prop · H103224 · 2014-04-29 00:00:00 — under ifrågavarande period. De nya bestämmelserna innebär ingen förändring i förhållande till vad som gäller för företag i tredje land som tillhandahåller elektroniska tjänster, jfr nuvarande artikel 364 i direktivet. Denna artikel motsvaras av nuvarande 10, 11 och 14 §§ lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster. I gällande lagtext finns det emellertid inte någon upplysning om att deklarationen ska ges in på elektronisk väg. överensstämmelsen med direktivet föreslås ett sådant förtydligande införas i lagen. Någon betydelse i sak har inte denna fråga, eftersom det framgår av förordningen om administrativt samarbete – som är direkt Prop. 2013/14:224 tillämplig – att en deklaration enligt en särskild ordning ska ges in på elektronisk väg (gällande artikel 40 och nya artikel 45). Rent praktiskt innebär förfarandet att deklarationen lämnas till behörig myndighet i identifieringsstaten via ett elektroniskt gränssnitt, vars funktioner ska uppfylla vissa gemensamt beslutade standarder. Den deklaration som en beskattningsbar person som har som identifieringsstat ska lämna till föreslås att i lagen betecknas särskild mervärdesskattedeklaration. En särskild mervärdesskattedeklaration ska lämnas även om den beskattningsbara personen inte har någon skatt att redovisa inom den särskilda ordningen. Kommunikation på elektronisk väg ska även ske vid ansökan om tillåtelse att använda en särskild ordning och i ett antal andra situationer. Dessa situationer behandlas i avsnitt 7.8. Av artiklarna 364 och 369f i direktivet framgår vidare att deklarationen ska ges in efter utgången av den beskattningsperiod som deklarationen avser. En beskattningsbar person som har som identifieringsstat ska därmed lämna en särskild mervärdesskattedeklaration till senast den 20 efter utgången av redovisningsperioden. I promemorian föreslogs införande av ett undantag från den s.k. söndagsregeln i 2 § lagen om beräkning av lagstadgad tid. Regeringen finner emellertid att den frågan bör övervägas närmare. Regeringen vill betona att det, som angavs i promemorian, är de länder där omsättningarna sker (konsumtionsstaterna) som är beskattningsländer för de omsättningar som redovisas i den särskilda mervärdesskattedeklarationen och att det därför är det dessa länder som kan påföra förseningsavgifter eller andra sanktioner till följd av att en deklaration lämnats för sent eller en betalning gjorts . De flesta andra EU- länder saknar nationella bestämmelser som motsvarar regeln i 2 § lagen om beräkning av lagstadgad tid. Ett svenskt företag, dvs. ett företag som har som identifieringsstat, bör mot den bakgrunden se till att deklarationen har inkommit till senast den 20 efter redovisningsperiodens utgång, även om den 20 infaller , söndag eller annan helgdag. Förslaget föranleder ändringar i 10 och 14 §§ lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. Regeringens förslag: I deklarationen ska en rad uppgifter lämnas, bl.a. om beskattningsbara belopp och tillämpliga skattesatser. För unionsordningen gäller att deklarationen även ska innehålla uppgifter för fasta etableringsställen i andra EU-länder. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Regeringens utformning av förslaget avviker dock något från Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: I de nya artiklarna 365 och i direktivet räknas upp vilka uppgifter som deklarationen ska innehålla. 2013/14:224 artiklarna framgår bl.a. att den beskattningsbara personen ska lämna uppgift om identifieringsnummer, det sammanlagda värdet av ersättningar för de tjänster som omfattas av ordningen för varje konsumtionsstat och det sammanlagda skattebeloppet fördelat efter skattesatser. Dessutom ska det totala skattebeloppet för alla omsättningar som redovisas enligt den särskilda ordningen summeras. Därmed kan det redovisade totala skattebeloppet jämföras med det belopp som betalats. Med undantag för de ändringar som följer av att även telekommunikationstjänster och radio- och tv-sändningar omfattas samt att reducerad skattesats får tillämpas för sistnämnda tjänster innebär de nya reglerna ingen skillnad mot vad som gäller för företag i tredje land som tillhandahåller elektroniska tjänster (nuvarande artikel 365). Gällande bestämmelser i direktivet har genomförts i nuvarande 12 § lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster. För unionsordningen gäller dessutom enligt artikel i direktivet att om en beskattningsbar person har ett eller flera andra fasta etableringsställen i någon annan medlemsstat eller i några andra medlemsstater än identifieringsstaten och från det fasta etableringsstället eller de fasta etableringsställena har