prop · H103215 · 2014-04-03 00:00:00 — Enligt 8 kap. 4 § första stycket är en advokat skyldig att förtiga vad han får kännedom om i sin yrkesutövning när god advokatsed kräver detta. Enligt Vägledande regler om god advokatsed gäller att en advokat har tystnadsplikt avseende det som anförtrotts advokaten inom ramen för advokatverksamheten eller som advokaten i samband därmed fått kännedom om. Undantag från tystnadsplikten gäller bland annat om laglig skyldighet att lämna upplysning föreligger. Det innebär att även en advokat omfattas av den föreslagna uppgiftsskyldigheten. Skyldigheten att besvara frågor är även rörande en advokat begränsad till uppgifter om advokatens egna ekonomiska mellanhavanden med den som står under tillsyn. Regeringen bedömer inte att det behövs några särskilda regler om revisorer och advokaters uppgiftsskyldighet. Regeringens bedömning: Närstående bör inte vara undantagna från uppgiftsskyldigheten för tredje man. Regeringens förslag: Mot bakgrund av regeringens ovan angivna bedömning ska ett föreläggande att lämna uppgift riktat till en tredje man som är närstående till den som har näringsförbud inte kunna förenas med vite. Utredningens bedömning och förslag: Utredningen gör bedömningen att närstående inte bör vara undantagna från uppgiftsskyldigheten för Utredningens föreslår att en närstående tredje man inte ska vara undantagen från möjligheten att föreläggas vid vite att lämna Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i bedömningen eller lämnar den utan invändning. saknar överväganden om hur förslaget förhåller sig till rätten för en närstående att inte behöva belasta sig själv och hur möjligheten att ålägga en närstående vite förhåller sig till rättigheten för denne att senare i en domstol, för det fall ett tillsynsärende leder så långt, inte behöva vittna om samma omständigheter. närstående eller annan tredje person som bedriver näringsverksamhet i vissa fall kan göra sig skyldig till medhjälp till överträdelse av närings- förbud och således enligt förslagsbestämmelsen bli skyldig att vid äventyr av vite lämna uppgifter om egen brottslighet. heten anser att frågan om möjligheten att genom vitesföreläggande infordra uppgifter från närstående till den som har näringsförbud eller den som kan ha gjort sig skyldig till medhjälp till överträdelse av näringsförbud bör övervägas ytterligare. Skälen för regeringens bedömning och förslag: I vissa situationer kan det finnas ett intresse av att begära in uppgifter även från någon som är närstående till den som har näringsförbud. Så kan till exempel vara fallet när en närstående driver en näringsverksamhet och det finns tecken på att personen med näringsförbud är anställd i verksamheten. uppkommer därmed om även en närstående bör kunna föreläggas att lämna uppgifter till . uppgiftsskyldighet i utsökningsbalken innehåller inte några uttryckliga undantag för närstående. Även en närstående till gäldenären är alltså skyldig att lämna uppgifter om fordringar på och mellanhavanden med Det som ändå kan ge anledning till tveksamhet om uppgiftsskyldig- heten bör omfatta närstående till den som har näringsförbud är de bestämmelser som finns i 36 kap. 3 § första stycket om Enligt denna bestämmelse är den som är närstående till en part inte skyldig att avlägga vittnesmål. domstolen har prövat om denna bestämmelse påverkar skyldigheten för en närstående att avlägga bouppteckningsed i samband med en konkurs (NJA 2005 s. 407). Domstolen fann mot bakgrund av avsaknaden av uttryckliga nationella undantagsregler och vägledande avgörande från att en närstående inte kan undantas från skyldighet att Det torde därmed inte finns något principiellt hinder mot att låta uppgiftsskyldigheten omfatta även en tredje man som är närstående till den som har näringsförbud. Flera remissinstanser har dock påpekat att möjligheten att förelägga en närstående att vid vite lämna uppgifter kan vara problematisk då den närstående i en sådan situation, dels