvecklar också referenser till CSR inom de bilaterala frihandelsavtal som unionen förhandlar med en rad länder och regioner. Lissabonfördraget har inneburit betydande förändringar för handelspolitiken, både när det gäller kompetens och beslutsprocedurer. Dels har kommissionen fått ökade befogenheter, dels har fått en betydande roll genom bl.a. medbeslutande i rättsakter samt godkännande av avtal. Genom lagförslaget Trade Omnibus I kan kommissionen tilldelas befogenhet att anta beslut om hur ska genomföras genom ett så kallat kommittologiförfarande. Genom lagförslaget Trade Omnibus Skr. 2013/14:115 II om delegerad beslutsrätt kan medlemsländerna och övervaka kommissionens beslut i efterhand. Syftet med förändringarna har varit att skapa en mer enhetlig struktur för genomförande av EU:s rättsakter och anpassa beslutsordningarna till Lissabonfördraget. har i de diskussioner som följt efter förslagen haft som ståndpunkt att Lissabonfördraget ska respekteras, liksom balansen och rollerna mellan institutionerna som de fastlagts i fördraget. Målet har varit att stödja de beslutsprocedurer och förfaranden som mest gynnar ett frihandelsvänligt genomförande. står bakom ordförandeskapets kompromissförslag för Trade Omnibus I och Trade Omnibus II inför fortsatta trepartsförhandlingar med och kommissionen. Genom Lissabonfördragets ikraftträdande har beslutsbefogenheten på investeringsområdet förskjutits från medlemsstaterna till EU. Denna förskjutning påverkar medlemsstaternas bilaterala investeringsskyddsavtal. En övergångsförordning för bilaterala investeringsavtal som reglerar avtalens EU-rättsliga status trädde i kraft (se även faktapromemoria 2009/10:FPM108). När EU sluter de första investeringsavtalen med tredjeland kan en investerare från det landet väcka talan om den anser att EU eller en EU- medlemsstat har handlat på ett sätt som strider mot avtalet. En förordning har presenterats för att reglera hur det ekonomiska ansvaret ska fördelas mellan EU och medlemsstaterna liksom andra processfrågor (se även faktapromemoria 2011/12:FPM167). enades medlemsstaterna om en position i frågan och att ge mandat till inledande av informella trepartsförhandlingar med och kommissionen. 13.4.3Handelspolitiska skyddsinstrument (antidumpningsåtgärder, antisubventionsåtgärder och skyddsåtgärder) Handelspolitiska skyddsinstrument är samlingsnamnet för åtgärder (skyddstullar) mot import som befunnits vara prisdumpad eller subventionerad, eller mot import som kraftigt ökat. Åtgärderna får bara användas om man funnit att europeisk industri lider skada, och att det inte går emot EU:s intresse att införa åtgärderna. Regeringen anser att handelsskyddsåtgärder, och i synnerhet antidumpningsåtgärder, är allvarliga ingrepp i det fria handelsutbytet och bör användas restriktivt. Regeringen har konsekvent framfört behovet av en reform av regelverket i frihandelsvänlig riktning. har fortsatt att kritiskt granska kommissionens förslag till åtgärder. Ett antal nya åtgärder har införts . Till detta kommer frågor om förlängning och utvidgning av existerande I de flesta fallen har förslagen godkänts med en klar majoritet. 2013/14:115 har följt sin traditionella frihandelslinje och motsatt sig förslag på nya och förlängda åtgärder. hade EU 111 åtgärder i kraft, vilket är en historiskt låg siffra och den lägsta sedan EU-inträde, men värdet på importen som drabbas av åtgärderna tenderar att stiga. Som vanligt är det land som flest nya undersökningar riktas mot. När det gäller nya åtgärder kan noteras att dessa i stor utsträckning riktats mot alternativa energislag som bioetanol, biodiesel och solpaneler. De införda antidumpnings- och antisubventionsåtgärderna mot solpaneler från samt antidumpningsåtgärderna på biodiesel från och , är sett till importvärdet bland de största åtgärderna . har varit aktivt, såväl på egen hand som tillsammans med likasinnade länder, i kommissionens pågående ansats till modernisering av förordningarna på handelsskyddsområdet. Från svensk sida har det varit särskilt viktigt att försöka värna olika berörda parters möjlighet att fortsatt påverka kommissionens undersökningar, behålla regeln om användandet av lägsta tull samt att undersökningarna och åtgärdernas införande kännetecknas av ökad transparens och förutsägbarhet. Ett förslag till förordning som innehåller möjligheter att exkludera