prop · H103228d2 · 2014-05-12 00:00:00 — 3.är ett sådant institut som avses i 9 kap. 4 § första stycket 3: de myndigheter i institutets hemland som enligt nationell lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över sådana institut, 1 EUT L 176 27.6.2013, s. 338 (Celex 32013L0036). 2013/14:228 Bilaga 8 4.är någon som avses i 9 kap. 7 §: de myndigheter i det land inom EES där denne är etablerad och vilka, enligt nationell lag eller annan författning, har behörighet att utöva tillsyn över denne, alternativt det officiella organ som har behörighet att registrera eller utöva tillsyn över denne i enlighet med yrkesetiska regler, eller 5.är utsett som icke EESbaserad alternativ investeringsfond enligt 9 kap. 5 § och inte omfattas av 1–4: de berörda nationella myndigheterna i det land där förvaringsinstitutet har sitt stadgeenliga säte. I denna lag betyder 1.arbetstagarrepresentanter: detsamma som i artikel 2 e i och rådets direktiv /14/EG av om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen2, 2.direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder: och rådets direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/20103, 3.EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 4.emittent: ett företag som har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, a)för en alternativ investeringsfond: där fonden har tillstånd eller är registrerad eller, om fonden varken har tillstånd eller är registrerad, där dess stadgeenliga säte eller huvudkontor finns, eller, om fonden inte har något stadgeenligt säte eller huvudkontor, det land till vilket fonden har starkast anknytning, b)för en AIFförvaltare: där dess stadgeenliga säte finns, c)för ett förvaringsinstitut: där dess stadgeenliga säte eller en filial finns, 6.filial: avdelningskontor med självständig förvaltning, varvid även en AIFförvaltares etablering av flera driftställen i ett annat land inom EES än hemlandet eller i ett land utanför EES ska anses som en enda filial, 7.finansiell hävstång: en metod genom vilken en AIFförvaltare ökar exponeringen för en förvaltad alternativ investeringsfond genom lån av kontanter eller värdepapper, eller med användning av derivatinstrument eller på något annat sätt, 8.finansiellt instrument: detsamma som i 1 kap. 4 § första stycket 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 9.fondföretag: detsamma som i 1 kap. 1 § första stycket 9 lagen (2004:46) om värdepappersfonder, 10.holdingbolag: ett företag med aktieinnehav i ett eller flera andra företag, vars affärsidé är att fullfölja en eller flera affärsstrategier genom 2 EUT L 080, 23.3.2002, s.29 (Celex 32002L0014). 3 EUT L 174, , s1 (Celex 32011L0061). sina dotterföretag, närstående företag eller ägarintressen för att bidra till deras värde på lång sikt, och som är ett företag som antingen a)handlar för egen räkning och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, eller b)har etablerats inte huvudsakligen för att generera avkastning åt sina investerare genom avyttring av sina dotterföretag eller närstående företag, vilket framgår av bolagets årsredovisning eller andra offentliga 11. kapitalbas: detsamma som i 3 kap. lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora expo neringar, 11. kapitalbas: detsamma som i artikel 72 i och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/20124, 12.kommissionens delegerade förordning: kommissionens delegerade förordning (EU) nr 231/2013 av om komplettering av och rådets direktiv /61/EU vad gäller undantag, allmänna verksamhetsvillkor, förvaringsinstitut, finansiell hävstång, öppenhet och tillsyn, 13.kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i en AIF förvaltare, om innehavet beräknat på det sätt som anges i 1 kap. 1 a § lagen om värdepappersfonder representerar eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av förvaltaren, 14.marknadsföring: direkt eller indirekt erbjudande eller placering, på AIFförvaltarens initiativ eller för AIFförvaltarens räkning, av andelar eller aktier i en alternativ investeringsfond som denne förvaltar och som riktar sig till investerare med hemvist eller stadgeenligt säte inom EES, 15.matarfond till en alternativ investeringsfond: en alternativ investeringsfond som a)placerar av sina tillgångar i andelar eller aktier i en annan alternativ investeringsfond (mottagarfond till en alternativ investeringsfond), eller b)placerar av sina tillgångar i fler än en mottagarfond till en alternativ investeringsfond förutsatt att dessa fonder har identiska investeringsstrategier, eller c)på annat sätt har en exponering på av sina tillgångar mot en sådan mottagarfond till en alternativ investeringsfond, 16.moderföretag och dotterföretag: detsamma som i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554), 17.mottagarfond till en alternativ investeringsfond: en alternativ investeringsfond i vilken en annan alternativ investeringsfond investerar eller mot vilken denna fond har en exponering i enlighet med 15, 18.nära förbindelser: detsamma som i 1 kap. 2 § lagen om värde pappersfonder, med den skillnaden att det som anges om fondbolag i stället ska tillämpas på AIFförvaltare, 4 EUT L 176, 27.6.2013, s. 1 (Celex 32013R0575). 