prop · H103153 · 2014-03-04 00:00:00 — Regeringens proposition 2013/14:153 för vissa uppehålls- och arbetstillstånd Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen lämnas förslag till genomförande av och rådets direktiv /98/EU av om ett enda ansökningsförfarande för ett kombinerat tillstånd för tredjelandsmedborgare att vistas och arbeta på en medlemsstats territorium och om en gemensam uppsättning rättigheter för arbetstagare från tredjeland som vistas lagligen i en medlemsstat. I propositionen görs bedömningen att merparten av direktivets bestämmelser motsvaras av den ordning som gäller vid ansökan om och beviljande av uppehålls- och arbetstillstånd i . För att uppfylla direktivets krav på likabehandling med svenska medborgare i fråga om social trygghet föreslås dock en ändring i socialförsäkringsbalken. Förslaget innebär att det inte längre ska krävas viss bosättningstid i för personer som inte är svenska medborgare vid beräkning av försäkringstid för rätt till sjuk- och aktivitetsersättning i form av garantiersättning för dem vars försäkringsfall inträffat före det år de fyllde . Förslaget leder även till vissa följdändringar. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Propositionen bygger på en överenskommelse mellan regeringen och de gröna. Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken ......... Förslag till lag om ändring i lagen (2010:111) om Ärendet ..............................................................och dess beredning Ett enda ansökningsförfarande och ett kombinerat Huvuddragen ..................................................i nuvarande ordning Ansökan ..................och handläggning av ett kombinerat tillstånd Enhetlig utformning av kombinerat tillstånd Följder av att beslut inte fattas inom angiven tidsfrist Skriftliga och motiverade beslut Rätt att överklaga beslut om kombinerat uppehålls - Rättigheter ...........................som följer av ett kombinerat tillstånd Rätt till inresa och vistelse Fritt tillträde till svenskt territorium Rätt att bedriva specifik yrkesverksamhet Rätt till ....................................................................likabehandling Erkännande av examensbevis m.m Tillgång till varor och tjänster Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken ... 12.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:111) om införande av socialförsäkringsbalken .............................. Direktiv /98/EU............................................................ Genomförande av direktivet om ansökningsförfarandet för vissa uppehålls- och arbetstillstånd (Ds 2013:62) .......... Förteckning över remissinstanserna ..................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ... 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i socialförsäkringsbalken, 2.lag om ändring i lagen (2010:111) om införande av socialförsäkringsbalken. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken Härigenom föreskrivs1 i fråga om socialförsäkringsbalken2 dels att 35 kap. 16 och 17 §§ ska upphöra att gälla, dels att 26 kap. 8 §, 27 kap. 35 och 54 §§ samt 35 kap. 1, 4, 14 och 15 §§ ska ha följande lydelse. Bestämmelsen i 7 § 1 ska tillämpas även när den försäkrade skulle ha fått sådan ersättning som avses där i form av garantiersättning om han eller hon hade haft rätt till sådan ersättning enligt bestämmelserna i 35 kap. 4– 17 §§ om försäkringstid. Bestämmelsen i 7 § 1 ska tillämpas även när den försäkrade skulle ha fått sådan ersättning som avses där i form av garantiersättning om han eller hon hade haft rätt till sådan ersättning enligt bestämmelserna i 35 kap. 4– 15 §§ om försäkringstid. Bestämmelserna i 34 § om Bestämmelserna i 34 § om ersättning ska tillämpas även när ersättning ska tillämpas även när den försäkrade skulle ha haft sådan den försäkrade skulle ha haft sådan garantiersättning om han eller hon garantiersättning om han eller hon hade haft rätt till sådan ersättning hade haft rätt till sådan ersättning enligt bestämmelserna i 35 kap. 4– enligt bestämmelserna i 35 kap. 4– 17 §§ om försäkringstid. 