prop · H103222 · 2014-04-25 00:00:00 — I fråga om allmän inpasseringskontroll och kontroll av fordon vid passage in i eller ut ur en rättspsykiatrisk undersökningsenhet bör det dock vara som fattar beslut även med avseende på dessa häktade personer. De nu aktuella besluten angår inte rättspsykiatrisk vård. De behöver därför inte fattas av undersökningsenhetens chefsöverläkare. Vem som ska fatta beslut bör lämpligen bestämmas av . Kriminalvården har menat att när det gäller kriminalvårdsklienter som överförs till undersökningsenheterna så bör det vara Kriminalvården som fattar beslut om ordning och säkerhet även på enheterna. Eftersom det nu föreslås att ska ha tillgång till samma befogenheter i fråga om häktade och andra frihetsberövade som Kriminalvården har, finns det inte behov av att låta Kriminalvården fatta beslut angående ordning och säkerhet vid de rättspsykiatriska undersökningsenheterna. behöver dock i nu aktuella avseenden även i fortsättningen samverka med Kriminalvården och andra berörda myndigheter. De undersökta är oftast häktade personer som överförs från häkte och sedan ofta åter till häkte. Det är därför naturligt att myndigheterna samverkar bland annat i fråga om risk- och hotbedömningar av intagna personer samt kontroll av utomståendes brottsbelastning inför besök eller i frågor rörande tillåtlighet av elektronisk kommunikation. gäller att den som är häktad eller är intagen på en enhet för rättspsykiatrisk undersökning och som genomgår rättspsykiatrisk vård kan ges tillfällig, normalt bevakad, permission för att besöka en svårt sjuk närstående eller liknande. Tillstånd till sådan permisson prövas av 2013/14:222 Kriminalvården (11 b § lagen om rättspsykiatrisk vård). Kriminalvårdens uppgift att besluta om permisson bör inte längre gälla i den omfattning som i fortsättningen ska besluta om permisson. har befarat att det kan uppstå oklarheter om Kriminalvården får behålla beslutsbehörigheten i fråga om häktade personer som genomgår en § 7-undersökning och förordar att bör vara den myndighet som fattar samtliga beslut även i fråga om dessa personer. Det som talar mot en sådan lösning är att det i dessa fall är fråga om häktade personer som transporteras av Kriminalvården från ett häkte till undersökningsenhet för den aktuella undersökningen och därefter åter direkt till häktet. Kriminalvården har redan inför transporterna vidtagit och beslutat om de säkerhetsåtgärder som häkteslagen föreskriver. Om det skulle införas en reglering som innebär att helt eller delvis övertar det nu aktuella säkerhetsansvaret från Kriminalvården skulle verket självständigt behöva pröva ordnings- och säkerhetsfrågor, fastän situationen är sådan att den häktade endast ska vistas på enheten och utan att han eller hon har haft några reella möjligheter att föra med sig farliga eller annars olämpliga föremål till undersökningsenheten. Mot denna bakgrund är det inte nödvändigt eller ändamålsenligt att i detta fall överföra beslutsbehörigheten från Kriminalvården till . har väckt frågan om Kriminalvården fortsättningsvis, med avseende på den mindre andel undersökta som genomgår rättspsykiatrisk vård, bör kunna besluta om särskilda inskränkningar i rätten att ta emot eller skicka försändelser, att ta emot besök eller att stå i förbindelse med utomstående genom elektronisk kommunikation (8 § andra stycket lagen om rättspsykiatrisk vård). Kriminalvården får besluta sådana inskränkningar enbart om det behövs av ordnings- och säkerhetsskäl. De myndighetsbefogenheter i häkteslagen som nu ges tillgång till ger verket rätt att besluta om motsvarande inskränkningar (3 kap. 4 och 7 §§ häkteslagen). Det finns därför inte behov av att ha kvar möjligheten för Kriminalvården att besluta om inskränkningar för personer som genomgår psykiatrisk vård på . ges möjlighet att förordna väktare i auktoriserade bevakningsföretag Kriminalvården får i fråga om häkten ge vissa bevakningsuppdrag åt väktare i auktoriserade bevakningsföretag (8 kap. 1 och 2 §§ häkteslagen). Enligt