prop · H103102 · 2014-04-14 00:00:00 — Andelen kommuner som bedrev uppsökande verksamhet bland personer med psykisk funktionsnedsättning minskade I de nämnda öppna jämförelserna anges också att personer med psykisk funktionsnedsättning ofta lever i social isolering. För att dessa personer ska kunna få det stöd och de insatser som kan erbjuda är det därför angeläget att kommunerna bedriver uppsökande verksamhet. Antalet kommuner som bedrev uppsökande verksamhet minskade från 2012. Hög utbildningsnivå på LSS-handläggare Handläggningen av ärenden enligt LSS som utfördes av personal med socionomexamen ökade 2013 från en redan hög nivå, vilket också redovisas i de öppna jämförelserna. Detta år utfördes av handläggningen av personal med socionomexamen. Antalet personer med insatser enligt LSS ökar hade ca 64 200 personer, exklusive personer med råd och stöd som enda insats, en eller flera insatser enligt LSS. Det motsvarade en ökning med . Det fanns stora variationer mellan såväl län som kommuner. I fanns 2012 de lägsta andelarna av befolkningen med LSS-insatser, . I och fanns den högsta andelen av befolkningen med LSS-insatser, . Det finns tio slags insatser enligt LSS, varav kommunerna ansvarar för nio och landstingen som regel för en, rådgivning och annat personligt stöd. Daglig verksamhet var den LSS-insats som flest personer hade beviljats , ca 32 000 personer (se tabell 4.5). Daglig verksamhet är exempel på en stödinsats som för många fyller en viktig funktion för att främja delaktighet i samhällslivet. Av de ca 64 200 personerna som hade insatser enligt LSS 2012 var män. Männen var fler än kvinnorna i alla åldersgrupper, utom för de som var , samt som mottagare av samtliga typer av insatser. var barn eller unga som var , var i åldern 23–och var eller äldre. För barn och ungdomar var korttidsvistelse och korttidstillsyn de vanligaste insatserna. För personer i åldern 23–var de vanligaste insatserna daglig verksamhet och bostad med särskild service. Även för de som var var bostad med särskild service den vanligaste insatsen. Personer med beslut om insats enligt LSS 2008–2012 (%) 2007– Källor: Personer med funktionsnedsättning – insatser enligt LSS , 2010, 2011, 2012, 2013 (). Målgruppen i LSS delas in i tre personkretsar: 1. personer med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd, 2. personer med betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder efter hjärnskada i vuxen ålder föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom och 3. personer med varaktiga fysiska eller psykiska funktionshinder som uppenbart inte beror på normalt åldrande, om de är stora och förorsakar betydande svårigheter i den dagliga livsföringen och därmed ett omfattande behov av stöd eller service. Personkrets 1 utgjorde av mottagarna av insatser enligt LSS 2012 (se diagram 4.2). Cirka 15 900 personer hade assistansersättning . Drygt hälften av dessa personer tillhörde personkrets 3 och personkrets 1. Om en persons grundläggande behov uppgår till eller därunder ansvarar kommunen för personlig assistans eller ekonomiskt stöd för skäliga kostnader enligt LSS. Den som behöver stöd av personlig assistans med mer än för sina grundläggande behov har rätt till statligt finansierad personlig assistans enligt socialförsäkringsbalken. Kommunen svarar då för kostnaden för de första . Diagram 4.2 Fördelning av antalet personer med insats enligt LSS av Källa: Personer med funktionsnedsättning - insatser enligt LSS (2013). Insatser enligt SoL till personer med funktionsnedsättning Personer med funktionsnedsättning kan, utöver insatser från LSS, även få insatser enligt SoL. Det avser dels personer som inte tillhör målgruppen i LSS, dels personer som behöver insatser enligt båda lagarna. Vanliga insatser enligt SoL är hemtjänst, boendestöd, trygghetslarm, dagverksamhet och särskilt boende. Det var antalet personer med insatsen boendestöd som ökade mest (se tabell 4.6). Fler kvinnor än män får hemtjänst, medan fler män än kvinnor bor i särskilt boende. När det gäller insatsen boendestöd är det ingen större skillnad i fördelningen mellan kvinnor och män. Tabell 4.6 Personer 0–som var beviljade insats 2010–2012 Personer per typ av insats Trygghetslarm i ordinärt boende Källor: Personer med funktionsnedsättning – vård och omsorg , , , och (). 