prop · H103239 · 2014-06-10 00:00:00 — 1.Transportören ska vara ansvarig för skada som uppkommer till följd av att resande dödas eller tillfogas personskada eller annan fysisk eller psykisk skada genom en olyckshändelse som har samband med järnvägsdriften och som inträffar medan den resande uppehåller sig i ett järnvägsfordon eller stiger på eller av ett sådant fordon, oavsett vilken järnvägsin- frastruktur som använts. 2.Transportören ska vara fri från detta ansvar a)om olyckshändelsen har orsakats av omständligheter som inte kan hänföras till själva järnvägsdriften och som trans- portören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av, även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade, b)i den utsträckning som olyckshändelsen beror på fel eller försummelse av den resande, c)om olyckshändelsen beror på ett sådant beteende av tredje man som transportören inte hade kunnat undgå eller före- bygga följderna av, även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade. Ett annat före- tag som använder samma infrastruktur ska inte anses som tredje man. Rätten till återkrav mot tredje man ska inte påverkas. 3.Om olyckshändelsen beror på ett beteende från tredje man och om transportören trots detta inte helt befrias från ansvar enligt punkt 2 c, ska transportören svara för hela skadan inom de gränser som anges i dessa enhetliga rättsregler men utan inskränkning av den rätt till återkrav som transportören kan ha mot tredje man. 4.Dessa enhetliga rättsregler ska inte inverka på det ansvar som kan åvila transportören i andra fall än de som avses i punkt 1. 5.Om en transport som omfattas av ett enda transportavtal utförsav efterföljande transportörer ska den transportör som det enligt transportavtalet åligger att utföra transporten på den del där olyckshändelsen inträffade vara ansvarig om en resande dödas eller skadas. Om denna transport inte har utförts av transportören utan av en faktisk transportör ska bägge transportörerna vara solidariskt ansvariga i enlighet med dessa enhetliga rättsregler. 1.Om en resande dödas ska ersättningen omfatta a)de nödvändiga kostnader som föranleds av dödsfallet, särskilt kostnaderna för transport av liket och begravningskostnaderna, b)om döden inte har inträffat , de ersättningsposter som anges i artikel 28. Om den resandes död medför att en person, mot vilken den avlidne var eller skulle ha blivit underhålls- skyldig enligt lag, förlorar sitt underhåll ska ersättning också lämnas för denna förlust. I fråga om ersättningskrav från en person som den avlidne åtagit sig att underhålla utan att vara förpliktad till det enligt lag ska nationell rätt tillämpas. Om en resande tillfogas personskada eller annan fysisk eller psykisk skada ska ersättningen täcka a)nödvändiga kostnader, särskilt kostnaderna för vård och transport, b)inkomstförlust till följd av förlorad eller nedsatt arbetsförmåga och ökning av levnadskostnaderna. L 315/30 Europeiska unionens officiella tidning Ersättning vid annan personskada Om och i vilken mån transportören är skyldig att betala ersättning för andra personskador än sådana som avses i artik- larna 27 och 28 ska avgöras enligt nationell rätt. Ersättningens form och storlek vid dödsfall eller personskada 1.Den ersättning som avses i artikel 27.2 och artikel 28 b ska utges som engångsbelopp. Ersättningen ska dock utges som livränta om den nationella rätten tillåter det och den resande som har lidit skadan eller den ersättningsberättigade enligt artikel 27.2 begär det. 2.Storleken på den ersättning som ska utges enligt punkt 1 ska bestämmas enligt nationell rätt. Vid tillämpningen av dessa enhetliga rättsregler ska dock ett engångsbelopp, eller livränta motsvarande detta belopp, fastställas till högst 175000 beräkningsenheter per resande, om det i den nationella rätten föreskrivs ett lägre maximibelopp. 