har myndigheten likartade behov av att kunna förordna väktare för bevakningsuppgifter i verksamheterna vid de rättspsykiatriska undersökningsenheterna. Undersökningsenheterna är små med förhållandevis liten personalstyrka. Nödvändiga transporter av intagna underlättas, t.ex. i samband med permissioner och sjukhusbesök, om ges möjlighet att kunna förordna väktare som i bevakningssyfte kan bistå verkets egen personal. Allmän inpasseringskontroll och fordonskontroll är andra uppgifter där väktare kan utgöra ett nödvändigt komplement till bör mot denna bakgrund för undersökningsverksamheten ges samma möjlighet att anlita väktare som Kriminalvården har. Den nya myndigheten för vård och omsorg har från tagit över uppgiften att bedriva tillsyn över att lagen om rättspsykiatrisk undersökning och föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen följs (17 § lagen om rättspsykiatrisk undersökning). I utkastet till lagrådsremiss föreslogs att inspektionens tillsyn bör omfatta även tillämpningen av de nya bestämmelserna om rättigheter och befogenheter vid de rättspsykiatriska undersökningsenheterna. Som Inspektionen för vård och omsorg har påpekat är dock myndigheten inte tillsynsmyndighet för brottsbekämpande verksamhet. Det är angeläget att ge undersökningsenheterna de ordnings- och säkerhetsbefogenheter som häkten har. Några befogenheter därutöver eller andra anslutande bestämmelser bör inte införas . Med den avgränsningen att det är häkteslagens nuvarande bestämmelser om rättigheter och befogenheter som ska gälla även på undersökningsenheterna behöver inte dessa bestämmelser upprepas i lagen om rättspsykiatrisk undersökning. Det är i stället en fördel om häkteslagens bestämmelser kan tillämpas direkt och lika vare sig en intagen vistas på häkte eller på en undersökningsenhet. Det bör således i lag göras hänvisningar som innebär att häkteslagens bestämmelser om rättigheter och befogenheter kan tillämpas också på undersökningsenheterna. Ett alternativ är att göra hänvisningarna i häkteslagen. Den lagen omfattar dock endast undersökta som är intagna i häkte. Eftersom hänvisningarna ska vara tillämpliga med avseende på samtliga undersökta bör hänvisningarna i stället göras i lagen om rättspsykiatrisk undersökning. Kammarrätten i och har efterlyst en överskådligare reglering. Domstolarna har anfört att en helt ny lag som återger häkteslagens bestämmelser kan övervägas eller att de föreslagna hänvisningarna i lagen om rättspsykiatrisk undersökning kompletteras med beskrivningar av vilka frågor i häkteslagen hänvisningarna angår. En ny lag är dock som nämnts i det föregående inte aktuell att införa inom ramen för detta lagstiftningsärende. Eftersom häkteslagens bestämmelser ska vara direkt tillämpliga på verksamheten vid undersökningsenheterna är det inte ändamålsenligt att utöver de direkta laghänvisningarna i lagen om rättspsykiatrisk undersökning också närmare återge vad som föreskrivs i häkteslagen i aktuella delar. Häkteslagens nuvarande bestämmelse om att den i fråga om häktesintagna som har förts över till en undersökningsenhet endast gäller i fråga om restriktioner i brottsutredande syfte (5 kap. 2 §) bör kompletteras med en upplysning om de nya hänvisningarna i lagen om rättspsykiatrisk undersökning. Den i lagen om rättspsykiatrisk undersökning befintliga upplysningen (8 § tredje stycket) om att det för behandlingen av den som är häktad och genomgår rättspsykiatrisk 2013/14:222 undersökning finns bestämmelser i häkteslagen och i lagen om rättspsykiatrisk vård behöver därmed inte ändras. Dock behöver bestämmelsen som gör den psykiatriska tvångsvårdens befogenheter tillämpliga på undersökningsverksamhet (11 §) ändras så att bestämmelsen endast är tillämplig på undersökningsenheter inom den offentliga hälso- och sjukvården. och Inspektionen för vård och omsorg har menat att det inte finns behov av att behålla dessa befogenheter för den offentliga hälso- och sjukvården då det inte finns några enheter där som genomför rättspsykiatriska