2013/14:102 Det vanligaste är att personer som får insatser bor i ordinärt boende. Antalet ökade med ca 5 000 personer . Antalet personer i särskilt boende minskade något (se tabell 4.7). Tabell 4.7 Personer 0–med insatser i ordinärt, särskilt respektive annat boende 2007, 2008 och 2010–2012 Antal per typ av insats 1 T.ex. HVB-hem oavsett driftsform, familjehem, härbärgen och bostäder där kommunen är kontraktsinnehavare, s.k. sociala kontrakt. Till annat boende räknas i detta fall också hemlöshet. Anm.: Tillförlitligt personnummerregister för alla insatser saknas . Källa: Personnummerregister: Socialtjänstinsatser för äldre och personer med funktionsnedsättning (). Kommunernas kostnader för insatser för personer med funktionsnedsättning uppgick till ca (inklusive kommunernas kostnader för de 20 första timmarna av assistansersättningen). (se tabell 4.8). Huvuddelen av kommunernas kostnader, , avsåg kostnader för insatser enligt LSS och reglerna för assistansersättning. Enligt socialförsäkringsbalken har kommunen ett finansieringsansvar för personer som har beviljats assistansersättning, vilket 2012 motsvarade en kostnad för kommunerna på . Kostnader för insatser till personer med funktionsnedsättning 2008–2012 Kostnad för SoL/HSL1 Kostnad för LSS/SFB2 1 ingår inte kostnader för boendestöd i hemtjänst för ordinärt boende. Kostnader för hälso- och sjukvårdsinsatser har tillkommit. Uppgifterna är därför inte helt jämförbara . 2 LSS inklusive kommunens kostnader för de 20 första timmarna av assistansersättningen enligt socialförsäkringsbalken. Anm.: Kostnader avser bruttokostnader minskat med interna intäkter samt försäljning av verksamhet till andra kommuner och landsting. För LSS/SFB gäller dock att bruttokostnaderna även minskats med externa intäkter i form av assistansersättning, som kommunerna fått som anordnare av assistans. För 2008- 2010 har bruttokostnaderna ytterligare minskats med övriga externa intäkter pga att assistansersättningen då inte särredovisats. Källor: Räkenskapssammandrag för kommuner och Statistiska meddelanden OE 30 , OE 25 (). Kostnaderna för insatserna varierade 2012 mellan olika kommungrupper, från i genomsnitt ca per invånare i storstäder, till drygt i genomsnitt i kommuner i glesbefolkad region (se diagram Diagram 4.3 Kostnader för insatser till personer med funktions- nedsättning per kommungrupp 2008 och 2012 Förortskommuner till större städer Kommuner i tätbefolkad region Kommuner i glesbefolkad region Källa: Kommun- och landstingsdatabasen (för främjande av kommunala analyser). Det finns ingen särskild statistik över antalet anställda som arbetar i verksamheter som ger stöd till personer med funktionsnedsättning. Utifrån SKL:s personalstatistik, som endast redovisar kommunalt anställda, går det dock att särskilja tre yrkeskategorier. Antalet kommunalt anställda personliga assistenter uppgick till ca 25 000. Det var en minskning jämfört med föregående år, då antalet var ca 26 200. Andelen kvinnor uppgick till . Två tredjedelar av de personliga assistenterna var månadsavlönade, medan resterande andel hade timlön. arbetade ca 29 500 personliga assistenter som månads- eller timanställda inom kommunen. Antalet vårdare i dagverksamhet uppgick till ca 8 500, vilket var en ökning jämfört med . Andelen månadsavlönade uppgick till och andelen timavlönade till . Antalet vårdare i gruppboenden uppgick till ca 33 900 , vilket var en marginell ökning jämfört med . Fördelningen mellan månadsavlönade och timavlönade vårdare i gruppboenden var . Könsfördelningen bland vårdare i såväl dagverksamhet som i gruppboenden var densamma, var kvinnor och män. 