tillhandahållit sådana tjänster som omfattas av unionsordningen, ska denne i deklarationen – för varje konsumtionsstat – ange det sammanlagda värdet av tjänsterna per stat med fast etableringsställe. Vidare ska anges registreringsnummer till mervärdesskatt för varje fast etableringsställe. Motsvarigheter till de nya bestämmelserna om vad en deklaration ska innehålla bör införas i den svenska lagen. Det elektroniska meddelande som ska användas för uppgiftslämnandet ser likadant ut för alla medlemsstater, jfr nya artikel 45.1 i förordningen om administrativt samarbete och se även artikel 4 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 815/2012 och bilaga III till denna. Av nya artikel 60 i tillämpningsförordningen framgår att det inte ska göras någon avrundning av de belopp som anges i deklarationen. De exakta skattebeloppen ska således redovisas. Detta gäller enligt nuvarande artikel 61 i tillämpningsförordningen. När det gäller angivande av skattesatser finns uppgifter om gällande skattesatser på men även på bl.a. kommissionens webbsida. För att uppgifterna på respektive myndigheters webbsidor alltid ska vara korrekta är det viktigt att myndigheterna informerar varandra om eventuella ändringar av de skattesatser som tillämpas för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster (nya artikel 47 andra stycket i förordningen om administrativt samarbete). Normalskattesats ska tillämpas för telekommunikationstjänster och elektroniska tjänster medan reducerad skattesats får tillämpas för radio- och tv-sändningar (artikel 98 i och bilaga III till direktivet). är det endast ett begränsat antal EU-länder som tillämpar reducerad skattesats för radio- och tv-sändningar. är inte ett av dessa länder. Förslaget föranleder ändringar i 12 § och införande av en ny paragraf, 12 a §, lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. Av artiklarna 364 och 369f i direktivet följer att redovisning enligt de särskilda ordningarna sker varje kalenderkvartal. En redovisningsperiod omfattar således ett kalenderkvartal. Detta framgår av lagtexten (se 11 §). Syftet med behandla varje redovisningsperiod separat är att underlätta konsumtionsstatens kontroller av att rätt skattebelopp har redovisats. I fråga om redovisningsperioden finns det ett antal bestämmelser i tillämpningsförordningen som är av intresse. Ett företag som med stöd av undantagsregeln för nystartade verksamheter i nya artikel 57d andra stycket i tillämpningsförordningen har börjat använda en särskild ordning från och med en annan dag än i ett kalenderkvartal ska lämna in en separat deklaration för det kalenderkvartal då det första tillhandahållandet ägde rum. Detta framgår av nya artikel 59.2 i tillämpningsförordningen. En deklaration kan således inte omfatta två kalenderkvartal. Däremot kan ett företag i vissa fall behöva lämna två deklarationer för ett och samma kalenderkvartal. När ett företag har flyttat sitt säte eller fasta etableringsställe så att ändring av identifieringsstat eller byte mellan de särskilda ordningarna ska ske under innevarande kalenderkvartal ska deklarationer lämnas och betalningar göras till både den gamla och nya identifieringsstaten, nya artikel 59.3 och artikel 59.4 i tillämpningsförordningen. Artikel 59.3 avser byte mellan de särskilda ordningarna och artikel 59.4 ändring av identifieringsstat inom unionsordningen. Bestämmelserna kan illustreras av följande exempel. Ett företag, som inte har något fast etableringsställe, har sitt säte i . Företaget tillämpar unionsordningen med som identifieringsstat. flyttar företaget och ett nytt säte inrättas i . Företaget uppfyller sin upplysningsskyldighet (artikel 57h.2) och blir ny identifieringsstat (artikel 57f.2). Företaget lämnar två olika deklarationer för kvartalet april–juni. Till den behöriga myndigheten i (den gamla identifieringsstaten) lämnar företaget en deklaration avseende de tjänster som tillhandahållits inom ramen för unionsordningen den 1– (dvs. inklusive omsättningar i ). Till (den behöriga myndigheten i den nya identifieringsstaten) lämnar företaget en deklaration avseende tjänsterna inom ramen för unionsordningen för perioden –. I denna deklaration redovisas alltså även omsättningar i men inte i . 7.6.4Beloppen i deklarationen anges i euro Regeringens förslag: De belopp som redovisas i en särskild mervärdesskattedeklaration ska anges i euro. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Enligt ändrade artikel 366.1 och nya artikel 369h.1 i direktivet ska deklarationen upprättas i euro. 2013/14:224 artiklarna framgår vidare att de medlemsstater som har en annan valuta får begära att deklarationen ska upprättas i den nationella valutan. De nya bestämmelserna innebär inte någon förändring i förhållande till redan gällande bestämmelser om särskild ordning för företag i tredje land som tillhandahåller elektroniska tjänster (nuvarande artikel 366.1). Vid genomförandet i svensk rätt gjordes bedömningen (se prop. 2002/03:77 s. 50) att de svenska bestämmelserna bör följa huvudregeln i direktivet innebärande att deklarationen som lämnas till ska upprättas i euro, eftersom syftet med den särskilda ordningen är att åstadkomma ett så enkelt system som möjligt. Det konstaterades att redovisningen för företagen underlättas eftersom deras omsättning till europeiska konsumenter oftare sker i euro än i svenska kronor. Dessutom underlättas hanteringen för skattemyndigheten som inte behöver göra en omräkning till euro av de deklarerade beloppen innan de förs vidare till respektive konsumtionsstat. De ovan nämnda skälen är fortfarande relevanta. Beloppen i den deklaration som lämnas på elektronisk väg till bör därför anges i euro, enligt såväl tredjelandsordningen som unionsordningen. Detta gäller alltså även om försäljningen skett i kronor eller någon annan nationell valuta som används inom EU. Om ett företag tillhandahållit tjänsterna i någon annan valuta än euro, måste företaget således göra en omräkning av de belopp som ska anges i deklarationen. Av artikel 366 respektive artikel 369h i direktivet framgår att omräkningen ska göras enligt den växelkurs som gällde för den i beskattningsperioden (kalenderkvartalet) och att den ska göras enligt den växelkurs som offentliggörs av för . Vidare framgår att om något offentliggörande inte har skett den dagen ska växelkursen för som kurserna offentliggörs användas. Även det nu redovisade motsvarar vad som gäller för säljare i tredje land av elektroniska tjänster. Av gällande 13 § lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster framgår att beloppen som redovisas i deklarationen ska anges i euro. De närmare upplysningarna om tillvägagångssättet för valutaomräkningen i enlighet med direktivet finns numera i 6 § förordningen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster. Även i fortsättningen bör det vara tillräckligt att reglerna om tillvägagångssättet för valutaomräkningen anges i förordningstext. Någon ändring i gällande lagtext bedöms sammanfattningsvis inte behövlig till följd av det ovan redovisade. Som en följd av ändrad terminologi föreslås dock en ändring i 13 § lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. 7.6.5Betalning av mervärdesskatt som redovisats i en deklaration Regeringens förslag: Vid betalningen ska hänvisning göras till den särskilda mervärdesskattedeklaration som betalningen avser. Betalningen ska ha kommit in till senast den 20 efter utgången av redovisningsperioden. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Regeringens förslag innehåller dock inget undantag från lagen om beräkning av lagstadgad tid. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Den som omfattas av ett identifieringsbeslut för en särskild ordning ska betala skatten till identifieringsstaten. Betalningen ska ske som deklarationen ska ges in, dvs. senast efter utgången av redovisningsperioden (se ändrade artikel 367 och nya artikel 369i i direktivet). Tidsfristen gäller även om deklarationen rent faktiskt lämnats in tidigare. Ett företag som till exempel lämnat in sin deklaration för kvartalet januari–mars behöver alltså inte betala den i deklarationen redovisade skatten förrän . Av ovan nämnda artiklar framgår även att det vid betalningen ska göras en hänvisning till den deklaration som betalningen avser. Om referensnumret till deklarationen inte anges kan detta medföra att någon betalning inte anses ha gjorts. Uteblivna betalningar för tre kalenderkvartal efter varandra kan föranleda uteslutning från den särskilda ordningen (återkallelse av identifieringsbeslutet), se avsnitt 7.3. Vidare framgår av artiklarna ovan att betalningen ska göras i euro till ett bankkonto som identifieringsstaten har angett samt att medlemsstater som inte har antagit euro som valuta får begära att betalningen görs i den nationella valutan. De nya bestämmelserna innebär ingen förändring i sak i förhållande till vad som gäller för den nuvarande särskilda ordningen för säljare i tredje land, med undantag för att det enligt de nya bestämmelserna ska anges vilken deklaration som betalningen avser. Dagens bestämmelser motsvaras av 16 § lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster. En motsvarighet till kravet på hänvisning till deklaration bör införas i den svenska lagtexten. Betalningen bör ske i euro även enligt de nya särskilda ordningarna. Av nya artikel 60 i tillämpningsförordningen framgår att det exakta