undersökningar av frihetsberövade personer. Den gällande lagstiftningen innebär dock att sådana enheter kan inrättas. Det bör därför inte införas en lagreglering som innebär att befogenheterna ska upphöra att gälla i fråga om den offentliga hälso- och sjukvården (5 kap. 2 § tredje stycket häkteslagen och 11 § lagen om rättspsykiatrisk undersökning). Tillsynsområdet för Inspektionen för vård och omsorg behöver avgränsas så att det inte omfattar tillämpning av häkteslagens bestämmelser (17 §). Vidare behöver bestämmelsen i lagen om rättspsykiatrisk vård som ger Kriminalvården möjlighet att ge permission åt intagna på undersökningsenheter (11 b §) avgränsas i motsvarande mån som verket ges möjlighet att besluta om permisson. Regeringens förslag: De nya bestämmelserna ska träda i kraft . Förslaget i utkastet till lagrådsremiss innebar ett ikraftträdande . Remissinstanserna har inte uttalat sig i denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Lagändringarna bör träda i kraft , dvs. Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Regeringens bedömning: Förslagen medför marginellt ökade kostnader för staten. Huvuddelen av dessa ökade kostnader kommer dock att vara av övergångsvis karaktär. Kostnadsökningarna kan finansieras inom befintliga anslagsramar. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med Remissinstanserna har inte uttalat sig i denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: Att häkteslagens bestämmelser Prop. 2013/14:222 om ordning och säkerhet blir tillämpliga också på de rättspsykiatriska undersökningsenheterna ger en säkrare och tryggare miljö för personal och de brottsmisstänkta personer som Detta bör bidra till en högre kvalitet och effektivitet i den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten. Förslagen bedöms medföra marginellt ökade kostnader för staten. Framför allt i ett inledningsskede förväntas merkostnader av övergångsvis karaktär uppstå när det gäller anskaffande av ny teknik och utbildnings- och kompetensutvecklingsinsatser. Förslagen innebär också tillförande av nya administrativa uppgifter för . Dessutom tillkommer kostnader för anlitande av väktare i verksamheten och andra åtgärder för att upprätthålla en hög säkerhet vid rättspsykiatriska undersökningsenheter. Eftersom förslagen ställer krav på en förstärkt och utvecklad samverkan mellan bör vissa fördelar även i ekonomiskt avseende kunna uppstå. Förslagen förväntas medföra endast marginella ekonomiska konsekvenser för de allmänna förvaltningsdomstolarnas verksamhet. Den sammantagna bedömningen är att de ökade kostnaderna kan finansieras inom befintliga anslagsramar. 7.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning De nya paragraferna utgör hänvisningar till bestämmelser i häkteslagen (2010:611) om intagnas rättigheter, i vilken utsträckning de kan inskränkas, särskilda kontroll- och tvångsåtgärder riktade mot intagna och andra personer samt anslutande bestämmelser om beslut och överklagande samt förordnande av väktare som är anställda i ett auktoriserat bevakningsföretag att utföra vissa bevakningsuppdrag. Frågorna behandlas i första hand i förarbetena till häkteslagen (prop. 2009/10:135). Vid en undersökningsenhet inom ska 1 kap. 4– 6 §§, 2 kap., 3 kap. och 4 kap. 1–10 §§ häkteslagen (2010:611) tillämpas när det gäller den som är häktad eller annars frihetsberövad och tas in på enheten för att genomgå en rättspsykiatrisk undersökning. När den som inte är frihetsberövad genomgår en rättspsykiatrisk undersökning eller en läkarundersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. vid en enhet som avses i första stycket, ska 1 kap. 6 § andra stycket, 2 kap. 11 och 12 §§, 4 kap. 2 §, 3 § 1 och 4, 5–9 §§ och 10 § första stycket 2 häkteslagen tillämpas. Vid en enhet som avses i första stycket ska 4 kap. 11 och 12 §§ samt 8 kap. 1 och 2 §§ häkteslagen tillämpas. 