15 §§ om försäkringstid. Bestämmelsen i 53 § 1 ska Bestämmelsen i 53 § 1 ska tillämpas även när den försäkrade tillämpas även när den försäkrade 1Jfr och rådets direktiv /98/EU av om ett enda ansökningsförfarande för ett kombinerat tillstånd för tredjelandsmedborgare att vistas och arbeta på en medlemsstats territorium och om en gemensam uppsättning rättigheter för arbetstagare från tredjeland som vistas lagligen i en medlemsstat (EUT L 343, 23.12.2011, s. 1, Celex 32011L0098). 2Senaste lydelse av 35 kap. 17 § 2013:609. aktivitetsersättning i form av aktivitetsersättning i form av garantiersättning om han eller hon garantiersättning om han eller hon hade haft rätt till sådan ersättning hade haft rätt till sådan ersättning enligt bestämmelserna i 35 kap. 4– enligt bestämmelserna i 35 kap. 4– 17 §§ om försäkringstid. 15 §§ om försäkringstid. 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om – rätten till garantiersättning i 2 och 3 §§, – försäkringstiden i 4–17 §§, – försäkringstiden i 4–15 §§, –ersättningsnivåer i 18–20 §§, –beräkningsunderlag för garantiersättning i 21 och 22 §§, och –beräkning av garantiersättning i 23–25 §§. Försäkringstid för rätt till garantiersättning tillgodoräknas en försäkrad 1.enligt 6–11 §§ från och med det år då han eller hon fyllde till och med året före försäkringsfallet (faktisk försäkringstid), 2.enligt 12 och 13 §§ för tiden därefter till och med det år då han eller hon fyller (framtida försäkringstid), och 3. enligt 14–17 §§ om 3. enligt 14 och 15 §§ om försäkringsfallet har inträffat före försäkringsfallet har inträffat före Om ett försäkringsfall har inträffat före det år då den försäkrade fyllde , får försäkringstiden i stället för vad som följer av 12 och 13 §§ beräknas enligt 15 och 16 §§. Om ett försäkringsfall har inträffat före det år då den försäkrade fyllde , får försäkringstiden i stället för vad som följer av 12 och 13 §§ beräknas enligt 15 §. För en försäkrad som är svensk medborgare ska som försäkringstid räknas tiden från och med det år då han eller hon fyllde till och med det år då han eller hon fyller . Hänsyn ska dock inte tas till tid då den försäkrade efter fyllda inte har uppfyllt förutsättningarna för tillgodoräknande av försäkringstid enligt 6–11 §§. För en försäkrad som avses i 14 § ska som försäkringstid räknas tiden från och med det år då han eller hon fyllde till och med det år då han eller hon fyller . Hänsyn ska dock bara tas till tid då den försäkrade efter fyllda har uppfyllt förutsättningarna för tillgodoräknande av försäkringstid enligt 6–11 §§. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2010:111) om införande av socialförsäkringsbalken Härigenom föreskrivs att 4 kap. 29 § lagen (2010:111) om införande av socialförsäkringsbalken ska upphöra att gälla vid utgången av . 2013/14:153 3 Ärendet och dess beredning och Europeiska unionens råd antog direktiv /98/EU om ett enda ansökningsförfarande för ett kombinerat tillstånd för tredjelandsmedborgare att vistas och arbeta på en medlemsstats territorium och om en gemensam uppsättning rättigheter för arbetstagare från tredjeland som vistas lagligen i en medlemsstat.3 Direktivet, som trädde i kraft , skulle vara genomfört i medlemsstaterna . Direktivet bifogas som bilaga 1. Inom har departementspromemorian Genomförande av direktivet om ansökningsförfarandet för vissa uppehålls- och arbetstillstånd (Ds 2013:62) utarbetats. En sammanfattning av promemorian och promemorians lagförslag finns i bilagorna 2 och 3. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i (Ju2013/6552/L7). I propositionen föreslås de lagändringar som behövs för att genomföra direktivet i svensk rätt. Propositionen bygger på en överenskommelse mellan regeringen och de gröna. I artikel 1 i direktivet anges att det i direktivet fastställs ett enda ansökningsförfarande för utfärdande av ett kombinerat tillstånd för tredjelandsmedborgare att vistas och arbeta på en medlemsstats territorium. Syftet är att förenkla förfarandet vid inresa och att underlätta kontrollen av tredjelandsmedborgares ställning. Vidare fastställs i direktivet en gemensam uppsättning rättigheter för arbetstagare från tredjeland som vistas lagligen i en medlemsstat, oavsett för vilket syfte de ursprungligen tillåtits inresa till den medlemsstatens territorium, grundade på likabehandling i förhållande till den medlemsstatens medborgare. I artikel 2 finns följande definitioner. Med tredjelandsmedborgare avses en person som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 20.1 i EUF- fördraget. 3 EUT L 343, 23.12.2011, s. 1 (Celex 32011L0098). Med arbetstagare från tredjeland avses en tredjelandsmedborgare som Prop. 2013/14:153 har beviljats inresa till en medlemsstats territorium, lagligen vistas där och har tillstånd att arbeta som anställd enligt nationell rätt eller praxis i den medlemsstaten. Med kombinerat tillstånd avses ett uppehållstillstånd som utfärdas av myndigheterna i en medlemsstat och som ger en tredjelandsmedborgare rätt att lagligen vistas på dess territorium för att arbeta där. Med ett enda ansökningsförfarande avses ett förfarande som, på grundval av en enda ansökan om tillstånd att vistas och arbeta på en medlemsstats territorium som ges in av en tredjelandsmedborgare eller dennes arbetsgivare, leder till ett beslut om denna ansökan om ett kombinerat tillstånd. I artikel 3 anges direktivets tillämpningsområde. Enligt artikel 3.1 är direktivet tillämpligt på tredjelandsmedborgare som ansöker om att få vistas i en medlemsstat för att arbeta eller som har beviljats inresa till en medlemsstat för att arbeta i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt. Det är också tillämpligt på tredjelandsmedborgare som har beviljats inresa till en medlemsstat i andra syften än arbete som i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt har tillstånd att arbeta och har ett uppehållstillstånd i enlighet med förordning (EG) nr 1030/2002.4 I artikel 3.2 anges ett antal kategorier av tredjelandsmedborgare som ska undantas från direktivets tillämpningsområde. Det gäller tredjelandsmedborgare som är familjemedlemmar till unionsmedborgare, och medborgare i och deras familjemedlemmar, utstationerade arbetstagare och företagsinternt förflyttad personal, säsongsarbetare och au pairer. Vidare ska tredjelandsmedborgare som har ansökt om eller som åtnjuter skydd enligt unionsrätten, nationell rätt, internationella förpliktelser eller praxis och tredjelandsmedborgare som har ställning som varaktigt bosatt undantas från tillämpningsområdet. Även egenföretagare, sjömän som arbetar ombord på fartyg registrerade i medlemsstaterna och tredjelandsmedborgare vilkas avvisning eller utvisning har skjutits upp av faktiska eller rättsliga skäl ska undantas från direktivets tillämpningsområde. Enligt artikel 3.3 får medlemsstaterna besluta att kapitel II i direktivet, som reglerar bestämmelser om ett enda ansökningsförfarande och ett kombinerat tillstånd, inte ska tillämpas på tredjelandsmedborgare som antingen beviljats tillstånd att arbeta på en medlemsstats territorium eller har beviljats inresa till en medlemsstat för studier. I artikel 3.4 anges att kapitel II inte ska tillämpas på tredjelandsmedborgare som har tillstånd att arbeta på grundval av en visering. 4 Rådets förordning (EG) nr 1030/2002 av om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd för medborgare i tredjeland (EGT L 157, , s. 1, Celex 32002R1030). Av skäl 33–34 framgår att , och inte deltagit i antagandet av direktivet, varför det inte är bindande för eller tillämpligt på dessa medlemsstater. 