prop · H10384 · 2014-02-10 00:00:00 — Avgifter för R-transaktioner bör emellertid tillåtas under förutsättning att de uppfyller vissa villkor. Betaltjänstleverantörerna måste med hänsyn till trans parens och konsumentskydd tillhandahålla konsumen terna tydlig och begriplig information om avgifter för Sådana R-transaktionsbestämmelser in verkar dock inte på tillämpningen av artiklarna 101 och 102 i fördraget om Europeiska unionens funktions sätt (EUF-fördraget). Dessutom bör det noteras att i all mänhet har autogireringar och kortbetalningar olika sär drag, särskilt eftersom betalningsmottagare i högre grad kan uppmuntra användning av autogireringar från beta lare genom redan existerande avtal mellan betalningsmot tagaren och betalaren, medan inga sådana avtal existerar för kortbetalningar och betalningstransaktionen ofta är en isolerad och oregelbunden händelse. Därför påverkar inte bestämmelserna om multilaterala förmedlingsavgifter för autogireringar analysen enligt unionens konkurren slagstiftning av multilaterala förmedlingsavgifter för betal kortstransaktioner. Andra alternativa tjänster omfattas inte av förbudet enligt denna förordning när de tydligt och tveklöst skiljer sig från de centrala tjänsterna för autogirering och när betaltjänstleverantörerna och betal tjänstanvändarna är helt fria att erbjuda eller använda sådana tjänster. De är dock fortfarande underställda unio nens och nationella konkurrensregler. (21)Därför bör möjligheten att tillämpa multilaterala förmed lingsavgifter per transaktion för nationella och gränsöver skridande autogireringar tidsbegränsas, och allmänna vill kor bör fastställas för tillämpningen av förmedlingsavgif ter för R-transaktioner. (22)Kommissionen bör övervaka nivån på avgifterna för R- transaktioner i unionen. Avgifterna för R-transaktionerna på den inre marknaden bör närma sig varandra över tiden så att de inte varierar mellan medlemsstaterna i en sådan utsträckning att de äventyrar de lika konkur rensvillkoren. (23)I en del medlemsstater används fortfarande vissa äldre betaltjänster som genomförs som betalningar eller auto gireringar men som har mycket specifika funktioner, ofta på grund av historiska eller rättsliga skäl. Transaktions volymen för dessa tjänster är ofta obetydlig. Sådana tjäns ter kan därför klassificeras som nischprodukter. En över gångsperiod för sådana nischprodukter som är tillräckligt lång för att minimera övergångens inverkan på betal tjänstanvändarna bör hjälpa båda sidor av marknaden att främst fokusera på övergången av merparten av betal ningarna och autogireringarna, vilket skulle göra det möj ligt att tidigare utnyttja merparten av de potentiella för delarna med en integrerad betalningsmarknad inom unio nen. I vissa medlemsstater finns det specifika autogire ringsinstrument som verkar vara mycket lika betalkorts transaktioner i det att betalaren använder ett kort på försäljningsstället för att initiera betalningstransaktionen men den underliggande betalningstransaktionen är en autogirering. Vid en sådan betalningstransaktion används kortet bara för avläsning i syfte att underlätta ett elek troniskt skapande av medgivandet som måste underteck nas av betalaren på försäljningsstället. Även om en sådan betaltjänst inte kan klassificeras som en nischprodukt, behövs det en övergångsperiod i samband med sådana betaltjänster på grund av den betydande transaktionsvoly men. I syfte att ge aktörerna möjlighet att genomföra en adekvat Sepa-ersättning, bör vara tillräckligt lång. (24)För att den inre marknaden för betalningar ska fungera väl måste betalare som exempelvis konsumenter, företag eller offentliga myndigheter kunna sända betalningar till betalkonton som innehas av betalningsmottagare vars betaltjänstleverantörer är etablerade i andra medlemssta ter och nåbara i enlighet med denna förordning. (25)För att trygga en smidig övergång till Sepa bör varje giltigt godkännande för betalningsmottagaren att inkas