prop · H103148 · 2014-03-18 00:00:00 — Eftersom den föreslagna regleringen innebär att det explicit anges att resursfördelningen ska ske utifrån barnens och elevernas olika förutsättningar och behov kan den ses som en inskränkning i den kommunala självstyrelsen. Som nämnts i föregående avsnitt innebär förslagen om resursfördelning förtydliganden av vad som redan bedöms följa av skollagen och läroplanerna. Dessa förtydliganden görs i syfte att säkerställa en hög likvärdighet. Med hänsyn till att det framgår av de rapporter som redovisas i avsnitt 4.2 att det kan ifrågasättas om den differentiering av resurser efter barns och elevers olika behov som kommunerna gör är tillräcklig är det dock motiverat att vidta en åtgärd inom detta område. Regeringen gör bedömningen att inskränkningen i vart fall inte går utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett den. I avsnitt 6 föreslås ett förtydligande av att elever som till följd av funktionsnedsättning har svårt att nå de olika kunskapskraven ska ges stöd i syfte att så långt som möjligt motverka konsekvenserna av funktionsnedsättningen. För eleverna har det allvarliga konsekvenser om sådant stöd uteblir. Enligt regeringens bedömning kan förslaget inte anses utgöra en oproportionell inskränkning av den kommunala självstyrelsen. Förslagen om lärare och förskollärare i fritidshem respektive förskolor med särskild pedagogisk inriktning (avsnitt 5) rör inte verksamhet och har således inte några konsekvenser för den kommunala självstyrelsen. Inte heller förslagen om betygssättning (avsnitt 8) eller Dammsdalskolan (avsnitt 10) har några sådana konsekvenser. Förslagen i avsnitt 7 om modersmålsundervisning i de nationella minoritetsspråken innebär att kommunernas skyldighet att erbjuda elever sådan undervisning utvidgas. Som framgår av föregående avsnitt kan utvidgningen antas omfatta ett begränsat antal elever. Med hänsyn till intresset av att ge fler barn som hör till de nationella minoriteterna tillgång till modersmålsundervisning och därmed stärka dessa elevers rätt till sådan undervisning får utvidgningen av kommunernas skyldigheter anses vara proportionell i förhållande till syftet med densamma. Som nämnts i föregående avsnitt innebär förslagen i avsnitt 9 att kommunerna i vissa fall ges utrymme att själva komma överens om vilken ersättning som ska lämnas för elever som tas emot i en annan kommuns skola. I dessa fall föreslås alltså att kravet på att hemkommunen ska ersätta den mottagande kommunen för kostnaderna för elevens utbildning inte längre ska gälla. Ett sådant krav bör i stället gälla när en elev utnyttjar sin rätt att gå kvar i eller grundsärskolan i en annan kommun än hemkommunen, trots att de förhållanden som låg till grund för mottagandet förändrats under föregående år. I fall där eleven utnyttjar sin rätt att gå kvar inskränks den kommunala självstyrelsen. För del motsvarar förslagen vad som gällde enligt skollag. Vad gäller grundsärskolan innebär förslagen att samma regler för interkommunal ersättning gäller vid mottagande i grundsärskolan som i . Förändringarna motiveras av att paragrafhänvisningarna i skollagens bestämmelser om interkommunal ersättning är felaktiga. Vad gäller var ingen ändring avsedd och vad gäller grundsärskolan var avsikten att samma regler om interkommunal ersättning skulle gälla som vid mottagande i . Mot denna bakgrund får den inskränkning i den kommunala självstyrelsen som förslagen innebär anses vara proportionell i förhållande till syftet med densamma. Särskilda konsekvenser för enskilda huvudmän De enskilda huvudmän som berörs av förslagen är de företag, föreningar och andra juridiska personer samt fysiska personer som är huvudmän för förskola, förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola eller fritidshem. /13 var antalet skolenheter vid vilka en enskild huvudman drev utbildning i förskoleklassen 555 stycken. Antalet skolenheter vid vilka en enskild huvudman drev utbildning i , grundsärskolan, gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan var 782, 37, 482 respektive 38 stycken. fanns det 2 724 fristående förskoleenheter. fanns det 697 fritidshem med enskild huvudman. Enligt Friskolekommitténs betänkande Friskolorna i samhället uppgick antalet enskilda huvudmän som anordnade grundskoleutbildning till 627 /12. Av dessa drev endast en skola. Antalet enskilda huvudmän som anordnade gymnasieutbildning uppgick till 263 stycken, varav bara drev en skola (SOU 2013:56 s. 391). Motsvarande uppgift avseende förskoleklass, förskola och fritidshem saknas. Förslagen i avsnitt 4 om resursfördelning och förslaget i avsnitt 6 om skolans kompensatoriska uppdrag innebär förtydliganden och bedöms förstärka genomslaget för principen om lika villkor. Förslaget i avsnitt 8 