4.4 Ett enda ansökningsförfarande och ett kombinerat tillstånd I artikel 4 regleras det enda ansökningsförfarandet. Artikel 4.1 behandlar ansökan om ett kombinerat tillstånd och vem som kan ge in en sådan ansökan. I artikel 4.2 anges att medlemsstaterna ska pröva ansökan och fatta ett positivt beslut med anledning av ansökan, om sökanden uppfyller de kriterier som anges i unionsrätten eller nationell rätt. Beslutet ska utgöra en enda administrativ handling som omfattar både uppehållstillstånd och arbetstillstånd. Om villkoren är uppfyllda ska medlemsstaterna också utfärda ett kombinerat tillstånd, artikel 4.4. I artikel 4.3 anges att det enda ansökningsförfarandet inte ska påverka det viseringsförfarande som kan krävas för den första inresan. Artikel 5 innehåller bestämmelser om bl.a. behörig myndighet, handläggningstid, komplettering av ofullständig ansökan och underrättelse om beslut. I artikel 6 regleras det kombinerade tillståndet. Det anges bl.a. att medlemsstaterna ska utfärda tillståndet med användning av den enhetliga utformning som föreskrivs i förordning (EG) nr 1030/2002 och lämna upplysningar om arbetstillstånd i enlighet med vad som anges i punkt a 7.5–9 i den förordningens bilaga. Vidare ges medlemsstaterna möjlighet att i pappersformat eller i elektronisk form ange ytterligare uppgifter rörande det aktuella anställningsförhållandet. Vid utfärdandet av det kombinerade tillståndet ska medlemsstaterna inte utfärda några ytterligare tillstånd som bevis för att tillträde ges till arbetsmarknaden. I artikel 7 regleras uppehållstillstånd för andra ändamål än arbete. När uppehållstillstånd utfärdas i enlighet med förordning (EG) nr 1030/2002 för andra ändamål än arbete ska medlemsstaterna lämna upplysningar om rätten att arbeta, oberoende av vilken typ av tillstånd det är fråga om. Inte heller i dessa fall ska medlemsstaterna utfärda några ytterligare tillstånd som bevis för att tillträde ges till arbetsmarknaden. I artikel 8 regleras medlemsstaternas skyldighet att motivera beslut om avslag på en ansökan om ett kombinerat tillstånd eller beslut om att återkalla ett kombinerat tillstånd och möjligheten att överklaga sådana beslut. Artikel 9 reglerar medlemsstaternas skyldighet att på begäran tillhandahålla tredjelandsmedborgaren och arbetsgivaren information om de handlingar som krävs för en fullständig ansökan. Artikel 10 innehåller bestämmelser om avgifter. I artikel 11 anges vilka rättigheter som en innehavare av ett kombinerat tillstånd ska ha rätt till i fråga om inresa och vistelse, tillträde till territoriet, arbete och tillgång till information. I artikel 12 regleras i vilken mån arbetstagare från tredjeland ska åtnjuta likabehandling med medborgarna i den medlemsstat där de vistas i fråga om bl.a. arbetsvillkor, utbildning, social trygghet och skatteförmåner. Enligt artikel 13 ska direktivet inte påverka tillämpningen av förmånligare bestämmelser i unionsrätten, inbegripet bilaterala eller multilaterala avtal mellan unionen eller unionen och dess medlemsstater å ena sidan och ett eller flera tredjeländer å andra sidan. Det ska inte heller påverka tillämpningen av förmånligare bestämmelser i bilaterala eller multilaterala avtal mellan en eller flera medlemsstater och ett eller flera tredjeländer. Slutligen ska direktivet inte påverka medlemsstaternas rätt att anta eller behålla bestämmelser som är förmånligare för de personer som omfattas av direktivet. Enligt artikel 14 ska medlemsstaterna för allmänheten tillgängliggöra regelbundet uppdaterad information om villkoren för tredjelandsmedborgares inresa till och vistelse på dess territorium för att arbeta där. Artiklarna 15–18 innehåller bl.a. bestämmelser om införlivande och ikraftträdande, kommissionens rapporteringsskyldighet till och rådet och medlemsstaternas skyldigheter att tillhandahålla statistikuppgifter. 