prop · H103183 · 2014-03-18 00:00:00 — komplettera timmerförordningen och förordningar som meddelats med stöd av den förordningen. Regeringens bedömning: Det finns inte behov av att i den nya lagen införa ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter som ska komplettera timmerförordningen och förordningar som meddelats med stöd av den förordningen. förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. I författningsförslag finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela de föreskrifter som behövs för att komplettera timmerförordningen och tillämpningsförordningar till den förordningen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte några invändningar eller har avstått från att yttra sig. har tillstyrkt förslaget att införa en ny lag. och anser att det bör övervägas om det inte är lämpligare att den nationella lagstiftningen inarbetas i . och anför att timmerförordningen har en naturlig anknytning till mål och tillämpningsområde och att närliggande frågor regleras i samt att lagstiftningen därmed skulle bli mer enhetlig och att gränsdragningsfrågor undviks. anser att timmerförordningen i grunden handlar om miljöbrottslighet relaterad till skogsavverkningar. WWF anser att en del av de lagöverträdelser som kan bli aktuella i förhållande till timmerförordningen redan är reglerade i . När det gäller det av föreslagna bemyndigandet har ett par remissinstanser yttrat sig särskilt. anför att det bör övervägas om författningstexten ska arbetas om så att det framgår att bestämmelsen är en upplysning om regeringens rätt enligt 8 kap. 7 § regeringsformen att meddela verkställighetsföreskrifter och föreskrifter inom ramen för regeringens s.k. restkompetens eller om bestämmelsen helt kan utgå. understryker vikten av att timmerförordningen genomförs på ett harmoniserat sätt och att inte inför nationella bestämmelser som går utöver kraven i timmerförordningen för att undvika ökad administrativ börda och kostnader för svenska företag. Skälen för regeringens förslag och bedömning De centrala bestämmelserna i timmerförordningen är dels att det enligt artikel 4.1 är förbjudet för verksamhetsutövare att släppa ut timmer från olaglig avverkning eller trävaror som härrör från sådant timmer på marknaden, dels en skyldighet enligt artikel 4.2 och artikel 6 för verksamhetsutövare att tillämpa ett system med förfaranden och åtgärder för att säkerställa att endast timmer och trävaror som härrör från lagliga avverkningar släpps ut på marknaden (visa tillbörlig aktsamhet). Bestämmelserna i timmerförordningen avser att hindra att timmer och trävaror som härrör från olaglig avverkning får avsättning på marknaden. Syftet är att motverka att skog avverkas i strid mot gällande regler i avverkningslandet och att verka för ett hållbart skogsbruk genom en god och kontrollerad förvaltning av resursen skog. Enligt artikel 19 i timmerförordningen ska medlemsstaterna fastställa regler om de sanktioner som ska tillämpas vid överträdelser av bestämmelserna i förordningen och vidta alla åtgärder som krävs för att se till att de genomförs. Dessa sanktioner ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Enligt 8 kap. 2 § första stycket p 2 regeringsformen ska föreskrifter meddelas genom lag om de avser förhållandet mellan 2013/14:183 enskilda och det allmänna under förutsättning att föreskrifterna gäller skyldigheter för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. De bestämmelser som ska komplettera timmerförordningen bör i huvudsak införas i lag. Några remissinstanser har framfört att de aktuella reglerna skulle kunna föras in i i stället för i en ny lag. Så som framförts av dessa remissinstanser kan överträdelser av bestämmelser i i samband med avverkning medföra att avverkningen är att anse som olaglig i timmerförordningens mening. Det gäller till exempel bestämmelser om områdesskydd. Det finns emellertid ett flertal bestämmelser i annan nationell lagstiftning som, om de överträds i samband med avverkning av skog, kan leda till att avverkningen är att anse som olaglig enligt timmerförordningen. Det gäller till exempel bestämmelser i skogsvårdslagen (1979:429) om krav på tillstånd av myndighet eller underrättelse till myndighet (14–15 §§). Ett annat exempel är kravet på tillstånd för åtgärder vid avverkning som kan påverka fornminnen enligt 2 kap. 12 § kulturmiljölagen (1988:950). Även i finns bestämmelser som kan medföra att avverkningen är att anse som olaglig enligt timmerförordningen. Det gäller exempelvis bestämmelser om stöld i 8 kap. 1 § . Relevanta bestämmelser i detta sammanhang finns således, förutom i , på flera olika håll i den nationella lagstiftningen. Gränsdragningsfrågor och frågor om brottskonkurrens kan till stor del