prop · H103254 · 2014-09-10 00:00:00 — En offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutande av denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter (artikel 8). Bestämmelser av särskild betydelse för databehandling av personuppgif- ter finns i konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter (dataskyddskonventionen) och dess tilläggsprotokoll. Konventionen trädde i kraft och samtliga medlemsstater i EU har tillträtt den. Konventionens syfte är att säkerställa respekten för grundläggande fri- och rättigheter, särskilt den enskildes rätt till personlig integritet i sam- band med automatisk databehandling av personuppgifter. Konventionens innehåll kan ses som en precisering av skyddet för den personliga integri- teten som följer av artikel 8 i . Konventionen innehåller principer för dataskydd som de konventions- anslutna staterna måste iaktta i sin nationella lagstiftning. Det finns bl.a. krav på att uppgifterna ska inhämtas och behandlas på ett korrekt sätt och vara relevanta med hänsyn till ändamålet. Vidare uppställs krav på att vissa typer av uppgifter får undergå automatisk databehandling endast under vissa förutsättningar och att uppgifterna inte får bevaras längre än vad som är nödvändigt för ändamålen. EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna I artikel 8 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna föreskrivs bl.a. att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör ho- nom eller henne. Dessa uppgifter ska behandlas lagenligt för bestämda ändamål och på grundval av den berörda personens samtycke eller någon annan legitim och lagenlig grund. Var och en har rätt att få tillgång till insamlade uppgifter som rör honom eller henne och att få rättelse av dem. Av artikel 51 följer att stadgan riktar sig till verksamhet som utförs av EU:s egna organ och institutioner och att den blir tillämplig för med- lemsstaterna endast i de fall där de tillämpar . Stadgan är följaktligen inte tillämplig på nationell lagstiftning där EU inte har lag- stiftningskompetens. När det gäller rättigheternas räckvidd följer av artikel 52 i stadgan att varje begränsning i utövningen av de rättigheter och friheter som erkänns i stadgan ska vara föreskriven i lag och vara förenlig med proportional- itetsprincipen och det väsentliga innehållet i fri- och rättigheterna. I den mån rättigheterna i stadgan motsvarar rättigheter som skyddas av Euro- pakonventionen ska de ha samma innebörd och räckvidd som enligt konventionen. antogs och rådets direktiv /46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (data- skyddsdirektivet). Direktivet syftar till att garantera en hög och i alla medlemsstater likvärdig skyddsnivå när det gäller enskilda personers fri- och rättigheter med avseende på behandling av personuppgifter och att främja ett fritt flöde av personuppgifter mellan medlemsstaterna i EU. Medlemsstaterna får inom den ram som anges i direktivet närmare preci- sera villkoren för när behandling av personuppgifter får förekomma. Sådana preciseringar får dock inte hindra det fria flödet av personuppgif- ter inom unionen. Direktivet gäller inte för sådan behandling av personuppgifter som rör allmän säkerhet, försvar, statens säkerhet och statens verksamhet på straffrättens område. Dataskyddsdirektivet har genomförts i svensk rätt genom personuppgifts- lagen (1998:204). Bestämmelserna i personuppgiftslagen har till syfte att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom be- handling av personuppgifter. Lagen är en generellt tillämplig skyddsre- glering som gäller både för myndigheter och för enskilda som behandlar personuppgifter. I lagen anges den grundläggande ramen för behandling av personuppgifter. Särregler i annan lagstiftning eller förordning gäller emellertid framför bestämmelserna i personuppgiftslagen. Att det krävs en särskild författning för att avvika från det integritetsskydd som per- sonuppgiftslagen ger, är en garanti för att behovet av särregler övervägs noga i den ordning som gäller för författningsgivning. Utgångspunkten i personuppgiftslagen är att behandling av personupp- gifter är tillåten i de fall och på de villkor lagen anger. Med personupp- gifter avses all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Begreppet behandling av person- uppgift omfattar i stort sett allt man kan göra med sådana uppgifter, t.ex. att samla in, registrera, sammanställa och sprida uppgifter. Lagen gäller i huvudsak sådan behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad. I de fall personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter vilka är tillgänglig för sök- ning eller sammanställning enligt