4.4 Individ- och familjeomsorg Individ- och familjeomsorgen omfattar socialt arbete som bedrivs i kommunens regi eller med finansiering enligt SoL, lagen 2013/14:102 (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM), lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och . Individ- och familjeomsorgen syftar enligt de nationella målen till att stärka förmågan och möjligheten till social delaktighet för människor i ekonomiskt och socialt utsatta situationer samt att stärka skyddet för utsatta barn (prop. 2008/09:1 utg.omr. 9, bet. 2008/09:SoU1, rskr. 2008/09:127 och 128). De totala kostnaderna för individ- och familjeomsorgen uppgick enligt till , vilket motsvarade av totala kostnader.31 Insatser till barn och unga utgjorde den största delen av individ- och familjeomsorgen med av kostnaderna. Kostnaderna för barn och unga fördelades jämt mellan insatserna hem för vård och boende (HVB), familjehem och öppna insatser. av den totala kostnaden avsåg ekonomiskt bistånd. Missbruks- och beroendevården stod för av de totala kostnaderna. Resterande kostnader avsåg övriga insatser till vuxna samt kostnader för familjerätt och familjerådgivning. Kostnaderna för individ- och familjeomsorg per invånare varierade mellan olika kommuntyper (se diagram 4.4). Högst kostnad hade kommungruppen storstäder, med i genomsnitt ca per invånare, och gruppen större städer där kostnaden var i genomsnitt ca per invånare. Lägst kostnad hade kommungrupperna förortskommuner till större städer samt turism- och besöksnäringskommuner, med i genomsnitt ca 2 600 respektive per invånare. Kostnaderna per invånare ökade i samtliga kommungrupper . 31 Tillståndet och utvecklingen inom hälso- och sjukvård och socialtjänst. 2014 (2014). Kostnader för individ- och familjeomsorg per kommungrupp Skr. Förortskommuner till större städer Kommuner i tätbefolkad region Kommuner i glesbefolkad region Källa: Kommun- och landstingsdatabasen (för främjande av kommunala analyser). Antalet personer med anställning i kommunernas individ- och familjeomsorg uppgick till 27 200, vilket var en ökning jämfört med . av de anställda var kvinnor. Av de anställda var månadsanställda och resterande del timanställda. En stor del av de anställda inom individ- och familjeomsorgen är socionomer. Arbetsgivarna bedömde 2013 att tillgången på nyutexaminerade socionomer var god, men att det var brist på yrkeserfarna socionomer. Knappt varannan arbetsgivare bedömde att antalet anställda med socionomutbildning skulle öka de kommande åren.32 Rätten till ekonomiskt bistånd regleras i SoL och prövas i varje enskilt fall. Bistånd beviljas då den enskilde själv inte kan tillgodose sina behov eller få dem tillgodosedda på något annat sätt. Biståndet ska utformas så att det stärker den enskildes möjligheter att leva ett självständigt liv. 32 Arbetskraftsbarometern (2013). 2013/14:102 4.5.2 Måluppfyllelse Det saknas en samlad nationell kunskap om hur arbetar med ekonomiskt bistånd, dvs. vilka insatser som ges och vad de ger för resultat. Inom pågår emellertid ett statistik- och utvecklingsarbete för att samla in uppgifter om vilken typ av arbetsbefrämjande insatser som kommunerna erbjuder biståndsmottagare. En testinsamling som genomfördes har gett ett viktigt kunskapsunderlag till fortsatta arbete med att ta fram ett slutligt förslag. Fler kommuner har rutiner för extern samverkan Av öppna jämförelser framgår att formaliserade samverkan med andra myndigheter har ökat jämfört . Mest har överenskommelser om samverkan med öppenpsykiatrin ökat, från . Av landets kommuner hade en aktuell överenskommelse med Arbetsförmedlingen. Väntetiderna har ökat något Eftersom ekonomiskt bistånd utgör samhällets yttersta skyddsnät är det viktigt att det alltid finns personal tillgänglig för att svara på frågor från biståndsmottagare. Väntetiden för ett första personligt besök bör enligt ett uttalande av inte överstiga . Sammantaget ökade väntetiderna för nybesök något . Majoriteten av