2013/14:228 Bilaga 8 19. onoterat företag: ett företag som har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES och vars aktier inte är upptagna till handel på en reglerad marknad, 20.primärmäklare: kreditinstitut, värdepappersbolag, värdepappers företag eller annan lagreglerad enhet som står under fortlöpande tillsyn, vilka erbjuder professionella investerare tjänster för att främst finansiera eller som motpart utföra transaktioner med finansiella instrument, och som även kan tillhandahålla andra tjänster, såsom clearing, avveckling, depåtjänster, värdepapperslån, skräddarsydda tekniska lösningar och stödtjänster, 21.professionell investerare: en investerare som avses i 8 kap. 16 eller 17 § lagen om värdepappersmarknaden, 22.reglerad marknad: detsamma som i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepappersmarknaden, 23.specialfond: en alternativ investeringsfond som förvaltas enligt denna lag och uppfyller de särskilda villkoren i 12 kap., 24.specialföretag för värdepapperisering: ett företag vars enda syfte är att genomföra en eller flera värdepapperiseringstransaktioner i den mening som avses i artikel 1.2 i Europeiska förordning (EG) nr 24/2009 av om statistik över tillgångar och skulder hos finansiella företag som deltar i värdepapperiserings transaktioner och annan lämplig verksamhet för att uppnå detta mål5, 25.startkapital: detsamma som i 1 kap. 5 § 17 lagen (2004:297) om bank och finansieringsrörelse, 26.särskild vinstandel: en andel av en alternativ investeringsfonds vinst som tillfaller AIFförvaltaren som ersättning för förvaltningen, exklusive eventuell andel av fondens vinst som tillfaller förvaltaren som avkastning på en investering som gjorts i fonden av förvaltaren, och 27.värdepappersfond: detsamma som i 1 kap. 1 § första stycket 25 lagen om värdepappersfonder. En AIFförvaltare med tillstånd enligt 3 kap. 2 § ska för denna förvaltning och de tjänster som bolaget utför ha det eventuella ytterligare kapital för kreditrisker, marknadsrisker och operativa risker som enligt lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar krävs av ett värdepappersbolag med mot svarande verksamhet. För en AIFförvaltare som utför En AIFförvaltare med tillstånd enligt 3 kap. 2 § ska för denna förvaltning och de tjänster som bolaget utför ha det eventuella ytterligare kapital för kreditrisker, marknadsrisker och operativa risker som enligt förordning (EU) nr 575/2013, 2 kap. lagen (2014:000) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värde pappersbolag och lagen (2014:000) om kapitalbuffertar krävs av ett värdepappersbolag med motsvarande verksamhet. För en AIFförvaltare som utför 5 EUT L 15, 20.1.2009, s. 1 (Celex 32009R0024). investeringsportföljer enligt 3 kap. investeringsportföljer enligt 3 kap. 2 § första stycket tillämpas även 2 § första stycket tillämpas även övriga bestämmelser i lagen om neringar som gäller för ett värde ning (EU) nr 575/2013, lagen som gäller för ett värde De bestämmelser om tillsyn på gruppnivå i artiklarna 11–24 i och rådets förordning (EU) nr 575/2013 och lagen (2014:000) om särskild till syn över kreditinstitut och värde pappersbolag som gäller för ett värdepappersbolag tillämpas också för en AIFförvaltare enligt 1 kap. 3 §. Det som föreskrivs om kapitalkrav för AIFförvaltare i detta kapitel ska tillämpas även på gruppnivå. Ett förvaringsinstitut för en EESbaserad alternativ investeringsfond ska vara 1. ett kreditinstitut som a)har stadgeenligt säte inom EES, och b)har tillstånd som avses i och rådets direktiv /48/EG, a)har stadgeenligt säte inom EES, b)omfattas av kapitalkraven i enlighet med artikel 20.1 i parlamentets och rådets direktiv /49/EG av om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (omarbetning), Ett förvaringsinstitut för en EESbaserad alternativ investeringsfond ska vara 1. ett kreditinstitut som a)har stadgeenligt säte inom EES, och b)har tillstånd som avses i och rådets direktiv /36/EU, a)har stadgeenligt säte inom EES, b)omfattas av kapitalkraven i enlighet med artikel 92 i förord ning (EU) nr 575/2013, och 2013/14:228 Bilaga 8 direktiv /78/EU, och 2004/39/EG, inbegripet 2004/39/EG, inbegripet havande av finansiella instrument havande av finansiella instrument för kunders räkning som avses i för kunders räkning som avses i punkten 1 i avsnitt B i bilaga I till punkten 1 i avsnitt B i bilaga I till direktivet, och som har egna medel direktivet, och som har egna medel anges i artikel 9 i direktiv anges i artikel 28.2 i direktiv 2006/49/EG, eller 2013/36/EU, eller som står under fortlöpande tillsyn och förvaringsinstitut enligt och rådets direktiv /65/EG. ska vara etablerat i den alternativa investeringsfondens hemland. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde 20140424 Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag, 2.lag om införande av lagen (2014:000) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag, 3.lag om kapitalbuffertar, 4.lag om införande av lagen (2014:000) om kapitalbuffertar, 5.lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173), 6.lag om ändring i lagen (1980:1097) om Svenska skeppshypoteks kassan, 7.lag om ändring sparbankslagen (1987:619), 8.lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank, 9.lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, 10.lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kredit institut och värdepappersbolag, 11.lag om ändring i lagen (1995:1570) om medlemsbanker, 12.lag om ändring i lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, 13.lag om ändring i lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella företag, 14.lag om ändring i lagen (2000:192) om allmänna pensionsfonder (AP fonder), 15.lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, 16.lag om ändring i lagen (2004:46) om värdepappersfonder 17.lag om ändring i lagen (2004:297) om bank och finansieringsrörelse, 18.lag om ändring i lagen (2004:298) om införande av lagen (2004:297) om bank och finansieringsrörelse, 19.lag om ändring i lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, 20.lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 21.lag om ändring i lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut, 22.lag om ändring i offentlighets och sekretesslagen (2009:400), 23.lag om ändring i lagen (2010:751) om betaltjänster, 24.lag om ändring i lagen (2011:755) om elektroniska pengar, 25.lag om ändring i lagen (2011:1268) om investeringssparkonto, 26.lag om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. 2013/14:228 Bilaga 9 Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga och samt ämnessakkunniga och departementssekreteraren . Lagrådet har tagit emot två skrivelser från . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: I remissen föreslås en lagreglering som syftar till att i svensk rätt införa de nya kapital och likviditetsreglerna i den globala 3 överenskommelsen. De remitterade lagförslagen grundar sig på de unionsrättsliga rättsakter som har tillkommit i detta syfte, nämligen i första hand och rådets direktiv /36/EU av om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv /87/EG och om upphävande av direktiv /48/EG och 2006/49/EG (i remissen benämnt kapitaltäckningsdirektivet) och och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (i remissen benämnd tillsynsförordningen). I sitt yttrande över förslagen till den nuvarande lagregleringen (se prop. 2006/07:5 s. 380) uttalade Lagrådet bl.a. följande. Lagrådet har när fråga varit om genomförande av tidigare EGdirektiv på området bl.a. uttalat att dessa var skrivna på ett sådant sätt som gjorde dem svårtillgängliga för alla som inte var specialister på värdepappers och kapitalmarknadsfrågor (se prop. 1994/95:50 s. 524). aktuella direktiv uppvisar en om möjligt ännu högre grad av komplexitet. Såsom skett i anledning av tidigare EGrättslig lagstiftning på det finansiella området har lagstiftaren sökt lösa de problem som är förknippade med implementeringen av ett i många stycken svårgripbart och tekniskt utformat direktiv genom att ange grundläggande principer i en ramlag medan det överlämnats åt regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att besluta om övriga bestämmelser. Denna lagstiftnings teknik har lett fram till mycket vidsträckta bemyndiganden, som får anses ligga på gränsen till att avse frågor rörande sådana preciseringar eller kompletteringar som bör behandlas genom utnyttjande av i lag gjorda bemyndiganden. Genom lagstiftningens anknytning till de bakom liggande EGdirektiven får dock närmare anses ha angetts ramarna för de olika bemyndigandena. Med hänsyn härtill och den mångfald tekniskt komplicerade och detaljerade regler som direktiven innehåller och som det varken framstår som lämpligt eller praktiskt genomförbart att införa i lag får därför i