5 Huvuddragen i nuvarande ordning En utlänning som vistas i ska enligt 2 kap. 5 § utlänningslagen (2005:716), förkortad UtlL, ha uppehållstillstånd om inte visering har beviljats . Kravet på uppehållstillstånd gäller inte för medborgare i de övriga nordiska länderna. Det gäller inte heller för andra EES-medborgare och deras familjemedlemmar som har uppehållsrätt i (2 kap. 8 § UtlL). Uppehållstillstånd kan beviljas av olika skäl, t.ex. på grund av skyddsbehov, anknytning, arbete eller försörjning på annat sätt eller på grund av synnerligen ömmande omständigheter. Uppehållstillstånd kan ges (tidsbegränsat uppehållstillstånd) eller utan tidsbegränsning (permanent uppehållstillstånd). En utlänning som ska arbeta i på grund av anställning här eller utomlands ska ha arbetstillstånd (2 kap. 7 § UtlL). Kravet på arbetstillstånd gäller inte för medborgare i de övriga nordiska länderna. Det gäller inte heller för andra EES-medborgare och deras familjemedlemmar som har uppehållsrätt i eller för utlänningar som har permanent uppehållstillstånd. Även utlänningar som har ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat eller är medborgare i och vissa av deras familjemedlemmar är undantagna från kravet på arbetstillstånd. Undantag gäller också för vissa yrkesgrupper som anges i utlänningsförordningen (2006:97), förkortad UtlF. Under vissa förutsättningar är också den som inom giltighetstiden för ett arbetstillstånd ansöker om förlängning eller nytt arbetstillstånd undantagen från kravet på arbetstillstånd i vart fall till dess att tillståndsfrågan har avgjorts (5 kap. 3 § UtlF). Arbetstillstånd får beviljas inte bara för utlänningar som ansöker om att få vistas i för att arbeta, utan också för utlänningar som avser vistas i huvudsakligen av annan anledning än arbete. I vissa fall kan familjemedlemmar till en utlänning som beviljats uppehålls- och arbetstillstånd, beviljas uppehållstillstånd på grund av sin anknytning till arbetstagaren (4 kap. 4 a § UtlF). Om arbetstagaren beviljats minst sex månaders uppehålls- och arbetstillstånd kan, enligt praxis, även familjemedlemmarna beviljas arbetstillstånd med stöd av 6 kap. 3 § UtlL. Motsvarande gäller för familjemedlemmar till t.ex. idrottsutövare och gästforskare. Vidare ska personer som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd och tribunalvittnen ges arbetstillstånd för den tid som uppehållstillståndet gäller (21 kap. 7 § och 22 kap. 4 § UtlL). Arbetstillstånd får även ges till en utlänning som deltar i ett internationellt utbyte eller om det följer av ett internationellt avtal eller ett avtal med ett annat land (6 kap. 2 § tredje stycket UtlL). Arbetstillstånd ska ges (6 kap. 1 § UtlL). Ett arbetstillstånd som beviljas på grundval av ett anställningserbjudande beviljas normalt för tid motsvarande anställningstiden. Ett arbetstillstånd får dock inte avse än . Om utlänningens anställning förlängs kan arbetstillståndet efter ansökan förlängas i motsvarande mån utan att utlänningen först behöver lämna . Förlängning kan ske vid ett eller flera tillfällen. Den sammanlagda tillståndstiden får dock inte vara längre än . Ansökan om uppehållstillstånd och arbetstillstånd Ett uppehållstillstånd ska sökas och vara beviljat före inresan i . Från denna huvudregel finns dock en rad undantag (5 kap. 18 § UtlL). Även ett arbetstillstånd ska som huvudregel ha ansökts om och vara beviljat före inresan i (6 kap. 4 § UtlL). Även från denna huvudregel finns flera undantag. Bland annat kan en utlänning vars ansökan om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande avslagits genom ett lagakraftvunnet beslut beviljas uppehållstillstånd för arbete utan att först behöva lämna landet (5 kap. 15 a § UtlL). En ansökan om uppehållstillstånd eller arbetstillstånd av en utlänning som inte befinner sig i ska ges in till och utredas av en svensk beskickning eller ett svenskt konsulat i hemlandet eller i det land där utlänningen annars är stadigvarande bosatt. En ansökan om uppehållstillstånd eller arbetstillstånd av en utlänning som vistas