kommunerna () hade visserligen väntetider för nybesök på mellan 8 , men andelen med väntetider hade ökat och uppgick , jämfört 2011.33 Tillgång till insatser i flertalet kommuner Tillgång till insatser utöver bistånd till försörjningen är av stor betydelse för många, särskilt unga vuxna som har svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Särskilt utsatta är de som varken studerar eller arbetar under övergångsfasen mellan ungdom och vuxenliv. öppna jämförelser visar att av kommunerna 2012 kunde tillhandahålla någon form av kommunalt finansierad arbetsbefrämjande insats för unga vuxna. Det är en ökning jämfört med . Av kommunerna tillhandahöll sådana insatser till arbetslösa biståndsmottagare . Fler kommuner har rutiner för att utreda om barn far illa Barn i en del familjer med försörjningsproblem lever under problematiska förhållanden och i vissa fall finns det anledning för handläggaren av ekonomiskt bistånd att misstänka att ett barn far illa. Det är då viktigt att se till att en barnavårdsutredning snabbt kommer till stånd. Resultaten från de öppna jämförelserna visar att det 2012 fanns en aktuell rutin för 33 Öppna jämförelser av ekonomiskt bistånd 2013. Resultat och metoder ( att initiera att barn misstänks fara illa i av landets kommuner, Skr. 2013/14:102 vilket var en ökning jämfört med året innan. kommunerna uppgav att verksamheterna bedrevs integrerat och att en sådan rutin därför inte var behövlig. Utbetalningarna av ekonomiskt bistånd uppgick till . På grund av ändringar i statistikinsamlingen och regeländringar är inte utvecklingen mellan åren jämförbar. Introduktionsersättningen till flyktingar och andra skyddsbehövande, som ingick i statistiken, har avskaffats och håller på att fasas ut. Flyktingar som deltar i etableringsplan har rätt till statlig etableringsersättning och har därför normalt sett inte ekonomiskt bistånd. Antalet biståndsmottagare uppgick till ca 400 000 (4,av befolkningen). Den genomsnittliga biståndstiden har under de senast två decennierna successivt ökat och uppgick , att jämföra med 1990. Det genomsnittligt utbetalda beloppet per biståndsmånad har emellertid minskat och uppgick till . Enligt preliminär månadsstatistik från uppgick de sammanlagda utbetalningarna av ekonomiskt bistånd januari – till , vilket innebär en ökning med jämfört med preliminär statistik 2012. Slutliga uppgifter för publiceras först , varför nedanstående redovisning och diagram endast sträcker sig fram . 2013/14:102 Diagram 4.4 Utbetalt ekonomiskt bistånd och antal biståndsmottagare 1990–2012 Arbetslöshet vanligaste orsaken till behov av försörjningsstöd Enligt statistik över försörjningshinder och ändamål för ekonomiskt bistånd var arbetslöshet 2012 den mest förekommande orsaken till behov av ekonomiskt bistånd. hade av biståndsmottagarna arbetslöshet som huvudsakligt skäl till sitt försörjningshinder. Av dessa saknade arbetslöshetsersättning, medan hade otillräcklig ersättning och väntade på ersättning. Därtill kommer som hade arbete, men otillräcklig arbetsinkomst för att klara sin försörjning. Arbetshinder på grund av sociala skäl var det näst vanligaste försörjningshindret, , och sjukskrivning med läkarintyg det tredje mest förekommande, . Majoriteten av dem som var sjukskrivna med läkarintyg saknade sjukpenning, . Med sociala skäl menas att personen saknar arbetsförmåga och är i behov av t.ex. arbetsträning eller annan social eller medicinsk rehabilitering.34 Fortsatt ökning av det långvariga biståndsmottagandet Det långvariga biståndsmottagandet (ekonomiskt bistånd på ett kalenderår) var fortsatt högt 2012. ökade antalet långvariga biståndsmottagare från 139 100 till 158 700 personer. fick av samtliga vuxna biståndsmottagare () bistånd av året. Cirka 53 000 barn levde i hushåll med långvarigt ekonomiskt bistånd, 34 Statistik över försörjningshinder och ändamål för ekonomiskt bistånd ( vilket motsvarade av alla barn. Därmed hade personer med Skr. 2013/14:102 långvarigt