anbud från tredjeland där internationella åtaganden om marknadstillträde inte gäller presenterades . Syftet med förordningen är att förbättra EU:s marknadstillträde vid offentlig upphandling i tredjeland. är kritisk till förslaget av såväl principiella som ekonomiska och administrativa skäl och anser inte att förslaget kommer att leda till bättre marknadstillträde för europeiska företag (se även faktapromemoria 2011/12:FPM133). har tagit upp behandlingen av förslaget senast i sina slutsatser . EU har ett system, Allmänna preferenssystemet (GSP), med tullsänkningar och tullfrihet för utvecklingsländer vid import till EU. Syftet med EU:s GSP-system är att bidra till att skapa inkomster i utvecklingsländerna genom ökad handel. EU:s GSP-system innehåller tre delsystem som erbjuder tullfrihet eller tullnedsättning beroende på land och produkt. En ny förordning har antagits som kommer att träda i kraft . De mest betydande förändringarna är att systemet inte ska gälla för länder som klassificeras av som ett höginkomstland eller ett övre medelinkomstland eller som har ingått ett preferensavtal med EU. De ekonomiska kriterierna för det särskilda delsystemet för hållbar utveckling utvidgas så att ytterligare länder ska kunna ansöka om att omfattas av det, exempelvis tillkom , och . har arbetet fokuserats på att ta fram beslut inför ikraftträdandet av förordningen, exempelvis har processen för och ansökningar till delsystemet för hållbar utveckling hanterats. Aid for Trade-arbetet syftar till att ta ett helhetsgrepp om det handels- relaterade stödet till låg- och medelinkomstländer. Det handlar om att stödja deras deltagande i handelsförhandlingar och att utveckla kapacitet såväl att producera som att exportera och importera. central roll i Aid for Trade-arbetet och fortsätter att avsätta betydande resurser på området. Den fjärde globala översynen av Aid for Trade-initiativet ägde rum i juli under temat anslutning till värdekedjor. att den privata sektorns engagemang ska stärkas. Aid for Trade ska användas för att stimulera investeringar genom att reducera omkostnader och risker för näringslivet. I det fortsatta arbetet kommer fokus att ligga på finansiering, handelsprocedurer, standarder, affärs- och investerings- klimat, kompetensfrågor och infrastruktur. att sambandet mellan det globala, regionala och lokala arbetet. samarbetet mellan ansvariga för frågor om handel, utveckling och Avtalet om förenklade handelsprocedurer som slöts vid WTO:s ministermöte på den 3–innebär också åtaganden om att utvecklingsländerna, främst de minst utvecklade, ska få bistånd för att kunna följa avtalet. I samband med mötet beslutade regeringen ge nya medel till Sida för att utöka bidraget till ett institut i (Trade policy ) för utbildning av t.ex. tulltjänstemän. Regeringens prioritering är fortsatt att analysera fattigdomsperspektivet i det handelsrelaterade biståndet för att se hur ökad handel gynnar de allra fattigaste människorna i låg- och medelinkomstländer. Osäkerheten på finansmarknaderna gör att behoven av statliga export- krediter är större än normalt. Regelverken på området finns främst i men även i WTO:s och . En separat internationell förhandlingsprocess som involverar inleddes och förhandlingarna fördjupades , med aktivt deltagande från EU. I den internationella förhandlingsgruppen ingår utöver även andra exportländer utanför som , , och . EU förhandlar för att skapa ett globalt regelverk för exportfinansiering med bl.a. , som blivit världens största statliga exportkreditgivare. tillhör de pådrivande länderna för detta inom EU-kretsen eftersom svenska exportföretag påverkas negativt av kinesisk konkurrens med olika finansieringsvillkor. har drivit på förhandlingarna genom EU avseende mer flexibla exportfinansieringsvillkor för klimatrelaterade projekt inom . har inom EU varit särskilt pådrivande för att smarta elnät ska omfattas av mer flexibla exportfinansieringsvillkor, där förhandlingarna fortgår inom . 2013/14:115 14 EU som global utvecklingsaktör EU är en central global utvecklingspolitisk aktör och står tillsammans med medlemsstaterna för mer än hälften av världens totala utvecklingsbistånd. EU:s externa politik genom utrikestjänsten (EEAS), där utvecklingspolitiken utgör en integrerad del, ger EU en avsevärd politisk tyngd i dialogen med tredjeland. EU är också en stor aktör i det multilaterala systemet. Genomförandet av EU:s uppdaterade utvecklingspolitik – Agenda för förändring – inkluderar bl.a. EU-gemensam programmering som aktivt ska medverka i samt samordning av olika givares förhållningssätt och regelverk avseende budgetstöd. 