prop · H103164 · 2014-03-18 00:00:00 — Andra stycket har utformats med 1 kap. 5 § andra stycket tullagen som förebild. Paragrafen innehåller bl.a. en bestämmelse om utpekandet av den s.k. be- Den ändras på så sätt att hänvisningen till artikel 5.2 i den äldre förordningen ersätts med en hänvisning till motsvarande arti- kel, dvs. artikel 5.1, i den nya förordningen. tas andra meningen i paragrafen bort. Det som sägs i den meningen framgår av 7 § förvaltningslagen (1986:223) där det bl.a. anges att myndigheten [v]id handläggningen skallbeakta möjligheten att själv inhämta upplysningar och yttranden från andra myndigheter, om sådana behövs. Paragrafen ges en helt ny lydelse. Första meningen i den nuvarande lydelsen tas bort. Frågor om lagring regleras utförligt på annan plats i tullagstiftningen, se avsnitt 7.3. Andra meningen i den nuvarande lydelsen tas också bort. Eftersom ansvaret för kostnader, exempelvis för lagring, tydligt regleras i artikel 29.1 i förordning (EU) nr 608/2013 fyller denna regel i tullagen inte längre någon funktion, se avsnitt 7.4. Tredje och fjärde meningarna i den nuvarande lydelsen flyttas till 7 §, se kommentaren till den paragrafen. Paragrafen i sin nya lydelse innebär att innehavaren av ett beslut om ingripande ska underrättas om ett beslut om att återkalla, upphäva eller ändra beslutet. Tidsfristen som gäller för underrättelsen är , se avsnitt 7.1.1. Paragrafen ges en helt ny lydelse. Tullmyndigheternas informationsskyldighet framgår av artiklarna 17.4, 18.5, 19 och 26.8 i förordning (EU) nr 608/2013. Detta behöver inte upprepas i tullagen. Paragrafen i sin nya lydelse innebär att innehavaren av ett beslut om ingripande ska underrättas om att en begäran om förlängning har avslagits eller avvisats och ett beslut om förlängning har återkallats eller ändrats. Tidsfristen som gäller för underrättelsen är , se avsnitt 7.1.2. Första stycket 1 har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen får ny lydelse, se avsnitt 7.5. I dess nya lydelse innehåller den en bestämmelse om ansvar för en eventuell skada på en vara vid en sådan inspektion som avses i artikel 19.1 i förordning (EU) nr 608/2013. Enligt paragrafen är den som inspekterar varan ansvarig för skadan. Enligt artikel 19.1 ska innehavaren av ett beslut samt deklaranten eller varuinnehavaren ges möjlighet att inspektera de varor vars frigörande har skjutits upp eller som hålls kvar. Det är således någon av dessa personer som blir ansvarig för den eventuella skada som uppstår vid inspektionen. Ansvaret vid eventuella skador i samband med analys av varuprover, jfr artikel 19.2, framgår av artikel 28 i förordning (EU) nr 608/2013. Paragrafen i dess nuvarande lydelse reglerar kostnadsansvaret när korrigerande åtgärder vidtas, i första stycket ändring av varor och i andra stycket förstöring av varor. Eftersom ansvaret för kostnader, exempelvis för korrigerande åtgärder, tydligt regleras i artikel 29.1 i förordning (EU) nr 608/2013 fyller dessa regler i tullagen inte längre någon funktion. De tas därför bort. I stället får paragrafen ny lydelse, se avsnitt 7.4. Paragrafen reglerar nu rätten för innehavaren av ett beslut att få ersättning för kostnader med an- 2013/14:164 ledning av ingripande mot en sändning med varor som visat sig vara intrångsvaror. Paragrafen innehåller upplysningar om verkställighetsföreskrifter, se avsnitt 7.2. Den nuvarande upplysningen tas bort och ersätts med en upplysning om den begäran som avses i artikel 13 i förordning (EU) nr 608/2013. Den nuvarande upplysningen tas bort. I stället placeras upplysningen avseende provtagning här, jfr punkten 3. Hänvisningen till artikel 9.3 i den gamla förordningen ersätts med en hänvisning till motsvarande artikel i den nya förordningen, dvs. Beträffande provtagning, se punkten 2. Här placeras en upplysning om samtycke enligt artikel 26.5 i förordning (EU) nr 608/2013. Punkten 4 är oförändrad. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av beslut. Första stycket ändras på följande sätt. I första meningen ställs hänvisningarna till olika beslut upp i punktform för tydlighetens skull. Hänvisningarna till specifika artiklar i den gamla EU-förordningen ersätts med hänvisningar till specifika artiklar i den nya EU-förordningen. Övriga hänvisningar är oförändrade. Hänvisningarna till den nya förordningen tar sikte på artiklar som på olika sätt ligger till grund för beslut som rör en ansökan om ingripande och beslut som rör en beviljad ansökan, se avsnitt 7.9. Andra meningen bryts ut och får ett eget stycke, det nya andra stycket. Återstående stycken i paragrafen är oförändrade. Paragrafen innehåller bestämmelser om straffansvar för tullförseelse. Den ändras på så sätt att hänvisningen till artikel 16 i den äldre förordningen tas bort, utan att ersättas med en hänvisning till motsvarande artikel i den nya förordningen, se avsnitt 7.10. 