beroende av ekonomiskt bistånd kommit att utgöra en allt större andel av samtliga biståndsmottagare. I mitten av 1990 var denna andel . Många unga utrikes födda i behov av ekonomiskt bistånd Cirka 69 000 personer i åldern 18–hade ekonomiskt bistånd , vilket motsvarade av befolkningen i denna åldersgrupp (se tabell 4.9). Av dessa var långvariga biståndsmottagare. Det var betydligt vanligare att utrikes födda unga hade ekonomiskt bistånd jämfört med inrikes födda unga, men det fanns inte någon större skillnad mellan kvinnor och män. Orsakerna till biståndsbehovet var främst arbetslöshet. Jämfört med 1997, då biståndsmottagandet bland unga var som högst, hade andelen biståndsmottagare bland unga nästan halverats. Tabell 4.9 Andelen unga vuxna (18–) med ekonomiskt bistånd 2008–2012 Samtliga unga vuxna, 18-24 år –Kvinnor, inrikes födda –Kvinnor, utrikes födda -Män, inrikes födda -Män, utrikes födda Källa: Statistik över ekonomiskt bistånd (). Antalet barn i hushåll med ekonomiskt bistånd ökade Antalet barn som levde i hushåll med ekonomiskt bistånd var 132 000 (se diagram 4.6). Det motsvarade av alla barn i befolkningen. Antalet barn i hushåll med långvarigt bistånd ökade något 2008– 2012. fanns det ca 53 000 barn i dessa hushåll, vilket motsvarade av alla barn. Spridningen mellan kommunerna är stor. I kommunen med störst andel barn med ekonomiskt bistånd uppgick andelen till . I kommunen med lägst andel uppgick andelen till . i ett längre tidsperspektiv var emellertid antalet barn som 2012 levde i hushåll med ekonomiskt bistånd betydligt färre än krisår, då andelen barn i hushåll med ekonomiskt bistånd var (250 000 barn). Barn i hushåll med ekonomiskt bistånd 1990–2012 Anm.: ingår introduktionsersättning. redovisas ekonomiskt bistånd exklusive Källa: Statistik över ekonomiskt bistånd (). Ensamstående mödrar ofta mottagare av ekonomiskt bistånd Ekonomiskt bistånd är vanligast bland hushållstypen ensamstående kvinnor med barn. En förklaring till detta är att dessa föräldrar ska klara hela hushållets utgifter på en inkomst och därmed har en mer sårbar ekonomisk situation. hade av de ensamstående mödrarna ekonomiskt bistånd. Drygt hade andelen sjunkit till , sannolikt till följd av det förbättrade läget på arbetsmarknaden. , i samband med finanskrisen, började andelen att stiga igen, men vände åter nedåt 2011 och uppgick andelen till . Högst kostnader för ekonomiskt bistånd i storstäder Kostnaden per invånare för ekonomiskt bistånd varierade mellan olika kommungrupper 2012. Kostnaderna var i genomsnitt högst i kommungrupperna storstäder och större städer, ca respektive per invånare (se diagram 4.7). I övriga kommungrupper var kostnaden per invånare i genomsnitt . Kostnaden för ekonomiskt bistånd har ökat i alla kommungrupper. Kostnader för ekonomiskt bistånd per kommungrupp 2008 Förortskommuner till större städer Kommuner i tätbefolkad region Kommuner i glesbefolkad region Källa: Kommun- och landstingsdatabasen (för främjande av kommunala analyser). 4.6Vuxna personer med missbruks- och beroendeproblem Kommunernas ansvar för att en person med missbruk får den hjälp eller det stöd han eller hon behöver regleras i SoL och LVM. I SoL finns såväl generella mål (t.ex. att insatserna ska bygga på frivillighet och självbestämmande) som specifika mål för personer som riskerar att utveckla ett missbruk eller som redan har ett utvecklat missbruk, med syfte att förebygga och motverka missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel. ska sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp han eller hon behöver. I särskilda fall kan tvång tillgripas. Målet för dessa ingripanden är att motivera den intagna att frivilligt medverka till fortsatt behandling. Kommunernas socialtjänst ansvarar således för vård i både öppna och slutna former. Vården kan vara behandlingsinriktad, men även socialt stödjande. Antalet vårddygn i frivillig institutionsvård, liksom antalet inskrivningar i frivillig institutionsvård