prop · H103184 · 2014-03-18 00:00:00 — Det bör räcka att i lagtexten ange att indragningen eller begränsningen av antalet tillåtna dagar bör stå i proportion till återkallelsens längd. Närmare bestämmelser bör i stället kunna anges på förordnings- eller myndighetsnivå. 11.3.2Beslut om prickar, återkallelse, förbud och begränsning av antalet fiskedagar Regeringens förslag: Den myndighet som regeringen bestämmer prövar frågor om tilldelning av prickar, om återkallelse av fiskelicens, personlig fiskelicens och särskilda tillstånd, om förbud att verka som befälhavare, om interimistiska beslut som avser prickar, återkallelse eller förbud och om indragning eller begränsning av tillåtna fiskedagar. förslag: Överensstämmer med regeringens Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: I nuvarande lagstiftning anges att Havs- och vattenmyndigheten ska pröva frågor om tilldelning av prickar, om återkallelse av fartygstillstånd, särskilt fartygstillstånd, andra sär- skilda tillstånd samt om förbud att verka som befälhavare. 2013/14:184 anser, i likhet med utredningen, att den myndighet som ska pröva dessa frågor inte bör anges i lagen. I lagen bör endast anges att den myndighet som regeringen bestämmer prövar frågor om prickar och återkallelse. Bestämmelsen bör dessutom anpassas till övriga ändringar i lagen och det bör förtydligas att den även avser interimistiska beslut. Regeringens förslag: Bestämmelserna i lagen om överlåtbara fiskerättigheter anpassas till det nya systemet med fiskelicens. Ett bemyndigande införs för regeringen att i förordning föreskriva vilka arter som ska omfattas av systemet. förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Utredningen föreslår dock att regeringen ska bemyndigas att i förordning utvidga det nuvarande systemet till att även omfatta annat fiske än det pelagiska. Remissinstanserna: , (SFR), Fiskares PO, , Pelagiska PO, Länsstyrelserna i , , län och samt tillstyrker förslaget. och Världsnaturfonden (WWF) som dock anser att lagförslaget är onödigt detaljerat och att detaljerna bör framgå av förordning eller myndighetsföreskrifter. (Sportfiskarna) avstyrker förslaget och efterlyser en utredning av konsekvenserna för svenskt fiske. , , och Fisketurismföretagare () avstyrker förslaget eftersom det anses kunna medföra negativa konsekvenser för det kustnära fisket, t.ex. genom uppkomsten av ägarkoncentrationer. Coalition Clean Baltic avstyrker förslaget och efterlyser en miljökonsekvensanalys innan förslaget börjar tillämpas i full omfattning, varvid även internationella erfarenheter av sådana system bör utredas. Skälen för regeringens förslag: gäller den särskilda lagen (2009:866) om överlåtbara fiskerättigheter (prop. 2008/09:169). Enligt lagen får Havs- och vattenmyndigheten bestämma en överlåtbar andel av den del av den nationella fiskekvoten som görs tillgänglig för yrkesmässigt pelagiskt fiske genom individuella kvoter (fiskerättigheter). Med pelagiskt fiske avses i lagen sådant fiske som är inriktat på sill, skarpsill, makrill, taggmakrill, blåvitling och tobis. Sådana fiskerättigheter tilldelas yrkesfiskare med fartygstillstånd och fastställs med ledning av en yrkesfiskares fiske under en viss referensperiod. De får överlåtas till en annan yrkesfiskare som har fartygstillstånd, under förutsättning att överlåtelsen inte motverkar syftet med lagen. Syftet med lagen är att främja fartygsstrukturen i det pelagiska yrkesfisket. Härmed avses en minskning av antalet fartyg i fiskeflottan. Utredningen har övervägt om systemet med överlåtbara fiskerättigheter bör utvidgas till att avse även annat fiske än det pelagiska och funnit att erfarenheter från andra länder, bl.a. , visar att en sådan utvidgning kan ha ytterligare positiva effekter på fartygsstrukturen. Utredningen anser dock att frågan om en ändring av lagen med denna innebörd är för tidigt väckt och att det finns farhågor om att ett genomförande av en sådan ändring