prop · H2031d8 · 2014-10-23 00:00:00 — MSB har därför uppdragits att redogöra för allmänhetens användning av fyrverkerier och hur dagens lagstiftning tillämpas av kommuner för att stävja de problem som är förknippade med användningen, samt belysa goda exempel på detta (dnr Fö2014/794/SSK). Mycket är gjort för att minska risken för och konsekvenser av bränder. omkommer fortfarande ett stort antal människor i bränder och samverkande demografiska faktorer indikerar att kan vara på väg mot ett ökat antal bränder och ett ökat antal omkomna i brand. Regeringen anser att brandskyddsarbetet, inom ramen för rådande ansvarsfördelning och gällande ekonomiska ramar, bör utvecklas i takt med den övriga samhällsutvecklingen. Brand- skyddsarbetet bör i större utsträckning utgå från enskildas förutsättningar och behov av skydd. Bränder kan också utgöra ett hot mot samhällets robusthet och funktionalitet. Det är därför viktigt att säkerställa att ett bra brand- skyddsarbete bedrivs inom samhällsviktig verksamhet. Även i kulturhistoriska miljöer, där bränder kan förstöra oersättliga värden, är det angeläget att ha ett bra brandskyddsarbete. Förmåga att förebygga och hantera it-incidenter Regeringen anser att informationssäkerhet är en prioriterad fråga och dessutom en del i arbetet med att nå målen för säkerhet och samhällets krisberedskap. It-utvecklingens effekter omfattar även utmaningar för svensk säkerhets- och försvarspolitik och arbetet med samhällets informationssäkerhet, som en del i det nationella säkerhetsarbetet, måste fördjupas. Det har därför tillsatts en utredning som ska redovisa förlag på Strategi och mål för hantering och överföring av information i elektroniska kommunikationsnät och it-system (dir. 2013:110). Resultatet av den pågående utredningen kan komma att bli ett centralt verktyg för att hålla samman det nationella och det internationella arbetet inom informations- säkerhetsområdet och för att nå politiska mål. Strategin ska ta sin utgångspunkt i såväl en säkerhetspolitisk kontext som i målen för säkerhet och målen för samhällets krisberedskap. Utvecklingen av e-tjänster som tillhandahålls av t.ex. myndigheter fortsätter att öka. Verksam- heter hos kommuner och landsting, bl.a. vård och omsorg, digitaliseras i allt större utsträckning. Sjukhusjournaler är ett exempel och trygghetslarm, som finns hos drygt 200 000 användare, är ett annat. Det är därför angeläget att medborgarna kan lita på att systemen är säkra och att integritetsaspekter beaktas. Hoten och riskerna inom informationssäkerhetsområdet kan vara mycket komplexa och svåra att hantera. Hot- och riskskalan kan omfatta alltifrån tekniska fel till angrepp som riktas mot våra samhällsviktiga funktioner. Brister i informationssäkerheten ställer ökade krav på samhällets förmåga att hantera allvarliga störningar och kriser. Det kan leda till att it- system upphör att fungera vilket kan påverka samhällsviktig verksamhet som exempelvis elproduktion, eldistribution, vatten- och avloppsproduktion, transporter, kärnteknisk 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 verksamhet, telekommunikationer, vård- och omsorg samt processindustri. Försvarsberedningens rapport av – Starkare försvar för en osäker tid (Ds 2014:20) konstaterar att samlade förmåga att förebygga, motverka och aktivt hantera konsekvenserna av civila och militära hot, händelser, attacker och angrepp inom informationssäkerhetsområdet måste öka. Försvarsberedningen tar även upp vikten av att det internationella samarbetet utvecklas i syfte att säkerställa en mer robust informations- säkerhet. Det nordiska samarbetet mellan CERT-organisationerna (Computer Emergency Response Team) kan ses som ett konkret exempel för att gemensamt möta hot och risker och därmed öka skyddet av samhällsviktig verksamhet. På ett utrikes- och säkerhetspolitiskt plan är samarbete kring normbildande och förtroende- byggande åtgärder bl.a. inom multilaterala organisationer som FN och centrala för att stärka internationell säkerhet och