1.Utom i de fall som avses i punkt 2 ska bestämmelserna om transportörens ansvar i fall då resande dödas eller skadas inte vara tillämpliga på skada som uppkommit under den del av transporten som enligt transportavtalet inte utgjorde järnvägstransport. 2.Om ett järnvägsfordon transporteras med färja ska dock bestämmelserna i fall då resande dödas eller skadas vara tillämpliga på skada som avses i artikel 26.1 och artikel 33.1, som orsakasav en olyckshändelse som har samband med järn- vägsdriften och som inträffar medan den resande uppehåller sig i järnvägsfordonet eller stiger på eller av detta fordon. 3.Om järnvägsdriften till följd av exceptionella omständigheter är tillfälligt avbruten och de resande transporteras med ett annat transportmedel, ska transportören vara ansvarig enligt dessa enhetliga rättsregler. Ansvar när tidtabellen inte hålls Ansvar vid tåginställelse, tågförsening eller utebliven tåganslutning 1.Transportören ska vara ansvarig gentemot den resande för skada som uppkommer på grund av att tåginställelse, tåg- försening eller utebliven tåganslutning medför att resan inte kan fortsättas eller att en fortsatt resa på grund av omständigheterna inte rimligen kan begäras. Ersättningen ska täcka rimliga kostnader för kost och logi liksom också rimliga kostnader som orsakas av behovet att underrätta personer som väntar på den resande. 2.Transportören ska vara fri från detta ansvar när inställelsen, förseningen eller den uteblivna anslutningen kan hänföras till följande orsaker: a)Omständigheter som inte är förbundna med järnvägsdriften och som transportören inte hade kunnat undgå eller före- bygga följderna av, även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade. b)Fel eller försummelse av den resande. c)Tredje mans beteende som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av även om transportören hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade. Ett annat företag som använder samma infrastruktur ska inte anses som tredje man. Rätten till återkrav mot tredje man ska inte påverkas. Om och i vilken mån transportören är skyldig att betala ersättning för annan skada än sådan som avses i punkt 1 ska avgöras enligt nationell rätt. Denna bestämmelse ska inte påverka tillämpningen av artikel 44. Europeiska unionens officiella tidning L 315/31 Ansvar i fråga om handresgods, djur, inskrivet resgods och fordon 1.Om en resande dödas eller skadas ska transportören dessutom vara ansvarig för skada som uppkommer till följd av fullständig eller partiell förlust av eller skada på ett föremål som den resande hade på sig eller medförde som handresgods. Detta ska också gälla för djur som den resande tagit med sig. Artikel 26 ska också tillämpas här. 2.I övrigt ska transportören inte vara ansvarig för skada som uppkommer till följd av fullständig eller partiell förlust av eller skada på föremål, handresgods eller djur som det enligt artikel 15 åligger den resande att hålla uppsikt över, om inte förlusten eller skadan orsakats genom transportörens fel eller försummelse. De övriga artiklarna i avdelning IV, utom arti- kel 51, och avdelning VI ska inte vara tillämpliga i detta fall. Begränsning av ersättningen vid förlust av föremål eller sakskada Om transportören är ansvarig enligt artikel 33 1 ska transportören ersätta den uppkomna skadan upp till ett belopp om 1 400 beräkningsenheter per resande. Transportören ska vara fri från ansvar gentemot den resande för skada som uppstår som en följd av att den resande inte följer de föreskrifter som meddelas av tullmyndigheter eller andra förvaltningsmyndigheter. 1.Transportören ska vara ansvarig för skada som uppkommer till följd av att det inskrivna resgodset går helt eller delvis förlorat eller skadas från det att resgodset tas emot för transport till dess att det lämnas ut samt för dröjsmål med utlämningen. 