9.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Paragrafen ändras endast på så sätt att hänvisningen till den gamla förordningen ersätts med en hänvisning till den nya förordningen. Förordning (EU) nr 608/2013 (Det kan förekomma fel i förordningstexten. Kontrollera därför mot den tryckta versionen, se EUT L 181, 29.6.2013, s. OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 608/2013 av om tullens säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter och upphävande av rådets förordning (EG) nr 1383/2003 OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 207, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet1, och av följande skäl: (1)Rådet begärde i sin resolution av om en övergripande europeisk plan för bekämpning av varumärkesförfalskning och piratkopiering en översyn av rådets förordning (EG) nr 1383/2003 av om tullmyndigheternas ingripande mot varor som misstänks göra intrång i vissa immateriella rättigheter och om vilka åtgärder som ska vidtas mot varor som gör intrång i vissa immateriella rättigheter2. (2)Saluföring av varor som gör intrång i immateriella rättigheter medför betydande skada för rättighetshavare, användare eller producentgrupper samt laglydiga tillverkare och handlare. Sådan saluföring kan också vilseleda konsumenterna och kan i vissa fall hota deras hälsa och säkerhet. Dessa varor bör i möjligaste mån hållas borta från unionsmarknaden och åtgärder bör vidtas för att ta itu med sådan olaglig saluföring utan att den lagliga handeln hindras. (3)Översynen av förordning (EG) nr 1383/2003 visade att det, mot bakgrund av den ekonomiska, kommersiella och juridiska utvecklingen, krävs vissa förbättringar av regelverket för att stärka tullmyndigheternas 1Europaparlamentets ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets ståndpunkt vid första behandlingen av (ännu ej offentliggjord i EUT). ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT). 2EUT L 196, , s. 7. kontroll av skyddet för immateriella rättigheter och för att uppnå en till- räcklig grad av rättssäkerhet. (4) För att tullmyndigheterna ska kunna kontrollera efterlevnaden av lag- stiftningen om immateriella rättigheter bör de vara behöriga att kontroll- era skyddet för immateriella rättigheter när det gäller varor som, i enlig- het med unionens tullagstiftning, ska underkastas tullövervakning eller tullkontroll, och att genomföra lämpliga kontroller av sådana varor. troll av skyddet för immateriella rättigheter vid gränsen, oavsett var var- orna är eller borde vara föremål för tullövervakning eller tullkontroll, är ett effektivt sätt att snabbt och effektivt ge rättsligt skydd åt både rättig- hetshavaren och användarna samt producentgrupperna. av varor skjuts upp eller varor kvarhålls av tullmyndigheterna vid grän- sen bör endast ett rättsligt förfarande krävas medan det i fråga om varor som påträffas på marknaden och som har delats upp och levererats till olika detaljhandlare bör krävas flera separata förfaranden för att uppnå samma nivå på säkerställandet av kontrollen. Ett undantag bör göras för varor som övergår till fri omsättning enligt förfarandet för användning för särskilda ändamål, eftersom dessa varor kvarstår under tullöver- vakning även efter att de övergått till fri omsättning. bör inte tillämpas på varor som resande medför i sitt personliga bagage, förutsatt att varorna är för deras eget personliga bruk och det inte finns några tecken på att varorna ingår i kommersiell handel. (5) Förordning (EG) nr 1383/2003 omfattar inte vissa immateriella rättig- heter, och vissa intrång undantas från dess tillämpningsområde. stärka säkerställandet av skyddet av immateriella rättigheter bör tullens ingripande utvidgas till att omfatta andra typer av intrång som inte täcks av förordning (EG) nr 1383/2003. Den här förordningen bör därför, ut- över de rättigheter som redan täcks av förordning (EG) nr 1383/2003, även omfatta handelsnamn i den utsträckning de skyddas som exklusiva rättigheter i nationell lagstiftning, kretsmönster i halvledarprodukter, bruksmönster och utrustning som i första hand är utformad, konstruerad, anpassad eller framtagen i syfte att möjliggöra eller underlätta kring- gående av tekniska åtgärder. (6) Intrång till följd av så kallad olaglig parallellhandel och överskridan- den