minska risker för angrepp och konflikter på området. Försvarsberedningens rapport kommer att ligga till grund för den försvarspolitiska inriktningspropositionen 2015. Regeringen anser i likhet med Försvarsberedningen att arbetet med att stärka samhällets förmåga att förebygga och hantera it-incidenter ska fortsätta. Arbetet inkluderar bl.a. att öka informationssäkerheten hos aktörer på alla nivåer i samhället. Det är också fortsatt prioriterat att öka säkerheten i bl.a. industriella informations- och styrsystem. Det är vidare viktigt att dra lärdom av inträffade incidenter vid det fortsatta strategiska arbetet med att öka samhällets informationssäkerhet och skyddet av de mest samhällsviktiga funktionerna. Utvecklad krisberedskap på lokal och regional nivå träffades en överenskommelse om krisberedskap mellan och Kommuner och Landsting. I överens- kommelsen preciseras bl.a. statens ersättning till kommunerna och mål för de uppgifter som kommunerna har enligt lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 började gälla 2014 och innehåller numera också ett särskilt samverkanstillägg om som syftar till att stimulera ökad samverkan med andra utanför det egna geografiska området. I syfte att förverkliga intentionerna om ökad samverkan som en viktig del i att utveckla krisberedskap regionalt och lokalt, anser regeringen att länsstyrelserna behöver samordna och stödja kommunernas planering och genomförande av åtgärder mer systematiskt än . Principer för anslaget 2:4 Krisberedskap De åtgärder som krävs för att upprätthålla och förbättra krisberedskapen bör huvudsakligen finansieras inom ramen för ansvariga aktörers ordinarie verksamhet. Därutöver kan finansiering också ske med medel från anslaget 2:4 Krisberedskap (prop. 2013/14:144, bet. 2013/14:FöU11, rskr. 2013/14:324). Medel från anslaget fördelas av MSB efter inriktning från regeringen. Myndigheten har på regeringens uppdrag föreslagit hur medlen inom anslaget 2:4 Krisberedskap bör prioriteras (dnr Fö2014/616/SSK). Statskontoret har på regeringens uppdrag analyserat hur MSB:s arbete med att fördela medel från och följa upp användningen av anslaget 2:4 Krisberedskap kan förbättras. Statskontorets analys utgår från anslagets ändamål och de principer som närmare beskrivs i nämnda proposition. I analysen konstateras bl.a. att det finns behov av att förtydliga vilka kostnader som anslaget får finansiera (dnr Fö2014/407/SSK). Regeringen anser att den myndighet eller utförare som har ansvaret för verksamhet under normala förhållanden, i enlighet med ansvarsprincipen, även har ansvar för att finansiera de åtgärder som krävs för att verksamhet kan bedrivas även i en krissituation. Under vissa förutsättningar kan medel från anslaget 2:4 Krisberedskap beviljas för att förstärka kris- beredskapen. Detta kan ske genom åtgärder som inbegriper flera aktörer eller större tillfälliga åtgärder hos en aktör eller sektor som är av väsentlig betydelse för krisberedskapen. Regeringen anser att anslaget normalt bör finansiera direkta merkostnader. De myndigheter som anges i bilagan till förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap eller som anges i beslut av regeringen eller MSB kan ansöka om medel från anslaget. Följande villkor bör uppfyllas för att en myndighet ska kunna tilldelas medel från anslaget efter ansökan hos MSB: –En behovsanalys ska finnas. Föreslagna åtgärder ska ha påvisbara effekter på samhällets samlade krisberedskap eller den samlade förmågan att hantera kriser och dess konsekvenser. –Ansökningar om medel ska vara förenliga med regeringens beslut om inriktning av anslaget. –Åtgärder som genomförs ska vara väl avgränsade samt uppföljningsbara. Medför åtgärder framtida löpande kostnader ska ansvarig myndighet redovisa finansieringen av dessa. För att möjliggöra deltagande i internationellt forskningssamarbete får anslaget även finansiera sådana indirekta merkostnader som avgifts- finansierad myndighet inte kan finansiera på annat sätt. I de fall uppföljningar eller utvärderingar visar att erhållna bidrag från anslaget inte används i enlighet med ovanstående principer och villkor bör medlen återföras till anslaget. 4.3.2Stärkt förmåga att hantera nödlägen – räddningstjänst, krishantering och civilt försvar Aktörer med ansvar inom krisberedskaps- området bör bedriva sådan övningsverksamhet som är nödvändig för att upprätthålla förmågan att hantera olyckor och kriser. Detta ska ske i enlighet med ansvarsprincipen och inom ramen för befintliga resurser. Sektorsvisa övningar bör genomföras i syfte att vidmakthålla och stärka förmågan att hantera de händelser som påverkar samhällsviktiga verksamheter och därigenom riskerar att skapa störningar i samhällets funktionalitet. Regeringen betonar betydelsen av att brister i krishanteringen som uppmärksammas vid faktiska händelser eller övningar omhändertas och prövas i kommande övningar. Planeringen av arbetet med krisberedskapen bör innehålla möjligheter till frivilliga insatser. Regeringen konstaterar att det ideella engagemanget är stort i . Det visar sig såväl i form av spontana frivilliga resurser utan organisation, som genom t.ex. de frivilliga försvarsorganisationerna, Missing People och . Regeringen värdesätter frivilliga engagemanget. Myndigheter och andra aktörer bör ha en förmåga att utveckla former för hur stöd bättre kan tas tillvara i samhället. Det finns därför behov av ytterligare samverkan mellan myndigheter och offentliga aktörer. De bör kontinuerligt undersöka möjligheterna att utveckla former för att frivilliga insatser ska öka i hanteringen av allvarliga händelser och kriser. Beredskapsplanering och åtgärder vid höjd beredskap – civilt försvar Civilt försvar är den verksamhet som statliga myndigheter, kommuner och landsting samt enskilda, företag, föreningar m.fl. vidtar i form av beredskapsplanering i fredstid. Civilt försvar är all den civila samhällsverksamhet som ska bedrivas under högsta beredskap. Det civila försvaret ska därmed inom ramen för totalförsvaret värna civilbefolkningen, säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna och bidra till Försvarsmaktens förmåga vid ett väpnat angrepp eller krig i vår omvärld. Detta mål samman- hänger med målen för vår säkerhet, målen för krisberedskapen och målen för det militära försvaret. Med utgångspunkt i en helhetssyn som omfattar hela hotskalan och en gemensam lagstiftning samt en sammanhållen planerings- process bör aktuell planering för fredstida krissituationer samordnas med planeringen för höjd beredskap. En viktig utgångspunkt för detta arbete är att en fredstida förmåga att hantera kriser i samhället förväntas ge en grundläggande förmåga att hantera krigs- situationer. En minskad sårbarhet i samhället samt en god förmåga att hantera störningar och återställa verksamhet utgör grunden för befolkningsskyddet och skyddet av samhäll- 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 sviktiga funktioner inom det civila försvaret. För att klara en situation som föranleder skärpt eller högsta beredskap krävs förberedelser och planering med utgångspunkt från en bild av hur kriget kan komma att gestalta sig samt mål som anger vad som ska skyddas eller upprätthållas. Liksom för försvarsplaneringen bör den säkerhetspolitiska analysen vara styrande medan tillgängliga resurser utgör ramen för planeringen inom det civila försvaret. För att utveckla beredskapsplaneringen och stödet till Försvarsmakten har MSB, som har ett samordnande ansvar för civilt försvar, i uppdrag att stödja de bevakningsansvariga myndigheterna i arbetet med beredskapsplanering för totalförsvarets behov. Planeringsarbetet ska bidra till stärkt samverkan mellan civila och militära verksamheter och ligga på en ambitionsnivå som möjliggör att det kan genomföras inom ramen för tillgängliga resurser hos myndigheterna. Fokus ska vara Försvarsmaktens behov av stöd från civila verksamheter. Civila myndigheter och andra civila verksamheter ska inom ramen för det civila försvaret stödja det militära försvaret för att stärka förmågan