särskilda kriterier, omfattas även annan behandling av lagens tillämpningsområde. De s.k. hanteringsreglerna i personuppgiftslagen (9, 10, 13–19, 21–26, 28, 33, 34 och 42 §§) gäller endast för sådan behandling av personupp- gifter – oavsett om det är fråga om en helt eller delvis automatiserad behandling eller annan behandling – som ingår i eller är avsedda att ingå i en samling av personuppgifter som har strukturerats för att påtagligt underlätta sökningen efter eller sammanställningen av personuppgifter. Den som behandlar personuppgifter i ostrukturerad form behöver alltså inte följa hanteringsreglerna. En sådan behandling är emellertid inte tillåten om den innebär en kränkning av den registrerades personliga integritet. För de fall hanteringsreglerna är tillämpliga uppställer personuppgifts- lagen vissa grundläggande krav på behandlingen. Bland annat föreskrivs att den personuppgiftsansvarige ska se till att personuppgifter bara be- handlas om det är lagligt. Den personuppgiftsansvarige ska vidare bl.a. se till att personuppgifterna alltid behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed, att personuppgifter samlas in bara för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål, att de inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det som för vilket de samlats in, att de personupp- gifter som behandlas är riktiga och aktuella, att rimliga åtgärder vidtas för att rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som är felakt- iga eller ofullständiga med hänsyn till ändamålen med behandlingen och att personuppgifter inte bevaras än som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Vidare reglerar lagen, som nämnts, när behandling av uppgifter är tillå- ten. Detta är fallet antingen om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen eller om behandlingen är nödvändig av olika angivna skäl, bl.a. för att den personuppgiftsansvarige ska kunna fullgöra en rätts- lig skyldighet eller för att en arbetsuppgift av allmänt intresse ska kunna utföras. Personuppgiftslagen innehåller ett förbud för andra än myndigheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, do- mar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa fri- hetsberövanden. Det finns dock ett bemyndigande för regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från förbudet. Lagen innehåller även bestämmelser om i vilka fall information om behandling ska lämnas till den enskilde och föreskrifter om säkerheten vid behandling av personuppgifter. Dessutom finns bestämmelser om bl.a. tillsyn, skadestånd, straff och överklagande. Datainspektionen är Prop. 2013/14:254 tillsynsmyndighet enligt personuppgiftslagen. Vid sidan av personuppgiftslagens generella reglering finns ett stort antal registerförfattningar. Dessa har till huvudsakligt syfte att reglera inrät- tandet och användningen av viktigare register eller andra personuppgifts- samlingar inom den offentliga sektorn. Den bakomliggande tanken är att myndighetsregister med ett stort antal registrerade och med ett känsligt innehåll ska regleras särskilt genom lag. Registerförfattningarna reglerar myndigheternas behandling av person- uppgifter och är tänkta att ge ett anpassat integritetsskydd vid myndig- hetens hantering av personuppgifter då behov finns att avvika från eller komplettera det integritetsskydd som personuppgiftslagen annars ger. En utgångspunkt vid utarbetandet av registerförfattningar är att regle- ringen så långt som möjligt ska vara i överensstämmelse med person- uppgiftslagen och därmed med dataskyddsdirektivets materiella bestäm- melser samt att behovet av särregler i förhållande till personuppgiftslagen bör övervägas noga (prop. 1997/98:44, Personuppgiftslag, s. 41). Polisdatalagen (2010:361) reglerar stora delar av polisens personupp- giftsbehandling. Syftet med lagen är att ge polisen möjlighet att behandla personuppgifter på ett ändamålsenligt sätt i sin brottsbekämpande verk- samhet och att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks vid sådan behandling. Lagen reglerar, med några få undantag, all behandling av personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet. Personuppgiftsbehandling i sådan verksamhet som inte är brottsbekäm- pande, exempelvis hanteringen av förvaltningsärenden, omfattas inte av lagen utan regleras av personuppgiftslagen. Lagen gäller inte heller vid behandling av personuppgifter enligt bl.a. lagen (1998:620) om belast- ningsregister. Polisen får enligt polisdatalagen behandla personuppgifter om det be- hövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott eller fullgöra förpliktelser som följer av internat- ionella åtaganden. Behovet