sera återkommande autogireringar i en äldre ordning för bli giltigt efter den övergångstidsfrist som upprättats i denna förordning. Detta godkännande bör anses som ett samtycke till att betaltjänstleverantören genomför de återkommande autogireringar som inkasseras av betal ningsmottagaren i enlighet med denna förordning, i av saknad av nationell lagstiftning om fortsatt giltighet för medgivandet eller kundöverenskommelser som ändrar autogireringsmedgivanden så att de kan fortsätta. Kon sumenternas rättigheter måste dock skyddas, och där ett befintligt autogireringsmedgivande har en ovillkorlig rätt till återbetalning bör sådana rättigheter bibehållas. (26)De behöriga myndigheterna bör ges befogenhet att effek tivt fullgöra sina övervakningsskyldigheter och vidta alla nödvändiga åtgärder, inbegripet att behandla klagomål, för att säkerställa att betaltjänstleverantörer följer denna förordning. Medlemsstaterna bör också tillse att klagomål mot betaltjänstanvändare som inte efterlever denna för ordning kan framföras och att denna förordning på ett effektivt och ändamålsenligt sätt kan genomföras an tingen genom administrativa åtgärder eller genom dom stolsprövning. För att främja efterlevnaden av denna för ordning bör medlemsstaternas behöriga myndigheter L 94/26 Europeiska unionens officiella tidning samarbeta med varandra och, i lämpliga fall, med Euro peiska () och medlemsstaternas natio nella centralbanker samt andra relevanta behöriga myndigheter, som den europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten) som inrättades genom och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 (1) (), vilka utsetts enligt unionslagstift ning eller nationell lagstiftning som är tillämplig på betal tjänstleverantörer. (27)Medlemsstaterna bör fastställa bestämmelser om vilka sanktioner som ska tillämpas vid överträdelse av denna förordning och tillse att dessa sanktioner är effektiva, proportionella och avskräckande samt att de tillämpas. Dessa sanktioner bör inte tillämpas på konsumenter. (28)För att ge möjlighet till överklagande när denna förord ning har tillämpats inkorrekt eller då tvister uppstår mel lan betaltjänstanvändare och betaltjänstleverantörer avse ende rättigheter eller skyldigheter enligt denna förord ning, bör medlemsstaterna införa adekvata och effektiva utomrättsliga förfaranden för klagomål och tvistlösning. Medlemsstaterna bör kunna besluta att dessa förfaranden endast ska tillämpas på konsumenter eller på konsumen ter och mikroföretag. (29)Kommissionen bör förelägga , rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, och en rapport om tillämpningen av denna förord ning. Rapporten bör vid behov åtföljas av förslag till ändringar av förordningen. (30)För att tillse att de tekniska kraven för betalningar och autogireringar i euro förblir uppdaterade, bör kommis sionen delegeras befogenhet att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget när det gäller dessa tekniska krav. I förklaringen (nr 39) om artikel 290 i EUF-för draget, som fogats till slutakten från den regeringskon som antog Lissabonfördraget, noterade konferen sen kommissionens avsikt att i enlighet med sin etable rade praxis även i fortsättningen samråda med av med lemsstaterna utsedda experter vid utarbetandet av kom missionens utkast till delegerade akter på området finan siella tjänster. Det är av särskild betydelse att kommis sionen genomför lämpliga och transparenta samråd un der utarbetandet av utkastet, inklusive med ECB och alla berörda intressenter. Kommissionen bör, då den förbere der och utarbetar delegerade akter, se till att relevanta handlingar översänds till och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (31)Eftersom betaltjänstleverantörer som är etablerade i med lemsstater som inte har euron som valuta kommer att behöva inleda ett särskilt förberedande arbete utanför betalningsmarknaden för sin nationella valuta, bör dessa (1) EUT L 331, 15.12.2010, s. 