prop · H20314 · 2014-11-06 00:00:00 — Regeringens proposition 2014/15:14 Svenskt deltagande i Europeiska unionens Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen föreslår att medger att regeringen 2015 ställer en svensk väpnad styrka bestående av högst 160 personer till förfogande för deltagande i EU:s operation (), under förutsättning att det även fortsättningsvis finns ett giltigt mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd. Operationen kommer särskilt att skydda FN:s världslivsmedelsprograms (WFP) humanitära hjälpsändningar, som har central betydelse för befolkning. Regeringen föreslår att det svenska bidraget till utgörs av ett styrkehögkvarter bestående av en styrkechef och stabsofficerare, två helikoptrar () samt två stridsbåtar med besättning. Bidraget till operationen baseras ombord på ett nederländskt fartyg och kan komma att uppgå till cirka 60 personer. Därutöver ingår i den begärda personalramen om högst 160 personer resurser för förstärknings- och oförutsedda evakueringsbehov. Avsikten är att det svenska deltagandet i operationen inleds . I propositionen redogör regeringen bland annat för problemen med sjöröveri och väpnade rån utanför , den svåra humanitära situationen i samt det internationella samfundets och engagemang i landet. Vidare beskrivs operationen och det föreslagna svenska deltagandet. Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Ärendet och dess beredning .............................................................. Den politiska utvecklingen i ................................. Den humanitära situationen i ................................ Det svenska engagemanget i ............................................... Europeiska unionens operation () ............................ Beskrivning av operationen ................................................ Folkrättsligt mandat för operationen .................................. Andra säkerhetsrelaterade internationella operationer och Operationer och insatser på det somaliska fastlandet ....... Övriga operationer utanför ........................ Svenskt deltagande i Europeiska unionens operation Bilaga: Förkortningar.............................................................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Regeringen föreslår att medger att regeringen 2015 ställer en svensk väpnad styrka bestående av högst 160 personer till förfogande för deltagande i Europeiska unionens operation (), under förutsättning att det även fortsättningsvis finns ett giltigt mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd (se avsnitt 8). Ärendet och dess beredning sjöfartsorganisationen (IMO) gick ut med en internationell förfrågan om assistans med eskort av humanitära hjälpsändningar som sjövägen transporterades till i WFP:s regi. Som en följd av det antog –2013 flera resolutioner: 1814, 2020, 2077 och 2125 i vilka man konstaterar att situationen i utgör ett hot mot internationell fred och säkerhet. Med stöd av kapitel VII i har man uppmanat stater och regionala organisationer att bidra till kampen mot sjöröveri och väpnade rån mot fartyg utanför samt att skydda fartyg som deltar i transport och tillhandahållande av humanitära hjälpsändningar till . antog Europeiska unionens råd (rådet) den gemensamma åtgärden /851/Gusp om Europeiska unionens militära operation i syfte att bidra till avvärjande, förebyggande och bekämpande av sjöröveri och väpnade rån utanför . går under benämningen , inleddes och dess första mandat löpte till att börja med fram till . Därefter har mandatet förlängts genom påföljande beslut: 2009/907/Gusp, 2010/766/Gusp, 2012/174/Gusp och gäller till den 12 Rådet förväntas förlänga mandatet till den 12 Det svenska deltagandet inom ramen för har vid tre tidigare tillfällen varit föremål för ställningstagande genom förslag i propositioner (prop. 2008/09:108, 2008/09:UFöU3, 2008/09:190, prop. 2009/10:84, bet. 2009/10:UFöU3, rskr 2009/10:196, 2012/13:66, bet. 2012/13:UFöU2, rskr 2012/13:162). Regeringen uppdrog (Fö2014/332/MFI, samlingsakt) åt Försvarsmakten att planera och vidta förberedelser för ett eventuellt svenskt deltagande i . Inriktningen var att deltagandet skulle genomföras tillsammans med . (Fö2014/332/MFI, samlingsakt) åt Försvarsmakten att inleda planering och förberedelser för ett svenskt militärt bidrag till ombord ett nederländskt fartyg, bestående av ett 3.1Den politiska utvecklingen i saknade en fungerande centralregering och präglades av ett mer eller mindre permanent inbördeskrig. Trots en fredsöverenskommelse 2004 som ledde till ett övergångsparlament och en övergångsregering fortsatte oroligheterna. domstolarnas förbund kontroll över och stora delar av södra och centrala . Islamiska domstolarnas förbund förklarade heligt krig mot och strävade efter att upprätta ett Storsomalia, vilket avsågs inkludera delar av . gick etiopisk trupp in i och fördrev , tillsammans med somaliska regeringsstyrkor, Islamiska domstolarnas förbund från . Kort därefter inledde oppositionsgrupper ett väpnat motstånd mot den etiopiska truppnärvaron och övergångsregeringen. Bland dessa grupper återfinns det islamistiska som återtagit kontrollen över . påbörjades en politisk process och en övergångsperiod som lagt grunden till var befinner sig . Representanter för Alliansen för återfrigörelse, som motsatte sig närvaro, och övergångsregeringen kom överens om ett fredsavtal, . En samlingsregering bildades och tillsammans med ett brett sammansatt parlament antogs en färdplan för säkerhet, ny konstitution, försoning och god samhällsstyrning. I enlighet med färdplanen utsågs då ett nytt somaliskt parlament, en ny president och en ny premiärminister som bildade regering. Omvärlden uttryckte förtroende för det nya ledarskapet och det internationella samfundets engagemang i har ökat markant . Politiskt befinner sig nu i ett viktigt skede. En ny och mer legitim regering är installerad. första demokratiska val ska hållas . Den somaliska regeringen har en rad stora politiska utmaningar att hantera, bland annat hur konstitutionen ska reformeras, hur det federala systemet ska byggas upp, hur försoning ska genomföras samt hur en förvaltning som kan tillhandahålla sociala tjänster i alla delar av landet ska utformas. En av de största utmaningarna, och själva förutsättningen för ekonomiska och demokratiska utveckling, är dock att säkerhetssituationen i förbättras. Oppositionsgrupper, framför allt , har alltjämt fästen i stora delar av södra och centrala . De utgör en destabiliserande kraft och ett hot mot den fortsatta politiska processen. bekämpas till stor del av AMISOM, Afrikanska unionens styrka i , tillsammans med styrkor från den somaliska nationella armén. AMISOM finns på plats med mandat av . förlorade kontrollen över . gick kenyanska trupper in i södra för att bekämpa som en reaktion på kidnappningar av utländska turister och hjälparbetare i . genomförde AMISOM en offensiv som ytterligare tryckte tillbaka organisationen från områden som den kontrollerade. Även om pressats tillbaka militärt upprätthåller man förmågan och genomför kontinuerligt attentat i , varav flera i . har även tagit på sig flera terrordåd i , bland annat attentatet på köpcentret i . 2014/15:14 3.2 Den humanitära situationen i Den humanitära situationen i har förbättrats något men är fortfarande en av de svåraste i världen. beräknas cirka 3,2 miljoner människor i vara i behov av humanitär hjälp. För cirka 870 000 är behovet akut. Det finns cirka 1,1 miljoner internflyktingar i och cirka 1 miljon somaliska flyktingar i regionen. Över 200 000 barn uppskattas vara akut undernärda. Situationen bedöms förbli svår även under det närmaste året, främst på grund av bristande säkerhet, torka och höga livsmedelspriser. Livsmedelssäkerhetssituationen förväntas försämras . De humanitära behoven i kräver även framöver ett omfattande engagemang från omvärlden. Möjligheterna för de humanitära organisationerna att verka i landet är dock begränsade på grund av logistiska svårigheter samt bristande