omfattas inte av tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 1383/2003. Varor som är föremål för dels olaglig parallellhandel, dvs. varor som har tillverkats med rättighetshavarens godkännande men släppts ut på marknaden i Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet utan dennes godkännande, dels överskridande, dvs. som tillverkas av en person som av en rättighetshavare fått vederbörligt tillstånd att tillverka en viss kvantitet varor men överskrider de kvanti- teter som den personen och rättighetshavaren enats om, tillverkas som äkta varor, och det är därför inte lämpligt att tullmyndigheterna inriktar sina insatser på sådana varor. Olaglig parallellhandel och överskridanden bör därför också undantas från den här förordningens tillämpnings- (7) Medlemsstaterna bör i samarbete med kommissionen tillhandahålla lämplig utbildning för tulltjänstemän för att säkerställa att denna förord- ning genomförs på ett korrekt sätt. (8)När den här förordningen är helt genomförd kommer den att bidra till en inre marknad som säkerställer ett effektivare skydd för rättighetshavare, uppmuntrar kreativitet och innovation samt ger konsumenterna tillgång till tillförlitliga produkter av hög kvalitet, vilket i sin tur borde bidra till utvecklingen av gränsöverskridande transaktioner mellan konsumenter, företag och handlare. (9)Medlemsstaterna står inför en situation där resurserna för tullverksamhet blir alltmer begränsade. Åtgärder för att främja såväl ny riskhanteringsteknik som strategier för att maximalt utnyttja de resurser som står till tullmyndigheternas förfogande bör därför stödjas. (10)Denna förordning innehåller endast regler om vilka förfaranden tullmyndigheterna ska tillämpa. I denna förordning fastställs således inte några kriterier för att bedöma huruvida det föreligger intrång i en immateriell rättighet. (11)Enligt den förklaring om avtalet om handelsbaserade aspekter av immaterialrätter () och folkhälsa som antogs vid i kan och bör tolkas och tillämpas på ett sätt som underbygger WTO-medlemmarnas rätt att skydda folkhälsan, särskilt genom att främja tillgång till läkemedel för alla. I enlighet med unionens internationella åtaganden och dess politik på området för utvecklingssamarbete bör därför tullmyndigheterna, beträffande läkemedel vars transport genom unionens tullområde, med eller utan omlastning, lagring, uppdelning av partier eller förändringar av transportsätt eller transportmedel, endast utgör en del av en hel transport som påbörjas och avslutas utanför unionens territorium, när de bedömer risken för intrång i immateriella rättigheter, beakta alla påtagliga risker för att sådana läkemedel avleds och släpps ut på unionens marknad. (12)Denna förordning bör inte inverka på bestämmelserna om domstolars behörighet, särskilt de som anges i och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område3. (13)Personer, användare, organ eller producentgrupper, som har rätt att inleda ett rättsligt förfarande i deras eget namn när det gäller ett eventuellt intrång i en immateriell rättighet bör ha rätt att lämna in en ansökan. 3 EUT L 351, 20.12.2012, s. 1. 2013/14:164 (14) För att se till att immateriella rättigheter skyddas i hela unionen bör Bilaga 1 personer och enheter som begär kontroll av skyddet för en immateriell rättighet som omfattar hela unionens territorium ha rätt att ansöka om detta hos tullmyndigheterna i en medlemsstat. De sökande bör kunna begära att dessa myndigheter fattar beslut om ingripande för att säkerställa skyddet för den immateriella rättigheten både i deras egen medlemsstat och i alla andra medlemsstater. (15)För att se till att skyddet för immateriella rättigheter kontrolleras snabbt bör det föreskrivas att tullmyndigheterna, när de på grundval av tillräckliga indikationer misstänker att varor under deras övervakning gör intrång i immateriella rättigheter, får, på eget initiativ eller på grundval av en ansökan, skjuta upp frigörandet av varorna eller kvarhålla dem, för att en person eller enhet som har rätt att lämna in en ansökan ska kunna inleda ett förfarande för att fastställa om ett intrång har gjorts i en immateriell rättighet. (16)Genom förordning (EG) nr 1383/2003 har medlemsstaterna fått möjlighet att föreskriva ett förfarande för förstöring av vissa varor utan skyldighet att inleda ett förfarande för fastställande av om ett intrång har gjorts i en immateriell rättighet. Precis som det görs gällande i Europa- parlamentets resolution av om varumärkesförfalskningens inverkan på den internationella handeln4 har ett sådant förfarande varit mycket