skulle kunna leda till en ökad ägarkoncentration. Systemet med överlåtbara fiskerättigheter för pelagiskt fiske bör därför enligt utredningen utredas innan det kan vara aktuellt att föreslå motsvarande lagstiftning för det övriga fisket. I stället föreslår utredningen dels att lagen om överlåtbara fiskerättigheter inordnas i den nya fiskevårdslagen, dels att ett bemyndigande införs i lagen som ger regeringen möjlighet att genom förordning utvidga systemet till att gälla även för annat fiske än det pelagiska. Utredningen motiverar detta ställningstagande med att de övergripande principerna för systemet med överlåtbara fiskerättigheter redan har prövats av och att principerna för det övriga fisket kan förutsättas vara desamma. Utvidgningen ska enligt utredningen kunna ske sedan den nuvarande lagen har utvärderats. Om utvärderingen leder till att ytterligare åtgärder krävs för att motverka exempelvis ägarkoncentration måste det enligt utredningen ske genom lag. Flertalet remissinstanser har tillstyrkt utredningens förslag. Invändningarna avser främst konsekvenserna för svenskt fiske, risken för ägarkoncentrationer och behovet av en miljökonsekvensanalys. Regeringen anser i likhet med utredningen att det bör införas en möjlighet för regeringen att besluta om tillämpning av systemet även för annat fiske än det som omfattas av lagen. Detta kan antas bidra till ett bättre resursutnyttjande och ett mera hållbart fiske. Behovet av individuella kvoter och därmed behovet av möjligheter att omfördela dessa bedöms också öka till följd av det kommande förbudet mot utkast av fångster. Regeringen instämmer även i utredningens bedömning att konsekvenserna för såväl fiskerinäringen som miljön måste redas ut noggrant innan en utvidgning av tillämpningen av systemet sker. bör dock bestämmelserna formuleras om så att de gäller generellt för överlåtbara fiskerättigheter oberoende av vilket slag av fiske som det rör sig om. Regeringen bör således, till skillnad från utredningens förslag, ges ett bemyndigande att i förordning bestämma att systemet ska tillämpas för ett visst närmare angivet fiske. I fortsättningen kommer det således att framgå av en förordning vilka fiskarter som omfattas av systemet med överlåtbara fiskerättigheter. Bestämmelserna bör i övrigt anpassas till det nya system med fiskelicenser som föreslås i avsnitt 9. Ändringarna bör, till följd av de begränsade ändringar som görs i fiskelagen, införas i den gällande lagen om överlåtbara fiskerättigheter. Regeringen avser att uppdra åt Havs- och vattenmyndigheten att utvärdera det nuvarande systemet. 2013/14:184 13 Följdändring i lagen om skatt på energi Regeringens förslag: I lagen om skatt på energi bör begreppet fartygstillstånd ersättas med fiskelicens som inte är begränsad till fiske enbart i enskilt vatten. förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 9 § lagen (1994:1776) om skatt på energi får bränsletank på bland annat båtar inte innehålla oljeprodukt som är försedd med märkämne eller från vilken märkämnet har avlägsnats. Detta gäller dock inte båtar för vilka fartygstillstånd enligt fiskelagen har meddelats. För överträdelser tas det enligt 10 kap. 5 § ut en avgift på . Enligt 6 a kap. 1 § samma lag befrias bl.a. viss bränsleförbrukning i båt för vilken fartygstillstånd enligt fiskelagen har meddelats från vissa skatter, när båten inte används för privat ändamål. Enligt 9 kap. 3 § samma lag medger skattemyndigheten återbetalning av skatt på bränsle om någon har förbrukat bensin i båt för vilken fartygstillstånd meddelats enligt fiskelagen, när båten inte använts för privat ändamål eller förbrukat vissa bränslen i båt utan fartygstillstånd, när båten inte använts för privat ändamål (punkterna 2 och 3). Enligt gällande fiskelagstiftning krävs fartygstillstånd för fiskefartyg som används vid yrkesmässigt fiske i havet. För fiske i näringsverksamhet med fartyg i havet med stöd av enskild rätt krävs särskilt fartygstillstånd. För yrkesfiske krävs dessutom yrkesfiskelicens. Som anges i avsnitt 9 föreslår regeringen att de två fartygstillståndstyperna slås samman till en fiskelicens och att yrkesfiskelicensen avskaffas. Enligt de nedan föreslagna övergångsbestämmelserna gäller ett fartygstillstånd som utfärdats med stöd av den äldre lagstiftningen som en fiskelicens (avsnitt 14). För att undvika att fartygstillståndshavare ska exkluderas från vissa bestämmelser i lagen om skatt på energi bör, enligt regeringens mening, begreppet fartygstillstånd ersättas med ett annat begrepp. För att fortsatt omfatta sådana aktörer som har fartygstillstånd bör begreppet fartygstillstånd i lagen om skatt på energi ersättas med begreppet fiskelicens, som inte är begränsad till fiske enbart i enskilt vatten. Motsvarande ändring bör göras även i lagen (2012:1497) om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Regeringens förslag: Ändringarna i lagarna ska träda i kraft den Fartygstillstånd och särskilda fartygstillstånd som har meddelats enligt äldre bestämmelser gäller som fiskelicenser efter lagens ikraft- Yrkesfiskelicenser upphör att gälla vid ikraftträdandet. gäller dock inte yrkesfiskelicenser som avser fiske i de fem stora insjöarna eller fiske utan fartyg i havet, vilka gäller som personliga fiskelicenser efter ikraftträdandet. Den höjda högsta nivån för sanktionsavgifter ska gälla för över- trädelser som begåtts efter ikraftträdandet. till befrielse från sanktionsavgift ska gälla även för överträdelser som begåtts före ikraftträdandet. Bestämmelsen om indragning eller återkallelse av antalet tillåtna fiskedagar ska endast gälla för brott och överträdelser som begåtts En övergångsbestämmelse införs i lagen om överlåtbara fiske- rättigheter enligt vilken fartygstillstånd som meddelats enligt lagens tidigare lydelse gäller som fiskelicenser. En övergångsbestämmelse införs i lagen om skatt på energi enligt vilken fartygstillstånd som meddelats enligt lagens tidigare lydelse gäller som fiskelicenser. Fartygstillstånd kan därmed grunda skatte- nedsättning även under den övergångsperiod när tillstånden kommer att kvarleva parallellt med fiskelicenserna. förslag: Utredningen har föreslagit en övergångsperiod under vilken ansökan om fiskelicens får göras. Utredningen har vidare i fråga om överträdelser som skett före ikraftträdandet föreslagit att de äldre bestämmelserna i fiskelagen ska tillämpas. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Övergångsbestämmelser behövs för vissa av ändringarna i fiskelagen. Det nya systemet för fiskelicenser innebär i allt väsentligt en förenkling av den hittillsvarande ordningen med yrkesfiskelicens och fartygstillstånd. Ändringen innebär att kravet på yrkesfiskelicens, som är en i sin helhet nationell reglering, slopas beträffande fiske med fartyg i näringsverksamhet i havet och att fartygstillstånden och de särskilda fartygstillstånden, som motsvarar de tillstånd som i benämns fiskelicenser, får samma benämning i svensk rätt. Kraven för beviljande av fiskelicens avses vara något lättare att uppfylla än de som har gällt . Utgångspunkten är därför att den som har haft ett fartygstillstånd eller ett särskilt fartygstillstånd också är berättigad till fiskelicens enligt det nya systemet. För att undvika onödig administration bör övergången regleras genom en övergångsbestämmelse. I denna bör föreskrivas att fartygstillstånd och särskilda fartygstillstånd som har meddelats med stöd av 21 § fiskelagen i dess tidigare lydelse gäller som fiskelicenser. Det bör också föreskrivas att de begränsningar 2013/14:184 som har gällt för de tidigare tillstånden ska fortsätta att gälla. Begränsningar av tillstånden till en viss giltighetstid eller ett visst fiske eller andra villkor som följer av fartygstillståndet eller det särskilda fartygstillståndet ska således gälla även efter ikraftträdandet. I likhet med vad som har gällt måste en ny ansökan om licens göras när giltighetstiden har gått ut. Yrkesfiskelicenser som har meddelats för fiske med fartyg i havet med stöd av 30 § i dess hittillsvarande lydelse bör upphöra att gälla vid ikraftträdandet. En yrkesfiskelicens för den som bedriver fiske i insjöarna eller utan fiskefartyg i havet bör efter ikraftträdandet gälla som en personlig fiskelicens med de begränsningar till en viss giltighetstid, ett visst fiske eller andra villkor som följer av yrkesfiskelicensen. När det gäller straff och sanktioner finns det anledning att beakta såväl förbudet mot retroaktiv strafflagstiftning som den lindrigaste lagens princip. Det krävs enligt regeringens bedömning inte några övergångsbestämmelser till de två straffbestämmelser som införs i lagen. Straffbestämmelsen i den föreslagna 37 a § om straff för brott mot redskapsbegränsningarna innebär inte någon ändring i sak utan följer endast av att bestämmelsen om redskapsbegränsningar förs upp från förordningsnivå till lagnivå och därmed inte längre kommer att omfattas av den gällande straffbestämmelsen i 40 § första stycket fiskelagen. Av 5 § lagen om införande av framgår att straff ska bestämmas enligt den lag som gällde när gärningen företogs om det inte när dom meddelas är en annan lag som gäller och den nya lagen leder till frihet från straff eller lindrigare straff. Bestämmelsen har enligt förarbetena generell räckvidd (regeringens proposition 1964:10 med förslag till införande av , s. 99). Eftersom bestämmelsen inte innebär någon ändring i sak bör huvudregeln att straff ska bestämmas enligt den lag som gällde när gärningen företogs följas. Straffbestämmelsen i den föreslagna 39 a § innebär att ett helt nytt brott straffbeläggs och kan därför enligt förbudet mot retroaktiv lagstiftning bara gälla för överträdelser som skett efter ikraftträdandet. Sanktionsavgifter kan i detta hänseende jämföras med straff. Den föreslagna höjningen av den högsta nivån för sanktionsavgifterna bör därför endast gälla för överträdelser som skett efter ikraftträdandet. Däremot bör den utökade möjligheten till befrielse från sanktionsavgift, eftersom det innebär en lindrigare lagstiftning, tillämpas även för överträdelser som skett innan ändringen trätt i kraft. Detta synsätt bör kunna tillämpas även när det gäller andra administrativa sanktioner. Bestämmelsen om indragning eller återkallelse av antalet tillåtna fiskedagar ska således endast gälla för brott och överträdelser som skett efter ikraftträdandet. För att bestämmelserna i lagen om överlåtbara fiskerättigheter ska kunna tillämpas då fartygstillstånd enligt lagens äldre lydelse gäller parallellt med fiskelicenserna föreslås att en övergångsbestämmelse införs i lagen, enligt vilken ett fartygstillstånd gäller som en fiskelicens. Detta får betydelse t.ex. i fråga om indragning eller begränsning av fiskerättigheter i de fall innehavarens fartygstillstånd eller fiskelicens har återkallats eller begränsats. För att fartygstillstånd som utfärdats enligt fiskelagens äldre lydelse Prop. 2013/14:184 fortfarande ska kunna grunda rätt till nedsättning av skatt fram till dess att tillstånden löper ut eller återkallas föreslås att en övergångsbestämmelse införs i lagen om skatt på energi enligt vilken fartygstillstånd som meddelats enligt lagens tidigare lydelse gäller som fiskelicenser. Innehav av ett fartygstillstånd kan härigenom grunda rätt till skattenedsättning även under den övergångsperiod när tillstånden kommer att leva kvar parallellt med fiskelicenserna. 