infrastruktur och säkerhet. Sjötransporter är nödvändiga för de flesta humanitära aktörer som är verksamma i , däribland WFP. av WFP:s humanitära hjälpsändningar till transporteras sjövägen. levererade WFP humanitärt stöd till sammanlagt 1,76 miljoner människor i . Behovet av att skicka humanitär hjälp med sjötransporter till bedöms förbli omfattande. Sjöröveriet fortsätter att utgöra ett hot mot den fria sjöfarten, den internationella handeln, godstransporter, hjälpsändningar och besättningarnas säkerhet. Hotet har varit särskilt allvarligt utanför . noterades en kraftig ökning av sjöröveriet, från 24 till 176 registrerade attacker . minskade piraternas framgångar till havs. I jämförelse med 2011 reducerades både antalet attacker (från 176 till 35) och antalet framgångsrika kapningar (från 25 till 4). Trenden har fortsatt i denna riktning. Under 2013-2014 har inga fartyg kapats och endast ett fåtal attacker registrerats. 37 personer hålls alltjämt gisslan av sjörövare. Omvärldens fortsatta resursmobilisering och förbättrade samordning av insatserna har en framträdande roll i denna utveckling. Sedan fartygsskyddet från institutionaliserades har 191 fartyg med omkring en miljon megaton livsmedelshjälp från WFP till eskorterats. Inga fartyg har utsatts för några direkta attacker av sjörövare. Hindras de humanitära hjälpsändningarna kan detta få förödande konsekvenser för de nödlidande i . Andra viktiga faktorer för det minskade sjöröveriet utgörs av handelssjöfartens ökade användning av passiva motåtgärder, till exempel taggtråd, vattenkanoner, höga fribord, registrering och anmälan inför passage i högriskområden samt ny lagstiftning som ger möjlighet att använda sig av väpnat skydd. antog en sådan lagstiftning och lagen började gälla . Det är för tidigt att dra slutsatser om den långsiktiga tendensen för Prop. 2014/15:14 sjöröveriet och de väpnade rånen mot fartyg utanför som avkrävt det internationella samfundet mycket stora kostnader, bland annat för skydd, lösensummor, försäkringspremier och alternativa färdvägar. Enligt EU är det fortsatt osannolikt att kan kontrollera sin kustlinje utan och omvärldens maritima stöd. Internationella kontaktgruppen för sjöröveri utanför (CGPCS) konstaterar att utvecklingen är positiv men att situationen är reversibel och fortsatt kräver att omvärldens motåtgärder upprätthålls tills ansträngningarna att motverka de landbaserade grundorsakerna har fått effekt. Såväl EU som CGPCS bedömer att det finns en tendens mot att handelssjöfartens motåtgärder försvagas och att den gynnsamma trenden kan riskera att vändas. I det fortsatt instabila säkerhets- och politiska läge som råder i utgör sjöröveri alltjämt en potentiell risk för den internationella sjöfarten. Utbredd fattigdom, långvarig konflikt, och avsaknad av en fungerande centralregering som kan hantera säkerhetssituationen, skydda landets kust samt garantera lag och ordning, har bidragit till att sjöröveri är en fortsatt potentiell och betydande inkomstkälla för olika kriminella grupperingar i . EU:s och andra länders fiskeflottor har anklagats för att ha deltagit i det illegala och oreglerade fisket samt förgiftningen av genom dumpning av radioaktivt och giftigt avfall. Detta har reducerat fiskbeståndet och inkomstmöjligheterna för somaliska fiskare. EU drar slutsatsen att det vid sidan av omvärldens fortsatta ansträngningar att eliminera sjöröveriets landbaserade grundorsaker finns behov att upprätthålla närvaro på medellång sikt. För att varaktigt komma till rätta med problemen krävs en lösning på konflikten i som möjliggör ett effektivt samhällsstyre och förbättrade försörjningsmöjligheter för befolkningen. 4 Det svenska engagemanget i antog regeringen en ny femårig resultatstrategi för utvecklingssamarbetet med och biståndet mer än fördubblades Fokus i strategin är mänsklig säkerhet och försörjning, demokrati och mänskliga rättigheter, samt hälsa och Ett särskilt fokus på kvinnors och flickors situation De förväntade resultaten ska bidra till att uppfylla de fem freds- och statsbyggande mål om stöd till sviktande och konfliktdrabbade stater – New – som det internationella samfundet kom överens om i . är genom Sida och den ambassadör för som utsågs en av de mest aktiva och drivande aktörerna i genomförandet av New och tillämpningen av bidrog även med till i humanitärt stöd. Stödet omfattar skydd, hälsa, utbildning, nutrition, vatten och sanitet, men också kapacitetsstärkande insatser för att minska 2014/15:14 effekterna av framtida torksituationer. En viktig komponent av humanitära bistånd till är att långsiktigt stärka landets motståndskraft och beredskap mot framtida och återkommande katastrofer. 5Europeiska unionens operation () Med anledning av FN:s uppmaning till världssamfundet att skydda WFP:s mattransporter mot sjöröveri upprättade EU sin operation (). Det är den första operationen som genomförs inom EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik (GSFP). syftar till att ge skydd åt fartyg som för WFP:s räkning transporterar mat till nödställda i , att skydda AMISOM:s sjötransporter och sårbara sjötransporter, inklusive handelsfartyg, utanför , att övervaka fisket utanför samt att vidta nödvändiga åtgärder, vilket inkluderar användning av våld, för att förebygga, avvärja och bekämpa sjöröveri och väpnade rån mot fartyg som kan komma att begås i de områden där operationen genomförs. Som en följd av ett mer utbrett sjöröveri öster om har operationsområde vidgats till att förutom också inkludera delar av . För att kunna bemöta det ökande hotet från sjörövare utökades mandat till att även omfatta möjlighet att placera säkerhetsstyrkor ombord på skyddsvärda fartyg, att använda tekniska hjälpmedel för att spåra för sjöröveriverksamhet misstänkta farkoster, att oskadliggöra sjörövarnas farkoster, att genomföra fritagningsoperationer och att förstöra landbaserade logistikbaser. Operationens grunduppgifter kvarstår. Vid kommande förlängning utökas mandatet till att inom ramen för tillgängliga resurser och på begäran omfatta sekundära, icke-exekutiva, uppgifter, i form av logistik- och expertstöd till EU:s civila stöd till utveckling av kustbevakning i regionen (EUCAP ) och EU:s militära utbildningsinsats (EUTM ) samt EU:s särskilde representant () och EU:s Maritima säkerhetsprogram (MASE). Syftet är att bidra till EU:s samlade ansats på , det vill säga att nå högre effekt genom att använda EU:s olika instrument och politikområden mer samstämmigt. För att möjliggöra de sekundära uppgifterna kommer geografiska operationsområde utökats till ett antal punktvisa kustnära landområden. Operationen kommer även erhålla ett utökat mandat för att genomföra underrättelseinhämtning och hantera personuppgifter, stödja ett pilotprojekt för fiskerilicenser som drivs av FN:s Livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) och delge information till och övervakningsgrupp (SEMG) som övervakar för sjöröveri Prop. 2014/15:14 misstänkta farkoster. Operationen verkar längs hela , inklusive dess kustterritorium, på somaliskt territorialhav och inre vatten, på somaliskt territorium, på internationellt vatten, samt i havsområden längs kusten i angränsande länder i den . En logistikbas har upprättats i . Fartygen som ingår i leds från som är samlokaliserat med det brittiska operativa högkvarteret i . Operationsbefälhavaren är utsedd av EU och får politisk och strategisk vägledning av för utrikes- och säkerhetspolitik. De gemensamma kostnaderna för administreras i enlighet med den så kallade Athenamekanismen, som reglerar finansieringen av gemensamma kostnader för EU:s operationer med militära eller försvarsmässiga konsekvenser. är en del av EU:s övergripande politik för vars riktlinjer lades fast under det svenska ordförandeskapet . Denna har följts upp med ett strategiskt ramverk för som antogs . lyfter fram den geostrategiska betydelse som EU tillmäter och en avsikt att främja stabilitet och ekonomisk utveckling i regionen. EUSR företräder den höge representanten och medlemsstaterna i dialogen med aktörer i och regionen samt samordnar insatser med det övriga internationella samfundet. 5.2Folkrättsligt mandat för operationen Klassiska rättsregler har länge innehållit både en rätt och en förpliktelse till samarbete för att bekämpa sjöröveri. Den moderna folkrätten, framförallt havsrätten som den kommer till uttryck i (i kraft , i kraft för , prop. 1995/96:140, bet. 1995/96:UU17, rskr. 1995/96:271, SÖ 2000:1), innehåller detaljerade regler för hur stater kan och bör ingripa mot sjöröveri. De huvudsakliga bestämmelserna återfinns i havsrättskonventionens artiklar 100–107. Sjöröveri har också varit en av få handlingar som alla stater har rätt att ingripa mot, både genom verkställighet och genom lagföring, och sjöröveribrottet faller under så kallad universell jurisdiktion. I syfte att bekämpa sjöröveri får stater således även utanför sitt territorium, på det fria havet och i de ekonomiska zonerna, uppbringa sjörövarfartyg, beslagta egendom ombord, samt gripa personer ombord och ställa dem inför rätta. I havsrättskonventionens artikel 101 finns en definition av sjöröveri som kännetecknas av att dåden utförs för privat . Motsvarande handlingar på en stats inre vatten och på dess territorialhav utgör definitionsmässigt inte sjöröveri. Sådana handlingar karaktäriseras i stället som ”väpnat rån mot fartyg”. har –2013 i resolutionerna , 1816, 1838, 1846, 1851, 1897, 1918, 1950, 1976, 2020, 2077 och 2125 konstaterat att situationen i utgör ett hot mot internationell fred 2014/15:14 och säkerhet. Med stöd av kapitel VII i har man bemyndigat stater och regionala organisationer att förebygga, avvärja och bekämpa sjöröveri och väpnade rån mot fartyg utanför samt att skydda fartyg som deltar i transport och tillhandahållande av humanitära hjälpsändningar till . Vidare har i resolution , förlängd genom 1846, utvecklad i 1851 och 1897, samt ytterligare förlängd genom 1950, 2020, 2077 och 2125 bemyndigat stater att ingripa mot sjöröveri även på somaliskt territorium, vilket innefattar även dess territorialhav och inre vatten. Ett ingripande på somaliskt territorium får dock enbart ske på uppdrag av och efter att denna på förhand notifierat FN:s generalsekreterare, samt under förutsättning att ingripandet är förenligt med folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna. Krigets lagar är inte tillämpliga. Detta innebär bland annat att åtgärder måste planeras på sådant sätt att risker för människors liv minimeras och att all våldsanvändning under åtgärderna är nödvändig och proportionerlig. Det finns ett tydligt mandat i folkrätten för att utöva maktbefogenheter mot sjöröveri på internationellt vatten. Genom FN:s säkerhetsrådsresolutioner finns det även ett tydligt mandat för att vidta nödvändiga åtgärder för att stävja sjöröveri och väpnade rån mot fartyg på somaliskt territorium, inklusive på dess territorialhav och inre vatten. Operationen har därmed ett tydligt folkrättsligt stöd. Föreskriven notifiering har skett genom EU:s och regerings försorg. Utöver mandatet från säkerhetsrådet har även somaliska regeringen samtyckt till operationen, vilket är en ytterligare folkrättslig grund för operationsstyrkan när den verkar på somaliskt territorium, inklusive på dess territorialhav och inre vatten. Frågor som rör ingripande med våld för att avvärja angrepp mot fartyg eller för att uppbringa sjörövarfartyg, beslagta eller förstöra egendom som använts vid sjöröveri samt omhänderta personer ombord och tillse att de ställs inför rätta har preciserats i de insatsregler som styr den väpnade styrkans våldsanvändning. Enligt insatsreglerna kan det under vissa omständigheter förekomma våldsanvändning som går utöver traditionellt självförsvar. Avtal som reglerar bland annat den rättsliga statusen för deltagande personal har slutits med de länder i vilkas territorium EU-styrkan uppehåller sig under operationen: , och . För att säkerställa en effektiv och rättssäker hantering av omhändertagna personer som misstänks för sjöröveri eller väpnade rån mot fartyg har EU slutit överföringsavtal med , , och för att göra det möjligt att lämna över omhändertagna personer för lagföring. har dock annullerat avtalet till förmån för prövning i varje enskilt fall. Kraven i dessa avtal är bland annat att folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna, fullt ut respekteras under och efter en sådan överföring. operationer och insatser i 6.1Operationer och insatser på det somaliska fastlandet AMISOM:s säkerhetsfrämjande verksamhet i vilar på ett mandat från . Operationen ska skydda de somaliska myndigheterna, stabilisera landet och stödja dialog och försoning samt underlätta humanitärt bistånd. Mandatet omfattar 22 000 soldater och poliser. Truppbidragande länder utgörs av , , , , och . Trots tidigare underbemanning, samt att den internationella styrkan utsatts för förödande attacker, är AMISOM en mycket viktig säkerhetsaktör i och omkring och i södra delar. Genom den så kallade afrikanska fredsfaciliteten (APF) står EU tillsammans med för merparten av det finansiella stödet till AMISOM (ackumulerat ). antogs ett program för 2014-2017 med ett totalbelopp om för hela APF. Förutsatt att inga nya operationer behövs finns förutsättningar för EU att upprätthålla stödnivån till AMISOM. Genom EUTM utbildar EU somaliska säkerhetsstyrkor och ger strategisk rådgivning till säkerhetsstrukturerna i . Operationen flyttade sin verksamhet från till . deltar med utbildare och stabsofficerare. Flera andra länder utbildar också somalisk militär, bland andra , , , och . EU lanserade den civila insatsen EUCAP . Syftet är att motverka sjöröveri genom att stärka den regionala maritima förmågan, samt förstärka och relevanta strukturer inom rättsväsendet i , och . och har erbjudits att ansluta sig till insatsen. bidrar med personal från , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap samt . Nato genomför operation mot sjöröveri utanför . I mån av resurser stödjer operationen även olika aktiviteter kopplade till regional maritim förmågeutveckling. är baserad på relevanta säkerhetsrådsresolutioner och samverkar med övriga operationer i området. Mandatet har förlängts till slutet av 2016. utsträckte den styrkan Combined Task Force 150, som är en del av den USA-ledda Operation Enduring Freedom, sin 2014/15:14 verksamhet till att också stödja de internationella ansträngningarna mot sjöröveri utanför . har inom Operation Enduring Freedom etablerats en särskild marin styrka, Combined Task Force 151, som enbart är inriktad på att motverka sjöröveri längs med de internationellt rekommenderade transitvägarna i . Till denna styrka bidrar framför allt och andra Natoländer. Utöver de ovan nämnda styrkorna som bidrar till kampen mot sjöröveri har också bland andra , , , , , , , och i perioder befunnit sig i området med fartyg eller annat stöd mot sjöröveri. Den militära samordningen inom operationsområdet bedrivs inom ramen för SHADE (Shared Awareness and De-conflicting Meeting). Det informella samarbetet underlättas också i hög grad av att Natooperationen , i likhet med , leds från Northwood i , även om både ledningskedjor och befälhavare för de två operationerna är separata. 7Svenskt deltagande i Europeiska unionens operation () har deltagit i operationen . bidrog med en väpnad styrka bestående av två korvetter, och , samt ett stödfartyg, . deltog därefter med , bland annat med en säkrings- och bordningsstyrka. hade ledningsansvaret för styrkehögkvarter och bidrog även med en helikopterenhet. deltog senast i operationen . Bidraget utgjordes av med ombordbaserad helikopter, säkrings- och bordningsstyrka samt sjukvårdsenhet. har också , respektive , bidragit med ett sjöövervakningsflygplan från . deltar med cirka fem stabsofficerare till operativa högkvarter i . Det svenska bidraget föreslås omfatta ett styrkehögkvarter bestående av en styrkechef och cirka 20 stabsofficerare, två samt två stridsbåtar med besättning. Bidraget till operationen baseras ombord på