att motstå ett väpnat angrepp. MSB ska samverka med Försvarsmakten med avseende på den planering som Försvarsmakten genomför i enlighet med 3 § tredje stycket i förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten, samt i sådan samordning av beredskapsplanläggningen och den operativa planläggningen som avses i 7 § i samma förordning. Vidare ska MSB samverka med Försvarsmakten i syfte att underlätta samverkan mellan länsstyrelserna, andra berörda aktörer och Försvarsmakten avseende krisberedskap och totalförsvar. Verksamheten civilt försvar bör som en del i det samlade försvaret anpassas för att möta dagens och morgondagens hotbild. MSB ska lämna underlag om det civila försvaret. Underlaget ska utgå från Försvarsberedningens rapport av – Starkare försvar för en osäker tid (Ds 2014:20). I underlaget ska MSB redovisa hur planeringen för det civila försvaret ska stärkas och utvecklas. MSB ska genomföra uppdraget i dialog med berörda myndigheter och aktörer. (dnr Fö2014/1217/SSK). 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 En alarmeringstjänst för snabb och samordnad hjälp Samhällets alarmeringstjänst utgör en samhälls- viktig verksamhet och är viktig för att säkra enskildas säkerhet och trygghet. Alarmerings- tjänsten måste upprätthållas kontinuerligt. En samordnad alarmeringskedja, dvs. en sammanhållen och obruten larmkedja från det att ett larm inkommer till dess att ett hjälporgan är framme på plats, bör eftersträvas för att främja stärkt samverkan, minimera hanteringstider och skapa förutsättningar för ett optimalt utnyttjande av samhällets samlade resurser inom allmän ordning, säkerhet och hälsa. Samhällets alarmeringstjänst är ett grund- läggande offentligt åtagande. En förutsättning är att staten kan utöva tillräcklig kontroll och styrning av verksamheten. har lämnat betänkandet En myndighet för alarmering (SOU 2013:33). Betänkandet har remissbehandlats (dnr Fö2013/935/SSK). Vissa frågor behöver utredas vidare innan regeringen kan ta ställning till hur staten på effektivaste sätt kan säkerställa det offentliga åtagandet för samhällets alarmeringstjänst. Samverkan och samordning – kommunikation i För att kunna nå målen för arbetet med samhällets krisberedskap krävs att berörda aktörer samverkar och samordnar verksamheten såväl i det förebyggande och förberedande arbetet under normala förhållanden, som under en kris, samt i arbetet med återhämtning efter sådana händelser. Det är därför viktigt att ansvarsprincipen tillämpas. Regeringen anser att för att åstadkomma bättre samordning utifrån nya lärdomar, särskilt vid operativa insatser, bör ansvariga aktörer utveckla sin samverkans- förmåga. Med samverkansförmåga avses berörda aktörers förmåga att utifrån eget ansvarsområde, med stöd av gemensamt tillgänglig läges- information, kunna fatta koordinerade beslut och fungera effektivt tillsammans med övriga aktörer. Aktörernas agerande och samhällets samlade resurser kan med en väl fungerande samverkan inriktas mer effektivt och beslut tas med beaktande av en övergripande målbild. En förutsättning för att stärka samhällets samverkansförmåga är förmågan till kommunikation och informationsutbyte via exempelvis radiokommunikationssystemet . En lärdom från terrorattentatet i är vikten av att samverka när det gäller hantering av information. Regeringen betonar därför betydelsen av en bred och omfattande anslutning till och användning av . Utöver de statliga myndigheternas anslutning är det avgörande att kommuner, landsting och för krisberedskapen väsentliga privata aktörer ansluter sig till systemet. Regeringen betonar även vikten av att MSB kontinuerligt arbetar med att stärka robustheten i Rakelsystemet samt att arbetet med att utveckla gränsöverskridande kommunikation fortskrider. MSB:s prognoser indikerar att det fortsatt föreligger behov av finansiering för att täcka underskott i verksamheten. Regeringen delar den bedömningen. Regeringen bedömer dock att det uppförda anslaget 2:5 Gemensam radiokommunikation för skydd och