2.Transportören ska vara fri från detta ansvar om förlusten, skadan eller dröjsmålet med utlämningen beror på fel eller försummelse av den resande, på en anvisning som den resande har lämnat och som inte har föranletts av fel eller försum- melse från transportörens sida, på fel i själva resgodset eller på omständigheter som transportören inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av. 3.Transportören ska vara fri från detta ansvar om förlusten eller skadan härrör från en sådan särskild risk som är för- bunden med ett eller flera av följande förhållanden: a)Avsaknad av förpackning eller bristfällig förpackning. b)Resgodsets särskilda beskaffenhet. c)Inlämning av föremål som inte transporteras som inskrivet resgods. Detär transportörens sakatt visaattförlusten,skadan ellerdröjsmålet harorsakatsavettsådantförhållandesom anges i artikel 36.2. L 315/32 Europeiska unionens officiella tidning Om transportören visar att förlusten eller skadan med hänsyn till de föreliggande omständigheterna kan vara en följd av en eller flera av de särskilda risker som anges i artikel 36.3, ska det antas att så är fallet. Den som har rätt till ersättning får dock visa att förlusten eller skadan inte alls eller inte uteslutande är en följd av en sådan risk. När en transport som omfattas av ett enda transportavtal utförs av flera efterföljande transportörer blir varje transportör i och med mottagandet av resgodset med resgodsbeviset eller fordonet med transportdokumentet part i avtalet, såvitt avser transport av resgodset eller fordonet, i enlighet med villkoren i resgodsbeviset eller transportdokumentet och tar på sig de skyldigheter som följer av detta. I ett sådant fall ska varje transportör vara ansvarig för transporten hela vägen intill utlämningen. 1.När en transportör helt eller delvis har anförtrott transporten till en faktisk transportör, oavsett om detta sker i enlig- het med en möjlighet som medges i transportavtalet eller ej, ska transportören vara ansvarig för hela transporten. 2.Alla bestämmelser i dessa enhetliga rättsregler som rör transportörens ansvar ska även tillämpas på den faktiska trans- portörensansvarfördentransportdenneutför.Artiklarna48och52skatillämpasnärtalanförsmotdeanställdaellerandra personer vilkas tjänster den faktiska transportören anlitar för att utföra transporten. 3.Särskildaöverenskommelsergenomvilkatransportörenåtarsigförpliktelsersomintekrävsenligtdessaenhetligarätts- regler eller avstår från rättigheter som följer av dessa enhetliga rättsregler ska inte gälla gentemot en faktisk transportör som inte uttryckligen och skriftligen har godtagit dem. Oavsett om den faktiska transportören har godtagit en överenskommelse eller ej ska transportören vara bunden av de skyldigheter eller avståenden som följer av den. 4.När och i den mån både transportören och den faktiska transportören är ansvariga ska ansvaret vara solidariskt. 5.Det sammanlagda ersättningsbelopp som ska betalas av transportören eller den faktiska transportören samt deras anställda eller andra personer vilkas tjänster de anlitar för att utföra transporten, ska inte överskrida de gränser som anges i dessa enhetliga rättsregler. 6.Denna artikel ska inte påverka den rätt till återkrav som kan föreligga mellan transportören och den faktiska transportören. Antagande att resgods har gått förlorat 1.Utan att behöva lägga fram ytterligare bevisning får den som har rätt till godset anse att ett resgodskolli gått förlorat om det inte har lämnats ut eller hållits tillgängligt för honom från det att det begärdes utlämnat enligt artikel 22.3. 2.Om ett resgodskolli som har ansetts förlorat kommer till rätta från det att det begärdes utlämnat ska trans- portören underrätta den som har rätt till godset, om hans adress är känd eller kan utrönas. 3.Inom 30 dagar från det att den som har rätt till godset har fått den underrättelse som avses i punkt 2 får han begära att kollit lämnas ut till honom. I ett sådant fall är han skyldig att betala kostnaderna för kollits transport från inlämnings- platsen till den plats där utlämningen sker och att betala tillbaka den ersättning som han har fått, i förekommande fall med avdrag för de kostnader som kan ha räknats in i ersättningen. Han ska dock behålla rätten till ersättning för dröjsmål med utlämningen enligt artikel 43. 