av fortsatt arbete mot våld i samband Ansvaret för att idrottsarrangemang kan anordnas på ett tryggt sätt med hög säkerhet för såväl aktiva som publik vilar i första hand på de arran- måste dock samhället tillhan- dahålla ett regelsystem som stöder idrottsorganisationerna i deras arbete mot våld och ordningsstörningar vid arrangemangen. Åtgärder har också vidtagits för att skapa bättre förutsättningar för att idrottsarrangemang ska kunna genomföras på ett tryggt och säkert sätt, inte minst i och med inrättandet av en nationell samordningsfunktion för att motverka brottslighet vid sådana arrangemang. En annan viktig åtgärd 2013/14:254 är de ändringar i bl.a. tillträdesförbudslagen som trädde i kraft och som syftade till att åstadkomma en effektivare användning av förbuden. Bland annat tillkom då en möjlighet för polisen att initiera frågan om tillträdesförbud. Det infördes också en möjlighet att besluta om interim- istiska tillträdesförbud (prop. 2008/09:78, Ytterligare åtgärder mot ord- ningsstörningar vid idrottsarrangemang). Regeringen har också tagit initiativ till en förlängning av den längsta tid ett tillträdesförbud kan bestämmas till från till . Lagändringen trädde i kraft (prop. 2013/14:68, Förstärkt tillträdesförbud vid idrottsar- rangemang). Trots de vidtagna åtgärderna visar den kartläggning som redovisas i slutbetänkandet från utredningen samordning mot brottslighet i samband med idrottsarrangemang (Mera glädje för pengarna, SOU 2013:19) att det fortfarande förekommer våld och andra ordningsstör- ningar inne på arenorna i betydande omfattning, även om ordningsläget i många avseenden förbättrats. Enligt kartläggningen ligger nivån för våld utanför arenorna kvar på samma nivå som 2011. Det finns således, liksom konstaterades i prop. 2013/14:68, ett tydligt behov av att vidta ytterligare åtgärder för att motverka ordnings- störningar och våld under och i samband med idrottsarrangemang. I promemorian har föreslagits en från personuppgiftslagen delvis fri- stående reglering som innebär att ska få föra ett nat- ionellt register över tillträdesförbud innehållande vissa personuppgifter som idrottsorganisationer ska kunna få tillgång till. I de följande avsnitten redovisas de frågor som hör samman med inrät- tandet av ett register över tillträdesförbud och behandling av personupp- gifter som kan finnas i registret samt regeringens ställningstaganden i dessa frågor. I promemorians förslag har och polismyndigheterna behandlats som skilda myndigheter. Regeringens ställningstaganden och förslag har emellertid sin grund i och är utformade för att passa den nya polisorganisation som införs per . Den nya organisat- ionen innebär bl.a. att de 21 polismyndigheterna och ombildas till en myndighet, , och att Säkerhetspolisen inrättas som en fristående myndighet. En konsekvens av detta är Rikspo- lisstyrelsen avvecklas och att dess uppgifter i huvudsak övertas av Po- lismyndigheten. 5En lag om register över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang 5.1Det behövs ett register över tillträdesförbud Regeringens förslag: ska med hjälp av automatise- rad behandling få föra ett register med uppgifter om personer som har meddelats tillträdesförbud (tillträdesförbudsregistret). egen tillgång till uppgifterna ska även idrottsorganisationer kunna få tillgång till uppgifter från registret och utföra den personuppgiftsbe- handling som är nödvändig för att förebygga, förhindra eller upptäcka överträdelser av tillträdesförbud. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås dock att interimistiska beslut inte ska omfattas av registret. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot promemorians förslag. Datainspektionen framför synpunkter på lagförslagets utform- ning. Bland annat anmärker inspektionen att vissa bestämmelser enligt sin ordalydelse gäller behandling i registret, medan andra reglerar be- handling av uppgifter som avser personer som meddelats tillträdesförbud, vilket medför att vissa frågor inte regleras alls, t.ex. gallring utanför registret. Inspektionen påpekar vidare att promemorians förslag inte innehåller något författningsstöd för inhämtande av uppgifter till regist- ret. anser att även uppgifter om interimistiska förbud bör ingå i registret. Skälen för regeringens förslag Ett bärande skäl bakom införandet av tillträdesförbudslagen var behovet av att effektivare kunna motverka idrottsanknuten brottslighet i syfte att öka tryggheten och trivseln i samband med idrottsarrangemang (prop. 2004/05:77, Lag om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang, s. 15 f.). Som framgått av avsnitt 4.2 finns det ett tydligt behov av att