säkerhet kan avvecklas . Nordisk samverkan på krisberedskapsområdet – Hagasamarbetet De nordiska länderna enades i om en ny Hagadeklaration, II- deklarationen. Den visionen som länderna i samverkan ska arbeta för att uppnå är ”Ett robust utan gränser”. I ett robust utan gränser minskar sårbarheten som förmåga att hantera allvarliga olyckor och kriser och återställa funktionalitet stärks. I den nordiska solidaritetsförklaringen har möjligheten till hjälp i händelse av att ett nordiskt land drabbas av en katastrof tillkännagivits. Om ett land drabbas av en omfattande kris och det egna landets resurser inte skulle räcka till, är det viktigt att det finns etablerade strukturer och rutiner för hur man tar emot internationellt stöd. De nordiska länderna har vid ett möte i enats om att den nordiska förmågan till stöd mellan länderna ska stärkas genom en fortsatt samordnad utveckling av förmågan till värdlandsstöd och genom att stärka förmågan till att genomföra samordnade räddningsinsatser. Länderna ska gemensamt etablera moduler för krishantering för att öka förmågan att hantera kriser och stärka möjligheterna för gemensamma nordiska insatser. Modulerna ska dels kunna användas om de nordiska länderna drabbas av en katastrof, dels om ett annat land drabbas av en katastrof bl.a. inom ramen för EU:s civilskydds- mekanism. Utvecklingen av en sådan gemensam nordisk resurs, en modul för räddning under förhållanden med kraftig kyla (Nordic cold condition unit), har påbörjats. Som möjliga utvecklingsområden inom samarbetet avser att lyfta frågan om gemensamma resurser för medicinsk evakuering och för skogsbrand- släckning. Arbetet sker inom ramen för tillgängliga resurser. Regeringen bedömer att arbetet med att stödja samordningen av ansvariga myndigheters åtgärder vid allvarliga olyckor och kriser bör fortsätta och utvecklas. Arbetet med att ta tillvara synergier mellan den nationella och internationella verksamheten bör fortsätta. Förstärkningsresurser behöver ibland tillföras de aktörer som primärt ansvarar för hanteringen av en inträffad olycka eller kris. Regeringen vill dock betona det ansvar som finns på lokal och regional nivå för att tillräckliga resurser finns för att hantera olyckor och kriser samt vikten av samverkan i detta avseende på lokal och regional nivå, inklusive privat-offentlig samverkan. Förstärkningsresurser kan även komma i form av stöd från andra länder. Regeringen bedömer att det är av fortsatt vikt att vidareutveckla förmåga att ta emot internationellt stöd (se även föregående avsnitt om samverkan på nordisk nivå). I enlighet med ansvarsprincipen bör alla berörda aktörer i samhället kontinuerligt se över vilka behov av internationellt stöd som kan uppstå inom det egna ansvarsområdet. MSB har en särskild roll att stödja berörda aktörer att utveckla förmåga att ta emot internationellt stöd vid kriser och olyckor. Regeringen betonar vikten av ett fortsatt aktivt internationellt samarbete på krisberedskaps- området. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Utvecklingen och förstärkningen av europeisk krishantering, genom ökad samverkan och samordning, är en del av samarbetet. Regeringen anser att fortsatt bör delta aktivt i arbetet med att effektivisera EU:s förmåga att förebygga, ha beredskap för och möjlighet att vid behov genomföra insatser när något land inom eller utanför EU drabbas av en kris eller katastrof. Exempel på konkreta samarbetsområden är EU:s gemensamma säkerhets- och försvars- politik samt civilskyddssamarbete. stödjer ansatsen i den nya civilskydds- lagstiftningen som betonar vikten av en samlad EU-insats vid inträffad katastrof samt arbetet med att förebygga eller minimera effekten av olika händelser. Regeringen bedömer vidare att civil-militär samverkan fortsatt är en viktig dimension inom krisberedskapen. Exempelvis gäller det sam- verkan vid flygtransporter internationellt, men även genom att ge stöd för ett samlat civilt och militärt agerande i de insatsområden där deltar. Vad gäller humanitaära insatser ska samverkan ske i enlighet med FN:s riktlinjer på området. 