lösas genom att bestämmelser görs uttryckligen subsidiära till annan lagstiftning. Härtill kommer att, i det fall avverkningen skett i ett annat land än , bedömningen av om timret är olagligt avverkat ska ske utifrån det landets bestämmelser (artikel i timmerförordningen). Sammantaget bedömer regeringen att de bestämmelser som ska komplettera timmerförordningen inte bör infogas i annan befintlig lagstiftning, utan lämpligen bör införas i en ny lag. Även om Lagrådet föredrar att det redan av lagens rubrik framgår att lagen kompletterar timmerförordningens bestämmelser stannar regeringen för en kortare rubrik utan den hänvisningen. Så som konstaterat kan timmerförordningen och tillämpningsförordningarna till den förordningen behöva kompletteras med föreskrifter, inte enbart i en ny lag, utan även i förordning och myndighetsföreskrifter. Det kan exempelvis gälla kraven i artikel 5 där det anges att handlare ska spara information om vilka som har levererat timmer eller trävaror till dem och vilka handlaren själv levererat till. Ett tydliggörande av detta krav på spårbarhet i leveranskedjan kan behöva göras i nationella bestämmelser. Det kan också finnas ett behov av förtydliganden av kraven på systemet för tillbörlig aktsamhet enligt artikel 6 i timmerförordningen. Även t.ex. kravet för en övervakningsorganisation att enligt artikel 8.1 c underrätta behöriga myndigheter kan behöva kompletteras med verkställighetsföreskrifter. Det kan också finnas behov av att behörig myndighet utfärdar föreskrifter om tekniskt stöd, vägledning och information som avses artikel 13 i timmerförordningen. Föreskrifter av det ovan beskrivna slaget omfattas av regeringens Prop. 2013/14:183 kompetens enligt 8 kap. 7 § regeringsformen dvs. meddela verkställighetsföreskrifter och föreskrifter inom ramen för regeringens s.k. restkompetens. Vidare får regeringen enligt 8 kap. 11 § regeringsformen bemyndiga en myndighet under regeringen eller någon av myndigheter att meddela sådana föreskrifter. Ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter av detta slag behöver därmed inte tas in i den nya lagen. Det bedöms inte heller vara nödvändigt att ta in en bestämmelse som upplyser om regeringens kompetens i detta avseende. Regeringens förslag: Regeringen utser den myndighet som är behörig myndighet enligt de EU- bestämmelser som kompletteras av lagen och enligt denna lag. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I förslag anges dock inte uttryckligen att en behörig myndighet ska utföra uppgifter enligt denna lag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har lämnat förslaget utan invändningar eller avstått från att yttra sig. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 7 timmerförordningen ska varje medelemsstat utse en eller flera behöriga myndigheter som ska ansvara för tillämpningen av nämnda förordning. Vidare ska medlemsstaterna enligt nämnda artikel ha informerat kommissionen om den eller de behörig myndigheter som utsetts av medlemsstaten. Genomförandet av timmerförordningen i denna del görs lämpligen i regeringsförordning med stöd av 8 kap. 7 § p 2 regeringsformen. En upplysningsbestämmelse om detta bör tas in i den nya lagen om handel med timmer och trävaror. Det ska här nämnas att det anges i förordning (2009:1393) med instruktion för att myndigheten ska utföra de uppgifter som en behörig myndighet har enligt timmerförordningen (5 a §). Den behöriga myndighetens uppgifter Regeringens förslag: Den behöriga myndigheten utövar kontroll av att timmerförordningen, förordningar som meddelats med stöd av timmerförordningen och de beslut som har meddelats med stöd av dessa EU-förordningar följs samt att den nya lagen och de föreskrifter som meddelats i anslutning till denna lag samt de beslut som meddelats med stöd av lagen följs. Den behöriga myndigheten ska vidare verka för att åtgärder vidtas mot överträdelser av de ovan nämnda bestämmelserna. förslag: Överensstämmer i sak med regeringens för- Remissinstanserna: Remissinstanserna har i huvudsak lämnat för- slaget utan invändningar eller avstått från att yttra sig. föreningen och WWF har tillstyrkt förslaget. anför att det av artikel 10 i timmerförordningen framgår att den behöriga myndigheten har rätt utföra kontroller för att fastställa om verksamhets- utövare uppfyller vissa krav och att det av bestämmelserna bör framgå att det är fråga om kontroll hos verksamhetsutövare, alltså de som släpper ut timmer eller trävaror på marknaden. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 10.1 i timmerförord- ningen ska den behöriga myndigheten utföra kontroller för att fastställa om verksamhetsutövaren uppfyller kraven i artiklarna 4 och 6 i nämnda I artikel 4 i timmerförordningen anges verksamhetsutövarnas Dessa innefattar enligt artikel 4.1 timmer- förordningen ett förbud att släppa ut timmer från olaglig avverkning eller trävaror som härrör från sådant timmer på marknaden. verksamhetsutövaren enligt artikel 4.2 timmerförordningen skyldig att tillämpa ett system för tillbörlig aktsamhet som regleras närmare i Verksamhetsutövaren ska även upprätthålla och regelbundet utvärdera det system för tillbörlig aktsamhet som denne använder, om inte ett system för tillbörlig aktsamhet som inrättats av en övervaknings- I artikel 10.2 anges övergripande hur den behöriga myndigheten ska Således anges i nämnda artikel bl.a. att kontrollerna ska utföras i enlighet med en riskbaserad plan som regelbundet ska ses över. I artikel 10.3 ges exempel på åtgärder som den behöriga myndigheten får vidta i samband med kontroll av verksamhetsutövare. att kontroller får innefatta bland annat undersökning av system för tillbörlig aktsamhet, inbegripet riskbedömning och riskreducerande förfaranden samt undersökning av handlingar och register som styrker att systemet för tillbörlig aktsamhet och förfarandena fungerar. myndighet kan också göra stickprov som inbegriper granskningar i fält. Den behöriga myndigheten har vidare en skyldighet enligt timmer- förordningen att kontrollera övervakningsorganisationer, dvs. tioner som tillhandahåller system för tillbörlig aktsamhet för verksam- I artikel 8.4 timmerförordningen anges således att den behöriga myndigheten regelbundet ska genomföra kontroller av att Prop. 2013/14:183 övervakningsorganisationerna utför de uppgifter och uppfyller de krav som ställs enligt artikel 8.1–2 i timmerförordningen. Övervakningsorganisationerna utses, efter ansökan, genom beslut om erkännande av kommissionen (artikel 8.3 i timmerförordningen). Om den behöriga myndigheten fastställer att en övervakningsorganisation inte längre utför sina uppgifter korrekt eller inte längre uppfyller kraven på en sådan organisation ska den behöriga myndigheten, enligt artikel 8.5 i timmerförordningen, utan dröjsmål rapportera detta till kommissionen som kan återkalla ett erkännande av övervakningsorganisationen. Som framgår ovan ska den behöriga myndigheten kontrollera att ett flertal bestämmelser i timmerförordningen följs. Enligt artikel 19 timmerförordningen är medlemsstaterna skyldiga att vidta alla de åtgärder som krävs för att se till att bestämmelserna i nämnda förordning genomförs. Regeringen anser därför att det i den nationella lagstiftningen bör anges vilken uppgift den behöriga myndigheten har och att det uttryckligen framgår att den innefattar, förutom kontroll av att timmerförordningens bestämmelser följs, kontroll av att de nationella bestämmelser som kompletterar timmerförordningen följs. Så som framgår av redogörelsen ovan så omfattar den behöriga myndighetens kontroll enligt timmerförordningen fler aktörer än verksamhetutövare. Med hänsyn till detta bör inte någon enskild aktör pekas ut i den nu föreslagna bestämmelsen. Regeringen anser även att det i det här sammanhanget bör slås fast i lagen att den behöriga myndigheten även är skyldig att verka för att regelverket följs. Detta innebär bl.a. att åtgärder ska vidtas mot överträdelser som den behöriga myndigheten uppmärksammar i sin verksamhet. Det kan också innebära att den behöriga myndigheten lämnar information om regelverkets innehåll. Den behöriga myndigheten kan vid överträdelser utnyttja exempelvis vitesinstrumentet eller andra instrument som är tillgängliga för att vidta åtgärder mot överträdelser. Lagen om handel med timmer och trävaror bör således innehålla en bestämmelse som ålägger den behöriga myndigheten att verka för att regelverket följs. Vidare vill regeringen i detta sammanhang peka på behovet av samverkan mellan behörig myndighet och när det gäller kontroll av import av trä och träprodukter som omfattas av bestämmelserna i och CITES-förordningen. 2013/14:183 8.2 Befogenheter i samband med kontroll Regeringens förslag: Den behöriga myndigheten har i den utsträckning det behövs för kontrollen rätt att –på begäran få upplysningar, ta del av handlingar och register, och –få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som har anknytning till verksamheten och där göra undersökningar och ta prover av timmer och trävaror som kan härröra från olagligt avverkat timmer. Rätten till tillträde gäller inte bostäder. Regeringens bedömning: Det finns inte behov av att införa en bestämmelse som ger kommissionen och företrädare för utländska myndigheter samma rättigheter som den behöriga myndigheten har i samband med kontroll. Vidare finns det inte behov av att införa ett bemyndigande som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om att verksamhetsutövare och