prop · H103115 · 2014-03-07 00:00:00 — Fokus har bl.a. legat på att följa upp införandet av den frivilliga koden för samutnyttjande och gemensamt ägande av militära förmågor samt förberedande av flera program med syfte att utveckla försvarsförmågor. presenterade kommissionen sitt meddelande mot en mer konkurrenskraftig och effektiv försvars- och säkerhetssektor (se faktapromemoria 2012/13:FPM154). har genomfört den frivilliga koden för samutnyttjande och gemensamt ägande av militära förmågor enligt vad som är möjligt med hänsyn till nationella lagar och bestämmelser. har inom det internationella försvarssamarbetet prioriterat regionala samarbeten. Den svenska synen är att en ökad transparens i förmågearbetet skapas mest effektivt på frivillig basis. På den civila sidan har strävan fortsatt varit att förbättra och bredda medlemsstaternas arbete med att rekrytera, utbilda och sända ut civil personal i fält, liksom arbetet med att stärka utbildning inom jämställdhet och mänskliga rättigheter. Resultatet blev bättre förutsättningar till snabbare utplacering av utsända i fält samt förbättringar av de finansiella och rättsliga ramverken. Samarbete med andra aktörer Samarbetet mellan EU och FN är av stor betydelse både inom sekretariaten och i fält. Ett bra exempel på ett nära och framgångsrikt samarbete mellan organisationerna är samarbetet med inom ramen för EU:s insats utanför . Ett effektivt samarbete mellan EU och Nato är av avgörande betydelse för internationell krishantering. Behovet av nära samarbete är särskilt stort i områden där både EU och Nato är närvarande och aktiva med fredsfrämjande personal, t.ex. i och Kosovo. Samarbetet med regionala afrikanska organisationer (som Afrikanska unionen och den västafrikanska samarbetsorganisationen ) har fortsatt att spela en framträdande roll i EU:s arbete för att stärka fred och säkerhet i . Samarbetet har varit särskilt starkt när det gäller ansträngningarna att stabilisera säkerhetssituationen i och i . har förberedelserna inför toppmötet mellan EU och AU intensifierats. 2013 fortsatte även samarbetet med ett antal länder utanför EU som deltar i unionens fredsfrämjande insatser. EU fattade beslut om ett ramavtal med , och om deras deltagande i krishanteringsinsatser. Fler liknande ramavtal med andra nationer är att vänta . Samarbetet mellan EU och länderna inom Östliga partnerskapet har utvecklats till att omfatta frågor som rör den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP). Inom ramen för samarbetet upprättades en panel där de sex länderna och EU kan diskutera möjligt samarbete inom ramen för GSFP. Som ett led i att stärka EU:s roll inom medling i konflikter har EU:s utrikestjänst (EEAS) börjat bygga upp en egen förmåga att stödja sådana insatser. och föreslog 2010 att, som ett komplement till EEAS, upprätta ett europeiskt fredsinstitut som en oberoende organisation med en priviligierad relation till EU. har med olika partner arrangerat flera seminarier runtom i och en större konferens i . Förberedelser har inriktats på praktiska förberedelser för att institutet ska upprättas och kunna inleda sin verksamhet 2014. Ett sådant institut skulle finansieras tillsammans med andra internationella intressenter och ägna sig åt medling och informell dialog till stöd för internationell fred och säkerhet. Kvinnor, fred och säkerhet arbetar aktivt inom EU för att stärka genomförandet av 1325 (2000) och de efterföljande resolutionerna , 1888, 1889, 1960, 2106 och 2122 om kvinnor, fred och säkerhet. Resolutionerna behandlar frågan om hur krig och konflikter påverkar kvinnor och flickor samt kvinnors deltagande i konfliktlösning och i arbetet med att uppnå långsiktigt hållbar fred. Arbetet vilar på en helhetssyn på säkerhet, utveckling, mänskliga rättigheter och jämställdhet. har ett särskilt intresse av, och ansvar för, att resolution och de efterföljande resolutionerna genomförs fullt ut i EU:s freds- och säkerhetsskapande arbete – såväl i den gemensamma utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken som inom humanitära och återuppbyggnadsinsatser i konflikt- och postkonfliktländer. Klimat, utveckling och säkerhet har EU:s arbete med klimat och säkerhet utvecklats. EU har i multilaterala och bilaterala sammanhang fortsatt arbetet med bl.a. klimatförändringar, konfliktförebyggande och konflikthantering. EU har även fortsatt stärka sin kapacitet för att hantera säkerhetspolitiska konsekvenser av klimatförändringar. Vid högnivåmötet i togs ett beslut av en grupp konfliktdrabbade och sviktande stater, g7+, tillsammans med givarländer, att påbörja ett initiativ: New for Engagement in Fragile States. Initiativet erbjuder nya möjligheter att stödja konfliktdrabbade länder för att minska 2013/14:115 fattigdom och främja utveckling. I samband med detta etablerade man den internationella dialogen om freds- och statsbyggande. EU deltar aktivt i den globala dialogen och har varit särskilt drivande för att genomföra New på landnivå i . EU genomförde en högnivåkonferens om New tillsammans med . 12.2EU som aktör i FN I och med resolution 65/276 av , som reglerar EU:s deltagande i FN, formaliserades EU:s status i FN. har EU , med aktiv svensk medverkan, spelat en viktig roll i FN:s arbete. EU har fortsatt att vara drivande i flera förhandlingsprocesser, resolutioner och initiativ. Därutöver är EU:s medlemsstater betydande aktörer i FN. EU har talat i flera debatter i och regelbundet hållit anföranden i öppna tematiska och geografiska debatter i , bl.a. den årliga debatten om resolution . I FN:s arbete med att genomföra resolutionerna och 1820 (och de efterföljande resolutionerna) har EU varit en viktig aktör. och EU har också stöttat FN:s generalsekreterares särskilda representant för frågor om sexuellt våld i konflikt. EU har spelat en aktiv roll i kommittén som behandlar FN:s fredsfrämjande kapacitet. Samarbetet mellan EU och FN när det gäller fredsfrämjande insatser har fortsatt att utvecklas . Ett närmare samarbete mellan rådssekretariatet och i har etablerats. Möten har ägt rum mellan säkerhetsrådets medlemmar och för utrikes- och säkerhetspolitik (KUSP). FN och EU genomför krishanteringsinsatser sida vid sida i , Sydsudan, DR , Kosovo och för . Koordinering gällande insatserna sker både i fält och mellan och . I FN är EU en ledande aktör inom de olika organ som behandlar mänskliga rättigheter. EU har varit djupt engagerat i att verka för att för mänskliga rättigheter i ska bli ett verksamt forum för behandling av såväl utvecklingen i världens länder som av tematiska frågor på området. I ansträngningarna för att uppnå millenniemålen inom FN spelar EU en aktiv och pådrivande roll. Det är genom EU som talan förs. Rådsslutsatserna lägger grunden för EU:s förhandlingar inom FN. Nästa meddelande från EU väntas . EU har arbetat aktivt för fortsatt reformering och modernisering av FN:s styrning och förvaltning. har EU i rådande finansiella läge betonat vikten av effektiv användning av organisationens resurser, prioriteringar i verksamheten och budgetar på rimliga nivåer. Medan EU:s medlemsstater är överens om vikten av att reformera säkerhetsrådet råder det oenighet om hur detta bör ske. har EU fortsatt drivit frågor som var aktuella både i löpande verksamhet och i samband med speciella mötet som årliga översynskonferens om den mänskliga dimensionen (HDIM) och det årliga ministermötet. Prioriterat har varit arbetet i första dimension med inriktning mot att förstärka kapacitet inom rustningskontroll och militär transparens, konfliktförebyggande, krishantering samt arbetet i tredje dimension där frågor om mänskliga rättigheter, rättsstaten och demokrati, inklusive mediefrihet behandlas. Även transnationella hot, cyberfrågor och gränssäkerhet har prioriterats. Till grund för det operativa samarbetet ligger de riktlinjer för samarbete med som EU:s utrikesministrar antog 2003. Samarbetet mellan och EU återspeglas i ett samarbetsavtal . Dessutom finns ett särskilt samarbetsavtal mellan och för grundläggande