beloppet ska betalas och att någon avrundning inte ska ske. I gällande 16 § andra stycket lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster anges att skatten ska anses ha betalats den dag då betalningen har bokförts på kontot (jfr 62 kap. 2 § andra stycket SFL). Regeln saknar EU-rättslig motsvarighet. Det bedöms emellertid inte finnas anledning att föreskriva att något annat ska gälla för de nya särskilda ordningarna än vad som tillämpas för övriga skattebetalningar som inte registreras på ett skattekonto. Vad gäller beräkningen av tidsfristen för betalning av mervärdesskatt som redovisas i en deklaration som lämnas till föreslogs i 2013/14:224 promemorian ett undantag från den s.k. söndagsregeln i 2 § lagen om beräkning av lagstadgad tid. Regeringen finner emellertid att frågan om ett sådant undantag bör övervägas närmare. Regeringen vill dock nämna – av samma skäl som anförts i avsnitt 7.6.1 – att ett svenskt företag som redovisar mervärdesskatt för omsättningar i andra EU-länder genom den särskilda ordningen bör se till att mervärdesskatten har betalats till senast den 20 efter redovisningsperiodens utgång, även om den 20 infaller , söndag eller annan helgdag. Till följd av viss omstrukturering i lagen bör 16 § betecknas 15 §. Förslaget föranleder ändringar i numera betecknade 15 § lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. 7.6.6 Överföring av information och betalningar mellan medlemsstaterna När deklarationen har getts in via det elektroniska gränssnittet i identi- fieringsstaten, ska myndigheten i denna stat sända vidare deklarations- uppgifterna till behöriga myndigheter i konsumtionsstaterna. ske senast efter utgången av den månad under vilken deklara- tionen inkom (se nya artikel 45.2 i förordningen om administrativt Även de belopp som betalas till myndigheten i identifierings- staten ska överföras till konsumtionsstaterna senast efter utgången av den månad då betalningen mottogs (nya artikel 46.1 i förordningen om administrativt samarbete). För den nuvarande särskilda ordningen för företag i tredje land finns motsvarande regler i gällande artikel 40.2 och artikel 41.1 i förordningen om administrativt samarbete. Som framgår av ordalydelsen i ovan redovisade artiklar räknas tiden från mottagandet av deklarationen respektive av betalningen. Tiden räknas alltså inte från den tidpunkt när deklarationen borde ha lämnats eller när betalningen senast borde ha Detta innebär till exempel att om ett företag borde ha betalat redovisad skatt men någon faktisk betalning inte sker förrän är identifieringsstaten skyldig att överföra betalningen Om den beskattningsbara personen betalar in ett lägre belopp än vad denne har redovisat i sin deklaration ska det ske en proportionering (nya artikel 46.2 i förordningen om administrativt samarbete). staten ska därvid fördela inkommen betalning på de belopp som deklarerats samt informera berörda konsumtionsstater om att så skett. Motsvarande reglering finns i gällande artikel 41.2 i förordningen om Om ett företag har deklarerat skatt med till exempel till land A, till land B och till land C, men bara betalat totalt , blir fördelningen till land A, till land B och till land C. Om ytterligare betalning skulle tillkomma för , ska en proportionering göras även av det beloppet. har identifieringsstaten rätt att behålla en del av det inbetalade beloppet. Av nya artikel 46.3 i förordningen om administrativt samarbete framgår att den del som identifieringsstaten har Prop. 2013/14:224 rätt att behålla uppgår till under – Efter har identifieringsstaten inte rätt att behålla någon del. Övergångsregleringen –2018 påverkar inte det belopp som ska betalas av företaget. 7.6.7Återbetalning om ett för högt belopp betalas in Om en beskattningsbar person betalar in ett belopp som är högre än det som har redovisats i deklarationen, ska identifieringsstaten betala tillbaka det överskjutande beloppet direkt till denne. Om identifieringsstaten redan har överfört betalningen till konsumtionsstaterna när det framkommer att betalningen är felaktig är det konsumtionsstaterna som ska betala tillbaka överskjutande belopp. ska identifieringsstaten dock betala tillbaka den del som denna stat behållit med stöd av artikel 46.3 i förordningen om administrativt samarbete. Det nu angivna framgår av nya artikel 63 första–tredje styckena i tillämpningsförordningen. Det bör betonas att det är konsumtionsstaten som avgör om betalningen från företaget varit felaktig och om återbetalning därför ska ske. Bestämmelserna kan illustreras av följande exempel. Ett företag har deklarerat skatt med till land A, till land B och till land C. Skatten avser kalenderkvartalet januari– . I enlighet med artikel 46.3 i förordningen om administrativt samarbete överför identifieringsstaten till land A, till land B och till land C. Därefter framkommer att betalningarna avseende länderna A och B är felaktiga. För land A ska ingen skatt alls redovisas och för land B endast . Land A betalar tillbaka och land B medan identifieringsstaten betalar tillbaka sammanlagt (för land A + för land B). Konsumtionsstaten ska på elektronisk väg informera identifieringsstaten om återbetalningsbeloppen (nya artikel 63 fjärde stycket i tillämpningsförordningen). 