12. betaltjänstleverantörer tillåtas att skjuta upp tillämp ningen av de tekniska kraven . Med lemsstater som inte har euron som valuta bör dock upp fylla de tekniska kraven i syfte att skapa ett verkligt europeiskt betalningsområde, vilket kommer att stärka den inre marknaden. (32)För att trygga ett omfattande allmänt stöd för Sepa är en hög nivå på skyddet av betalare av avgörande betydelse, särskilt för autogireringstransaktioner. Den nuvarande och enda paneuropeiska autogireringsordningen för kon sumenter som utvecklats av EPC föreskriver en auto matisk och ovillkorlig rätt till återbetalning av auktorise rade betalningstransaktioner på åtta vec kor från det datum då medlen debiterades, som denna återbetalningsrätt är föremål för åtskilliga villkor enligt artiklarna 62 och 63 i direktiv /64/EG. Mot bakgrund av den rådande marknadssituationen och nöd vändigheten att säkerställa en hög nivå på konsuments kyddet bör följderna av dessa bestämmelser bedömas i den rapport som kommissionen, i enlighet med artikel 87 i direktiv /64/EG, ska lägga fram inför , rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och ECB, vid behov tillsammans med ett förslag till översyn. (33)och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (2) reglerar hanteringen av personuppgifter som behandlas enligt denna förordning. Övergången till Sepa och införandet av gemensamma standarder och regler för betalningar bör ske i överens stämmelse med nationell lagstiftning om skydd av käns liga personuppgifter i medlemsstaterna och bör skydda unionsmedborgarnas intressen. (34)Finansiella meddelanden om betalningar och överföringar inom ramen för Sepa omfattas inte av tillämpningsområ det för avtalet mellan Europeiska unionen och förenta stater av om behandling och överföring av uppgifter om finansiella betalningsmedde landen från Europeiska unionen till i enlighet med programmet för att spåra finansiering av terrorism (TFTP) (3). (35)Eftersom målet för denna förordning, nämligen att in rätta tekniska och affärsmässiga krav för betalningar och autogireringar i euro, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför på grund av dess omfattning eller verkningar bättre kan uppnås på unionsnivå, får unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europe iska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (2) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. (3) EUT L 195, 27.7.2010, s. 5. Europeiska unionens officiella tidning L 94/27 (36)Enligt artikel 5.1 i förordning (EG) nr 924/2009 ska medlemsstaterna avskaffa avvecklingsbaserade nationella rapporteringskrav för betaltjänstleverantörer för upprät tande av betalningsbalansstatistik som rör deras kunders belopp på upp till om avvecklingar infördes efter avskaffandet av valuta kontrollerna och har utgjort en viktig uppgiftskälla till sammans med andra, till exempel direkta undersökning ar, och bidragit till statistik av god kvalitet. valde vissa medlemsstater att förlita sig mer på uppgifter som direkt rapporteras av företag och hus håll än på uppgifter som rapporteras genom banker för deras kunders räkning. Även om avvecklingsbaserad rap portering är en lösning som för samhället i stort minskar kostnaden för upprättande av betalningsbalanssamman ställningar som god kvalitet på statistiken upp nås, kan bibehållandet, när det strikt gäller gränsöverskri dande betalningar, av sådan rapportering i vissa med lemsstater minska effektiviteten och öka kostnaderna. Ef tersom ett av syftena med Sepa är att minska kost naderna för gränsöverskridande betalningar, bör avveck lingsbaserad betalningsbalansrapportering avskaffas helt. (37)I syfte att öka rättssäkerheten är det lämpligt att anpassa tidsfristerna för förmedlingsavgifter i artikel 7 i förord ning (EG) nr 924/2009 till bestämmelserna i den här förordningen. (38)Förordning (EG) nr 924/2009 bör därför ändras i enlig het med detta. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 1.I denna förordning fastställs regler för betalnings- och autogireringstransaktioner i euro inom unionen där såväl beta som betalningsmottagarens betaltjänstleverantörer är eta blerade inom unionen, eller där betalningstransaktionens enda betaltjänstleverantör är etablerad inom unionen. 2.Följande omfattas inte av denna förordning: a)Betalningstransaktioner som genomförs mellan och internt hos betaltjänstleverantörer, inbegripet deras ombud eller fi lialer, för egen räkning. b)Betalningstransaktioner som hanteras och utförs i system för betalning av större belopp med undantag för autogirerings transaktioner där betalaren inte uttryckligen begärt att betal ningen ska gå via system för betalning av större belopp. c)Betalningstransaktioner som genomförs med betalkort eller liknande, däribland kontantuttag, om inte betalkort eller lik nande bara används för att generera den information som krävs för att direkt göra betalningar eller autogireringar till och från betalkonton som identifieras genom BBAN-nummer eller Iban-nummer. d)Betalningstransaktioner som genomförs med hjälp av teleut rustning eller digital eller informationsteknisk utrustning och som inte leder till en betalning eller autogirering till och från ett betalkonto som identifieras genom BBAN-nummer eller Iban-nummer. e)Penningöverföringstransaktioner enligt artikel 4.13 i direktiv /64/EG. f)Betalningstransaktioner där elektroniska pengar enligt defini tionen i artikel 2.2 i och rådets direktiv /110/EG av om rätten att starta och driva affärsverksamhet i pengar samt om tillsyn av sådan verksamhet (1) överförs, om inte sådana transaktioner leder till betalningar eller autogire ringar till och från ett betalkonto som identifieras genom BBAN-nummer eller Iban-nummer. 3.I de fall då betalningsordningar bygger på betalningstrans aktioner som genomförs genom betalningar eller autogireringar men som även har andra alternativa särdrag eller tjänster ska denna förordning endast tillämpas på de bakomliggande betal ningarna eller autogireringarna. I denna förordning avses med 1.betalning: en nationell eller gränsöverskridande betaltjänst för kreditering av en betalningsmottagares betalkonto med en betalningstransaktion eller en rad betalningstransaktioner från en betalares betalkonto av en betaltjänstleverantör som har tillgång till betalarens betalkonto på grundval av en in struktion som lämnats av betalaren, 2.autogirering: en nationell eller gränsöverskridande betaltjänst för debitering av en betalares betalkonto, där en betalnings transaktion initieras av betalningsmottagaren på grundval av betalarens samtycke, 3.betalare: en fysisk eller juridisk person som är innehavare av ett betalkonto och som godkänner en betalningsorder från detta betalkonto eller, om betalaren inte har något betalkon to, en fysisk eller juridisk person som lämnar en betalnings order till en betalningsmottagares betalkonto, 4.betalningsmottagare: en fysisk eller juridisk person som är innehavare av ett betalkonto och som är den avsedda mot tagaren av medel som har omfattats av en betalningstrans aktion, 5.betalkonto: ett konto som innehas i en eller flera betaltjäns tanvändares namn och som används för genomförande av betalningstransaktioner, (1) EUT L 267, 10.10.2009, s. 7. L 94/28 Europeiska unionens officiella tidning 6.betalningssystem: ett system för överföring av medel med formella och standardiserade arrangemang och gemen samma regler för behandling, clearing eller avveckling av betalningstransaktioner, 7.betalningsordning: en enda uppsättning regler, förfaranden och standarder och/eller genomföranderiktlinjer som betal tjänstleverantörerna kommit överens om för att genomföra betalningstransaktioner över hela unionen och inom med lemsstaterna, och som är avskilt från den infrastruktur eller det betalningssystem som ligger till grund för dess drift, 8.betaltjänstleverantör: en betaltjänstleverantör som omfattas av någon av de kategorier som avses