rättigheter i samt gemensamma biståndsprogram. har ett gemensamt ramverk för demokratiarbete och normutveckling inom arbetet för mänskliga rättigheter utvecklats. I och med Lissabonfördragets ikraftträdande inträdde en skyldighet för EU att ansluta sig till om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, se även avsnitt 25.1. Denna process är ännu inte avslutad men har resulterat i ökad dialog även på andra områden och avsikten är att se över möjligheterna för EU att ansluta sig till andra Europarådskonventioner. Bland annat finns det ett ökat intresse från EU:s sida att närma sig arbete på korruptionsområdet (GRECO). har EU:s utrikesministrar antagit prioriteringar för samarbetet med . Det finns ett starkt stöd från EU till Internationella brottmålsdomstolens (ICC) arbete för att förebygga folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser och förhindra att förövarna av dessa brott får straffrihet. Stödet manifesterades och tydliggjordes 2011 genom ett rådsbeslut och handlingsplan om ICC. EU har fortsatt arbetet med genomförande av dessa dokument. Enskilda länder som ännu inte tillträtt Romstadgan uppvaktades med uppmaning om att tillträda den. Redan anslutna stater påmindes om den skyldighet de har att samarbeta med domstolen. gjorde flera uttalanden till stöd för ICC, bl.a. vid fall av icke-samarbete EU verkade även för att de lagändringar som krävs för att leva upp till stadgans bestämmelser genomförs i statsparternas Stöd har vidare getts till enskilda organisationer som på olika sätt främjar universell anslutning till domstolens stadga och Respekten för mänskliga rättigheter i världen EU är en global aktör för de mänskliga rättigheterna. mänskliga rättigheter som yttrandefrihet och religions- och övertygelsefrihet samt kampen mot dödsstraff, tortyr, våld mot kvinnor och diskriminering av hbt-personer, skyddet av människorättsförsvarare, barnets rättigheter, barn i väpnade konflikter och respekten för den internationella humanitära rätten har fortsatt i enlighet med de särskilda EU-riktlinjer som finns på dessa områden. har flera individuella fall där människorättsförsvarares mänskliga rättigheter kränkts tagits upp genom uppvaktningar och EU har också systematiskt uppmärksammat, i tal och på andra sätt, den globala trenden mot att försvåra civilsamhällets möjligheter att verka. hölls EU:s årliga NGO-forum med FN:s arbete för mänskliga rättigheter har hög prioritet för EU. har bl.a. kommit till uttryck genom att rådet antagit och arbetar utifrån en gemensam strategi för EU:s agerande i för mänskliga rättigheter och FN:s generalförsamlings tredje utskott. EU har fortsatt sitt strategiska engagemang för mänskliga rättigheter i utrikespolitiken och genomfört viktiga delar av det strategiska ramverk för mänskliga rättigheter och demokrati som EU:s utrikesministrar antog innehåller en politisk deklaration och en handlingsplan med drygt 90 åtgärder som ska genomföras före utgången har bl.a. riktlinjer för tillämpning av religions- och övertygelsefrihet antagits, liksom riktlinjer för efterlevnad av hbt- personers åtnjutande av mänskliga rättigheter. Riktlinjernas syfte är att ge stöd och vägledning åt ambassader och EU-delegationer runt om i världen i syfte att uppnå en mer enhetlig och tydlig gemensam EU-politik för mänskliga rättigheter. Genomförandet av handlingsplanen följs upp i EU:s årliga rapport för mänskliga rättigheter. ramverket har drygt 150 landstrategier utarbetas, med prioriteringar inom området mänskliga rättigheter för varje land, och arbetet med att implementera dessa pågår. I FN-arbetet bidrog EU till att situationen i fortsatt uppmärksammades, genom en förlängning av specialrapportörens Mandatet innehas av f.d. representant för mediefrihet som rapporterar om situationen för mänskliga rättigheter i EU-länder har också varit mycket aktiva att presentera nationella initiativ som rönt brett stöd från EU, bl.a. på området kvinnors åtnjutande av mänskliga rättigheter. gjordes ett uttalande om