framgångsrikt i de medlemsstater där det har varit tillgängligt. Detta förfarande bör således bli obligatoriskt för alla intrång i immateriella rättigheter och bör tillämpas när deklaranten eller varuinnehavaren godkänner förstöring. Förfarandet bör dessutom innefatta en rätt för tullmyndigheterna att utgå ifrån att deklaranten eller innehavaren av varorna har godkänt att varorna förstörs om denne inte uttryckligen har motsatt sig förstöring inom den föreskrivna perioden. (17)För att minimera de administrativa bördorna och kostnaderna bör ett särskilt förfarande införas för småförsändelser av förfalskade och piratkopierade varor, genom vilket det bör ges en möjlighet att förstöra sådana varor utan uttryckligt samtycke från sökanden i varje enskilt fall. En allmän begäran från sökanden i ansökan bör dock krävas för tillämpning av det förfarandet. Tullmyndigheterna bör också ha möjlighet att kräva att sökanden står för de kostnader som tillämpningen av detta förfarande medför. (18)För att det ska råda större rättssäkerhet bör man ändra de tidsfrister för uppskjutande av frigörandet och kvarhållande av varor som misstänks göra intrång i en immateriell rättighet och de villkor för när tullmyndigheterna ska vidarebefordra uppgifter om kvarhållna varor till berörda personer och enheter som föreskrivs i förordning (EG) nr 1383/2003. (19)Med hänsyn till den provisoriska och förebyggande karaktären hos de åtgärder som antas av tullmyndigheterna vid tillämpningen av denna 4 EUT C 45 E, 23.2.2010, s. 47. förordning och de motstridande intressena hos de parter som berörs av åt- gärderna bör vissa aspekter av förfarandena anpassas för att säkerställa en smidig tillämpning av förordningen som de berörda parter- nas rättigheter respekteras. När det gäller de olika underrättelser som föreskrivs i denna förordning bör följaktligen tullmyndigheterna skicka underrättelsen till berörd person, i enlighet med vad som framgår av dok- umenten över tullbehandling eller den situation som gäller för varorna. Eftersom förfarandet för förstöring av varor innebär att både deklaranten eller varuinnehavaren och innehavaren av ett beslut bör framföra eventu- ella invändningar mot förstöringen parallellt, bör det dessutom säker- ställas att innehavaren av beslutet får möjlighet att reagera på en even- tuell invändning mot förstöringen från deklaranten eller varuinnehavaren. Det bör därför säkerställas att deklaranten eller varuinnehavaren under- rättas om att frigörandet av varorna har skjutits upp eller att varorna har kvarhållits före, eller som, innehavaren av beslutet. (20)Tullmyndigheterna och kommissionen uppmanas att samarbeta med Europeiska observatoriet avseende intrång i immateriella rättigheter inom ramen för sina respektive befogenheter. (21)Med sikte på att undanröja internationell handel med varor som gör intrång i immateriella rättigheter anges det i att WTO-med- lemmarna ska främja utbyte av information mellan tullmyndigheterna om sådan handel. Kommissionen och medlemsstaternas tullmyndigheter bör således ha möjlighet att utbyta information om misstänkta intrång i immateriella rättigheter med tredjeländers berörda myndigheter, även beträffande varor som transiteras genom unionens territorium och som har sitt ursprung i eller ska till de tredjeländerna. (22)Bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 515/97 av om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen5 bör av effektivitetsskäl tillämpas. (23)Tullmyndigheternas ansvar bör regleras av medlemsstaternas lagstiftning, även om det faktum att tullmyndigheterna beviljar en ansökan inte bör ge innehavaren av det beslutet rätt till kompensation för det fall att varor som misstänks göra intrång i en immateriell rättighet inte upptäcks av tullmyndigheterna och frigörs eller inga åtgärder vidtas för att kvarhålla varorna. (24)Med hänsyn till att tullmyndigheterna kommer att ingripa efter ansökan bör det föreskrivas att innehavaren av beslutet bör ersätta dem för alla de kostnader som de har för att kontrollera skyddet för dennes immateriella rättigheter. Detta bör emellertid inte hindra innehavaren av beslutet från att begära kompensation från den som gör intrång eller andra personer som kan anses vara ansvariga enligt lagstiftningen i den med- 5 EGT L 82, 22.3.1997, s. 1. 