innebär förtydliganden av bestämmelserna om betygssättning. Som påpekar underlättar dessa förtydliganden för huvudmännen. Eftersom förslagen i avsnitt 4, 6 och 8 innebär förtyd- liganden bedöms inget av dem medföra några ökade kostnader för Prop. 2013/14:148 administration. Förslagen i avsnitt 5 om undantag från kraven på legitimation och behörighet medför inga negativa konsekvenser för de enskilda huvudmän som driver förskolor och fritidshem med särskild pedagogisk inriktning. De innebär i stället lättnader i fråga om vem som får bedriva och ansvara för undervisningen. Förslagen innebär därmed inga ökade kostnader för administration. Förslagen om modersmålsundervisning (avsnitt 7) innebär utökade åtaganden för huvudmän för fristående skolor och därmed, som nämnts ovan, vissa kostnader. Dessa kostnader, inklusive kostnader för administration, täcks av tilläggsbelopp från kommunerna. Förslagen i avsnitt 9 och 10 berör inte enskilda huvudmän. Konsekvenser för barn och elever Samtliga förslag är utformade utifrån perspektivet om barnets bästa. De förtydliganden som föreslås när det gäller resursfördelning (avsnitt 4) och skolans kompensatoriska uppdrag i förhållande till elever med funktionsnedsättning (avsnitt 6) bedöms på olika sätt få positiva konsekvenser för möjligheten för eleverna att kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningarnas mål. saknar en diskussion av konsekvenserna för barn och elever av förslaget att lärare och förskollärare som saknar legitimation och behörighet trots det ska få bedriva undervisning i vissa fall (avsnitt 5). Undantag från kraven på legitimation och behörighet finns redan vad gäller lärare som bedriver undervisning i fristående skolor med särskild pedagogisk inriktning. Det kan också nämnas att det finns utbildningar som inte leder till grundlärar- eller förskollärarexamen, men som är inriktade mot arbete i verksamheter med särskild pedagogisk inriktning. Därför bedömer regeringen att förslaget inte har negativa konsekvenser för barn och elever. Förslagen om att ta bort kraven på att en vårdnadshavare ska ha språket som modersmål i fråga om elever som hör till någon av de nationella minoriteterna och att sådana elever ska ha grundläggande kunskaper i språket (avsnitt 7) bedöms få positiva konsekvenser för elever som hör till någon av de nationella minoriteterna. För dessa elever innebär förslagen en möjlighet att lära sig det språk som talas av den nationella minoritet som de tillhör. Förslaget som rör Dammsdalskolan (avsnitt 10) förbättrar möjligheten för sådana elever med autism och autismliknande tillstånd som behöver det att få en utbildning inom som är särskilt anpassad efter deras behov och förutsättningar. , som stöder förslaget, framhåller dock i sitt remissvar att förbundet saknar en noggrannare konsekvensanalys, där exempelvis ett resonemang om lärarbehörighet förs. Regeringen kan konstatera att för utbildning vid ska samma bestämmelser i skollagen tillämpas som gäller för en offentlig huvudman för den aktuella skolformen. Detta omfattar bl.a. bestämmelser om behörighet och huvudmannens ansvar för att de bestämmelser som gäller för utbildningen efterlevs. Konsekvenser för jämställdhet och integration Förslagen bedöms inte ha några negativa konsekvenser vare sig för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen, eftersom de förändringar i regelverket som föreslås ska gälla på samma sätt i förhållande till alla barn och elever, oavsett kön och bakgrund. Förslagen innebär i stället att regelverket förtydligas i flera viktiga avseenden vilket i sin tur ska leda till att alla barn och elever ges likvärdiga förutsättningar att nå utbildningens mål. Regeringens bedömning är att de föreslagna förändringarna är förenliga med de skyldigheter som följer av anslutning till den Europeiska unionen. 13.1Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800) 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om –huvudmän inom skolväsendet (2–8 §§), –kommuners resursfördelning (8 a §), –ledningen av utbildningen (9–12 §§), –lärare och förskollärare (13–23 §§), –elevhälsa (25–28 §§), –studie- och yrkesvägledning (29 och 30 §§), –registerkontroll av personal (31–33 §§), –kompetensutveckling (34 §), och –lokaler och utrustning och tillgång till skolbibliotek (35 och 36 §§). Ändringen är en följdändring med anledning av att en ny paragraf, 8 a §, införs. 8 a § Kommuner ska fördela resurser till utbildning inom skolväsendet efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov. I paragrafen, som är ny, förtydligas att kommunerna ska fördela resurser till utbildning inom skolväsendet efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov. Paragrafen omfattar fördelning av resurser såväl till kommunernas egna verksamheter som till enskilda huvudmän. Det är alltså förutsättningarna och behoven som ska vara styrande vid resursfördelningen. Bestämmelsen reglerar inte närmare hur resurserna ska fördelas, men anger att det ska ske en resursfördelning utifrån dessa grunder. Paragrafen behandlas i avsnitt 4. 