fortsätta att vidta åtgärder i detta syfte. Ett viktigt led i det arbetet är att se till att meddelade tillträdesförbud följs. Som också betonats i avsnitt 4.2 är det i första hand idrottsorganisat- ionerna som har ansvaret för säkerheten vid arrangemangen. Det är där- för angeläget att de arrangerande idrottsorganisationerna har möjlighet att ta sitt ansvar för säkerheten genom att förhindra att personer med tillträ- desförbud släpps in när ett idrottsarrangemang äger rum. En förutsättning för detta är att arrangörerna har kännedom om vilka personer som har tillträdesförbud och kan identifiera dem vid inpasseringskontrollen. Inom de flesta större idrotter bedriver de arrangerande idrottsorganisat- ionerna ett gediget säkerhetsarbete. Ofta kan idrottsorganisationerna därför antas ha god kännedom om vilka personer med anknytning till den arrangerande organisationen som har tillträdesförbud. Så behöver dock inte alltid vara fallet. Som konstateras i promemorian har för- ändringar av tillträdesförbudslagstiftningen, som bl.a. gav polisen möj- lighet att initiera tillträdesförbudsärenden hos åklagaren, inneburit att det numera är betydligt vanligare att initiativet till en begäran om tillträdes- förbud kommer från polisen än från idrottsorganisationerna. grundar sig dessutom en anmälan från polisen på händelser som inte utspelat sig i direkt anslutning till arenan eller vid arrangemanget. Även i de fall idrottsorganisationen tagit del av beslutet om tillträdesför- bud kvarstår problemet med att identifiera personen vid inpasseringskon- trollen på grundval av de uppgifter som beslutet om tillträdesförbud innehåller. Regeringen delar därför promemorians bedömning att det finns ett be- hov för idrottsorganisationer att kunna ta del av och behandla person- 2013/14:254 uppgifter avseende personer som har meddelats tillträdesförbud. Bland annat behöver idrottsorganisationer kunna förse ordningsvakter och andra ansvariga för inpasseringskontrollen med tillförlitlig information om personer med tillträdesförbud. Även för polisens del kan tillgången till uppgifter om personer med tillträdesförbud underlätta det arbete som polisen utför för att upprätthålla tillträdesförbud. Som föreslagits i pro- memorian bör behovet tillgodoses genom att med hjälp av automatiserad behandling får föra ett register med uppgifter om personer med tillträdesförbud som inte bara polisen har tillgång till utan som även idrottsorganisationer ska kunna få del av och hantera i sin egenskap av arrangörer. Till skillnad från den bedömning som gjorts i promemorian anser rege- ringen att det även finns behov av att registrera och behandla uppgifter om personer som har meddelats interimistiska tillträdesförbud. Behovet av att kunna säkerställa att dessa följs torde nämligen vara lika stort som för slutligt avgjorda beslut om tillträdesförbud. Förutsättningarna för personuppgiftsbehandlingen bör, som föreslagits i promemorian, regleras i lag. I det följande går regeringen närmare in på de frågor som bör regleras i lagen för att uppnå en ändamålsenlig person- uppgiftsbehandling med beaktande av den avvägning som måste göras mellan idrottsorganisationernas behov av att få tillgång till och behandla information och skyddet för den personliga integriteten. Som Datainspektionen påpekat kommer det att finnas ett behov av att reglera myndigheternas ansvar för att tillföra registret nödvändiga och rättvisande uppgifter. De närmare förutsättningarna för detta bör regleras i förordning. När det gäller lagens utformning anser regeringen att det inte finns skäl för att frångå den övergripande struktur som föreslås i promemorian. Regeringens förslag: Lagens syfte ska vara att göra det möjligt för och idrottsorganisationer som anordnar idrottsar- rangemang att behandla personuppgifter för att på ett ändamålsenligt sätt kunna upprätthålla gällande beslut om tillträdesförbud vid idrotts- arrangemang som enskilda skyddas mot att deras personliga integritet kränks vid sådan behandling. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i frågan. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 5.1 har regeringen slagit fast att upprätthållandet av beslut om tillträdesförbud kräver att det finns en möjlighet för att samla in, registrera, använda och lagra personuppgifter om enskilda som meddelats ett förbud. Uppgifterna måste också vid behov kunna tillhandahållas de idrottsorganisationer som arrangerar idrottsarrangemang. Lagens syfte bör därför till att börja med vara att möjliggöra för och idrottsorganisationer som anordnar idrottsarrangemang att behandla personuppgifter för att på ett ändamålsenligt sätt kunna upprätthålla gällande beslut om tillträdes- Prop. 2013/14:254 förbud. innebär en sådan hantering av personuppgifter en risk för in- trång i den personliga integriteten. En godtagbar balans mellan sam- hällets rättmätiga krav på att personer som har tillträdesförbud hindras från att överträda det och skyddet för den personliga integriteten måste uppnås. Det är därför av vikt att det i lagen finns tydliga regler för hur personuppgifterna i registret får användas och hur de ska skyddas. Rege- ringen kommer därför nedan föreslå ändamål för vilka behandling av personuppgifter får ske. Skyddet för den personliga integriteten kommer vidare att tillgodoses genom förslag om bestämmelser om tillgång till personuppgifter, gallring, tystnadsplikt, rättelse och skadestånd. Lagen ska därför även syfta till att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks vid behandlingen av personuppgifter. Regeringens förslag: Lagen ska gälla behandling av personuppgifter för att upprätthålla gällande beslut om tillträdesförbud vid Polismyn- dighetens behandling av personuppgifter i tillträdesförbudsregistret och idrottsorganisationers behandling av personuppgifter från tillträ- desförbudsregistret. Lagen ska vara tillämplig vid behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda krite- rier. Lagen ska även gälla för annan behandling i fall som avses i 14 §. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorians förslag är tillämpningsområdet mer allmänt hållet och begränsas inte till behandling i registret eller till id- rottsorganisationers behandling av personuppgifter från registret för att upprätthålla gällande beslut om tillträdesförbud. Vidare innehåller inte promemorians förslag någon särreglering avseende 14 § om tystnads- plikt. Dessutom föreslås i promemorian en definition i lagtexten av id- rottsorganisation och specialidrottsförbund. Remissinstanserna: Endast Datainspektionen yttrar sig särskilt i denna fråga och anser att det finns anledning att överväga om lagen bör omfatta all behandling av uppgifterna. Skälen för regeringens förslag: Som utgångspunkt bör tillämpnings- området knyta an till den verksamhet som lagen ska reglera. För såväl som för idrottsorganisationer handlar det om att upp- rätthålla gällande beslut om tillträdesförbud. För del handlar det mera konkret om att föra tillträ- desförbudsregistret och få tillgång till uppgifterna i registret för de i la- gen angivna ändamålen. Detta bör uttryckas på så sätt att lagen ska gälla vid behandling av personuppgifter i tillträdesförbuds- registret. Till skillnad från idrottsorganisationerna har polisen ett regel- verk som tillåter behandling av sådana personuppgifter som förekommer Det finns således inget behov av att i denna lag reglera poli- sens behandling av uppgifter som hämtas från registret. Lagen kommer således att vara tillämplig när för in uppgifter, lämnar ut uppgifter och vidtar andra åtgärder i sin egenskap av registerförare. Dessutom är lagen tillämplig vid polisens egen behandling i registret för de i lagen angivna ändamålen. Om däremot hämtar personuppgifter från registret och behandlar dessa i en annan digital miljö är lagen inte tillämplig. Sådan behandling av hämtade uppgifter bör i stället vara föremål för samma reglering som gäller i övrigt för polisens personuppgiftsbehandling. Anledningen till att regeringen föreslår denna lösning är att det inte är lämpligt särreglera behandlingen av just denna typ av uppgifter. Beträffande den föreslagna lagens förhållande till polis- datalagen (2010:361), se avsnitt 5.15. Vad gäller idrottsorganisationerna, som enligt personuppgiftslagen (1998:204) i princip är förhindrade att behandla uppgifter om lagöverträ- delser handlar det om sådan behandling som sker efter att idrottsorgani- sationerna fått tillgång till uppgifter från registret. Tillämpningsområdet bör därför anges på så sätt att lagen ska gälla vid idrottsorganisationers behandling av personuppgifter från tillträdesförbudsregistret. När det gäller frågan om vilka idrottsorganisationer som ska träffas av lagens tillämpningsområde kan inledningsvis konstateras att promemo- rian har förslagit en definition av begreppen idrottsorganisation och spe- cialidrottsförbund. Av 1 § lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid id- rottsarrangemang följer att ett tillträdesförbud får avse idrottsarrange- mang som anordnas av idrottsorganisationer. Med sådana organisationer avses enligt förarbetena till bestämmelsen idrottsföreningar som är an- slutna till ett specialidrottsförbund inom samt id- rottsaktiebolag och alliansföreningar som har en koppling till de vanliga idrottsföreningarna.