14.1Agenda för förändring och dess implikationer för EU:s utvecklingspolitik EU och dess medlemsstater står för mer än hälften av världens totala bistånd (). Artikel 208 i Lissabonfördraget anger att utvecklingsmålen ska beaktas vid beslut inom EU:s olika politikområden som kan påverka låginkomstländer, för att främja s.k. samstämmighet för utveckling (PCD). Ambitionen från svensk sida är att EU ska arbeta med en samlad ansats. I sammanhanget läggs stor vikt från svensk sida vid att få EU att arbeta med en samlad ansats i krishantering från förebyggande till transition och långsiktigt bistånd. Målet med EU:s utvecklingspolitik är enligt Lissabonfördraget att minska och utrota fattigdomen. , då EU:s policydokument för utvecklingssamarbete, Europeiskt samförstånd för utveckling, undertecknades har EU även som målsättning att bidra till hållbar utveckling och till att millenniemålen uppnås. var drivande i framtagandet av rådsslutsatser om en ny strategisk inriktning för EU:s utvecklingssamarbete – Agenda för förändring – och driver nu dess genomförande. Frågor som särskilt driver inom ramen för denna agenda är bl.a. att mer resurser riktas till områdena mänskliga rättigheter, demokrati och andra nyckelfrågor för god samhällsstyrning samt till inkluderande och hållbar tillväxt för mänsklig utveckling. Därtill drivs frågor som bidrar till stärkt effektivitet, bättre resultat, ökad transparens och aktiv korruptionsbekämpning inom EU:s utvecklingspolitik. Rådsslutsatser om budgetstöd och de nya principerna som betonar att stödet ska bygga på samarbetsländernas ägarskap och utformas som ett resultatbaserat kontrakt mellan EU och respektive partnerland, är ytterligare viktiga frågor för . Kommissionen rapporterar om EU:s arbete med samstämmighetspolitiken för utveckling (PCD). bidrog till att rådsslutsatser kunde tas fram om PCD på basis av den senaste rapporten . frågor om bättre resultatuppföljning samt att samordning och genomförande av PCD inom de olika EU-institutionerna och Skr. 2013/14:115 medlemsstaterna stärks och tydliggörs. Nära samarbete mellan EU:s utrikestjänst och kommissionen samt EU-delegationernas viktiga roll i PCD-arbetet betonades också. 14.2EU och gemensamprogrammering för ökad biståndseffektivitet EU-gemensam programmering av kommissionens och medlemsstaternas bistånd syftar till att minska fragmenteringen av biståndet och öka resultatet av det totala biståndet. Därtill att planering och samordning av biståndet ska göras med utgångspunkt i samarbetsländernas egna utvecklingsplaner, fattigdomsstrategier eller motsvarande. Den gemensamma programmeringen inleddes och omfattar en rad länder varav , , , , , , , , , , , /, , samt de palestinska områdena berör . 14.3EU:s arbete för mänskliga rättigheter och demokrati presenterades ett meddelande om EU:s stöd till hållbar förändring i transitionsländer varefter rådsslutsatser antogs . EEAS och kommissionen har fortsatt arbetet med att genomföra rådsslutsatserna om demokratistöd i EU:s yttre förbindelser, som beslutades under det svenska EU-ordförandeskapet 2009. EU:s demokratistöd har utvecklats väsentligt , både kvalitetsmässigt och i prioriteringsgrad. Samstämmigheten mellan utrikes-, säkerhets- och utvecklingspolitiken har förbättrats. för mänskliga rättigheter och demokrati med tillhörande handlingsplan är ett uttryck för detta. fortskred arbetet med att implementera rådsslutsatser om demokratistöd i en andra generation av pilotländer. Ett seminarium genomfördes i som ett led i arbetet med att utarbeta en verktygslåda för rättighetsperspektivet i EUs bistånd. bidrog vid seminariet med svenska erfarenheter av rättighetsperspektivet. En demokratistödjande stiftelse (EED) med säte i , har inlett sitt arbete. Medlemmar i är EU:s medlemsstater, EEAS, kommissionen, företrädare för samt . Syftet är att främja och uppmuntra hållbar demokrati i transitionsländer och i samhällen som verkar för demokratisering genom stöd till demokratiska aktörer. Stödet ska initialt huvudsakligen riktas mot länder i det östra och södra grannskapet. Rådsslutsatser antogs om EU:s stöd för demokratisk samhällsstyrning. Rådet underströk då att demokratisk samhällsstyrning fortsatt ska vara en prioritet i EU:s utvecklingssamarbete. 