10 § Rektorn och förskolechefen beslutar om sin enhets inre organisation och ansvarar för att fördela resurser inom enheten efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov. Rektorn och förskolechefen fattar i övrigt de beslut och har det ansvar som framgår av särskilda föreskrifter i denna lag eller andra författningar. Rektorn och förskolechefen får uppdra åt en anställd eller en uppdragstagare vid förskole- eller skolenheten som har tillräcklig kompetens och erfarenhet att fullgöra enskilda ledningsuppgifter och besluta i frågor som avses i första stycket, om inte annat anges. I paragrafen finns bestämmelser om rektorns och förskolechefens beslutanderätt och ansvar och om möjligheten för rektorn och förskolechefen att delegera sin beslutanderätt. Tillägget i första stycket kompletterar bestämmelsen i 8 a § och innebär att det förtydligas att ansvaret för att resursfördelningen på enhetsnivå sker utifrån barnens och elevernas olika förutsättningar och behov ligger på rektorn och förskolechefen. Paragrafen behandlas i avsnitt 4. 17 § Lärare som inte uppfyller kraven i 13 § får trots det bedriva 1. annan undervisning på ett främmande språk än språkundervisning om de har a) en utländsk lärarutbildning som motsvarar en svensk lärarexamen, och b) kompetens att undervisa på det främmande språket, 2.undervisning i fritidshem om de har en svensk eller utländsk högskoleutbildning som är avsedd för arbete som fritidspedagog eller motsvarande, och 3.undervisning i fristående skolor och fristående fritidshem med särskild pedagogisk inriktning. Förskollärare som inte uppfyller kraven i 13 § får trots det bedriva undervisning i fristående förskolor med särskild pedagogisk inriktning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka språk som avses i första stycket 1 och vilka särskilda pedagogiska inriktningar som avses i första stycket 3 och andra stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser som innebär att den som inte är legitimerad och behörig enligt 13 § ändå får bedriva viss undervisning. Paragrafen har utformats på ett annorlunda sätt än tidigare för att den ska vara mer lättillgänglig. De olika delarna av bestämmelsen ska läsas för sig. Undantagen från 13 § framgår av vart och ett av styckena och av var och en av punkterna i första stycket. I första stycket anges tre fall där en lärare får bedriva undervisning trots att han eller hon saknar legitimation och behörighet för denna. Den första punkten handlar om undervisning på främmande språk och motsvarar första stycket 1 och andra stycket i den äldre lydelsen. Den innehåller inga ändringar i sak. Den andra punkten handlar om undervisning i fritidshem och motsvarar första stycket 3 och tredje stycket i den äldre lydelsen. Inte heller denna punkt innehåller några ändringar i sak. Den tredje punkten handlar om undervisning i fristående skolor och fritidshem med särskild pedagogisk inriktning. Punkten motsvaras delvis av första stycket 2 i den äldre lydelsen. Undantaget från legitimations- och behörighetskraven för undervisning i fristående skolor med särskild pedagogisk inriktning har genom förslaget utvidgats till att omfatta även fristående fritidshem med sådan inriktning. I andra stycket regleras när en förskollärare får bedriva undervisning trots att han eller hon inte uppfyller legitimations- och behörighetskraven. Enligt bestämmelsen får en sådan förskollärare bedriva undervisning i fristående förskolor med särskild pedagogisk inriktning. Genom förslaget har undantaget från legitimations- och behörighetskraven för undervisning i fristående skolor med särskild pedagogisk inriktning utvidgats till att omfatta även fristående förskolor med sådan inriktning. Vad som avses med uttrycken fristående skola, fristående fritidshem och fristående förskola framgår av 1 kap. 3 §. Att en lärare eller förskollärare som ska undervisa enligt den här aktuella paragrafen får anställas utan tidsbegränsning följer av 20 § tredje stycket i den lydelse som föreslås i denna proposition. Av 15 § andra stycket följer att läraren eller förskolläraren har ansvar för undervisningen. Bemyndigandet i tredje stycket motsvarar bemyndigandet i fjärde stycket i den äldre lydelsen och ändras i konsekvens med att paragrafen disponeras om. Paragrafen behandlas i avsnitt 5. 20 § Endast den som har legitimation får anställas som lärare eller förskollärare i Prop. 2013/14:148 skolväsendet utan tidsbegränsning. Den som inte har legitimation som lärare får dock anställas som lärare i skolväsendet utan tidsbegränsning, om han eller hon ska undervisa i modersmål eller i ett yrkesämne i gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, vuxenutbildning på gymnasial nivå eller särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå, eller individuella kurser eller orienteringskurser i vuxenutbildning. Detta gäller bara om 1.det saknas sökande som har legitimation, 2.den sökande har tillräcklig kompetens för att undervisa i det aktuella ämnet eller på den aktuella kursen, och 3.det finns särskilda skäl att anta att den sökande är lämplig att bedriva undervisningen. Även en lärare som är undantagen från krav på legitimation enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 13 § tredje stycket och den som ska bedriva undervisning som avses i 17 § får anställas som lärare eller förskollärare i skolväsendet utan tidsbegränsning. I paragrafen behandlas vilka personer som får anställas som lärare eller förskollärare utan tidsbegränsning. Av tredje stycket framgår att den som ska bedriva undervisning som avses i 17 § får anställas som lärare i skolväsendet utan tidsbegränsning. De ändringar i 17 § som föreslås i denna proposition innebär att förskollärare som saknar legitimation och behörighet får bedriva undervisning i fristående förskolor med särskild pedagogisk inriktning. Ändringen i tredje stycket innebär att förskollärare som ska bedriva sådan undervisning får anställas som förskollärare i skolväsendet utan tidsbegränsning, trots att de inte uppfyller kraven på legitimation och behörighet. Paragrafen behandlas i avsnitt 5. 3 § Alla barn och elever ska ges den ledning och stimulans som de behöver i sitt lärande och sin personliga utveckling för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål. Elever som till följd av funktionsnedsättning har svårt att uppfylla de olika kunskapskrav som finns ska ges stöd som syftar till att så långt som möjligt motverka funktionsnedsättningens konsekvenser. Elever som lätt når de kunskapskrav som minst ska uppnås ska ges ledning och stimulans för att kunna nå längre i sin kunskapsutveckling. I paragrafen anges den övergripande målsättning som ska utmärka utbildningen inom alla skolformer och fritidshemmet. Paragrafen innebär bl.a. att huvudmannens ambitioner måste vara högre än att eleverna når lägsta godtagbara kunskapsnivå. Vidare markeras att tillgängliga resurser inte bara får riktas mot de svagaste eleverna (se prop. Paragrafen ändras på så sätt att det i en ny mening anges att elever som till följd av en funktionsnedsättning har svårt att uppfylla de olika kunskapskrav som finns ska ges stöd som syftar till att så långt som möjligt motverka konsekvenserna av funktionsnedsättningen. funktionsnedsättning avses inte bara fysiska funktionshinder som syn- och hörselnedsättningar, utan också t.ex. nedsättningar inom ramen för autismspektrat, ADHD och dyslexi. Tillägget innebär ingen ändring i sak utan syftar bara till att förtydliga vad som redan gäller, nämligen att den som har en funktionsnedsättning som medför svårigheter att nå kunskapskraven inte bara ska ges tillräckligt stöd för att nå den lägsta Huvudmannen ansvarar för att motverka de 2013/14:148 negativa konsekvenser som en funktionsnedsättning kan ha för elevens möjligheter att utvecklas mot utbildningens mål. Paragrafen behandlas i avsnitt 6. 7 § En elev som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska ska erbjudas modersmålsundervisning i detta språk om 1.språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet, och 2.eleven har grundläggande kunskaper i språket. En elev som tillhör någon av de nationella minoriteterna ska erbjudas modersmålsundervisning i elevens nationella minoritetsspråk. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om modersmålsundervisning. Sådana föreskrifter får innebära att modersmålsundervisning ska erbjudas i ett språk bara om ett visst antal elever önskar sådan undervisning i det språket. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka elever som ska erbjudas modersmålsundervisning. Enligt huvudregeln ska en elev som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska erbjudas modersmålsundervisning i detta språk om språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet och eleven har grundläggande kunskaper i språket. Ändringen i andra stycket avser de nationella minoritetsspråken. Den innebär att kraven att en vårdnadshavare ska ha språket som modersmål och att eleven ska ha grundläggande kunskaper i språket tas bort. Det villkor som finns kvar är att eleven ska tillhöra någon nationell minoritet. Regeringen behandlar frågan om vad som krävs för att uppfylla det villkoret i avsnitt 7.2. Paragrafen behandlas i avsnitt 7. 