mänskliga rättigheter och internet, på svenskt initiativ, med stöd av 75 länder, i FN:s råd för mänskliga rättigheter. I har EU framför allt arbetat för antagande av resolutioner om situationen för mänskliga rättigheter i , och samt tematiska resolutioner, exempelvis om religions- och övertygelsefrihet och om barnets rättigheter. EU:s nytillsatta särskilda representant () för mänskliga rättigheter har genomfört ett stort antal resor och besök bl.a. i , och där han inledde EU:s dialog om mänskliga Skr. 2013/14:115 rättigheter. EU genomförde särskilda dialogmöten om de mänskliga rättigheterna med ett 30-tal organisationer och stater. har stött den särskilde representantens arbete genom sekondering av en rådgivare till EUSR:s stab. 12.6 Nedrustning och icke-spridning EU fortsatte att följa upp den strategi mot spridning av mass- förstörelsevapen som rådet antog 2003. Inom ramen för strategin antas regelbundet rådsbeslut till stöd för de olika internationella konventionerna på området. Uppföljning sker även genom en s.k. icke- spridningsklausul i samarbetsavtal mellan EU och tredjeland. fortsatte genomförandet av den handlingsplan om icke- spridning som EU antog 2008. För är det angeläget att EU driver en politik för både nedrustning och icke-spridning av massförstörelse- EU, genom den höga representanten samt , och , fortsatte tillsammans med , och de diplomatiska samtalen med för att nå en lösning på frågan om resulterade samtalen i en gemensam handlingsplan, där genomförandet av de kärntekniska aspekterna ska övervakas av det internationella atomenergiorganet (). stött EU:s sanktionspolitik mot och förespråkat en fortsättning av de diplomatiska ansträngningarna att lösa frågorna kring EU deltog aktivt i den andra förberedande konferensen inför icke- spridningsfördragets (NPT) översynskonferens . fortsatt engagerad i genomförandet av , som innehåller åtgärder för nedrustning, icke-spridning och fredlig användning av kärnenergi. EU verkade till stöd för processen för en massförstörelsevapenfri zon i . EU fortsatte också att stödja USAs och bilaterala överens- kommelser om att minska de båda ländernas antal kärnvapen och uppmuntrade till vidare transparens och förtroendeskapande åtgärder. En universell ratificering av provstoppsavtalet (CTBT) förblir en utrikes-politisk målsättning för EU som fortsatt främja avtalets EU fördömde kärnsprängning . har även verkat för att förhandlingar ska kunna inledas om ett avtal som förbjuder produktion av klyvbart material för vapenändamål (FMCT). EU deltog aktivt i kemvapenkonventionens (CWC:s) tredje översyns- konferens med utgångspunkt i en gemensam ståndpunkt om vikten av slutförandet av destruktionen av existerande kemvapenlager, universell anslutning till och nationellt genomförande av CWC, vikten av expertis inom Organisationen för förbud mot kemiska vapen (OPCW) samt konventionens framtid. EU fördömde användandet av kemiska vapen i , inklusive den omfattande attacken i , som FN:s undersöknings- 2013/14:115 grupp skrivit om i en särskild rapport. EU har uttryckt starkt stöd för 2118 (2013) och OPCW:s beslut om omedelbar eliminering av kemiska vapen. EU har även bistått FN:s och OPCW:s insats med bl.a. bepansrade fordon. () arbete för att stärka nationell kontroll och hantering av smittsamma sjukdomar minskar risken att relaterat material kan komma att användas som massförstörelsevapen. EU har därför kommit överens om ett rådsbeslut om stöd för de delar av WHO:s verksamhet som särskilt främjar konventionen mot biologiska vapen. och handlingsplan för bekämpning av illegal spridning av små och lätta vapen (SALW), som antogs av 2005, har fortsatt att genomföras. Rådets slutsatser om införande av en särskild SALW-klausul i samarbetsavtal mellan EU och tredjeland, har fortsatt följts upp. EU bidrog aktivt till att översynskonferens för om SALW kunde enas om ett slutdokument som bekräftar att åtagandena i handlingsplanen ligger fast. Under årets statspartsmöte för konventionen om klusterammunition