kan tvingas avslöja att han eller hon gjort sig skyldig till medhjälp till en överträdelse av ett näringsförbud, dels att han eller hon kan tvingas lämna upplysningar om sådant som han eller hon, enligt bestämmelsen i 36 kap. 3 § första stycket , inte behöver vittna om i en Regeringen har förståelse för remissinstansernas Prop. 2013/14:215 betänkligheter om att i en sådan situation använda tvångsmedel. heten för att kunna inhämta uppgifter även från en närstående tredje man är emellertid av stor vikt för att tillsynen ska kunna bli tillräckligt effektiv. Regeringen bedömer därför att närstående inte ska undantas från uppgiftsskyldigheten, men att ett föreläggande riktat mot en närstående inte ska kunna förenas med vite. En annan sak är att bör avstå helt från att ställa frågor till en tredje man, om svaret på frågan skulle röja att uppgiftslämnaren själv har begått brott, till exempel medverkat till en överträdelse av näringsförbudet. 10.3.7Möjlighet att göra oanmälda besök hos den som har näringsförbud Regeringens förslag: ska ha rätt att söka upp den som har näringsförbud i hans eller hennes bostad eller där han eller hon annars befinner sig i den omfattning som myndigheten finner nödvändigt. Sådana besök ska kunna vara oanmälda. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. universitet avstyrker förslaget då integritetsintrånget inte anses anser att förslaget bör begränsas till att får göra besök på den plats där den som har Skälen för regeringens förslag: Lagen om näringsförbud reglerar inte rätt att göra hembesök hos personer med ombudsmän () har i ett ärende uttalat att oanmälda besök i hemmet hos personer som är meddelade näringsförbud får anses ingå i de befogenheter som följer av tillsynsverksamheten, i vart fall då misstanke om överträdelse av förbudet föreligger (se JO:s beslut med dnr 2559-1997). Trots att JO i ärendet inte framförde någon kritik mot har myndig- heten använt sig av oanmälda hembesök med stor försiktighet. Enligt handläggare hos har det inträffat att myndigheten vid oanmälda besök i samband med tillgångsundersök- ningar har upptäckt överträdelser av ett näringsförbud. bestämmelse som ger en uttrycklig rätt att genomföra hembesök skulle innebära ett viktigt komplement i tillsynen av näringsförbud. med att besöken är oanmälda är att den som står under tillsyn inte kan förbereda sig på samma sätt som inför ett planerat möte hos myndig- Därmed ökar möjligheterna att vid sådana besök kunna avslöja eventuella oriktigheter i de uppgifter som han eller hon lämnat. oanmälda hembesök kan myndigheten göra iakttagelser, exempelvis av arbetsredskap m.m., som talar för att personen driver näringsverksamhet i eventuell strid med näringsförbudet. Det förekommer även att gör besök på den plats där den person som har näringsförbud arbetar. 2013/14:215 het används enligt med stor försiktighet och i det enskilda fallet övervägs noggrant om det finns behov av att göra ett sådant besök. Erfarenheten från visar att inte bara hembesök utan även andra typer av besök hos den som har näringsförbud (på hans eller hennes arbetsplatser eller hos en tredje man som han eller hon befinner sig hos) kan utgöra ett viktigt komplement vid tillsynen. Det ger myndigheten ytterligare möjligheter att få kontakt med den person som har näringsförbud och göra iakttagelser om hur han eller hon försörjer sig. Så länge besöken sker med respekt för den personliga integriteten finns enligt regeringens mening inte några avgörande skäl mot sådana besök vid utövandet av tillsynen över näringsförbud. Mot den bakgrunden anser regeringen att det uttryckligen bör regleras att har en generell rätt att besöka den som har näringsförbud i dennes bostad eller på annan plats där han eller hon befinner sig. Lagen bör inte uppställa något krav på att ett sådant besök ska föregås av en underrättelse till den som besöket avser. Bestämmelsen bör vara allmänt hållen och det bör inte krävas att myndigheten har en