16 § Betyg ska sättas 1.i slutet av varje termin från och med årskurs 6 till och med höstterminen i årskurs 9 i alla ämnen, utom språkval, som eleven har fått undervisning i under terminen och som inte har avslutats, 2.i slutet av varje termin från och med årskurs 7 till och med höstterminen i årskurs 9 i språkval, om eleven har fått undervisning i ämnet under terminen och det inte har avslutats, och 3.när ett ämne har avslutats. I paragrafen regleras när betyg ska sättas i . Av första och andra punkten framgår att betyg i ämnen som inte har avslutats ska sättas i slutet av vissa terminer. I båda punkterna görs ändringar som innebär att det förtydligas att en förutsättning för att betygssättning ska ske i slutet av terminen är att eleven under den terminen har fått undervisning i ämnet. När det inte ges undervisning i ett ämne under en viss termin ska betyg således inte sättas i ämnet i slutet av Det förekommer att elever med anpassad studiegång inte ges undervisning i vissa ämnen. Kravet på undervisning i ämnet för att betygssättning ska ske vid terminsslutet gäller också elever med anpassad Paragrafen behandlas i avsnitt 8. 34 § En kommun som i sin grundskola har en elev från en annan kommun ska ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av elevens hemkommun, om elevens skolgång i kommunen grundar sig på 25 §, 26 § eller 28 § andra stycket. Även i de fall som avses i 27 § ska hemkommunen betala ersättning till den mottagande Prop. 2013/14:148 kommunen. Om kommunerna i ett sådant fall inte kommer överens om annat, ska ersättningen bestämmas med hänsyn till kommunens åtagande och elevens behov efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna grundskolorna. Har en elev ett omfattande behov av särskilt stöd, behöver hemkommunen inte lämna bidrag för det särskilda stödet, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Paragrafen innehåller bestämmelser om interkommunal ersättning vid mottagande i . Första stycket ändras på så sätt att hänvisningen till 24 § ersätts av en hänvisning till 28 § andra stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 9. 10 § En elev som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska ska erbjudas modersmålsundervisning i detta språk om 1.språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet, och 2.eleven har grundläggande kunskaper i språket. En elev som tillhör någon av de nationella minoriteterna ska erbjudas modersmålsundervisning i elevens nationella minoritetsspråk. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om modersmålsundervisning. Sådana föreskrifter får innebära att modersmålsundervisning ska erbjudas i ett språk bara om ett visst antal elever önskar sådan undervisning i det språket. Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som ska erbjudas modersmålsundervisning i grundsärskolan. Ändringen i andra stycket motsvarar ändringen i 10 kap. 7 § andra stycket och kommenteras i anslutning till den bestämmelsen. Paragrafen behandlas i avsnitt 7. 19 § Om en elev eller elevens vårdnadshavare begär det, ska betyg sättas i grundsärskolans ämnen. 1.i slutet av varje termin från och med årskurs 6 till och med höstterminen i årskurs 9 i de ämnen som eleven har fått undervisning i under terminen och som inte har avslutats, och 2.när ett ämne har avslutats. I paragrafen regleras när betyg ska sättas i grundsärskolan. Paragrafen har delats upp i två stycken och förtydligats. Någon ändring i sak har dock inte gjorts. Av första stycket framgår att en förutsättning för att betygssättning ska ske i grundsärskolans ämnen är att eleven eller elevens vårdnadshavare Av andra stycket framgår betyg ska sättas. första punkten framgår att betyg i ämnen som inte har avslutats ska sättas i slutet av vissa terminer. Det framgår också att en förutsättning för att betygssättning ska ske är att eleven har fått undervisning i ämnet under den aktuella terminen. Av andra punkten framgår att betyg ska sättas när ett ämne har avslutats. Paragrafen behandlas i avsnitt 8. 33 § En kommun som i sin grundsärskola har en elev från en annan kommun ska ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av elevens hemkommun, om elevens skolgång i kommunen grundar sig på 25 § eller 27 § andra stycket. Även i de fall som avses i 26 § ska hemkommunen betala ersättning till den mottagande Om kommunerna i ett sådant fall inte kommer överens om annat, ska ersättningen bestämmas med hänsyn till kommunens åtagande och elevens behov efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna Har en elev ett omfattande behov av särskilt stöd, behöver hemkommunen inte lämna bidrag för det särskilda stödet, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Paragrafen innehåller bestämmelser om interkommunal ersättning vid mottagande i grundsärskolan.