i artikel 1.1 i direktiv /64/EG och juridiska och fysiska personer som avses i artikel 26 i samma direktiv, men inte de organ som räknas upp i artikel 2 i och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (1) som omfattas av ett undantag i enlighet med artikel 2.3 i direktiv /64/EG, 9.betaltjänstanvändare: en fysisk eller juridisk person som utnyttjar en betaltjänst i egenskap av betalare eller betal ningsmottagare, 10.betalningstransaktion: en åtgärd som initieras av betalaren eller betalningsmottagaren vid överföring av medel mellan betalkonton i unionen, oberoende av eventuella underlig gande förpliktelser mellan betalaren och betalningsmottaga ren, 11.betalningsorder: varje instruktion som en betalare eller be talningsmottagare ger sin betaltjänstleverantör om att en betalningstransaktion ska genomföras, 12.förmedlingsavgift: avgift som betalas mellan betalarens och betalningsmottagarens betaltjänstleverantörer för autogire ringar, 13.multilateral förmedlingsavgift: en multilateral förmedlings avgift som är föremål för ett arrangemang mellan fler än två betaltjänstleverantörer, 14.BBAN-nummer: ett nationellt betalkontonummer som o tvetydigt identifierar ett enskilt betalkonto hos en betal tjänstleverantör i en medlemsstat och som endast kan an vändas för nationella betalningstransaktioner, som samma betalkonto identifieras med ett Iban-nummer vid gränsöverskridande betalningstransaktioner, 15.Iban-nummer: ett internationellt betalkontonummer som otvetydigt identifierar ett enskilt betalkonto i en medlems stat och vars särdrag fastställs genom Internationella stan dardiseringsorganet (ISO), 16.BIC-kod: en företagsidentifieringskod som otvetydigt iden tifierar en betaltjänstleverantör och vars särdrag fastställs genom ISO, 17.ISO 20022 XML-standard: en standard för utveckling av elektroniska finansiella meddelanden enligt ISO:s definition (1) EUT L 177, 30.6.2006, s. 1. och som avser betalningstransaktionernas fysiska represen tation med XML-syntax, i enlighet med branschens regler och tillämpningsriktlinjer för de unionsomfattande ord ningar för betalningstransaktioner som omfattas av denna förordnings tillämpningsområde, 18.system för betalning av större belopp: ett betalningssystem vars huvudsyfte är hantering, clearing eller avveckling av enstaka brådskande betalningstransaktioner med hög prio ritet och vanligtvis stora belopp, 19.avvecklingsdatum: det datum då skyldigheterna i samband med överföringen av medel fullgörs mellan betalarens betal tjänstleverantör och betalningsmottagarens betaltjänstleve rantör, 20.inkassering: den del av en autogireringstransaktion som inleds med betalningsmottagarens initiering och avslutas genom sedvanlig debitering av betalarens betalkonto, 21.medgivande: uttryck för betalarens samtycke och godkän nande gentemot betalningsmottagaren och (direkt eller in direkt via betalningsmottagaren) gentemot betalarens betal tjänstleverantör att betalningsmottagaren har rätt att initiera en inkassering för att debitera betalarens specificerade betal konto och att betalarens betaltjänstleverantör har rätt att följa dessa instruktioner, 22.system för betalning av mindre belopp: ett betalnings system vars huvudsyfte är att behandla, cleara eller avveckla betalningar eller autogireringar som i allmänhet har sam manförts för överföring och i första hand avser mindre belopp och har låg prioritet, och som inte är ett system för betalning av större belopp, 23.mikroföretag: företag som, när betaltjänstavtalet ingås, är ett företag i enlighet med definitionen i artikel 1 och ar tikel 2.1 och 2.3 i bilagan till kommissionens rekommen dation 2003/361/EG (2), 24.konsument: fysisk person som agerar i andra syften än handel, affärsverksamhet eller yrkesmässig verksamhet i samband med betaltjänstavtal, 25.R-transaktion: en betalningstransaktion som inte kan ge nomföras ordentligt av en betaltjänstleverantör och som ger upphov till en hantering, bland annat