konkret misstanke om en överträdelse för att oanmälda besök ska kunna ske. Besöken bör, så länge myndigheten vid dessa besök strävar efter att respektera den enskildes integritet, kunna ske som ett rutinmässigt inslag i tillsynen. vid har anfört att integritetsskäl talar emot att möjliggöra besök i den bostad där en person med näringsförbud befinner sig. Regeringen delar uppfattningen att måste göra en avvägning mellan å ena sidan den enskildes integritet och å andra sidan en effektiv tillsyn. I likhet med JO anser dock regeringen att det inte finns några principiella hinder mot hembesök. Möjligheten att göra hembesök bör inte förenas med några särskilda tvångsmedel. 10.3.8Möjlighet till biträde av polisen Regeringens bedömning: rätt att få biträde av polisen bör vara oförändrad. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens bedömning. Utredningen har föreslagit att bestämmelsen ska utformas som en skyldighet för polisen att biträda . Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. anser att det tydligt bör framgå att polisbiträde vid tillsynsåtgärder endast ska anlitas om det finns behov av polisens särskilda befogenheter. Skälen för regeringens bedömning: har vid tillsynen rätt att få biträde av polismyndighet (se prop. 1995/96:98, s. 32 f.). Bestämmelsen infördes i syfte att förbättra möjligheter att bedriva en effektiv tillsyn och får anses utgöra ett viktigt komplement i tillsynsverksamheten. Som anför bör polisbiträde givetvis endast anlitas i situationer då de särskilda polisiära befogenheterna behövs. bedömer att någon ändring av den nu gällande bestämmelsen inte är Prop. 2013/14:215 nödvändig. 11Lagtekniska frågor, ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Den nuvarande lagen om näringsförbud ska ersättas med en ny lag. Den nya lagen ska träda i kraft . Följdändringar i andra författningar ska träda i kraft . Näringsförbud får inte grundas på åsidosättanden som skett före ikraftträdandet och som inte kunde läggas till grund för näringsförbud enligt äldre bestämmelser. Den nya lagen ska tillämpas på näringsförbud och tillfälliga näringsförbud som meddelats enligt äldre bestämmelser. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att den nya lagen med följdändringar ska träda i kraft . I övrigt överensstämmer utredningens förslag med regeringens i sak. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Den nu gällande lagen om näringsförbud trädde i kraft . Lagen har därefter ändrats vid ett flertal tillfällen och innehåller många inskjutna a- och b-paragrafer. De förslag som regeringen lämnar i detta lagstiftningsärende föranleder ytterligare ett antal paragrafer som, om de inarbetas i gällande lag, gör lagen än mer svåröverskådlig. Regeringen föreslår därför att lagen ersätts med en ny lag. Den nya lagen föreslås, utöver de förslag som redovisats i föregående avsnitt, få en ny språklig och redaktionell utformning. I några avseenden innehåller den nya lagen förändringar i sak. Dessa ändringar, som närmare kommenteras i författningskommentaren, utgörs i princip av konsekvensändringar med anledning av att olika associationsrättsliga regelverk ändrats sedan lagen om näringsförbud infördes, utan att dessa ändringar fått genomslag i lagen. Vidare föreslås de olika institut som i den gamla lagen benämns avvecklingstid respektive dispens ersättas med det enhetliga begreppet undantag, i det första fallet ett tidsbegränsat undantag. I samband med denna ändring föreslås att reglerna avseende tidsbegränsade och icke tidsbegränsade undantag i viss utsträckning samordnas. Även dessa ändringar kommenteras mer utförligt i författningskommentaren. Lagrådet har föreslagit att begreppet meddelas näringsförbud genomgående i lagen ska ersättas med ålägga. Begreppet meddelas näringsförbud har använts sedan 1986 års lag infördes. Även om det kan ifrågasättas om inte ålägga på sätt som Lagrådet anfört är bättre i ett sammanhang av straffrättslig karaktär, saknas det anledning att nu genomföra en förändring av det språkbruk som kännetecknat lagstiftningen allt . Begreppet meddelas näringsförbud bör därför även fortsättningsvis användas i lagen. 2013/14:215 Den nya lagen bör träda i kraft . Följdändringar i andra författningar bör träda i kraft . Bestämmelserna i den nya lagen föreslås i vissa avseenden ha ett vidare tillämpningsområde än gällande lag. Näringsförbud föreslås kunna meddelas var och en som faktiskt innehaft den ledande ställningen i en näringsverksamhet, oavsett vilken befattning han eller hon har och oavsett i vilken verksamhetsform som näringsverksamheten har bedrivits. Vidare föreslås att flera befattningshavare ska omfattas av den regel som föreskriver att vissa personer med anknytning till juridiska personer har utövat ledningen av en näringsverksamhet, till exempel vissa företrädare för utländska filialer och stiftelser. Ändringsförslagen innebär att kretsen av dem som kan meddelas näringsförbud utvidgas. Det utvidgade tillämpningsområdet bör beaktas vid utformningen av lagens övergångsbestämmelser. Med hänsyn till att näringsförbud kan vara att betrakta som ett straff eller annan brottspåföljd, bör, för de personer som ingår i den utökade personkretsen, endast sådana åsidosättanden i näringsverksamheten som skett efter ikraftträdandet kunna komma i fråga för näringsförbud. Omvänt gäller att den nya lagen ska tillämpas på åsidosättanden som skett före ikraftträdandet och som omfattas av bestämmelserna i den nu gällande lagen. Den nya lagen ska också vara tillämplig på näringsförbud och tillfälliga näringsförbud som meddelats med stöd av äldre bestämmelser. Det bör anges särskilt. När det gäller de ändrade hänvisningarna till den nya lagen om näringsförbud som föreslås i skuldsaneringslagen (2006:548) och offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) bör dessa lagar kompletteras med en övergångsbestämmelse som anger att äldre bestämmelser fortfarande ska tillämpas i de fall näringsförbud meddelats enligt lag. Vad gäller övriga lagförslag bedöms övergångsbestämmelser inte behövas. Regeringens bedömning: De förslag som rör meddelande av närings- förbud bedöms inte påverka antalet näringsförbud i någon betydande utsträckning och därmed inte heller berörda myndigheters resurs- Effekten av förslag som syftar till att effektisera tillsynen kan komma att leda till fler överträdelseärenden, vilket kan leda till en ökad arbetsbörda hos , brottsutredande myndigheter och domstolar. Bedömningen är att den ryms inom befintliga anslag för myndigheterna. bedöms öka i viss begränsad omfattning. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. flesta remissinstanser instämmer i bedömningen eller lämnar den utan invändning. delar inte bedömningen att Krono- av information regelmässigt torde vara begränsat till sådana uppgifter som bankerna kan ta fram på elektronisk Prop. 2013/14:215 väg. påpekar att förändringarna rörande tillsynen kommer att leda till ökade resursbehov för myndigheten och att myndigheten, om förslagen genomförs, kommer att behöva följa upp detta. framhåller att konsekvensutredningen saknar en analys av effekterna av förslagen för företag. Svensk handel anser att en djupare konsekvensanalys kring förslaget om uppgiftsskyldighet för tredje man bör tas fram, särskilt avseende den administrativa bördan för banker med mindre bredd. Skälen för regeringens bedömning I förslaget till ny lag om näringsförbud finns dels förslag till bestämmelser som är kopplade till meddelandet av näringsförbud, dels frågor som har betydelse för tillsynen över meddelade näringsförbud. Syftet med översynen av bestämmelserna som rör meddelande av näringsförbud har varit att stärka och modernisera vissa delar av lagstiftningen. Genom förslagen i denna del skapas förutsättningar för en tydligare tillämpning. Avsikten med de nya bestämmelser som rör tillsynen över närings- förbud är att effektivisera tillsynen. Det bör i förlängningen leda till ett