4.Om utlämning av ett kolli som kommit till rätta inte begärs inom den tid som anges i punkt 3 eller om ett kolli kom- mer till rätta senare än efter det att utlämning begärdes, får transportören förfoga över kollit enligt de bestämmelser som gäller på den plats där det finns. Europeiska unionens officiella tidning L 315/33 När inskrivet resgods gått helt eller delvis förlorat ska transportören inte vara skyldig att betala någon annan ersätt- ning än a)om skadans storlek är visad, en ersättning som motsvarar skadan, dock högst 80 beräkningsenheter per kilogram av förlusten i bruttovikt eller 1 200 beräkningsenheter per kolli, b)om skadans storlek inte är visad, en ersättning med sammanlagt 20 beräkningsenheter per kilogram av förlusten i brut- tovikt eller 300 beräkningsenheter per kolli. I de allmänna transportvillkoren ska bestämmas om ersättningen ska beräknas per kilogram av viktförlusten eller per kolli. Transportören ska vidare betala tillbaka avgiften för resgodstransport och övriga utlägg i samband med transport av det kolli som gått förlorat liksom även redan erlagda tullavgifter och punktskatter. 1.När inskrivet resgods har skadats ska transportören betala ersättning motsvarande minskningen av resgodsets värde, men inget ytterligare skadestånd. 2.Ersättningen ska inte överstiga följande belopp: a)Om allt resgodset har minskat i värde till följd av skadan, det belopp som skulle ha betalats om resgodset hade gått förlorat. b)Om endast en del av resgodset har minskat i värde till följd av skadan, det belopp som skulle ha betalats om denna del hade gått förlorad. Ersättning vid dröjsmål med utlämningen Viddröjsmålmedutlämningenavinskrivetresgodsskatransportörenförvarjepåbörjad24-timmarsperiodräknatfrån den tidpunkt då resgodset begärdes utlämnat, dock högst , betala ersättning enligt följande: a)Om den som har rätt till godset visar att skada, varmed förstås även skada på själva resgodset, har uppkommit genom dröjsmålet, betalas en ersättning som motsvarar skadan upp till högst 0,80 beräkningsenheter per kilogram av brut- tovikten av det för sent utlämnade resgodset, eller 14 beräkningsenheter för varje kolli. b)Om den som har rätt till godset inte visar att skada har uppkommit genom dröjsmålet, betalas en ersättning på sam- manlagt 0,14 beräkningsenheter per kilogram av bruttovikten av det för sent utlämnade resgodset, eller 2,80 beräk- ningsenheter för varje kolli. I de allmänna transportvillkoren ska det fastställas om ersättningen ska beräknas per kilogram eller per kolli. 2.Om resgodset har gått helt förlorat ska ersättning enligt punkt 1 inte betalas utöver ersättningen enligt artikel 41. 3.Om en del av resgodset har gått förlorad ska ersättning enligt punkt 1 endast betalas för den del som inte gått förlorad. 4.Om skadan på resgodset inte har orsakats av dröjsmålet med utlämningen kan ersättning enligt punkt 1 i förekom- mande fall betalas utöver ersättningen enligt artikel 42. 5.Den sammanlagda ersättningen enligt punkt 1 och artiklarna 41 och 42 ska inte i något fall överstiga den ersättning som skulle ha betalats om resgodset hade gått helt förlorat. L 315/34 Europeiska unionens officiella tidning 1.Om lastningen av ett fordon blir försenad till följd av en omständighet som kan hänföras till transportören eller om utlämningen av fordonet blir fördröjd ska transportören, om den som har rätt till fordonet visar att det inträffade har med- fört skada, ersätta skadan upp till det belopp som motsvarar transportavgiften. 