2013/14:222 Det som föreskrivs om Kriminalvården ska tillämpas på . Paragrafen är ny. Den har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I första stycket klargörs att det är vid rättspsykiatriska under- sökningsenheter inom som häkteslagen (2010:611) ska tillämpas i den omfattning som framgår av hänvisningar i paragrafen. Undersökningsenheter som kan förekomma inom den offentliga hälso- och sjukvården omfattas således inte. häkteslagens bestämmelser om intagnas rättigheter och myndighets- befogenheter avseende intagna tillämpliga på häktade och andra frihetsberövade brottsmisstänkta som överförs till och tas in på undersökningsenheter för att vistas där dygnet runt vid genomförandet av undersökningar. Genom hänvisningar i andra stycket görs vissa av myndighets- befogenheterna i häkteslagen tillämpliga även på brottsmisstänkta som utan att vara frihetsberövade genomgår rättspsykiatriska undersökningar eller läkarundersökningar enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild Hänvisningen i tredje stycket innebär att vissa allmänna myndighets- befogenheter i häkteslagen, nämligen allmän inpasseringskontroll och kontroll av fordon, kan användas för att skydda hela den rättspsykiatriska hänvisningen att får förordna väktare i ett auktoriserat bevakningsföretag att utföra vissa bevakningsuppdrag för Av fjärde stycket framgår att vad som i de utpekade bestämmelserna i häkteslagen föreskrivs om Kriminalvården ska tillämpas på Den som är intagen med stöd av 10 § kan ges vård enligt bestämmelserna i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. gäller den som inte genomgår rättspsykiatrisk vård tillämpas bestämmelserna i 18–24 §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård vid undersökningsenhet inom hälso- och sjukvården. Paragrafen gäller brottsmisstänkta som inte är häktade eller annars berövade friheten men som domstolen har beslutat ska tas in och hållas kvar på en rättspsykiatrisk undersökningsenhet då den misstänkte har underlåtit att inställa sig till en rättspsykiatrisk undersökning eller av något annat skäl inte antas komma att frivilligt medverka till Paragrafens första mening klargör att den intagne kan ges rättspsykiatrisk vård enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård vilket innebär att tvångsbefogenheterna i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård blir tillämpliga. Genom hänvisning i paragrafens andra mening är det möjligt att använda de angivna befogenheterna även i fråga om intagna som inte genomgår rättspsykiatrisk vård. befogenheter ska gälla för de personer som undersöks men inte Prop. 2013/14:222 genomgår vård på har meningen ändrats så att verkets enheter inte längre omfattas av hänvisningen. När det gäller beslut som avses i 5 a § tillämpas 7 kap. häkteslagen (2010:611) om beslut och överklagande. Det som föreskrivs om Kriminalvården ska tillämpas på . Paragrafen är ny. Den har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Genom hänvisningen görs häkteslagens bestämmelser om beslut och överklagande tillämpliga i fråga om rättigheter för intagna och myndighetsbefogenheter som enligt 5 a § ska utövas på undersökningsenheter. Bestämmelsen innebär även att det är , och inte Kriminalvården, som fattar besluten. Inspektionen för vård och omsorg utövar tillsyn över att denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen följs. Tillsynen omfattar dock inte tillämpningen av 5 a §. Paragrafen ger Inspektionen för vård och omsorg i uppgift att utöva tillsyn över att lag och annan författning följs i den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten. Genom ett tillägg klargörs att inspektionens tillsyn inte omfattar tillämpningen av rättigheter och myndighetsbefogenheter i häkteslagen (2010:611) som enligt 5 a § är tillämpliga på undersökningsenheter. 7.