15.1Konsekvenser för det allmänna Förslaget till ett förenklat fiskelicenssystem innebär att ett tillstånd, fiskelicensen, ersätter de tidigare fartygstillstånden och yrkesfiskelicenserna. Havs- och vattenmyndighetens hantering av tillståndsprocesser förenklas genom att färre tillstånd behövs, vilket innebär en lättnad i den administrativa bördan. Kriminaliseringen av överträdelser av landningsskyldigheten och den höjda högsta sanktionsavgiftsnivån kan leda till måttligt ökad arbetsbelastning för myndigheter och domstolar. Ändringen av återkallelsebestämmelsen bedöms dock kunna leda till en något mindre arbetsbelastning för myndigheter och domstolar. Sammantaget bedömer regeringen att förslagen inte leder till någon kostnadsökning för domstolar och myndigheter. En mer flexibel bedömning av när det kan anses vara oskäligt att ta ut en sanktionsavgift innebär att Havs- och vattenmyndighetens administration minskar något. Förslaget bör inte få någon märkbar effekt på antalet ärenden som förs vidare till domstol. Det förenklade licenssystemet bör, genom att färre tillstånd och därmed en enklare administration behövs, leda till lägre kostnader för Havs- och vattenmyndighetens administration. En höjning av högsta möjliga sanktionsavgift och en utökad möjlighet att differentiera avgifterna innebär att högre avgifter kan tas ut. Antalet fall när höga avgifter tas ut på grund av allvarliga överträdelser bedöms dock inte bli så omfattande. En differentiering av avgifterna bedöms dock kunna leda till att högre avgifter tas ut. Förslaget bedöms således leda till något högre intäkter från avgifter. En mer flexibel bedömning av när det kan anses vara oskäligt att ta ut en sanktionsavgift innebär att sanktionsavgift kommer att tas ut i något färre fall. De finansiella konsekvenserna av det förslaget bedöms dock vara försumbara. Förslaget till ett förenklat fiskelicenssystem innebär att ett tillstånd, fiskelicensen, ersätter de tidigare fartygstillstånden och yrkesfiskelicenserna. Förenklingen bör leda till lägre administrativa kostnader då endast en licens kommer att behövas . Kostnaderna är dock svåra att uppskatta. finns det omkring 1 500 fiskare som innehar yrkesfiskelicens. Som anges i övergångsbestämmelserna kommer yrkesfiskelicensen för den som fiskar med fartyg i havet att upphöra att gälla i samband med lagens ikraftträdande. De fartygstillstånd och särskilda fartygstillstånd som meddelats kommer att gälla som en fiskelicens till dess deras giltighetstid gått ut och vid förnyelse erhålls en fiskelicens. För dem som fiskar i inlandet kommer yrkesfiskelicensen att fortsätta att gälla som en personlig fiskelicens och vid förnyelse erhålls en personlig fiskelicens. För nya aktörer som vill etablera sig i yrkesfisket medför förslaget att det vid fiske med fartyg i havet endast krävs en fiskelicens och inte som både yrkesfiskelicens och fartygstillstånd eller särskilt fartygstillstånd. Det är möjligt att förslaget att slopa kravet på att fisket ska vara av väsentlig betydelse för försörjningen för att licens ska kunna beviljas kan föranleda fler aktörer än tidigare att ansöka om licens. Någon större ökning av antalet nya ansökningar förutses emellertid inte. Skälet till detta är dels att antalet yrkesfiskare i havet framför allt begränsas av kvoter och tillstånd samt av kravet på utförsel av fiskekapacitet, dels att antalet yrkesfiskare i inlandsvatten begränsas av tillgången på fisk. Det är mot den nu angivna bakgrunden svårt att specificera hur många som kan beröras av förenklingen och därmed hur stor minskning av företagens administrativa kostnader som kan förväntas. Förenklingen bör leda till lägre administrativa kostnader för företagen. Förslaget att fiskelicens även ska kunna beviljas för juridiska personer leder till att fiskeföretagare inte längre behöver låta en fysisk person stå som innehavare av licensen för ett fartyg, medan fartyget ägs av ett bolag. Förslaget innebär således en enklare och modernare reglering som bättre överensstämmer med hur dagens fiske organiseras. Det är vanligt att det moderna yrkesfisket använder sig av olika bolagsformer för att organisera ägandet av bl.a. fiskefartyg och det bedöms därför lämpligt att licenserna också kan hänföras till bolaget och inte måste kopplas till en fysisk person. Detta underlättar företagens möjlighet att planera och driva sin verksamhet. Härigenom