2013/14:164 lemsstat där varorna påträffades. Sådana personer kan även omfatta mell- Bilaga 1 anhänder. När frigörandet av varorna skjuts upp eller när varor kvarhålls på grundval av en begäran från en tredje part baserad på immateriella rättigheter bör de kostnader och skador som uppstår för andra än tullmyndigheterna till följd av ingripandet från tullens sida regleras av den specifika lagstiftningen som är tillämplig i varje enskilt fall. (25)Genom denna förordning införs en möjlighet för tullmyndigheterna att tillåta att varor som ska förstöras flyttas, under tullens överinseende, mellan olika platser inom unionens tullområde. Tullmyndigheterna kan dessutom besluta att sådana varor ska övergå till fri omsättning för vidare återvinning eller bortskaffande utanför handelsflödet, även för att öka medvetenheten och i utbildningssyfte. (26)Tullens kontroll av skyddet för immateriella rättigheter medför ett utbyte av uppgifter om de beslut som fattas angående ansökningar. En sådan databehandling omfattar även personuppgifter och bör ske i enlighet med unionslagstiftningen, som anges i och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter6 och och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter7. (27)Utbyte av information om beslut som baseras på ansökningar och om tullingripanden ska göras tillgängliga via en central databas. Det bör fastställas vilket organ som ska kontrollera och ha hand om den databasen samt vilket organ som ska ansvara för att de uppgifter som lagras i databasen behandlas på ett säkert sätt. Varje åtgärd för att införa någon form av driftskompatibilitet eller system för dataöverföring bör i första hand vara förenlig med principen om ändamålsbegränsning, dvs. principen att uppgifter i databasen endast bör användas i det syfte för vilket databasen upprättades, och ingen överföring eller sammankoppling i andra syften bör få förekomma. (28)I syfte att säkerställa att definitionen av småförsändelser, om den visar sig vara opraktisk, kan anpassas, med hänsyn till behovet av ett effektivt förfarande eller, där så är nödvändigt, för att undvika att detta förfarande kringgås vid sammansättningen av försändelser, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på att ändra icke väsentliga delar i definitionen av småförsändelser, närmare bestämt de specifika kvantiteter som fastställs där. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar 6EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. 7EGT L 8, , s. 1. översänds till och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (29)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av bestämmelser om fastställande av de praktiska arrangemangen för utbyte av uppgifter med tredjeländer och bestämmelser om formulär för ansökningar och för begäran om förlängning av den period under vilken tullmyndigheterna ska ingripa, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter för att fastställa de praktiska arrangemangen och standardformulär. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter8. Med hänsyn till vilken typ av genomförandeakter som ska antas för att fastställa standardformulären, och den inverkan som dessa genomförandeakter har, bör det rådgivande förfarandet användas för antagandet av dessa, trots att innehållet i de bestämmelser i denna förordning som ska genomföras omfattas av den gemensamma handelspolitiken, eftersom alla uppgifter om vilken information som ska ingå i formulären följer direkt av denna förordnings text. I dessa genomförandeakter kommer därför endast formulärets utformning att fastställas, och de kommer inte att få några ytterligare konsekvenser för unionens gemensamma handelspolitik. (30)Förordning (EG) nr 1383/2003 bör upphävas. (31)Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i förordning (EG) nr 45/2001 och avgav ett yttrande . HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER I denna förordning fastställs villkor och förfaranden för tullmyndigheternas ingripande när varor som misstänks göra intrång i en immateriell rättighet är eller borde ha varit föremål för tullövervakning eller tullkontroll inom unionens tullområde i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen10, särskilt varor som omfattas av följande situationer: 8EUT L 55, 28.2.2011, s. 13. 9EUT C 363, 13.12.2011, s. 3. 10EGT L 302, 19.10.1992, s. 1. a) När de har deklarerats för övergång till fri omsättning, export eller b) När de förs in till eller ut från unionens tullområde. c) När de hänförts till ett suspensivt arrangemang eller lagts upp i en frizon eller ett frilager. Tullmyndigheterna ska, när det gäller varor som är föremål för tull- övervakning eller tullkontroll och utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 17 och 18, genomföra lämpliga tullkontroller och vidta propor- tionerliga identifieringsåtgärder enligt artiklarna 13.1 och 72 i förordning