i ges in till (4 kap. 20 § och 5 kap. 8 § UtlF). En ansökan kan också göras elektroniskt på webbplats. Med stöd av bemyndiganden i utlänningsförordningen får Prop. 2013/14:153 meddela föreskrifter bl.a. om att ansökningar om uppehållstillstånd eller arbetstillstånd får ges in till och utredas av en annan myndighet (4 kap. 26 § och 5 kap. 14 § UtlF). Med stöd av bemyndigandet har t.ex. meddelat föreskrifter om var en ansökan om uppehållstillstånd får ges in (MIGRFS 3/2013). Beslut om uppehållstillstånd och arbetstillstånd Beslut om uppehållstillstånd och arbetstillstånd meddelas som huvudregel av (5 kap. 20 § och 6 kap. 5 § UtlL). Regeringen eller efter regeringens bemyndigande får meddela föreskrifter om att andra myndigheter har rätt att besluta om uppehållstillstånd (5 kap. 22 § UtlL) och arbetstillstånd (6 kap. 7 § UtlL). Med stöd av dessa bemyndiganden har regeringen meddelat föreskrifter om att , efter att ha hört (), får meddela föreskrifter att en svensk beskickning eller ett svenskt konsulat får bevilja uppehållstillstånd för högst , och efter att ha hört även Arbetsförmedlingen, meddela (4 kap. 25 § och 5 kap. 13 § UtlF). (5 kap. 13 § UtlF). Bevis om uppehållstillstånd och arbetstillstånd I 4 kap. 22 § UtlF anges att bevis om uppehållstillstånd ska utformas som en sådan handling som avses i förordning (EG) 1030/2002 (uppehållstillståndskort). Detta gäller oavsett skälet för uppehållstillståndet. Enligt 5 kap. 10 § UtlF får uppgifter om arbetstillstånd föras in på utlänningens uppehållstillståndskort eller någon annan handling. För viseringspliktiga utlänningar som får arbetstillstånd än utfärdas endast en visering för den avsedda vistelsen och i fältet för anmärkningar skrivs Paid activity. Som bevis för själva arbetstillståndet kommer utlänningen enbart att ha en kopia av beslutet. För personer som är undantagna från kravet på visering utfärdas inget tillståndsbevis eftersom de varken behöver uppehållstillstånd eller visering för sin inresa och vistelse i som understiger . Dessa personer förses med en kopia av beslutet om arbetstillstånd som innehåller nödvändig information om anställningen i . Återkallelse av uppehållstillstånd och arbetstillstånd Bestämmelser om återkallelse av uppehållstillstånd och arbetstillstånd finns i 7 kap. UtlL. Dessa tillstånd får bl.a. återkallas för en utlänning som medvetet har lämnat oriktiga uppgifter eller medvetet har förtigit omständigheter som varit av betydelse för att få tillståndet. utlänning som rest in i får ett uppehållstillstånd återkallas, om han eller hon utan arbetstillstånd bedriver verksamhet som kräver ett sådant tillstånd, om en anställning upphört under pågående uppehålls- och arbetstillståndsperiod eller om det på grund av tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att utlänningen kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i eller något annat Vidare kan vissa tidsbegränsade uppehållstillstånd återkallas om förutsättningarna för uppehållstillståndet är Därutöver finns bestämmelser om återkallelse av uppehållstillstånd i vissa fall i utlänningsförordningen. beslut om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd och arbetstillstånd eller beslut om återkallelse av ett uppehållstillstånd och arbetstillstånd får överklagas till en migrationsdomstol (14 kap. 3 § En migrationsdomstols beslut får överklagas till Migrations- Prövningstillstånd krävs vid överklagande till Regeringens bedömning: Några författningsändringar är inte nödvändiga med anledning av direktivets bestämmelser om att vissa personkategorier ska undantas från direktivets tillämpningsområde. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 3.1 a–c är direktivet tillämpligt på tredjelandsmedborgare som ansöker om att få vistas i en medlemsstat för att arbeta eller som har beviljats inresa till en medlemsstat för att arbeta i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt.