prop · H20325 · 2014-12-03 00:00:00 — Yttrandet ska, om undersökningsledaren eller, i de fall som avses i första stycket, åklagaren begär det eller om nämnden finner det nödvändigt, även innehålla en redogörelse för den unges personliga utveckling och levnadsomständigheter i övrigt. Ett yttrande ska också innehålla en bedömning av om ungdomstjänst är en lämplig påföljd med hänsyn till den unges person och övriga omständigheter. Nämnden ska även utan samband med yttrande lämna den som har ansvar för att inhämta yttrande de upplysningar som denne begär i fråga om den unge. Paragrafen innehåller bestämmelser om yttrande från socialnämnden inför beslut om åtal mot unga lagöverträdare. Bestämmelsen i första stycket om när ett yttrande inte behöver hämtas in har justerats till följd av att åtalsunderlåtelse i denna lag har ändrats till straffvarning, se kommentaren till 16 §. I tredje stycket har införts en skyldighet för socialnämnden att i sina yttranden ange om ungdomstjänst är en lämplig påföljd med hänsyn till den unges person och övriga omständigheter. Ändringen behandlas i avsnitt 5.3. Övriga ändringar i bestämmelsen är språkliga. Enligt 32 kap. 2 § får rätten döma till ungdomstjänst om den unge inte har ett särskilt behov av vård och ungdomstjänsten inte är alltför ingripande i förhållande till ett bötesstraff. Som en ytterligare förutsättning gäller att påföljden ska vara lämplig med hänsyn till den unges person och övriga omständigheter. Det tidigare kravet på att den unge måste samtycka till ungdomstjänst har slopats. Med den ändringen blir en noggrann bedömning av om ungdomstjänst är en lämplig påföljd särskilt viktig. Det är domstolen som i det enskilda fallet måste göra en självständig bedömning. bedömning bör kunna tjäna som ledning, även om domstolen inte är bunden av denna. I yttrandet bör därför de faktiska omständigheter som kan vara relevanta för domstolens prövning redovisas. bör också redovisa sin uppfattning om ungdomstjänsten kan bedömas lämplig. En sammanvägd bedömning av den unges förutsättningar bör göras. Om den unges personliga förhållanden är sådana att det framstår som mindre troligt att han eller hon kommer att kunna klara av att fullgöra ungdomstjänst talar det mot att ungdomstjänst är en lämplig påföljd. Eventuella missbruksproblem måste beaktas liksom om den unge inte kommer att kunna verkställa påföljden inom rimlig tid exempelvis av hälsoskäl. Att den unge återfallit i brott som tidigare utdömd ungdomstjänst verkställts bör också kunna påverka bedömningen. Vid bedömningen av lämpligheten ska även den unges inställning vägas in. ska därför ta reda på den unges inställning till ungdomstjänst som påföljd. Detta bör underlåtas endast om den unge inte kunnat nås eller om det av annan anledning inte har varit möjligt inom den tidsfrist som gäller för yttrandet. Den unges inställning bör framgå av socialnämndens yttrande. Vid bedömningen av om ungdomstjänst är en lämplig påföljd ska den unges åsikt beaktas utifrån hans eller hennes mognad och ålder. Om det till följd av den unges inställning kan befaras att han eller hon inte kommer att fullgöra ungdomstjänsten kan det tala emot att påföljden skulle vara lämplig. Om någon har begått ett brott innan han eller hon har fyllt , får åklagaren besluta att underlåta åtal enligt 17 § (straffvarning). Bestämmelser om möjligheter för åklagaren att besluta att underlåta åtal finns också i 20 kap. 7 § (åtalsunderlåtelse). I fråga om att underlåta åtal sedan åtal har väckts tillämpas 20 kap. 7 a § . Paragrafen innehåller bestämmelser om åklagarens möjlighet att underlåta åtal. Paragrafen har ändrats på så sätt att åtalsunderlåtelse enligt denna lag har ersatts med straffvarning. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.5. Dessutom har språkliga och redaktionella ändringar gjorts. Rubriken närmast före paragrafen har också ändrats. Straffvarning har, på samma sätt som åtalsunderlåtelse enligt denna lag tidigare haft, företräde framför åtalsunderlåtelse enligt . I 17–22 §§ anges förutsättningarna för straffvarning, hur beslut ska meddelas, vad som krävs av den unge och under vilka förutsättningar beslutet får återkallas. Det sakliga innehållet i de bestämmelserna har inte ändrats genom namnbytet. Tredje stycket innehåller liksom tidigare en hänvisning till 20 kap. 7 a § när det gäller att underlåta åtal sedan åtal har väckts. Som Lagrådet påpekat ska även i de fallen beslutet benämnas straffvarning om åtgärden sker med stöd i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Straffvarning får beslutas, om den unge blir föremål för sådan åtgärd som anges nedan och det med skäl kan antas att därigenom vidtas vad som är lämpligast för den unge: 1.vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen (2001:453), 2.vård eller annan åtgärd enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, eller 3.annan åtgärd som innebär att den unge får hjälp eller stöd. Straffvarning får också beslutas, om det är uppenbart att brottet har skett av okynne eller förhastande. Vid bedömningen av om straffvarning ska beslutas ska åklagaren utöver vad som följer av första och andra styckena särskilt beakta den unges vilja att ersätta målsäganden för skada som uppkommit genom brottet, att avhjälpa eller begränsa skadan, att på annat sätt gottgöra målsäganden eller att medverka till att medling kommer till stånd enligt lagen (2002:445) om medling med anledning av brott. Straffvarning får inte beslutas, om något väsentligt allmänt eller enskilt intresse därigenom åsidosätts. Vid bedömningen av om något väsentligt allmänt intresse åsidosätts ska det särskilt beaktas om den unge har gjort sig skyldig till brott. Paragrafen innehåller bestämmelser om förutsättningarna för att straffvarning ska få meddelas. Bestämmelsen har justerats till följd av att åtalsunderlåtelse i denna lag har ändrats till straffvarning, se kommentaren till 16 §. Paragrafen har också moderniserats språkligt. Den unge ska underrättas om ett beslut om straffvarning vid ett personligt möte med åklagaren efter det att beslutet har fattats. Den unges vårdnadshavare eller någon annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge ska kallas till mötet, om det inte möter hinder eller annars finns särskilda skäl mot det. Även företrädare för bör ges tillfälle att närvara. Är det uppenbart att ett personligt möte inte kan genomföras inom den tid som anges i första stycket, får mötet äga rum . Kan ett personligt möte inte genomföras, ska den unge underrättas skriftligen om beslutet. I paragrafen finns bestämmelser om underrättelse av beslut om straffvarning. Paragrafen har justerats till följd av att åtalsunderlåtelse i denna lag har ändrats till straffvarning, se kommentaren till 16 §. Paragrafen har också moderniserats språkligt. Vid ett möte enligt 18 § ska åklagaren särskilt förklara innebörden av beslutet om straffvarning och det skötsamhetskrav som detta är förenat med och klargöra vilka följderna kan bli av fortsatta lagöverträdelser. I paragrafen finns närmare bestämmelser om möte enligt 18 §. Paragrafen har justerats till följd av att åtalsunderlåtelse i denna lag har ändrats till straffvarning, se kommentaren till 16 §. Paragrafen har också justerats språkligt. Den som får straffvarning enligt 17 § ska iaktta skötsamhet. Ett beslut om straffvarning får återkallas, om särskilda omständigheter föranleder det. Vid bedömningen av om återkallelse ska ske ska det särskilt beaktas om den unge har återfallit i brott från beslutet om straffvarning. I paragrafen finns bestämmelser om skötsamhet och återkallelse. Paragrafen har justerats till följd av att åtalsunderlåtelse i denna lag har ändrats till straffvarning, se kommentaren till 16 §. Paragrafen har också justerats språkligt. Kommuner och de myndigheter som handlägger ärenden om unga lagöverträdare ska verka för att lokal samverkan