eller familjehem för vuxna med missbruks- och beroendeproblem, minskade 2008–2012. Även inskrivningar i bistånd 2013/14:102 som avser boende minskade 2012 jämfört med . ökade kostnaden för alla verksamheter under den studerade perioden.35 Den officiella statistiken fångar en allt mindre del av totala insatser i takt med att det blir vanligare att erbjuda s.k. servicetjänster, alltså insatser enligt SoL utan individuella biståndsbeslut. Detta kan t.ex. vara viss form av rådgivning. Dessa insatser redovisas inte i statistiken. Liten förändring av tvångsvården –2012 var antalet utskrivningar från tvångsvården tämligen (se tabell 4.10). Personer omhändertogs nästan uteslutande på grund av problem med narkotika. De äldre åldersgrupperna hade oftare problem med missbruk av alkohol. Tabell 4.10 Utskrivna från tvångsvård enligt LVM 2008–2012 Antal, Andel kvinnor respektive män Källa: Registret över tvångvårdsinsatser för vuxna enligt LVM (). Vanligt med rutiner för klienters delaktighet insatser ska bygga på respekt för människors självbestämmande och integritet. öppna jämförelser angav av kommunerna att de hade använt sammanställningar av enskildas uppfattning för sin verksamhetsutveckling. God tillgänglighet men fortsatt behov av kartläggning av klienternas behov För personer med missbruks- och beroendeproblem är hög tillgänglighet till vård och behandling en mycket viktig faktor. öppna jämförelser 2013 visade att av kommunerna erbjöd ett personligt möte och att samtliga kommuner erbjöd detta . Kunskapsbaserad vård innebär att vården utförs i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet, samt att den enskildes erfarenheter tas tillvara. öppna jämförelser 2013 visade att av kommunerna hade genomfört en kartläggning av behoven hos sina klientgrupper och uppgav att de hade gjort bedömningar av hur väl kommunens tillgängliga insatser svarade mot behoven. 35 Insatser för vuxna personer med missbruks- och beroendeproblematik och för övriga vuxna (2013). Den långsiktiga trenden är att heldygnsvården på institutioner minskar , men att LVM-vården är relativ stabil (se tabell 4.11). Antalet personer som beviljats individuellt behovsprövade insatser, t.ex. strukturerad dagvård, personligt stöd eller kontaktperson, är relativt . Tabell 4.11 insatser inom missbruks- och beroendevård 2008–2012 Inskrivning i bistånd som avser Vårddygn i frivillig institutionsvård Källa: Officiell statistik om vuxna med missbruksproblem och övriga vuxna (). Begränsad kostnadsutveckling för missbruks- och beroendevården Kostnaderna för kommunernas missbruks- och beroendevård ökade med . kostade denna verksamhet (se tabell 4.12). Tabell 4.12 Kostnader för insatser till personer med missbruks- eller beroendeproblem 2008–2012 Källor: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting och Statistiska meddelanden OE 30 , OE 25 , OE 25 , OE 25 , OE 25 , OE 25 (). Kommunerna har enligt SoL ett övergripande ansvar för att barn och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden. I det arbetet ingår att utreda barns behov av skydd eller stöd när det kan finnas behov av åtgärder från samhällets sida. Vid behov ska kommunerna efter utredning erbjuda barn, unga och familjer insatser. 2013/14:102 SoL bygger på frivillighet, men i vissa situationer kan dock kommunerna med stöd av LVU ge barn och unga skydd även i de fall vårdnadshavaren eller den unge inte samtycker till nödvändiga insatser. Bättre förutsättningar för god kvalitet ska allvarliga missförhållanden anmälas till även i de delar av som rör barn och unga (lex ). januari–fattade och beslut i drygt 50 ärenden som avsåg anmälningar enligt lex avseende vård och omsorg om barn och unga. Nästan hälften av de beslutade anmälningsärendena gällde myndighetsutövning, medan en mindre del gällde HVB och särskilda ungdomshem. Allt fler kommuner och stadsdelar36 använder standardiserade bedömningsmetoder, men variationerna är betydande mellan olika användningsområden.