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård Om missbruk inte kan befaras kan den som är häktad eller är intagen på en enhet för rättspsykiatrisk undersökning och som genomgår rättspsykiatrisk vård ges tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens respektive undersökningsenhetens område för att besöka en närstående som är svårt sjuk, närvara vid en närståendes begravning eller om det annars finns synnerliga skäl. Under vistelsen utanför sjukvårdsinrättningens respektive undersökningsenhetens område ska den som är häktad bevakas, om inte en sådan tillsyn av särskilda skäl kan antas vara onödig. En fråga om tillstånd enligt första stycket prövas av Kriminalvården, dock inte i den utsträckning som prövar tillstånd till permission enligt 5 a § lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning. I beslutet ska det anges om patienten ska stå under bevakning eller inte. 2013/14:222 Paragrafen möjliggör för Kriminalvården att besluta om permission för bland annat den som genomgår rättspsykiatrisk vård och är intagen på en rättspsykiatrisk undersökningsenhet. Möjligheten omfattar både undersökningsenheter inom och undersökningsenheter inom den offentliga hälso- och sjukvården. Eftersom genom 5 a § lagen om rättspsykiatrisk undersökning ges möjlighet att besluta om permissioner för intagna på verkets undersökningsenheter har andra stycket ändrats så att Kriminalvårdens möjlighet begränsas i motsvarande mån. 7.3Förslaget till lag om ändring i häkteslagen (2010:611) 5 kap. 2 § Bestämmelser om psykiatrisk tvångsvård av den som är intagen finns i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Om en intagen har förts över till en sjukvårdsinrättning eller en undersökningsenhet som avses i 6 § lagen om rättspsykiatrisk vård, gäller denna lag endast i fråga om restriktioner enligt 6 kap. När det gäller en undersökningsenhet inom finns även bestämmelser i lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning. Bestämmelserna i 18–24 §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård och bestämmelserna i 8 § andra stycket lagen om rättspsykiatrisk vård om befogenhet för Kriminalvården att besluta om särskilda restriktioner för en viss intagen och 8 a § ska tillämpas på en intagen som för frivillig psykiatrisk vård eller rättspsykiatrisk undersökning har förts över till en sjukvårdsinrättning eller undersökningsenhet inom hälso- och sjukvården. Paragrafen innehåller bland annat en bestämmelse om att när en intagen brottsmisstänkt har överförts från häkte till en rättspsykiatrisk undersökningsenhet så gäller häkteslagen endast beträffande beslutade häktesrestriktioner i fråga om kontakter med omvärlden. Eftersom ytterligare bestämmelser i häkteslagen görs tillämpliga genom hänvisningar i 5 a och 16 a §§ lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning har andra stycket kompletterats med en upplysning om att det i den lagen finns ytterligare bestämmelser som gäller för undersökningsenheter. Upplysningen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Det tredje stycket har ändrats så att det framgår att hänvisningarna till befogenheter i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård och i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård inte längre ska avse personer som undersöks vid undersökningsenheter. Sammanfattning av betänkandet Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straffansvar och samhällsskydd (SOU 2012:17) Det ska införas tre nya former av rättspsykiatriska bedömningar, vilka som huvudregel ska ingå i en rättspsykiatrisk undersökning. Bedömningarna ska ta sikte på frågan om gärningsmannens tillräknelighet, förutsättningarna för verkställighet av fängelse i en sluten stödenhet och förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder. Det ska avges ett utlåtande för respektive fråga. Ett utlåtande beträffande gärningsmannens tillräknelighet ska avges av en läkare vid undersökningsenheten eller av någon annan läkare som huvudmannen för enheten utser. Utlåtanden i övriga typer av utlåtanden ska avges av den myndighet som regeringen bestämmer. Allmän domstol ska i ett brottmål även kunna besluta att hämta in ett läkarintyg efter en preliminär rättspsykiatrisk undersökning i fråga om gärningsmannens tillräknelighet eller i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder. ska utöva tillsyn