2.Om den som har rätt till fordonet häver transportavtalet på grund av att lastning inte sker i rätt tid till följd av en omständighet som kan hänföras till transportören, ska transportavgiften betalas tillbaka till honom. Om han visar att han lidit skada genom dröjsmålet får han dessutom kräva ersättning upp till det belopp som motsvarar transportavgiften. Om ett fordon går helt eller delvis förlorat ska ersättningen för visad skada till den som har rätt till fordonet beräknas efter fordonets bruksvärde. Den ska dock inte överstiga 8 000 beräkningsenheter. Ett släpfordon med eller utan last ska betraktas som ett särskilt fordon. Ansvar i fråga om andra föremål 1.I fråga om föremål som har lämnats i fordonet eller är placerade i bagageutrymmen (t.ex. bagage- eller skidboxar) som är fast monterade, ska transportören endast vara ansvarig för sådan skada som transportören har orsakat genom fel eller försummelse. Den sammanlagda ersättningen ska inte överstiga 1 400 beräkningsenheter. 2.I fråga om föremål som har spänts fast på utsidan av fordonet inbegripet de bagageutrymmen som avses i punkt 1 ska transportören vara ansvarig för sådan skada endast om det visas att skadan orsakats genom handling eller underlåtenhet antingen i avsikt att vålla en sådan skada eller hänsynslöst och med insikt att en sådan skada sannolikt skulle uppkomma. Om inte annat sägs i detta avsnitt, ska bestämmelserna i avsnitt 2 om ansvarför inskrivet resgods vara tillämpliga på fordon. Förlust av rätt att åberopa begränsning av skadeståndsansvar De begränsningar av skadeståndsansvaret som föreskrivs i dessa enhetliga rättsregler samt de bestämmelser i nationell rätt som begränsar ersättningen till ett fastställt belopp ska inte tillämpas om det visas att transportören orsakat skadan genom handling eller underlåtenhet antingen i avsikt att vålla en sådan skada eller hänsynslöst och med insikt att en sådan skada sannolikt skulle uppkomma. När beräkningen av ersättning medför omräkning av belopp i utländsk valuta ska beräkningen göras enligt kursen den dag och på den plats där ersättningen betalas. Europeiska unionens officiella tidning L 315/35 2.Den som har rätt till ersättning får kräva ränta på ersättningsbeloppet från och med den dag då krav framställdes enligt artikel 55 eller, om något krav inte framställts, från och med den dag då talan väcks vid domstol. 3.På ersättning enligt artiklarna 27 och 28 ska dock ränta betalas först från och med dagen för de omständigheter som lades till grund för beräkning av ersättningsbeloppet, om denna dag är senare än den dag då kravet framställdes eller talan väcktes. 4.I fråga om inskrivet resgods ska ränta betalas endast om ersättningsbeloppet överstiger 16 beräkningsenheter per resgodsbevis. 5.Om den som har rätt till ersättning för inskrivet resgods inte inom en skälig fastställd tidsfrist till transportören över- lämnar de styrkande handlingar som krävs för att kunna slutföra behandlingen av hans krav, ska ränta inte betalas för tiden från det att tidsfristen går ut till dess att handlingarna överlämnas. Transportören ska vara fri från det ansvar som föreskrivs i dessa enhetliga rättsregler, om skadan har orsakats av en atom- olycka, och ägaren till atomanläggningen eller någon annan i dennes ställe är ansvarig för skadan enligt en stats lagar och bestämmelser om ansvar på atomenergiområdet. Personer som transportören ansvarar för Transportören ska vara ansvarig för sin personal och för andra personer vilkas tjänster han anlitar för utförandet av trans- porten när denna personal eller dessa andra personer handlar under fullgörande av sina uppgifter. Förvaltarna av den järn- vägsinfrastruktur på vilken transporten utförs ska anses som personer som transportören anlitar för utförandet av transporten. Andra grunder för anspråk 1.Idefalldärdessaenhetligarättsreglerärtillämpligafåranspråkpåersättning,oavsettvilkengrundsomåberopas,göras gällande mot transportören endast under de förutsättningar och med de begränsningar som föreskrivs i dessa enhetliga rättsregler. 