i höll EU ett gemensamt anförande om stödet till konventionen. EU betonade vikten av stöd till offren för klusterammunition och destruktion av existerande lager. EU har vidare verkat för universell anslutning till , som förbjuder antipersonella landminor. Samtliga EU:s medlemsstater är parter till konventionen. EU har fortsatt genomföra rådsbeslut till stöd för genomförandet av konventionens handlingsplan (handlingsplan –2014). EU fortsatte främja arbetet med den internationella uppförandekod för rymdaktiviteter som presenterades 2007. EU anordnade två öppna konsultationer, i respektive i , med deltagande av ett 60-tal länder, i syfte att söka bredast möjliga stöd för koden. har aktivt deltagit i diskussionerna inom EU om medlemsstaternas tillämpning av den gemensamma ståndpunkten om vapenexport (2008/944/GUSP) och medverkat i utbytet av information om olika exportdestinationer. Arbetet har inkluderat översyn av EU:s gemensamma ståndpunkt om vapenexport, i enlighet med ståndpunktens artikel 15. Fokus har framförallt legat på kriterium 7 (risk för avledning) och 8 (hållbar utveckling). Merparten av arbetet är genomfört och har resulterat i en uppdatering av ståndpunktens användarguide i form av interimistiska Användarguiden kommer att uppdateras i nya rådsslutsatser när Skr. 2013/14:115 översynen formellt är avslutad. förhandlingar antog vapenhandelsfördraget (ATT) med 153 ja-röster, 22 avstående och 3 nejröster. ATT är det första avtalet som sätter upp regler för internationell vapenhandel och har varit högt prioriterat för EU. EU har spelat en viktig roll under förhandlingarna och har bidragit aktivt. Inom efter fördragets öppnande för underskrift hade samtliga medlemsstater skrivit under. Då ATT även berör gemenskapskompetens behövs dock också rådsbeslut och godkännande av innan medlemsstater kan ratificera. Fördraget träder i kraft när 50 stater har ratificerat det. ATT:s framgång är avhängigt att så många stater som möjligt ratificerar och genomför avtalet. EU har därför demarcherat i ett tjugotal länder för att främja tidig ratificering och genomförande. har i många fall deltagit i uppvaktningarna. För att bidra till genomförandet har EU även antagit ett treårigt program för genomförandestöd till tredjeland. och andra länder har anmält experter som står till förfogande för programmet. Produkter med dubbla användningsområden Medlemsstaterna fortsatte sitt arbete att stärka regelverk, arbetsrutiner och samarbetsformer bl.a. som en följd av skyldigheter genom FN:s säkerhetsrådsresolutioner om icke-spridning och åtaganden i de multilaterala exportkontrollregimerna Australiengruppen, , , Missilteknologikontrollregimen samt Wassenaar-arrangemanget. Dessa regimer reglerar produkter med dubbla användningsområden inom de nukleära, biologiska, kemiska och konventionella vapenområdena. Inom EU fortsatte diskussionen om förslaget till delegerad befogenhet för kommissionen att uppdatera bilaga 1 i EU:s förordning om produkter med dubbla användningsområden (EG/428/2009). Som del i en pågående översyn av EU:s exportkontrollpolicy för produkter med dubbla användningsområden, som inleddes med den grönbok som lades fram , presenterade kommissionen resultatet av sina konsultationer. Kommissionen avser återkomma med konkreta förslag till hur EU:s exportkontrollsystem kan utvecklas under första halvan av 2014. En arbetsgrupp har inrättats under rådsarbetsgruppen för produkter med dubbla användningsområden (WPDU) för att granska förteckningen över produkter som kräver tillstånd för överföring inom EU (bilaga 4 i EU:s förordning om produkter med dubbla användningsområden). EU använder s.k. riktade sanktioner som ett utrikespolitiskt instrument för att påverka regimer i vissa länder. har EU genomfört FN- sanktioner, infört nya självständiga sanktioner eller förstärkt, förlängt, 2013/14:115 suspenderat eller moderniserat befintliga sanktioner avseende följande länder: –(Demokratiska republiken) –(avseende regionen ) EU:s sanktioner mot