över efterlevnaden av bestämmelserna om kontroll- och tvångsåtgärder i samband med en rättspsykiatrisk undersökning. Kontroll- och tvångsåtgärder i samband med en rättspsykiatrisk undersökning eller när den som är intagen i anstalt eller häkte genomgår frivillig psykiatrisk vård Om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten ska de kontroll- och tvångsåtgärder som är tillåtna enligt fängelselagen eller häkteslagen i huvudsak få vidtas även när den som är intagen i kriminalvårdsanstalt eller häkte har förts över till en undersökningsenhet för rättspsykiatrisk undersökning eller till en vårdinrättning för frivillig psykiatrisk vård. Dessa åtgärder ska kunna vidtas även när en misstänkt som är på fri fot efter beslut av domstol har tagits in på en rättspsykiatrisk undersökningsenhet. I syfte att upprätthålla ordningen och säkerheten vid de rättspsykiatriska undersökningsenheterna ska den som ska genomgå en rättspsykiatrisk undersökning utan att vara frihetsberövad kunna få personliga tillhörigheter omhändertagna, kunna kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål samt bli föremål för drogkontroll. Lagförslagen i betänkandet Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straffansvar och samhällsskydd (SOU 2012:17) Förslag till lag om rättspsykiatrisk undersökning m.m. Placering av en intagen och hans eller hennes rättigheter 1 § En intagen har rätt att placeras i enrum. Två eller flera intagna får placeras i samma rum om det är nödvändigt av utrymmesskäl eller någon annan särskild anledning. 2 § En intagen får inte placeras så att han eller hon vistas tillsammans med intagna av motsatt kön. En intagen får dock medges att vistas med intagna av motsatt kön, om det är lämpligt och de intagna samtycker till det. 3 § En intagen som är får inte placeras så att han eller hon vistas tillsammans med intagna , om det inte kan anses vara till hans eller hennes bästa. 4 § En intagen får medges att ha sitt spädbarn hos sig, om det kan anses vara till barnets bästa. 5 § En intagen ska ges möjlighet att vistas utomhus , om det inte finns synnerliga skäl mot det. 6 § En intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt ägna sig åt förströelse. Utbud av massmedier och sysselsättning 7 § En intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt följa vad som händer i omvärlden. En intagen ska, om det är möjligt, beredas lämplig sysselsättning i form av arbete eller annan jämförbar verksamhet. En intagen som utför eller deltar i sådan sysselsättning har rätt till ersättning. Om en intagen uppsåtligen har skadat egendom som tillhör eller har upplåtits till den myndighet som regeringen bestämmer, får myndigheten av den ersättning som avses i andra stycket ta ut ett belopp som motsvarar kostnaderna för att ersätta eller på annat sätt återställa 8 § En intagen ska ges möjlighet att på lämpligt sätt utöva sin religion. Ytterligare rättigheter 9 § Att den intagne har –rätt att ta emot och inneha personliga tillhörigheter, –rätt att få ta emot besök, –rätt att få stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation och –möjlighet till gemensamhet, framgår av 5 kap. 4, 6, 9 och 25 §§. 10 § En intagen får, om det finns särskilt ömmande skäl, beviljas tillstånd att vistas utanför undersökningsenheten (permission), om det inte finns hinder mot det av säkerhetsskäl. Ett tillstånd till permission ska förenas med de villkor som behövs. Om det inte är uppenbart obehövligt, ska den intagne stå under bevakning. Innan ett tillstånd till permission beviljas den som är ålagd restriktioner enligt 6 kap. häkteslagen (2010:611) ska medgivande inhämtas från undersökningsledaren eller åklagaren. Särskilda kontroll- och tvångsåtgärder i samband med en rättspsykiatrisk undersökning 1 § I fråga om den som är intagen får verksamhetschefen, i den utsträckning det är nödvändigt för att ordningen och säkerheten vid undersökningsenheten ska kunna upprätthållas, besluta 1.om omhändertagande och förvaring av personliga tillhörigheter (4 och 5 §§),