4.3.3Att följa upp och utvärdera olyckor och kriser Förmågan att motstå och hantera allvarliga olyckor och kriser kommer aldrig till en slutpunkt utan behöver kontinuerligt utvecklas i takt med vunna erfarenheter, förändringar i omvärlden samt förändringar i hoten mot vår säkerhet. I linje med ovanstående finns det behov av att dra lärdomar från den allvarliga skogsbrand som inträffade i . Branden medförde stora påfrestningar för inblandade i räddningsarbetet och för samhället i övrigt. tillsattes en utredning som utifrån hanteringen av skogsbranden ska redogöra för vilka lärdomar som kan dras i syfte att stärka samhällets förmåga att förebygga och hantera allvarliga olyckor och kriser (dir. 2014:116). Uppdraget ska redovisas . 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 4.3.4Stärkt förmåga att skydda hav och kust Regeringen anser att fortsatt ska vara en samordnande maritim resurs för staten som resurseffektivt värnar liv, miljö och säkerhet till sjöss. har huvud- ansvaret för miljöräddningstjänsten till sjöss och ska även svara för den tillsyns- och kontroll- verksamhet, ordningshållning och brotts- bekämpning till sjöss som andra myndigheter utan egna maritima resurser svarar för på land. ska vidareutveckla verksam- heten för att bekämpa brott inom myndighetens ansvarsområde. ska, inom ramen för sitt uppdrag och i samverkan med Polisen, samt andra berörda myndigheter, medverka i arbetet med att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. och Försvarsmakten har, i enlighet med förslag i Försvarsberedningens rapport av – Starkare försvar för en osäker tid (Ds 2014:20), fått uppdraget att tillsammans utreda och redovisa hur samverkan mellan myndigheterna avseende övervakning av det svenska territoriet samt sjörörlig logistik skulle kunna utvecklas i syfte att uppnå ett effektivare resursutnyttjande. redovisade , , och samverkan på infrastrukturområdet (dnr Fö2014/1045/SSK) med förslag till hur samverkan kan utvecklas avseende infrastruktur så som hamnar och utbildningsplattformar. Försvarsmakten, , och Sjöfarts- verket har, utifrån de förslag som myndigheterna lämnat i rapporten, fått i uppdrag att gemensamt redovisa vilka åtgärder myndigheterna har vidtagit. Myndigheterna fick i uppdrag att gemensamt utreda och redovisa förut- sättningarna för hur samverkan myndigheterna emellan kan utvecklas inom området rederi- och varvsverksamhet i syfte att nå ett effektivare resursutnyttjande för staten som helhet. Myndigheterna ska även lämna förslag på möjliga sätt att samverka kring isbrytning i svenska farvatten. Uppdragen ska redovisas till . har aviserat att är beräknat anslag inte tillräckligt för att finansiera myndighetens verksamhet med nuvarande omfattning. Detta har föranlett att inleda ett arbete i syfte att skapa balans mellan myndighetens verksamhet och ekonomi. Som ett led i detta arbete har redovisat en fördjupad beskrivning avseende myndighetens aviserade underskott (dnr Fö2014/410/SSK). För att ska kunna fortsätta utföra nuvarande uppgifter och behålla kom- petensen föreslår regeringen anslagshöjningar dels i propositionen Höständringsbudget (prop. 2014/15:2) , dels i föreliggande proposition. Regeringen avser att återkomma med fler åtgärder för att åstadkomma en kustbevakning som är långsiktigt ändamålsenlig och resurseffektiv och som har en ekonomi och verksamhet i balans. Tabell 4.6 Anslagsutveckling 2:1 1Inklusive beslut om ändringar i statens budget 2014 och förslag till ändringar i samband med denna proposition. 2Motsvarar 1 084 205 tkr prisnivå. 3Motsvarar 1 083 318 tkr prisnivå. 4Motsvarar 1 083 402 tkr prisnivå. Anslaget får användas för att finansiera verksamhet att utföra sjöövervakning och annan kontroll- och tillsynsverksamhet samt räddningstjänst till sjöss. Anslaget får även användas till kostnader för samordning av de civila behoven av sjöövervakning och sjöinformation. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6