detta sammanhang en sådan lagstiftningsteknik, i likhet med tidigare lagstiftning på området, godtas. Mot bakgrund härav och då reglerna om kapitalbasens beståndsdelar och om stora exponeringar överförs i stort sett oförändrade till den nya lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar, som lagförslagen i övrigt i stor utsträckning synes ha utformats med beaktande av vad Lagrådet påtalat i samband med tillkomsten av nu gällande kapitaltäckningslag och andra lagar på det finansiella området, föranleder de nu remitterade lagförslagen endast vissa mindre erinringar från Lagrådets sida. Dessa uttalanden är i stor utsträckning tillämpliga även på de nu aktuella Det finns bara begränsat utrymme för Lagrådet att ifrågasätta det sakliga innehållet i lagförslagen. huvudsak inriktats på formella frågor om sättet att införliva den unions rättsliga regleringen med svensk rätt. Förslaget till lag om särskild tillsyn över kreditinstitut och 1 kap. 3 § Enligt paragrafen ska det som sägs i 6 kap. 9 och 11 §§ tillämpas på vissa befattningshavare i europabolag och europakooperativ. paragrafen inte berör något annat kapitel i lagen, kan det ifrågasättas om inte paragrafen borde placeras i 6 kap. 1 kap. 6 § I paragrafen föreskrivs att är behörig myndighet enligt tillsynsförordningen och utövar tillsyn över att förordningen och denna lag följs. Däremot anges inte att är behörig myndighet enligt kapitaltäckningsdirektivet. Under föredragningen har framhållits att så inte har skett när det har handlat om att genomföra direktiv på finansmarknadsområdet. stället framgår det i lagarna indirekt att är den behöriga myndigheten genom att det föreskrivs att inspektionen utövar tillsyn över att lagbestämmelserna följs och att inspektionen ges de befogenheter som krävs enligt direktiven. Lagrådet godtar denna förklaring. 2 kap. 1 § Enligt paragrafen ska i vissa fall besluta att ett institut ska uppfylla ett särskilt kapitalbaskrav. Det gäller enligt punkt 1 om institutet inte uppfyller något av kraven i några uppräknade Avsikten är att skyldighet ska inträda redan om något av kraven inte är uppfyllt. Detta framgår tydligare om punkten formuleras exempelvis enligt följande: 1. något av kraven i 6 kap. 1–3, 4 a, 4 b och 5 §§ lagen (2004:297) om bank och finansieringsrörelse eller 8 kap. 3–8 §§ lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden inte är uppfyllt, I punkt 2 föreskrivs att ska besluta om ett särskilt kapitalbaskrav om det i samband med en översyn och utvärdering av 2013/14:228 Bilaga 9 institutet bedöms nödvändigt för att täcka risker som institutet är eller kan bli exponerat för och risker som institutet utsätter det finansiella systemet för. Under lagstiftningsärendets behandling har det framförts skilda uppfattningar i frågan om särskilda kapitalbaskrav ska kunna påföras för risker som institutet utsätter det finansiella systemet för och inte bara för risker som institutet utsätts för. Utredningen om nya kapitaltäckningsregler fann i sin analys av artikel 104.3 d i kapitaltäckningsdirektivet (SOU 2013:65 s. 347 f.) att bedöm ningen av om ett institut ska ha ett särskilt kapitalbaskrav ska ta sin utgångspunkt endast i sådana risker som institutet är exponerat för. I lagrådsremissen (s. 223 f.) uttalar regeringen som sin mening – med stöd av remissvar från och – att den risk som instituten utsätter det finansiella systemet för bör kunna beaktas. Båda ståndpunkterna har goda skäl för sig och Lagrådet har inte underlag för att avstyrka remissförslaget som stridande mot unionsrätten. Detta gäller särskilt som det kan hävdas att direktivbestämmelsen inte hindrar att en sanktion tillgrips i fall som inte omfattas av bestämmelsen. Enligt punkt 3 ska besluta om ett särskilt kapitalbaskrav, om det finns skäl att anta att det är sannolikt att institutet inte längre kommer uppfylla sina skyldigheter. Formuleringen av beviskravet är onödigt invecklad. Lagrådet föreslår att punkten ges följande lydelse. 3. det är sannolikt att institutet inte längre kommer att uppfylla sina skyldigheter enligt första stycket 1. 2 kap. 3 § och 10 kap. 2 § I 2 kap. 3 § föreskrivs att ska besluta att ett institut ska uppfylla ett särskilt likviditetskrav om det behövs för att täcka de likviditetsrisker som ett institut är eller kan bli exponerat för och de risker som ett institut utsätter det finansiella systemet för. Genom bestämmelsen avses artikel 105 i kapitaltäckningsdirektivet bli genomförd i svensk rätt. Liksom i fråga om 2 kap. 1 § 2 har det beträffande denna paragraf ifrågasatts om den kan aktualiseras vid risker som institutet utsätter det finansiella systemet för. Lagrådet hänvisar till vad Lagrådet har anfört i anslutning till den nämna bestämmelsen. I artikel 105 sägs att de behöriga myndigheterna ska avgöra huruvida det är nödvändigt att införa specifika likviditetskrav för att täcka risker som ett institut är eller kan bli exponerat för. Och det anges ett antal faktorer som ska beaktas, bl.a. institutets affärsmodell, resultatet av en översyn och utvärdering som genomförts och vissa systemrelaterade likviditets risker. Frågan uppkommer om ett korrekt genomförande av direktivet i denna del fordrar att den angivna preciseringen, av omständigheter att beakta, måste återspeglas i den svenska lagen. Det är inte alltid nödvändigt att uttryckligen återge en föreskrift i ett direktiv i en nationell lagbestämmelse. Det avgörande är i stället om det resultat som direktivet syftar till uppnås. Det finns goda skäl att anta att det skulle vara tillräckligt att i förarbetena hänvisa till de omständigheter som anges i artikel 105 (jfr EUdomstolens dom i mål C 478/99, kommissionen mot , 2002 s. I4147, p. angående det svenska genomförandet av direktivet 93/13/EEG om oskäliga villkor i konsumentavtal, EGT 1993 L 95 s. 29). Emellertid finns i 10 kap. 2 § 5 i den föreslagna lagen en bestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de omständigheter som ska beaktas vid fast ställandet av en lämplig nivå för ett särskilt likviditetskrav. framstår då som lämpligt att i samma bestämmelse inkludera en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter även beträffande de omständigheter som ska beaktas vid prövningen av om ett institut över huvud taget behöver uppfylla ett särskilt likviditetskrav. Bestämmelsen kan i så fall ges 5. de omständigheter som ska beaktas, dels vid prövningen enligt 2 kap. 3 § av om ett institut ska uppfylla ett särskilt likviditetskrav, dels vid fastställandet av en lämplig nivå för ett sådant särskilt likviditetskrav i samband med en översyn och utvärdering av ett institut. 3 kap. 2 § I paragrafen bör hänvisas inte bara till artikel 18 i tillsynsförordningen utan till artiklarna 18–24. 4 kap. 2 och 3 §§ I paragraferna finns bestämmelser om att kan ingå överenskommelser med behöriga myndigheter i andra stater om tillsynsansvaret över en grupp. Hur paragraferna förhåller sig till varandra är oklart. Under föredragningen har upplysts att 2 § ska reglera sådana fall där som utgångspunkt är den behöriga myndigheten och 3 § övriga fall. Detta framgår dock inte av lagtexten, som ger intrycket att det som föreskrivs i 2 § också omfattas av Förhållandet mellan paragraferna bör klargöras under den fortsatta 6 kap. 8 § I paragrafen ges rätt att göra vissa undersökningar, om det behövs för tillsynen. För att det inte ska råda någon tvekan om 2013/14:228 Bilaga 9 att det är som avgör om behov föreligger, bör förutsättningen uttryckas så att undersökning får göras när inspektionen anser att det behövs, jfr t.ex. 13 kap. 4 § förslaget till lag om ändring i lagen om bank och finansieringsrörelse. 6 kap. 9 § Se vad Lagrådet har anfört angående 6 kap. 8 §. Förslaget till lag om införande av lagen (2014:000) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag 4 och 8 §§ I paragraferna finns bestämmelser som innebär att tillstånd som meddelats enligt lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar ska fortsätta att gälla efter det att den lagen har upphävts. Bestämmelserna är enligt Lagrådets uppfattning korrekt utformade för att de avsedda effekterna ska uppnås. I författningskommentaren till 4 § talas emellertid om institut som före ikraftträdandet av tillsynsförordningen fått visst tillstånd. Lagtexten innehåller ingen anknytning till tillsynsförordningens ikraftträdande . Kommentaren till 8 § innehåller uttrycket som gäller när tillsynsförordningen träder i kraft. Även här saknas anknytning till tillsynsförordningen i lagtexten. Författningskommentarerna är i dessa delar missvisande och ger upphov till osäkerhet om innebörden av bestämmelserna. De bör därför korrigeras. I paragrafen anges att ett godkännande av ett kreditvärderingsföretag eller ett beslut om ett kreditvärderingsföretags kreditkvalitetssteg som gäller vid ikraftträdandet av lagen ska fortsätta att gälla fram till dess att antagit tekniska standarder på området. I författnings kommentaren anges att det av paragrafen följer att ett företag som fått ett godkännande eller ett beslut inte behöver ansöka om nytt tillstånd fram till dess att antagit tekniska standarder. Att så är fallet framstår som naturligt. Det finns däremot ingen reglering av eller förklaring till vad som ska gälla när beslut har fattats. Lagtexten måste förstås så att godkännandet upphör att gälla .