på grund av brist på medel, återkallelse, fel belopp eller fel datum, avsaknad av medgivande, eller fel eller avslutat betalkonto, 26.gränsöverskridande betalningstransaktion: en betalnings transaktion som initierats av en betalare eller av en betal ningsmottagare där betalarens och betalningsmottagarens betaltjänstleverantörer befinner sig i olika medlemsstater, 27.nationell betalningstransaktion: en betalningstransaktion som initierats av en betalare eller av en betalningsmottagare där betalarens och betalningsmottagarens betaltjänstleveran törer befinner sig i samma medlemsstat, (2) EUT L 124, 20.5.2003, s. 36. Europeiska unionens officiella tidning L 94/29 28.referenspart: fysisk eller juridisk person för vars räkning en betalare gör en betalning eller en betalningsmottagare mot tar en betalning. 1.En betalningsmottagares betaltjänstleverantör som är nå bar för en nationell betalning under en betalningsordning ska, i enlighet med en unionsomfattande betalningsordnings regler, vara nåbar för betalningar som initierats av en betalare genom en betaltjänstleverantör som är etablerad i någon av unionens medlemsstater. 2.En betalares betaltjänstleverantör som är nåbar för en nationell autogirering under en betalningsordning ska, i enlighet med en unionsomfattande betalningsordnings regler, vara nåbar för autogireringar som initierats av en betalningsmottagare ge nom en betaltjänstleverantör som är etablerad i någon av unio nens medlemsstater. 3.Punkt 2 ska endast tillämpas på autogireringar som är tillgängliga för konsumenter som betalare under betalningsord ningen. Betalningsordningar som ska användas av betaltjänstleve rantörer för att genomföra betalningar och autogireringar ska uppfylla följande krav: a)Deras regler ska vara desamma för nationella och gränsöver skridande betalningstransaktioner inom unionen och på samma sätt för nationella och gränsöverskridande autogire ringstransaktioner inom unionen. b)Deltagarna i betalningsordningen ska utgöra en majoritet av betaltjänstleverantörerna inom en majoritet av medlemssta terna och utgöra en majoritet av de betaltjänstleverantörer inom unionen som tillhandahåller betalningar respektive au togireringar. När varken betalaren eller betalningsmottagaren är en kon sument, ska med avseende på led b i första stycket endast medlemsstater där sådana tjänster finns tillgängliga genom be taltjänstleverantörer och betaltjänstleverantörer som tillhanda håller sådana tjänster beaktas. Operatören av eller, i avsaknad av en formell operatör, deltagarna i system för betalning av mindre belopp inom unio nen ska se till att deras betalningssystem är tekniskt interope rabla med andra system för betalning av mindre belopp i unio nen genom användning av standarder som utvecklats av de internationella och europeiska standardiseringsorganen. Dess utom ska de inte anta affärsregler som begränsar interopera biliteten med andra system för betalning av mindre belopp i Betalningssystem som avses i och rådets direktiv /26/EG av om slutgiltig avveckling i system för överföring av betalningar och värdepap per (1) ska bara vara skyldiga att säkerställa teknisk interopera bilitet med andra betalningssystem som avses i samma direktiv. 3.Hanteringen av betalningar och autogireringar får inte störas av tekniska hinder. 4.Ägaren till betalningsordningen eller, om det inte finns någon formell ägare, den ledande deltagaren i en ny betalnings ordning för mindre betalningar som har deltagare i åtminstone åtta medlemsstater får ansöka hos de behöriga myndigheterna i en medlemsstat där betalningsordningens ägare eller ledande deltagare är etablerade om ett tillfälligt undantag från de villkor som anges i punkt 1 första stycket led b. Dessa behöriga myn digheter får, efter att ha samrått med de behöriga nationella myndigheterna i de övriga medlemsstater där den nya betal ningsordningen har en deltagare, kommissionen och ECB, be vilja ett sådant undantag för högst .