mellan företrädare för kommunerna och myndigheterna regelbundet sker i övergripande frågor om unga lagöverträdare. Paragrafen är ny. Den behandlas i avsnitt 5.1. Bestämmelsen syftar till att säkerställa samverkan mellan och rättsväsendets myndigheter på lokal nivå. Varje myndighet är skyldig att samverka med andra myndigheter inom ramen för den egna verksamheten (6 § förvaltningslagen [1986:223]) och socialnämnden har dessutom ett särskilt ansvar för samverkan i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa (5 kap. 1 a § socialtjänstlagen [2001:453]). Den samverkan som avses i paragrafen ska gälla övergripande frågor om unga lagöverträdare. Den bör därför i första hand ta sikte på diskussioner om rutiner och utbyte av erfarenheter. Sådana diskussioner kan avse t.ex. frågor om innehållet i yttrande på ett generellt plan, formerna för information om misstänkt brottslighet, vilka insatser som kan erbjudas lagöverträdare osv. Däremot får samverkan inte ta sikte på handläggningen av enskilda ärenden. Bestämmelsen riktar sig till kommunerna och varje myndighet som handlägger ärenden om unga lagöverträdare. I praktiken torde samverkan komma att ske mellan tjänstemän inom som arbetar med unga som begått brott samt åklagare, tjänstemän inom och domare med ansvar för ungdomsmål. Det måste dock vara upp till kommunerna och myndigheterna att på lokal nivå avgöra de närmare formerna för samverkan. 8.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga Om det kan antas att den som är till följd av ett beteende som avses i 3 § kommer att behöva beredas vård enligt denna lag om beteendet fortsätter och det stöd eller den behandling som den unge behöver inte kan ges med samtycke av den unge själv, om han eller hon har fyllt , och av den unges vårdnadshavare, får socialnämnden besluta 1.att den unge ska hålla regelbunden kontakt med en särskilt kvalificerad kontaktperson som socialnämnden utsett, eller 2.att den unge ska delta i behandling i öppna former inom När ett sådant beslut meddelas, ska en särskild behandlingsplan finnas. Bestämmelserna i 13 § första och tredje styckena samt 21 § första och tredje styckena gäller i tillämpliga delar också i fråga om beslut enligt första stycket. Prövning enligt 13 § tredje stycket av om ett sådant beslut ska upphöra att gälla ska ske första gången för nämndens beslut. Första stycket är också tillämpligt om den som är och som dömts till sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § vid verkställighetens slut bedöms vara i uppenbart behov av fortsatta insatser för att hindra ett sådant beteende som avses i första stycket. I paragrafen finns bestämmelser om att socialnämnden kan besluta om vissa förebyggande insatser, s.k. mellantvång. Den har ändrats genom att ett nytt fjärde stycke har införts. Ändringen behandlas i avsnitt 5.4. Öv- riga ändringar i bestämmelsen är språkliga. Bestämmelsen om mellantvång syftar till att möjliggöra att insatser sätts in utan den unges samtycke i sådana fall där situationen ännu inte är så allvarlig att det finns förutsättningar för vård enligt 3 § men det kan antas att den unge kan komma att behöva sådan vård om hans eller hennes destruktiva beteende fortsätter. Insatserna kan bestå i att den unge håller kontakt med en särskilt kvalificerad kontaktperson eller deltar i behandling i öppna former. Det förutsätts vidare att det stöd eller den hjälp som den unge behöver inte kan ges med samtycke. Genom det nya fjärde stycket har aktualitetskravet, dvs. kravet på att det ska vara fråga om ett pågående beteende som ska brytas, tonats ned när det är fråga om unga som verkställt en dom på sluten ungdomsvård. Ändringen innebär att mellantvång ska kunna beslutas om det bedöms att den unge vid verkställighetens slut är i uppenbart behov av fortsatta insatser för att inte ägna sig åt sådant beteende som framgår av första stycket. Syftet är att insatsen ska kunna vidtas utan att behovet visat sig genom ett sådant socialt nedbrytande beteende som avses i 3 § på grund av att den unge varit frihetsberövad. Kravet på att behovet ska vara uppenbart innebär att det ska finnas konkreta och påtagliga omständigheter som talar för att det finns en risk för ett destruktivt beteende. I första hand måste eftersträva insatser enligt socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, baserade på frivillighet. En liknande regel, som tonar ned kravet på aktualitet för att besluta om vård enligt 3 § i denna lag, återfinns redan i den paragrafen. 