2.Detsamma ska även gälla i fråga om anspråk mot personal och andra personer som transportören ansvarar för enligt artikel 51. Särskilda principer för ansvar Den resande ska vara ansvarig gentemot transportören för sådana skador a)som uppstår till följd av att den resande underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt 1.artiklarna 10, 14 och 20, 2.de särskilda bestämmelserna för transport av fordon som ingår i de allmänna transportvillkoren, eller 3.reglementet om internationell järnvägstransport av farligt gods (RID), eller b)som orsakats av föremål och djur som han för med sig. Den resande ska inte vara ansvarig gentemot transportören om han styrker att skadan orsakats av omständigheter som han inte hade kunnat undgå eller förebygga följderna av, även om han hade iakttagit den omsorg som krävs av en ansvarsmed- veten resande. Denna bestämmelse ska inte påverka transportörens ansvar enligt artiklarna 26 och 33 1. L 315/36 Europeiska unionens officiella tidning Fastställelse av att egendom har skadats eller delvis gått förlorat 1.Omtransportörenupptäckerellerfåranledningattantaattegendom(resgods,fordon)somtransporterasgenomtrans- portörens försorg har skadats eller delvis gått förlorad, eller om den som har rätt till egendomen påstår att så är fallet, ska transportören genast och om möjligt i dennes närvaro upprätta en rapport som alltefter förlustens eller skadans art redo- visar egendomens tillstånd och så noga som möjligt anger skadans omfattning, dess orsak och tidpunkten då den inträffade. 2.En kopia av rapporten ska kostnadsfritt tillställas den som har rätt till egendomen. 3.Om den som har rätt till egendomen inte godtar uppgifterna i rapporten, kan han begära att resgodsets eller fordonets tillstånd samt skadans orsak och omfattning ska fastställas av en sakkunnig som utses av avtalsparterna eller på rättslig väg. Förfarandet ska genomföras i enlighet med lagar och bestämmelser i den stat där utredningen äger rum. 1.Ersättningsanspråk med anledning av transportörens ansvar i fall då resande dödas eller skadas ska framställas skrift- ligen till den transportör mot vilken talan kan väckas. Om en transport som omfattas av ett enda transportavtal genomförs av efterföljande transportörer, får anspråk även riktas mot den första eller sista transportören samt mot den transportör som har sitt huvudkontor eller den filial eller agentur som ingått transportavtalet i den stat där den resande har sitt hemvist eller är stadigvarande bosatt. 2.Andra anspråk med anledning av ett transportavtal ska vara skriftliga och ställas till den transportör som anges i arti- kel 56.2 och 56.3. 3.Handlingar som den som har rätt till ersättning önskar foga till ersättningsanspråket ska inges i original eller i kopia, som om transportören så begär ska vara styrkt. Vid slutlig uppgörelse i fråga om ett anspråk får transportören kräva att bil- , resgodsbeviset och transportdokumentet lämnas tillbaka. Transportörer mot vilka talan får föras 1.Talan om ersättning i fall då resande dödas eller skadas får endast föras mot den transportör som är ansvarig enligt artikel 26.5. 2.Om inte annat anges i punkt 4 får annan talan som grundas på transportavtalet endast föras mot den första eller sista transportören eller den transportör som utförde den del av transporten under vilken den omständighet inträffade som talan grundas på. 3.I fråga om transport som utförs av efterföljande transportörer får talan föras enligt punkt 2 mot den transportör som ska lämna ut resgodset eller fordonet, om denne med sitt medgivande är inskriven i resgodsbeviset eller transportdokumen- tet, även om transportören varken har mottagit resgodset eller fordonet. 4.Talan om återbetalning av ett belopp som har betalats i enlighet med transportavtalet får föras mot den transportör som har tagit emot detta belopp eller mot den transportör för vars räkning det har tagits emot. 5.Som genkäromål eller kvittningsinvändning får talan föras mot en annan transportör än de som avses i punkterna 2 och 4, om talan grundas på samma transportavtal som huvudyrkandet i målet. 6.I den mån dessa enhetliga rättsregler ska tillämpas på den faktiska transportören, får talan föras även mot denne.