vissa andra länder har lämnats oförändrade. Dessutom har EU beslutat om sanktioner mot personer och enheter som saknar särskild koppling till ett bestämt land eller en bestämd region samt personer och enheter som har samröre med al-Qaida-nätverket. Vidare finns en separat ordning för sanktioner mot andra som är inblandade i terroristhandlingar. EU har fortsatt sitt arbete mot terrorism internt inom EU (se även avsnitt 23.1.4) och externt med utgångspunkt i EU:s övergripande strategi mot terrorism och mot terrorism. Terrorism är ett gränsöverskridande fenomen som kräver internationell samverkan baserad på multilaterala ramverk. På det externa området har det i första hand rört sig om förebyggande insatser med särskild betoning på att motverka rekrytering och radikalisering och att bygga upp rätts- och polisväsendet i tredjeland. Kopplingen mellan utveckling och säkerhet har alltmer uppmärksammats inom ramen för arbetet mot terrorism. Utvecklingen i , på , i och har ägnats stor uppmärksamhet och varit föremål för särskilda insatser. Utvecklingen i har krävt större uppmärksamhet. EU har också uppmärksammat problemet med personer från medlemsstater som reser till konfliktområden i syfte att tränas eller delta i terroristaktiviteter. EU har medverkat i genomförandet av mot terrorism och bidragit aktivt i arbetet med att försöka nå ett positivt avslut i de långvariga förhandlingarna om en övergripande mot terrorism. EU:s medlemsstater fortsätter att arbeta med att stärka informations- och erfarenhetsutbytet för att utarbeta god praxis och smidiga samarbets- former i det dagliga konsulära arbetet. Verktyg och rutiner för samverkan vid större konsulära kriser som drabbar EU-medborgare har använts vid ett antal tillfällen . Förhandlingar kring ett förslag till nytt Ett löpande informationsutbyte har skett mellan EU-huvudstäderna om reseråd, strandsatta EU-medborgare och befintliga transportmöjligheter ut ur länder som drabbats av kriser, framför allt gällande konflikterna i , och Sydsudan samt även i samband med stormen Samarbetet har annars främst fokuserat på fortsatt behandling av det förslag till direktiv som kommissionen lade fram i om konsulärt skydd för EU-medborgare utomlands (se faktapromemoria 2011/12:FPM86). Enligt artikel 23 i EUF-fördraget har den EU-medborgare som befinner sig i ett tredjeland där hennes eller hans eget land saknar representation rätt att söka konsulär hjälp av någon annan EU-medlemsstat som finns representerad i landet, på samma villkor som den statens medborgare. Syftet med direktivet är att förtydliga formerna för hur denna rätt ska tillgodoses. har ställt sig försiktigt positivt till införandet av ett Förslagets ambition att tydliggöra ansvaret för icke- representerade EU-medborgare och fördjupa beredskapssamarbetet väl- Positionerna bland medlemsstaterna är dock spridda, då många bland dessa strikt värnar den nationella kompetensen för de konsulära har ett visst närmande medlemsstaterna emellan skett, men förhandlingarna kan förväntas fortgå även . 13 Den gemensamma handelspolitiken EU:s handelspolitik fokuserar på EU:s gemensamma agerande i skapandet av globala och regionala regler för import och export t.ex. i . På handelsområdet är en stark förespråkare för frihandel, ökad öppenhet och mot protektionism. EU:s externa handel bidrar till EU:s tillväxt och sysselsättning och är en central del i EU:s roll som global aktör. Den största framgången på det multilaterala handelsområdet är att på den 3–kunde notera vissa framsteg inom Doharundan, bl.a. genom ett avtal om handelsprocedurer samt överenskommelser om vissa frågor på jordbruks- och utvecklingsområdena. Till framgångarna hör även att förhandlingar lanserades med och och att en principöverenskommelse nåddes med . 2013/14:115 13.1 De förhandlingar som går under benämningen Doharundan omfattar bl.a. handel med jordbruksvaror, industrivaror, miljövaror och tjänster. Förhandlingarna, som inleddes , har varit svåra och präglats av flera sammanbrott.