minskat missbruk av näringsfriheten. De som främst berörs av konsekvenserna av förslaget är , brotts- bekämpande myndigheter, domstolar och banker. Det är svårt att göra beräkningar av de positiva effekter på samhälls- ekonomin som en förbättrad tillsyn av näringsförbudet kan innebära. beräkningar som har gjorts av de kostnader som den ekonomiska brotts- ligheten orsakar samhället kan dock ge viss vägledning. byggande rådet har redovisat en beräkning enligt vilken den ekonomiska brottsligheten kostade samhället i undan- dragna skatter (det s.k. skattefelet). Av denna summa stod mikroföre- tagen (företag där lönesumman uppgår till mindre än Den summan är större än den skatt som fastställs för dessa företag och det tyder, enligt rapporten, på ett skatteundandragande av mycket stor omfattning. skattefelet, , utgörs av svartarbete (se Brottsföre- byggandet rådets rapport 2008:23, Brottsutvecklingen i fram till , s. 312). Det saknas närmare beräkningar av i vilken utsträckning enskilda drabbas av ekonomisk brottslighet. Att även enskilda drabbas i betydande grad är dock uppenbart. Uppskattningen av de negativa effekter som ekonomisk brottslighet har på samhällsekonomin är osäker. Det står emellertid klart att ett sundare näringsliv medför stora samhälls- Det senare förhållandet måste beaktas när man bedömer nyttan av de kostnader som de nya reglerna kan medföra. Förslaget innebär att var och en som utövar den faktiska ledningen över en näringsverksamhet, oavsett i vilken juridisk form den bedrivs, ska 2013/14:215 kunna meddelas näringsförbud. Den befintliga bestämmelsen om ställningsansvar – som medför att man i det enskilda fallet inte behöver styrka att exempelvis en styrelseledamot i ett aktiebolag utövar faktisk ledning över bolaget – ska enligt förslaget omfatta även vissa företrädare för stiftelser och utländska filialer. I övrigt föreslås en relativt omfattande omarbetning av de paragrafer som reglerar vem som kan meddelas näringsförbud och när så kan ske. Denna omarbetning är i allt väsentligt av rent redaktionell art. Förutsättningarna för att besluta om näringsförbud för företrädare för framför allt stiftelser och utländska filialer kommer genom dessa utvidgningar att vara uppfyllda i något flera fall . Reformen bedöms i denna del inte öka antalet näringsförbud med mer än en handfull . Lagförslaget torde inte påverka den framtida utvecklingen av antalet meddelade näringsförbud i någon betydande utsträckning. I denna del torde myndigheternas resursbehov inte heller påverkas av förslaget. Förslagen i denna del syftar framför allt till att förbättra möjligheter att bedriva en effektiv tillsyn. Flera nya bestämmelser som reglerar tillsynsverksamhet införs, till exempel bestämmelser om att myndigheten ska genomföra ett inledande samtal med dem som har meddelats näringsförbud och att myndigheten ska kunna inhämta uppgifter från tredje man. Bland förslagen är det bara bestämmelserna om det inledande samtalet som ålägger en skyldighet; övriga bestämmelser är sådana som myndigheten kan använda vid behov. Bestämmelserna bedöms därför inte utgöra någon ytterligare belastning av tillsynsverksamheten utan enbart öka förutsättningarna för att verksamheten ska kunna bedrivas effektivt. Som påpekat kan ett fullt utnyttjande av de ytterligare möjligheter som får genom de nya bestämmelserna dock förutsätta att verksamheten tillförs ökade resurser. Bestämmelserna som möjliggör vite i samband med det inledande samtalet kan i och för sig komma att innebära att tillförs vissa administrativa uppgifter som de inte har haft tidigare. Av de uppgifter som har hämtats in från framgår att av dem som har fått näringsförbud är svåra att få tag på. Av de svåra fallen inställer sig emellertid ett antal till samtal efter det att myndigheten har försökt nå dem vid upprepade tillfällen. Det faktum att myndigheten har möjlighet att döma ut vite kommer sannolikt innebära att fler hörsammar den första kallelsen. Det bör