8.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister En uppgift i registret ska gallras 1. om en överrätt genom dom eller beslut frikänt den registrerade för den åtalade gärningen, 2.om en domstol efter resning har meddelat dom eller beslut som avses i 1, 3.om dom, beslut, strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot har undanröjts, 4.om överrätt har upphävt ett beslut om förvandlingsstraff för böter, 5.om åklagares beslut att meddela åtalsunderlåtelse eller straffvarning har återkallats, 6.om kontaktförbud eller tillträdesförbud har upphävts, eller 7.när den registrerade har avlidit. I paragrafen ges bestämmelser om gallring av uppgifter ur belastningsre- Prop. 2014/15:25 gistret. Paragrafen har justerats till följd av att åtalsunderlåtelse i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, förkortad LUL, har ändrats till straffvarning, se kommentaren till 16 § LUL. 8.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål En ansökan om rättslig hjälp ska avslås om ett bifall till ansökan skulle kränka suveränitet, medföra fara för rikets säkerhet eller strida mot svenska allmänna rättsprinciper eller andra väsentliga intressen. En ansökan om rättslig hjälp får också avslås om 1.gärningen har karaktär av ett politiskt brott, 2.gärningen utgör ett militärt brott, om inte gärningen motsvarar även annat brott enligt svensk lag vilket inte är ett militärt brott, 3.det i har meddelats dom eller beslut om åtalsunderlåtelse eller straffvarning beträffande gärningen, eller 4.omständigheterna annars är sådana att ansökan inte bör bifallas. Andra stycket gäller inte om ett avslag skulle strida mot en internationell överenskommelse som gäller mellan och den ansökande staten. Andra stycket 1 gäller inte ansökan från en stat som är medlem i Europeiska unionen eller från eller . Paragrafen innehåller bestämmelser om när en ansökan om rättslig hjälp ska avslås. Paragrafen har justerats till följd av att åtalsunderlåtelse i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, förkortad, LUL, har ändrats till straffvarning, se kommentaren till 16 § LUL. Paragrafen har också justerats språkligt. 8.7Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) -verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden, -i nära samarbete med hemmen främja en allsidig personlighetsutveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och ungdom, -bedriva uppsökande verksamhet och annat förebyggande arbete för att förhindra att barn och ungdom far illa, -aktivt arbeta för att förebygga och motverka missbruk bland barn och ungdom av alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller beroendeframkallande medel samt dopningsmedel, -tillsammans med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs, uppmärksamma och verka för att barn och ungdom inte vistas i miljöer som är skadliga för dem, -med särskild uppmärksamhet följa utvecklingen hos barn och ungdom som har visat tecken till en ogynnsam utveckling, -i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet, -i sin omsorg om barn och ungdom tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vårdnad, boende, umgänge eller adoption har avgjorts, -i sin omsorg om barn och ungdom tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan vård och fostran utanför det egna hemmet upphört eller sedan verkställighet av sluten ungdomsvård enligt lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård upphört. Paragrafen innehåller bestämmelser om socialnämndens generella ansvar för barn och unga. Ett tillägg till paragrafens sista strecksats har gjorts som tydliggör socialnämndens ansvar att tillgodose det behov av stöd och hjälp som den unge kan ha efter att verkställighet av sluten ungdomsvård avslutats. Ändringen behandlas i avsnitt 5.4. Flertalet av de unga som döms till sluten ungdomsvård har sådana allvarliga personliga och sociala problem att det är nödvändigt med fortsatta insatser efter frigivningen. Det finns därför i princip alltid skäl för att uppmärksamma unga som verkställer sluten ungdomsvård inför att verkställigheten ska upphöra. Kommunen ska sörja för att påföljden ungdomstjänst kan verkställas så snart det kan ske. Verkställigheten ska påbörjas senast efter det att domen vunnit laga kraft, om inte särskilda skäl talar mot det. ska bestämma det närmare innehållet i en utdömd ungdomstjänst i en arbetsplan och utse en handledare för den unge. ska kontrollera att arbetsplanen följs. Paragrafen innehåller bestämmelser om verkställighet av ungdomstjänst. Bestämmelsen har ändrats genom att en ny mening har lagts till första stycket. Genom ändringen föreskrivs att ungdomstjänst ska börja verkställas senast efter det att domen vunnit laga kraft, om inte särskilda skäl talar emot det. Ändringen behandlas i avsnitt 5.3. Övriga ändringar i bestämmelsen är språkliga. Liksom ska gälla att verkställigheten av ungdomstjänst ska påbörjas så snart det kan ske. Ändringen innebär att verkställigheten endast i undantagsfall ska påbörjas senare än efter att domen vunnit laga kraft. Inget hindrar att ungdomstjänsten inleds snabbare än så. Att verkställigheten inleds innan domen vunnit laga kraft förutsätter dock att socialnämnden och den unge är överens om detta. Undantag från tvåmånadersfristen får bara göras om det finns särskilda skäl. Det kan t.ex. röra sig om svårigheter med att få fram en arbetsplats som är lämplig för den enskilde eller andra omständigheter kopplade till den unges personliga förhållanden. I ett enskilt fall kan det också vara omöjligt att påbörja ungdomstjänsten på grund av tungt vägande personliga skäl hos den unge, exempelvis att den unges skolgång skulle riskera När ungdomstjänst döms ut som förstärkningspåföljd till ung- Prop. 2014/15:25 domsvård kan det också i vissa fall finnas ett intresse av att styra när i tiden som ungdomstjänsten bör verkställas i förhållande till insatserna enligt ungdomskontraktet. I sådana fall bör kunna göra undantag från fristen. Verkställigheten ska dock inte påbörjas senare än vad som är nödvändigt utifrån vad hindret består i. Om det är till fördel för den unge bör socialnämnden ha relativit stora möjligheter att låta verkställigheten påbörjas senare än inom fristen. Allmänna svårigheter i en kommun att få fram ungdomstjänstplatser kan dock inte anses utgöra särskilda skäl för att senarelägga verkställigheten. 8.8Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:500) om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut Verkställbarhetsförklaring får inte meddelas 1.om intyget saknas eller till form eller innehåll är så bristfälligt att det inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om verkställbarhet, 2.om en sådan förklaring skulle strida mot bestämmelser om immunitet och privilegier, 3.om frysningsbeslutet avser en skriftlig handling eller ett skriftligt meddelande och det enligt 27 kap. 2 § hade funnits hinder mot att ta handlingen eller meddelandet i beslag, eller 4.om det i har meddelats dom, åtalsunderlåtelse eller straffvarning för den gärning som i den andra medlemsstaten är föremål för det straffrättsliga förfarande i vilket frysningsbeslutet har meddelats. Paragrafen innehåller bestämmelser om hinder mot verkställbarhetsförklaring. Paragrafen har justerats till följd av att åtalsunderlåtelse i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, förkortad LUL, har ändrats till straffvarning, se kommentaren till 16 § LUL. Sammanfattning av betänkandet Nya påföljder (SOU 2012:34) i relevanta delar Vår övergripande uppgift har varit att göra en översyn av påföljdssystemet för såväl vuxna som unga lagöverträdare. Inom ramen för denna översyn har vi bl.a. haft i uppdrag att •analysera och föreslå hur användningen av fängelse, i första hand de korta straffen, kan minska som trovärdigheten i systemet kan upprätthållas •analysera och föreslå hur det kan undvikas att små skillnader i straffvärde leder till stora skillnader i påföljdsval •analysera och föreslå hur betydelsen av brottslighetens art kan begränsas och dess innebörd klart avgränsas •ta ställning till och föreslå vilka kriterier som ska gälla för tidigare brottslighet och vilken betydelse sådan brottslighet ska tillmätas vid påföljdsvalet och straffmätningen samt i fråga om förverkande av villkorligt medgiven frihet •analysera och föreslå hur valet av ingripanden som inte utgör fängelse i anstalt ska ske, vilket innehåll och vilken utformning i övrigt ingripandena ska ha samt hur de ska följas upp och hur reaktionerna vid återfall i brott och annan misskötsamhet ska utformas – när det gäller valet av ingripande ska bl.a. undersökas bättre möjligheter att anpassa ingripandena efter brottsligheten och i vilken utsträckning den tilltalades personliga förhållanden ska tillmätas betydelse •analysera och föreslå hur användningen av dagsböter kan öka, hur dagsbotens belopp ska beräknas, hur verkställigheten av dagsböter kan effektiviseras och hur reaktionen ska se ut vid utebliven betalning, se över förhållandet mellan dagsböter och penningböter samt utreda andra frågor om böter som kan uppkomma •ta ställning till om lagöverträdare som har fyllt 18 men inte ska behandlas som vuxna lagöverträdare vid straffmätning och påföljdsval eller något av dessa avseenden samt analysera hur ungdom bör beaktas vid straffmätningen i de fall straffnedsättning ska ske •utvärdera om syftet med reform av påföljderna ungdomsvård och ungdomstjänst har uppnåtts, med inriktning på domstolarnas påföljdsval och innehållet i påföljderna •se över var och en av påföljderna sluten ungdomsvård, ungdomsvård och ungdomstjänst såvitt avser påföljdens ställning, huvudmannaskapet för påföljden, valet av påföljden, dess innehåll och utformning i övrigt samt uppföljning och reaktion vid återfall i brott eller annan misskötsamhet •utreda om det bör utvecklas nya inslag som kan vara särskilt lämpliga för unga lagöverträdare •lämna förslag till en slopad eller mer begränsad användning av böter för lagöverträdare som har begått brott •se över regleringen om sammanträffande av brott och förändring av påföljd och därvid särskilt beakta intresset av att regleringen förenklas och utformas på ett principiellt mer sammanhängande sätt. En övergripande fråga har varit att överväga om det bör införas ett system med villkorligt fängelse. För det fall att ett sådant system inte föreslås har vi haft i uppdrag att föreslå hur den i direktiven eftersträvade utvecklingen av påföljdssystemet kan ske inom ramen för den befintliga strukturen. – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – Påföljdssystemet för unga lagöverträdare Vi har haft följande utgångspunkter för våra överväganden. •Påföljdssystemet för unga lagöverträdare fungerar relativt väl. Det finns dock behov av nya inslag. •Socialtjänstens huvudansvar för unga lagöverträdare ska bibehållas. Samverkan med polis, åklagare och domstolar ska utvecklas och göras mer enhetlig. •Det bör uppnås en större likabehandling och likformighet vid verkställigheten av ungdomspåföljderna i olika kommuner. •Inte heller för unga lagöverträdare ska någon särbehandling vid påföljdsvalet ske på grund av brottets art. Lagöverträdare under ska dömas till en ungdomspåföljd Har någon begått brott innan han eller hon fyllt ska påföljden som