förenklas administrationen för företagen med lägre kostnader som följd. Redskapsbegränsningen i 9 a § i förslaget påverkar inte företagen, utan avser antalet redskap som den fritidsfiskande allmänheten får nyttja. Bemyndigandet i 19 a § förväntas inte medföra några konsekvenser för de företag som berörs förrän bemyndigandet tas i anspråk. Generellt kan konstateras att bestämmelserna om landningsskyldighet syftar till att möjliggöra ett förbud av utkast av oönskad fångst (att fisk kastas tillbaka i havet med begränsad överlevnadsmöjlighet) som är följden av det nuvarande EU-rättsliga regelverket som innebär att en yrkesfiskare i havet bara får landa den fångstmängd för vilken han eller hon har kvot eller särskilt tillstånd. gäller att även oönskad fångst måste landas och räknas av från kvoten. När det nu föreslagna bemyndigandet tas i anspråk och närmare föreskrifter om landningsskyldighet meddelas kan yrkesfisket drabbas ekonomiskt dels på grund av att oönskad fångst då måste avräknas från yrkesfiskarens kvot, dels för att många yrkesfiskare kan komma att behöva göra investeringar i såväl selektiva redskap för att minimera mängden oönskad fångst som redskap för att hantera oönskad fångst ombord och i hamn. Kostnaden för sådana investeringar får bedömas i samband med att närmare föreskrifter meddelas. Kriminaliseringen av överträdelser av landningsskyldigheten innebär att ytterligare ett brott kan leda till sanktioner för yrkesfiskare. Det ställs dock krav i på att denna överträdelse beivras. En höjning av högsta möjliga sanktionsavgift innebär att yrkesfiskare kan åläggas att betala högre sanktionsavgifter. De högsta beloppen förbehålls dock de allvarligaste överträdelserna och de största fartygen. Även en utökad möjlighet att differentiera avgifterna gör det möjligt att meddela mera proportionerliga sanktioner. Förslaget innebär att det läggs till ett ytterligare exempel på när det kan anses vara oskäligt att ta ut en sanktionsavgift. Ändringarna medför endast ekonomiska konsekvenser för den som bryter mot reglerna och bedöms åstadkomma ett system som uppfattas som mer rimligt och rättvist än det system som finns enligt gällande rätt. Förslaget till förändrad utformning av återkallelsebestämmelsen innebär att bestämmelsen utformas mer i likhet med återkallelsebestämmelsen inom pricksystemet och innebär därför att en yrkesfiskare ska ha begått upprepade överträdelser innan återkallelse kan ske mot att det räcker med en överträdelse om den är allvarlig. När ett tillräckligt antal överträdelser har skett ska dock den lägsta tiden för återkallelse, i likhet med pricksystemet, vara . Den nya bestämmelsen innebär därmed en lindring i och med att fler överträdelser ska begås innan en återkallelse sker men en strängare sanktion när den väl faller ut. Regeringen föreslår också att lagen (2009:866) om överlåtbara fiskerättigheter ändras så att ansvarig myndighet får bestämma en överlåtbar andel av den del av den nationella fiskekvoten för en viss art – till skillnad från nu gällande lag inte bara för arter i det s.k. pelagiska fisket utan för allt fiske – som görs tillgänglig för fiske genom individuella kvoter. Om bemyndigandet tas i anspråk innebär det att fiskerättigheter får överlåtas yrkesfiskare emellan i alla delar av det svenska yrkesfisket till havs. Det föreslagna utökandet av bemyndigandet kan antas bidra till ett bättre resursutnyttjande och ett mera hållbart fiske. Behovet av att göra individuella kvoter överlåtbara bedöms också öka till följd av det kommande utkastförbudet som nämnts ovan. För ett mera utförligt resonemang om förslaget, se avsnitt 11. För ett mera utförligt resonemang om bakgrunden till lagen om överlåtbara fiskerättigheter, se prop. 2008/09:169. 2013/14:184 16 Förslaget till lag om ändring i fiskelagen Paragrafen är ny. Den motsvarar i huvudsak hittillsvarande 2 kap. 13 § förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen.