prop · H103121 · 2014-02-25 00:00:00 — 6 Den ansökande partens rättsliga myndigheter kan sända utkast till framställningar eller meddelanden enligt detta kapitel direkt till den anmodade partens motsvarande myndigheter före en formell framställning, så att denna kan handläggas effektivt vid mottagandet och innehåller tillräckliga upplysningar och stödjande dokumentation för att uppfylla kraven i den anmodade partens lagstiftning. Artikel 35 – Framställningens form och språk 1 Alla framställningar enligt detta kapitel ska göras skriftligt. De kan sändas elektroniskt eller med annan teleteknik under förutsättning att den ansökande parten är beredd att på framställning när som helst ta fram en skriftlig förteckning över sådana meddelanden och originalhandlingen. dock när som helst genom en förklaring ställd till generalsekreterare ange under vilka förhållanden den är beredd att godta och verkställa framställningar som mottagits elektroniskt eller på annat sätt. 2Med förbehåll för bestämmelserna i punkt 3 i denna artikel ska det inte krävas översättningar av framställningar eller bifogade handlingar. 3Varje part eller Europeiska gemenskapen kan för undertecknandet eller när den deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument lämna en förklaring till generalsekreterare att den förbehåller sig rätten att kräva att framställningar som görs till den och handlingar som är fogade till sådana framställningar ska åtföljas av en översättning till dess eget språk, till ett av officiella språk eller till det av dessa språk som den anger. Den kan förklara sig beredd att godta översättningar till något annat språk som den anger. Övriga parter kan tillämpa regeln om ömsesidighet. Artikel 36 – Legalisering Handlingar som sänds enligt detta kapitel ska undantas från alla legaliseringsformaliteter. Artikel 37 – Framställningens innehåll 1Varje framställning om samarbete enligt detta kapitel ska ange a den myndighet som gör framställningen och den myndighet som svarar för utredningarna eller det rättsliga förfarandet, b föremålet för framställningen och skälet till den, c de ärenden, inklusive de fakta som är av betydelse för dessa (som tid och plats samt andra omständigheter rörande brottet) som utredningen eller det rättsliga förfarandet avser, utom då det gäller en begäran om underrättelse, d om samarbetet innefattar tvångsåtgärder iförfattningstexten eller, om detta inte är möjligt, en redogörelse för tillämplig lagstiftning, och iien uppgift att den begärda åtgärden eller andra åtgärder med likartad verkan kan komma att verkställas på den ansökande partens territorium enligt dess egen lagstiftning, eom det är nödvändigt och så långt möjligt iuppgifter om person eller personer som berörs, inklusive namn, födelsedatum och födelseort, nationalitet och hemvist och, för en juridisk person, dess säte, och iiden egendom för vilken samarbete begärs, dess belägenhet, samband med den eller de personer som berörs, samband med brottet samt alla tillgängliga uppgifter om andra personer, intressen i egendomen, och feventuellt särskilt förfarande som den ansökande parten vill att man ska tillämpa. 2En framställning om säkerhetsåtgärder enligt avdelning 3 som gäller beslag av egendom i vilken ett beslut om förverkande som består av ett krav på att betala ett penningbelopp kan verkställas, ska också ange ett högsta belopp för vilket återvinnande söks i den egendomen. 3Utöver de uppgifter som nämns i punkt 1 ska en framställning enligt avdelning 4 innehålla a i fråga om artikel 23, punkt 1 a ien bestyrkt kopia av det beslut om förverkande som domstolen i den ansökande staten meddelat och en redogörelse för de skäl på vilka beslutet grundas, om de inte anges i själva beslutet, iiett intyg från den ansökande partens behöriga myndighet om att beslutet om förverkande kan verkställas och inte kan överklagas på vanligt sätt, iiiuppgift om i vilken utsträckning verkställighet av beslutet begärs, och ivuppgift om nödvändigheten av att vidta eventuella säkerhetsåtgärder, bnär det gäller artikel 23, punkt 1 b, en redogörelse för de omständigheter den ansökande parten hänvisar till och som ska vara tillräckligt omfattande för att den anmodade parten ska kunna utverka ett beslut enligt sin nationella lagstiftning, chandlingar som visar att tredje parter har haft möjlighet att hävda sina rättigheter, när så är fallet. Artikel 38 – Ofullständiga framställningar 1Om en framställning inte uppfyller bestämmelserna i detta kapitel, eller om de uppgifter som lämnats inte är tillräckliga för att den anmodade parten ska kunna handlägga framställningen, kan den parten be den ansökande parten att ändra framställningen eller komplettera den med ytterligare upplysningar. 2Den anmodade parten kan bestämma en tidsfrist inom vilken sådana ändringar eller upplysningar ska göras. 3I avvaktan på begärda ändringar eller upplysningar som rör en framställning enligt avdelning 4 i detta kapitel kan den anmodade parten vidta någon av de åtgärder som avses i avdelning 2 eller 3 i detta kapitel. Artikel 39 – Flera framställningar 1Om den anmodade parten får mer än en framställning enligt avdelning 3 eller 4 i detta kapitel gällande samma person eller egendom, ska detta inte hindra parten från att handlägga de framställningar som innebär vidtagande av säkerhetsåtgärder. 2Om flera framställningar har gjorts enligt avdelning 4 i detta kapitel, ska den anmodade parten överväga att samråda med de ansökande parterna. Artikel 40 – Skyldighet att ange skäl Den anmodade parten ska ange sina skäl för beslut att vägra, uppskjuta eller ställa villkor för samarbete enligt detta kapitel. Artikel 41 – Upplysningar 1Den anmodade parten ska genast underrätta den ansökande parten om åtgärder som vidtagits med anledning av en framställning enligt detta kapitel, bdet slutliga resultatet av de åtgärder som vidtagits på grund av framställningen, cbeslut att helt eller delvis vägra, uppskjuta eller ställa upp villkor för samarbete enligt detta kapitel, domständigheter som kan göra att den åtgärd som begärs inte kan genomföras eller kan bli väsentligt försenad, och eom säkerhetsåtgärder vidtagits efter en framställning enligt avdelning 2 eller 3 i detta kapitel, sådana bestämmelser i dess nationella lagstiftning som automatiskt skulle leda till att säkerhetsåtgärden upphävs. 2Den ansökande parten ska genast underrätta den anmodade parten om a varje omprövning, beslut eller annan omständighet som innebär att beslutet om förverkande helt eller delvis upphör att vara verkställbart, och bvarje ny omständighet, saklig eller rättslig, som innebär att en åtgärd enligt detta kapitel är berättigad. 3Om en part på grund av samma beslut om förverkande gör framställning om förverkande hos mer än en part, ska den underrätta alla parter som berörs av verkställighet av beslutet om framställningen. Artikel 42 – Begränsning av användningen 1Den anmodade parten kan ställa som villkor för verkställighet att upplysningar eller bevismaterial som den samlat in inte utan dess förhandsmedgivande får användas eller vidarebefordras av den ansökande partens myndigheter för andra utredningar eller rättsliga förfaranden än sådana som specificeras i framställningen. 2Varje stat eller Europeiska gemenskapen kan, för undertecknandet eller när den deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument, genom en förklaring ställd till generalsekreterare förklara att upplysningar eller bevismaterial som den lämnar över enligt detta kapitel inte utan dess förhandsmedgivande får användas eller vidarebefordras av den ansökande partens myndigheter för andra utredningar eller rättsliga förfaranden än sådana som specificeras i framställningen. Artikel 43 – Sekretess 1Den ansökande parten kan kräva att den anmodade parten sekretessbelägger framställningen och dess innehåll, utom i den omfattning som behövs för att verkställa framställningen. Om den anmodade parten inte kan uppfylla sekretesskravet, ska den genast underrätta den ansökande parten. 2Den ansökande parten ska, om detta inte strider mot de grundläggande principerna i dess nationella lagstiftning, på begäran sekretessbelägga bevismaterial och upplysningar som den anmodade parten lämnar över, utom i den mån de utredningar eller rättsliga förfaranden som beskrivs i framställningen kräver att uppgifterna röjs. 3Utan att bestämmelserna i dess nationella lagstiftning påverkas ska en part som har mottagit frivilliga upplysningar enligt artikel 20 uppfylla alla sekretesskrav som den part som lämnar upplysningarna ställer. Om den andra parten inte kan uppfylla detta krav, ska den genast informera den part som lämnar upplysningarna. Artikel 44 – Kostnader Den anmodade parten ska svara för normala kostnader för att tillmötesgå en framställning. Om tillmötesgående av framställningen kräver stora eller onormala kostnader ska parterna samråda för att komma överens om villkoren för detta och hur kostnaderna ska bäras. Artikel 45 – Skadestånd 1Om någon väcker talan om skadeståndsskyldighet till följd av en åtgärd eller försummelse som avser samarbete enligt detta kapitel, ska de berörda parterna i tillämpliga fall överväga att samråda med varandra för att fastställa hur de ska fördela skadeståndet. 2En part som är föremål för en rättstvist om skadestånd ska sträva efter att underrätta den andra parten om tvisten, om den parten kan ha intresse i saken. Kapitel V – Samarbete mellan FIU Artikel 46 – Samarbete mellan FIU 1Parterna ska säkerställa att berörda FIU, enligt definitionen i denna konvention och inom ramen för deras nationella befogenheter, för att bekämpa penningtvätt samarbetar med att samla in och analysera eller, i tillämpliga fall, inom FIU utreder relevanta upplysningar om alla fakta som kan tyda på penningtvätt. 2I det arbete som beskrivs i punkt 1 ska varje part säkerställa att FIU, frivilligt eller på begäran, enligt denna konvention eller enligt befintliga eller framtida samförståndsavtal som är förenliga med denna konvention, utbyter alla tillgängliga upplysningar som kan vara relevanta för bearbetning eller analys av upplysningar eller, i tillämpliga fall, för utredning genom FIU av finansiella transaktioner som har att göra med penningtvätt och berörda fysiska eller juridiska personer. 3Varje part ska säkerställa att fullgörandet av FIU:s funktioner enligt denna artikel inte ska påverkas av deras interna status, vare sig de är förvaltningsmyndigheter, myndigheter för upprätthållande av lag och ordning eller rättsliga myndigheter. 4Varje framställning som görs enligt denna artikel ska åtföljas av en kort redovisning av de relevanta fakta som den ansökande FIU känner till. I framställningen ska FIU ange hur de begärda upplysningarna kommer att användas. 5När en framställning görs enligt denna artikel ska den anmodade FIU lämna alla relevanta upplysningar, bland annat tillgänglig finansiell information och begärda uppgifter för upprätthållande av lag och ordning som begärs i framställningen, utan att någon formell skriftlig framställning behövs enligt tillämpliga konventioner eller avtal mellan parterna. 6En FIU kan vägra att lämna upplysningar som skulle kunna skada en brottsutredning som pågår i den anmodade staten, eller om avslöjande av upplysningarna under speciella omständigheter uppenbart inte skulle vara rimligt med hänsyn till en fysisk eller juridisk persons eller den berörda partens rättmätiga intressen, eller i andra avseenden inte skulle stämma överens med de grundläggande principerna i den anmodade partens nationella lagstiftning. En sådan vägran ska på lämpligt sätt förklaras för den FIU som begär upplysningarna. 7Upplysningar eller handlingar som mottagits enligt denna artikel får endast användas för de syften som fastställs i punkt 1. Upplysningar som en annan FIU lämnat får inte utan medgivande på förhand från tillhandahållande FIU spridas till tredje part eller användas av mottagande FIU för annat ändamål än analys. 8När upplysningar eller handlingar överlämnas enligt denna artikel, kan överlämnande FIU fastställa begränsningar och villkor för användning av upplysningar för annat syfte än de som anges i punkt 7. Mottagande FIU ska iaktta alla sådana begränsningar och villkor. 9Om en part vill använda överlämnade upplysningar eller handlingar för brottsutredningar eller åtal i de syften som fastställs i punkt 7, kan överlämnande FIU inte vägra medgivande till sådan användning av annat skäl än de restriktioner enligt dess nationella lagstiftning eller villkor som avses i punkt 6. Varje vägran att lämna medgivande ska förklaras på godtagbart sätt. 10FIU ska vidta alla nödvändiga åtgärder, inklusive säkerhetsåtgärder, för att se till att inga andra myndigheter, byråer eller avdelningar får tillgång till upplysningar som lämnas enligt denna artikel. 11De upplysningar som lämnas ska skyddas i enlighet med konvention av om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter (ETS nr 108) och med beaktande av ministerkommittés rekommendation (87) 15 av om användningen av personuppgifter inom polisväsendet, med minst samma regler för sekretess och skydd av personuppgifter som de som finns i den nationella lagstiftning som är tillämplig på ansökande FIU. 12Överlämnande FIU kan ställa rimliga frågor om användningen av de upplysningar som lämnas, och mottagande FIU ska så långt möjligt lämna sådana upplysningar. 13Parterna ska utse FIU enligt denna artikel. Artikel 47 – Internationellt samarbete för att uppskjuta misstänkta transaktioner 1Varje part ska vidta sådana lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder som kan vara nödvändiga för att en FIU ska kunna vidta brådskande åtgärder på framställning av en utländsk FIU och tillfälligt avbryta eller vägra att medge en transaktion och på de villkor för uppskjutande av transaktioner som tillämpas i dess nationella lagstiftning. 2Den åtgärd som avses i punkt 1 ska vidtas om anmodad FIU efter motivering av ansökande FIU har förvissat sig om att a transaktionen har samband med penningtvätt, och b transaktionen skulle ha uppskjutits tills vidare, eller medgivande till att genomföra transaktionen skulle ha vägrats om den hade varit föremål för en rapport om en misstänkt transaktion inom landet. Kapitel VI – Övervakningssystem och biläggande av tvister Artikel 48 – Övervakningssystem och biläggande av tvister 1Partskonferensen (COP) ska ansvara för att konventionens genomförande följs upp. a övervaka att parterna genomför konventionen på ett riktigt sätt, b efter framställning från en part, yttra sig i frågor om hur konventionen ska tolkas och tillämpas. 2COP ska fylla funktionerna enligt punkt 1 a ovan genom att utnyttja tillgängliga offentliga sammanfattningar från mot penningtvätt och terrorismfinansiering (on the Evaluation of Anti-Money Laundering Measures, Moneyval) för Moneyval-länder och FATF för FATF-länder, vid behov kompletterade med periodiska självvärderingsenkäter. Övervakningsförfarandet behandlar de områden som omfattas av denna konvention endast när det gäller områden som inte omfattas av andra relevanta internationella standarder för vilka FATF och Moneyval gör gemensamma utvärderingar. 3Om partskonferensen finner att den behöver ytterligare upplysningar för att fylla sina funktioner ska den hålla kontakt med den berörda parten och, om COP kräver det, utnyttja Moneyvals förfarande och verktyg. Den berörda parten ska sedan återrapportera till COP. COP ska på denna grund besluta om en grundligare bedömning av den berörda partens position ska genomföras eller ej. Detta kan innefatta ett besök i landet av en utvärderingsgrupp, men det är inte nödvändigt. 4Om parterna är oense om konventionens tolkning eller tillämpning, ska de söka lösa tvisten genom förhandling eller på annat fredligt sätt efter eget val, som kan innebära att tvisten överlämnas till COP, till en skiljedomstol vars beslut ska vara bindande för parterna, eller till , enligt överenskommelse mellan de berörda parterna. 5COP ska anta sin egen arbetsordning. 6Europarådets generalsekreterare ska sammankalla COP efter det att denna konvention trätt i kraft. Därefter ska ordinarie möten hållas enligt den arbetsordning som COP antagit. Kapitel VII – Slutbestämmelser Artikel 49 – Undertecknande och ikraftträdande 1Konventionen ska vara öppen för undertecknande av medlemsstater, Europeiska gemenskapen och de ickemedlemsstater som har deltagit i dess utarbetande. Dessa stater eller Europeiska gemenskapen kan uttrycka sitt samtycke till att vara bundna av a undertecknande utan förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande, eller b undertecknande med förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande, följt av ratifikation, godtagande eller godkännande. 2Ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrument ska deponeras hos generalsekreterare. 3Denna konvention ska träda i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då sex undertecknande stater, av vilka minst fyra är medlemsstater i , gav sitt samtycke till att vara bundna av konventionen enligt bestämmelserna i punkt 1. 4För varje undertecknande stat som senare ger sitt samtycke till att vara bunden av konventionen ska denna träda i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då den gav sitt samtycke till att vara bunden av konventionen enligt bestämmelserna i punkt 1. 5Ingen part konvention kan ratificera, godta eller godkänna denna konvention utan att anse sig vara bunden av åtminstone de bestämmelser som motsvarar de bestämmelser konvention som den är bunden av. 6Parter i denna konvention som är parter konvention, ska från dess ikraftträdande a tillämpa bestämmelserna i denna konvention i sina ömsesidiga relationer, b fortsätta att tillämpa bestämmelserna konvention i sina relationer med andra stater som är parter i den konventionen men inte i den här konventionen. Artikel 50 – Anslutning till konventionen 1 Sedan denna konvention trätt i kraft kan , efter samråd med parterna i konventionen erbjuda en stat som inte är medlem av och som inte har deltagit i utarbetandet av konventionen att ansluta sig till den genom ett beslut som tas med den majoritet som föreskrivs i artikel 20 d i stadga och genom enhälligt beslut av ombuden för de parter som är berättigade att vara ledamöter i ministerkommittén. 2 För varje stat som ansluter sig till konventionen ska denna träda i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då dess anslutningsinstrument deponerades hos generalsekreterare. Artikel 51 – Territoriell tillämpning 1 Varje stat eller Europeiska gemenskapen kan, när den undertecknar denna konvention eller när den deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument, ange för vilket eller vilka territorier konventionen ska gälla. 2 Varje part kan , genom en förklaring ställd till generalsekreterare, utvidga konventionens tillämpning till varje annat territorium som anges i förklaringen. För ett sådant territorium ska konventionen träda i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då generalsekreteraren tog emot förklaringen. 3 Varje förklaring som har lämnats enligt de båda föregående punkterna får återtas med avseende på ett i förklaringen angivet territorium genom en underrättelse ställd till general- Återtagandet ska gälla från och med i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då generalsekreteraren tog emot underrättelsen. Artikel 52 – Samband med andra konventioner och avtal 1Denna konvention ska inte påverka parternas rättigheter och skyldigheter enligt internationella multilaterala instrument som rör speciella frågor. 2Parterna i denna konvention kan ingå bilaterala eller multilaterala avtal med varandra i frågor som behandlas i denna konvention för att komplettera eller stärka dess bestämmelser eller underlätta tillämpningen av dess principer. 3Om två eller flera parter redan har slutit ett avtal eller fördrag i en fråga som behandlas i denna konvention eller på annat sätt har etablerat relationer i den frågan, ska de ha rätt att tillämpa det avtalet eller fördraget eller att reglera dessa relationer i enlighet därmed i stället för enligt konventionen, om detta underlättar internationellt samarbete. 4Parter som är medlemmar av Europeiska unionen ska i sina inbördes förbindelser tillämpa gemenskapens och Europeiska unionens regler, i den mån sådana finns, som reglerar den särskilda fråga som avses och som är tillämpliga på det enskilda fallet, utan att detta ska påverka denna konventions mål och syfte eller dess fulla tillämpning gentemot andra parter. Artikel 53 – Förklaringar och förbehåll 1Varje stat eller Europeiska gemenskapen kan, för undertecknandet eller när den deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument, göra en eller flera av de förklaringar som föreskrivs i artiklarna 3.2, 9.4, 17.5, 24.3, 31.2, 35.1, 35.3 och 42.2. 2Varje stat eller Europeiska gemenskapen kan också, för undertecknandet eller när den deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument, genom en förklaring ställd till generalsekreteraren, förbehålla sig rätten att inte tillämpa hela eller delar av bestämmelserna i artiklarna 7.2 c, 9.6, 46.5, och 47. 3Varje stat eller Europeiska gemenskapen kan, för undertecknandet eller när den deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument, för- klara på vilket sätt den avser att tillämpa artiklarna 17 och 19 i denna konvention, särskilt med hänsyn till tillämpliga internationella avtal om internationellt samarbete i brottsfrågor. Den ska anmäla ändringar i denna information till generalsekreterare. 4Varje stat eller Europeiska gemenskapen kan, för undertecknandet eller när den deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument, förklara a att den inte kommer att tillämpa artikel 3.4 i denna konvention, eller b att den endast delvis kommer att tillämpa artikel 3.4 i denna konvention, eller c på vilket sätt den avser att tillämpa artikel 3.4 i denna konvention. Den ska underrätta generalsekreterare om ändringar i denna information. 5Inga andra förbehåll får göras. 6En part som har gjort ett förbehåll enligt denna artikel kan helt eller delvis återta detta genom en underrättelse ställd till generalsekreterare. Återtagandet ska gälla från och med den dag då generalsekreteraren tog emot underrättelsen. 7En part som har gjort ett förbehåll som rör en bestämmelse i konventionen kan inte kräva att någon annan part ska tillämpa den bestämmelsen, men om dess förbehåll är partiellt eller försett med villkor kan den kräva att bestämmelsen ska tillämpas i den mån den själv har godtagit den. Artikel 54 – Ändringar 1En part kan föreslå ändringar i konventionen, och generalsekreterare ska sända förslagen till medlemsstater, Europeiska gemenskapen och alla icke-medlems- stater som har anslutit sig eller erbjudits att ansluta sig till denna konvention enligt bestämmelserna i artikel 50. 2Varje ändring i konventionen som en part föreslår ska sändas till för brottsfrågor (CDPC), som ska lämna sitt yttrande över den föreslagna ändringen till . 3Ministerkommittén ska överväga den föreslagna ändringen och det yttrande som CDPC lämnat, och kan anta ändringen med den majoritet som föreskrivs i artikel 20 d i stadgar. 4Texten till en ändring som antar enligt punkt 3 i denna artikel ska vidarebefordras till parterna för godkännande. 5En ändring som antas enligt punkt 3 i denna artikel ska träda i kraft den trettionde dagen efter den dag då samtliga parter har underrättat generalsekreteraren om att de godtagit ändringen. 6För att uppdatera de kategorier av brott som finns i bilagan och för att ändra artikel 13, kan en part eller föreslå ändringar. generalsekreterare ska underrätta parterna om ändringarna.