framhållas att myndigheten inom ramen för tillsynsverksamheten kan vara tvungen att genomföra administrativa åtgärder med anledning av att personer med näringsförbud inte inställer sig för samtal, till exempel adressefterforskning och utsändande av upprepade kallelser. De föreslagna bestämmelserna om tillsyn kan således i någon mindre mån öka administrativa arbete i vissa ärenden. I andra ärenden torde bestämmelserna utan vidare ha en positiv handlingsdirigerande effekt så att myndigheternas arbete med att få till stånd ett samtal sammantaget minskar. Förslagen bedöms komma att effektivisera tillsynsverksamheten, vilket i sin tur bör medföra att fler fall av överträdelser upptäcks och anmäls till åklagare. gör cirka 30 sådana anmälningar . Vid en grov uppskattning kan den antas leda till en ökning av antalet anmälningar . Det innebär att antalet anmälningar kan antas öka med cirka 15 till omkring 45 anmälningar och bör inte påverka administrativa arbete i fråga om upprättande av anmälningar i någon betydande omfattning. Sammanfattningsvis innebär det att de nya bestämmelserna om tillsyn framtvingar åtgärder hos endast såvitt avser det inledande samtalet. I övrigt utgör bestämmelserna ett komplement som myndigheten vid behov kan använda vid tillsynen. Bedömningen är därför att de förändrade reglerna inte kommer att innebära att myndigheten behöver några ytterligare resurser med anledning av de föreslagna förändringarna. De ökade möjligheterna för att genomföra åtgärder som en del av tillsynen kommer sannolikt att innebära att myndigheten i större omfattning än behöver begära polisens biträde vid tillsynen med till exempel spaning. begärs sådant biträde endast i en handfull fall . De ändrade förutsättningarna för tillsynen kommer uppskattningsvis att innebära att begär polisens biträde i cirka 20 fall . Omfattningen av polisens biträde till är svår att uppskatta. Resursbehovet för polisens del kan grovt uppskattas till . Polisen bedöms till följd av detta biträde inte behöva tillföras ytterligare resurser. De förbättrade tillsynsmöjligheterna kommer sannolikt att medföra flera anmälningar om misstänkta överträdelser. –2010 gjordes det i genomsnitt 60 anmälningar om överträdelser (anmälningar från och andra aktörer). Ovan har uppskattats att de nya bestämmelserna kommer att öka anmälningsgraden . Även kommer dock det totala antalet anmälningar att vara tämligen begränsat (cirka 90 ). I sammanhanget kan nämnas att det kom in 631 173 brottsmisstankar till (se årsredovisning 2011 s. 21). De förändrade reglerna om tillsyn får antas ha en mycket begränsad påverkan på polis- och åklagarmyndigheterna. Bedömningen är därför att dessa myndigheter inte behöver tillföras några ytterligare resurser för att kunna hantera de föreslagna förändringarna. Den bedömda ökningen av antalet anmälningar kommer sannolikt också att innebära en ökning av antalet åtal för överträdelser av näringsförbud. Enligt uppgifter från och uppgår antalet åtal för överträdelser av näringsförbud till cirka 15 . I sammanhanget kan det även nämnas att uppgifter från visar att antalet uppklarade brott –uppgick till i genomsnitt drygt 30 stycken . Om den förväntade ökningen av antalet åtal beräknas på samma sätt som ovan, innebär det att antalet åtal kommer att öka till cirka 25 (en ökning med ). räknar med att styckkostnaden för ett brottmål vid tingsrätt är (fasta priser). Med utgångspunkt i det beloppet bedöms förslagen kunna medföra ökade kostnader för samtliga tingsrätter, till följd av det ökade antalet åtal, med ca En ökning med tio mål ska sättas i relation till att antalet inkomma brottmål vid samtliga tingsrätter var knappt 91 000 (se Domstolars årsredovisning 2011, s. 21). Kostnadsökningen för domstolarna kan därför bedömas som helt marginell och bör kunna hanteras inom befintliga resurser. även bestämmelser som ger möjlighet att förelägga och döma ut vite. Vad gäller viten som riktar sig mot tredje man – i anslutning till före-