2013/14:115 14.4 EU-samarbetet med länder i , och (AVS) Den Europeiska utvecklingsfonden () kanaliserar EU:s utvecklingssamarbete med de 78 AVS-länderna samt de så kallade utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT). Detta sker inom ramen för , som undertecknades 2000 och som löper till 2020. Medlemsstaterna och AVS-länderna ratificerade 2012 den andra revideringen av . Förhandlingar om den elfte Europeiska utvecklingsfonden (), som inleddes , har fortgått . ska enligt planen genomföras –2020. Detta innebär att perioden för genomförande utökas från till sju och därmed anpassas till EU:s fleråriga budgetram. kommer fortsatt att ligga utanför EU:s reguljära budget tills bortre gräns , för att sedan införlivas i den reguljära budgeten, vilket är något välkomnar. 14.5Post 2015 – en ny agenda för global utveckling Informella diskussioner och mellanstatliga förhandlingar om en ny global utvecklingsagenda försiggår på flera fronter och arenor inom och utanför FN. EU:s övergripande prioriteringar inför FN:s processer och förhandlingar har fastställts i rådsslutsatserna om ett övergripande post 2015- ramverk som tar sin utgångspunkt i kommissionens meddelande Ett anständigt liv för alla: att avskaffa fattigdom och ge världen en hållbar framtid. Regeringen har verkat för ett övergripande ramverk där fattigdomsutrotning och hållbar utveckling (ekonomisk, social och miljömässig) blir centrala och uttrycks i en uppsättning universella mål där individen står i centrum. Målen bör främja inkluderande och hållbar utveckling. har även verkat för att inkludera jämställdhet inklusive sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR), demokratisk samhällsstyrning och rättsstatsprincipen samt fred och säkerhet. Rådsslutsatserna bekräftades vid rådet för utrikes frågor (utveckling) och vid miljörådet . De antogs sedermera av allmänna rådet . Rådsslutsatserna utgör grunden för EU:s agerande i FN:s processer och förhandlingar. Rådsslutsatser om finansiering av hållbar utveckling antogs av rådet för utrikes frågor (utveckling) på basis av kommissionens meddelande om finansieringsfrågor. EU:s humanitära bistånd och EU:s roll som Kommissionen är världens näst största humanitära givare. Tillsammans med medlemsstaterna är EU världens största givare av humanitärt bistånd. EU bidrar till att stärka det internationella humanitära systemet som leds och samordnas av FN. Användandet av den humanitära budgeten är behovsbaserat och styrs av de internationella humanitära principerna om humanitet, opartiskhet, neutralitet och oberoende. De fem länder som mottog störst humanitärt stöd från kommissionen var , , , och . har verkat för att öka fokus, kunskap och medvetenhet om humanitära principer och humanitärt arbete inom alla relevanta delar av rådsstrukturen. Rådet har förhandlat om kommissionens förslag till förordning om inrättandet av en europeisk frivilligkår för humanitärt bistånd (se faktapromemoria 2012/13:FPM9). Ett sådant upprättande av en frivilligkår omnämns i Lissabonfördraget. Förhandlingarna inom rådet avslutades . Förhandlingarna mellan rådet, och kommissionen är i sitt slutskede. Kommissionen har, i linje med det arbete som påbörjades , fortsatt att arbeta för att bättre länka humanitärt bistånd med återuppbyggnad och utvecklingsinsatser. Rådsslutsatser om förebyggande av humanitära kriser har antagits och kommissionen har presenterat en handlingsplan som sträcker sig för att stärka förmågan hos krisdrabbade länder att stå emot kriser. Kommissionen har även påbörjat en utvärdering av det europeiska konsensusdokumentet om humanitärt bistånd. 15EU:s bilaterala och regionala förbindelser Goda förbindelser till omvärlden främjar EU:s ekonomiska, politiska, sociala och kulturella utveckling. Som exempel på EU:s bilaterala och regionala arbete kan nämnas fortsatt engagemang i det östra och södra grannskapet, utökade sanktioner mot , öppnandet av frihandelsförhandlingar med samt fortsatt arbete med den gemensamma EU-Afrikastrategin. Samarbete mellan EU och EFTA-länderna I tillträdde en ny regering . nya norska regeringen har gett uttryck för en ambition att stärka samarbete med EU. förhållande till EU och deltagande i den