7.6.8Helt eller delvis utebliven betalning Om ett företag har redovisat mervärdesskatt i en deklaration men inte gjort någon inbetalning eller om det inbetalade beloppet understiger det redovisade beloppet, ska den behöriga myndigheten i identifieringsstaten på elektronisk väg skicka en påminnelse till företaget efter den dag då betalningen senast skulle ha gjorts enligt artikel 367 eller artikel 369i i direktivet (nya artikel 63a första stycket i tillämpningsförordningen). Tiden räknas alltså från när betalningen senast borde ha gjorts och därmed från när deklarationen senast borde ha lämnats och inte från när deklarationen faktiskt lämnades. Detta innebär exempelvis att om ett företag har lämnat in sin deklaration för kalenderkvartalet januari–mars ska påminnelse skickas den 2013/14:224 , dvs. efter som är den dag då deklarationen senast skulle ha lämnats. Identifieringsstaten ska på elektronisk väg informera konsumtionsstaterna om att en påminnelse skickats. Efter att identifieringsstaten har skickat en påminnelse är det berörd konsumtionsstat som har ansvaret för eventuella ytterligare påminnelser och indrivningsåtgärder. Om konsumtionsstaten har utfärdat en påminnelse ska skatten betalas till den staten och inte till identifieringsstaten. Konsumtionsstaten är skyldig att på elektronisk väg informera identifieringsstaten för det fall den utfärdar en påminnelse. Det sagda framgår av nya artikel 63a andra–fjärde styckena i tillämpningsförordningen. Om ett företag av misstag skulle göra en inbetalning till identifieringsstaten efter att konsumtionsstaten har utfärdat en påminnelse kommer det inbetalade beloppet att återbetalas till företaget. Företaget får sedan göra inbetalningen till den behöriga myndigheten i konsumtionsstaten. Identifieringsstaten kommer alltså inte att överföra en sådan betalning till konsumtionsstaten. En sådan felaktig inbetalning till identifieringsstaten jämställs därför med att betalning överhuvudtaget inte gjorts. Det bör betonas att uteblivna eller försenade betalningar för tre kalenderkvartal i rad kan föranleda att identifieringsbeslutet återkallas (se avsnitt 7.3). 7.6.9 Korrigeringar av lämnade deklarationer och betalningar Av nya artikel 61.1 i tillämpningsförordningen följer att korrigeringar av belopp i en inlämnad deklaration endast får göras genom ändringar i den deklarationen och inte i deklarationer för senare perioder. 61.2 ska sådana ändringar lämnas till identifieringsstaten på elektronisk väg från den dag då den ursprungliga deklarationen skulle ha Detta innebär att identifieringsstaten är skyldig att vidarebefordra ändringarna till berörd konsumtionsstat. sedan konsumtionsstaten som fattar ett beslut om skatt i enlighet med sina förfaranderegler och som alltså beslutar om korrigeringen ska Den i förordningen föreskrivna skyldigheten för identifierings- staten att ta emot och vidarebefordra korrigeringar påverkar således inte konsumtionsstatens regler om fastställande av skatt och rättelser. detta framgår av artikel 61.2 i tillämpningsförordningen. Tidsfristen gäller även för ett företag som inte längre tillämpar någon av de särskilda ordningarna och som således inte omfattas av ett Även ett företag som har uteslutits eller frivilligt trätt ut har således möjlighet att begära korrigering i en deklaration för en period som redovisats enligt en särskild ordning genom att ge in en begäran om korrigering till den stat som var identifieringsstat före uteslutningen (återkallelsen av identifieringsbeslutet) eller det frivilliga Om korrigeringen medför en tilläggsbetalning ska den göras till den tidigare identifieringsstaten. Motsvarande gäller också för ett företag som fortfarande tillämpar en särskild ordning men som har bytt identi- fieringsstat, t.ex. på grund av att sätet för den ekonomiska verksamheten har flyttats (se nya artikel 61a i tillämpningsförordningen). Om korrigeringen i stället medför återbetalning av inbetalat belopp Prop. 2013/14:224 görs denna återbetalning av konsumtionsstaten och – under en över- gångsperiod – även till viss del av identifieringsstaten (nya artikel 63). Förenklat uttryckt ska en stat fortsätta att vara