handlare ska lämna uppgifter om produktion, inköp, försäljning, import och export samt andra förhållanden av betydelse för timmerförordningen. förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. föreslår att rätten att få del av information och att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen ska omfatta även EU- kommissionen och inspektörer och experter som utsetts av EU-kommis- sionen samt företrädare för behöriga myndigheter i andra medlemsstater. Vidare anges inte uttryckligen i förslag att rätten att ta prover avser timmer och trävaror som kan härröra från olaglig avverkning. förslag innehåller också ett bemyndigande som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om att verksamhetsutövare och handlare ska lämna uppgifter om produktion, inköp, försäljning, import och export samt andra förhållanden av betydelse för timmerförordningen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget utan invändningar eller avstått från att yttra sig. och har tillstyrkt förslaget. konstaterar att den föreslagna bestämmelsen om rätt till information och tillträde ska gälla även för , vissa personer som utsetts av EU-kom- missionen och företrädare för behöriga myndigheter i andra medlemsstater och att skälet för detta anges vara regleringen om samarbete i artikel 12 timmerförordningen. anför vidare att det enligt den svenska regeringsformen gäller särskilda regler för överlåtelse av myndighetsutövning till utländska och internationella inrättningar. anser att timmerförordningens krav kan uppfyllas på annat sätt och att bestämmelsen ska utgå. anser att det bör tydliggöras att rätten att göra undersökningar och ta prover avser timmer och trävaror som kan härröra från olaglig avverkning. påpekar att den som utsätts för kontrollåtgärder enligt bestämmelsen och motsätter sig detta kan överklaga beslutet. Skogsindustrierna anser att redan har en upp- byggd och fungerande kontrollfunktion avseende illegal avverkning via de erfarna skogsvårdskonsulenterna och att någon ytterligare kontroll- funktion inte är nödvändig. Skogsindustrierna anser vidare att kontroll- frekvensen bör anpassas till riskanalysen och att kontrollerna främst bör inriktas på företag som inte är certifierade. ägarna påpekar att kontroller och provtagning måste ske på ett sådant sätt att flödena inte fördröjs och att onödiga kostnader inte uppkommer. LRF Skogsägarna påpekar vidare att granskningsrutinerna ska baseras på riskbedömningar och att fysiska kontroller inte bör ske annat än vid misstanke om brott och endast undantagsvis genom stickprov. När det gäller det av föreslagna bemyndigandet an- gående föreskrifter om skyldighet för verksamhetsutövare och handlare att lämna uppgifter ifrågasätter , Svenska Trädbränsle- föreningen och LRF Skogsägarna behovet av en sådan bestämmelse och anser att kravet går utöver vad som följer av timmerförordningen. Skogsägarna anser vidare att en allmän inrapportering av uppgifter skulle medföra en stor administrativ börda för samt även en administrativ och ekonomisk börda för verksamhetsutövare och handlare. anser att de aktuella uppgifterna, utom produktion, kan tas fram på begäran genom bestämmelsen om kontroll och att en uppgiftsskyldighet medför en omfattande och onödig pappers- exercis för myndigheter och företag. innebär en ökad administrativ börda för företagen. anser att det är angeläget att uppgiftsskyldigheten avser kontroller och att den inte avser en löpande informationsskyldighet avseende affärsinfor- mation samt att en sådan skyldighet inte är förenlig med gällande kon- Skälen för regeringens förslag och bedömning Möjlighet att genomföra kontroller För att kunna upprätthålla en effektiv kontroll är det viktigt att den behöriga myndigheten har befogenheter som gör det möjligt att genom- föra de kontroller och undersökningar som krävs för att säkerställa att timmerförordningen och de nationella regler som kompletterar timmer- I regeringens skrivelse En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (skr. 2009/10:79) redovisar regeringen generella bedömningar för hur en tillsynsreglering bör vara utformad. Bland annat anges att för att bli mer effektiv och rättssäker bör tillsynen vara tydligare och mer enhetlig. I likhet med vad som anges i nämnda skrivelse angående tillsyns- myndighet bör den myndighet som är behörig myndighet enligt timmer- förordningen ha rätt att i den utsträckning som kontrollen fordrar få upplysningar och ta del av handlingar och register. också ha rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen och där göra erforderliga undersökningar och ta prover. bör begränsas till områden, lokaler och andra utrymmen som har anknytning till verksamheten. I detta får anses ligga att kontrollmyndig- heten har rätt att få tillträde till utrymmen där det kan antas att det bedrivs en verksamhet som omfattas av kontrollen. således införas i lagen som ger den behöriga myndigheten rätt att, för att utöva kontroll, ta del av information och att få tillträde till utrymmen på det sätt som beskrivs ovan. I bestämmelsen bör tydliggöras att rätten att ta prover omfattar timmer och trävaror som kan härröra från olagligt avverkat timmer. Kan det redan på annat sätt uteslutas att timret eller trävarorna inte härrör från olaglig avverkning bör inte finnas behov av provtagning. Proportionalitetsprincipen ska beaktas innan den behöriga myndigheten vidtar åtgärder enligt bestämmelsen, dvs. begär upplysningar eller att ta del av handlingar och register. Principen ska således också beaktas innan den behöriga myndigheten begär tillträde till utrymmen, gör undersökningar eller tar prover. Proportionalitetsprincipen innebär att den behöriga myndigheten ska göra en avvägning mellan myndighetens behov av att utföra åtgärden för att utöva kontroll och den enskildes intressen. Enligt 2 kap. 6 § regeringsformen är varje medborgare skyddad mot husrannsakan och liknande intrång. Skyddet mot husrannsakan kan enligt 2 kap. 20 § regeringsformen begränsas genom lag men för sådan lag gäller de särskilda regler som anges i nämnda bestämmelse i regeringsformen. Detta innebär bl.a. att begränsningen får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle och aldrig får gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamål som föranlett den. Av integritetsskäl bör därför särskilt noga prövas om ett kontrollorgans tillträdesrätt även ska inkludera bostäder. En sådan rätt bör endast ges om det är nödvändigt för att kunna bedriva en effektiv tillsyn (jfr regeringens skrivelse En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn). Behovet av att utöva kontroll i nu aktuella avseenden i privata bostäder bedöms vara litet och motiverar inte att den enskildes skydd mot intrång i bostaden inskränks. Bostäder bör således uttryckligen undantas från de utrymmen som den behöriga myndigheten har tillträde till för kontrollverksamhet. Samarbete med och utländska myndigheter I artikel 12 timmerförordningen anges att behöriga myndigheter i medlemsstaterna ska samarbeta med varandra och de administrativa myndigheterna i tredje länder. Vidare anges att behöriga myndigheter ska utbyta information med varandra samt med kommissionen om allvarliga brister som upptäcks vid kontroller och om de sanktioner som åläggs enligt timmerförordningen. Det samarbete som föreskrivs i nämnda artikel utgörs främst av informationsutbyte mellan behöriga myndigheter i medlemsstaterna och administrativa myndigheter i tredje land. För att utföra detta samarbete krävs inte att företrädare för kommissionen eller utländska myndigheter deltar vid kontroller som den behöriga myndigheten utför i . Regeringen delar därför uppfattning att det inte finns behov av en bestämmelse som ger dessa företrädare rätt att vid kontroll av verksamhet enligt timmerförordningen ta del av information och få tillträde till utrymmen på samma sätt som den nationella behöriga myndigheten. Uppgiftsskyldighet för verksamhetsutövare och handlare författningsförslag innehåller en bestämmelse med ett bemyndigande som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om att verksamhetsutövare och Prop. 2013/14:183 handlare ska lämna uppgifter om produktion, inköp, försäljning, import och export samt andra förhållanden av betydelse för timmerförordningen. Artikel 5 i timmerförordningen innehåller bestämmelser om att handlare ska spara information som gör det möjligt att identifiera verksamhetsutövare eller handlare som har levererat timmer eller trävaror och vid behov de handlare till vilka de levererat timmer och trävaror. I den nämnda artikeln anges även att handlare på begäran ska lämna denna information till den behöriga myndigheten. Den aktuella informationen kan förutsättas innehålla uppgifter om inköp, försäljning, import och export som handlaren varit delaktig i. Vidare innehåller artikel 10 i timmerförordningen bestämmelser om kontroll av verksamhetsutövare. I artikeln anges att kontrollen bl.a. får innefatta undersökning av handlingar och register som styrker att systemet för tillbörlig aktsamhet fungerar väl och att verksamhetsutövaren ska ge det bistånd som är nödvändigt för att genomföra kontrollen, bl.a. genom uppvisande av handlingar eller register (artikel 10.3–4). Även denna information får förutsättas innehålla uppgifter om inköp, försäljning, import och export som handlaren varit delaktig i, men också uppgifter om eventuell produktion med koppling till timmer eller trävaror som verksamhetsutövaren varit involverad i.