prop · H103243 · 2014-06-26 00:00:00 — (23)I denna förordning bör begreppet konkurrensbegränsning omfatta förbud mot avtal mellan företag, beslut fattade av företagssammanslutningar samt samordnade förfaranden som syftar till eller får till resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom en medlemsstat eller inom den inre marknaden, liksom förbud mot missbruk av en dominerande ställning inom en medlemsstat eller inom den inre marknaden, när sådana avtal, beslut, samordnade förfaranden eller missbruk är förbjudna enligt artik- larna 81 och 82 i fördraget eller enligt en medlemsstats nationella lagstiftning. (24)Miljöskada bör förstås som en negativ förändring hos en naturresurs, såsom vattnet, marken eller luften, försäm- ring av den funktion som den naturresursen har till för- mån för en annan naturresurs eller för allmänheten, eller försvagning av de levande organismernas mångfald. L 199/42 Europeiska unionens officiella tidning (25)När det gäller miljöskador är tillämpning av principen om särbehandling av den skadelidande fullt berättigad enligt artikel 174 i fördraget som föreskriver att det bör finnas en hög skyddsnivå som bygger på försiktighetsprincipen, principen att förebyggande åtgärder bör vidtas, principen att åtgärder vid källan skall prioriteras och principen att förorenaren skall betala. Frågan om när den person som begär skadestånd kan välja tillämplig lag bör fastställas i enlighet med lagen i den medlemsstat där talan väcktes. (26)Vid immaterialrättsintrång bör den universellt erkända principen om skyddslandsprincipen (lex loci protectionis), fortsätta att gälla. Med begreppet immateriella rättigheter bör i denna förordning avses till exempel upphovsrätt, närstå- ende rättigheter, rätt i sitt eget slag i fråga om databas- skydd och industriellt rättsskydd. (27)Innehållet i begreppet stridsåtgärder, såsom strejk eller lockout, varierar från medlemsstat till medlemsstat och styrs av varje medlemsstats interna regler. Huvudprinci- pen i denna förordning är därför att lagen i det land där stridsåtgärderna vidtas bör tillämpas, i syfte att skydda rät- tigheterna och skyldigheterna för arbetstagare och arbetsgivare. (28)Den särskilda regeln om stridsåtgärder i artikel 9 påver- kar inte villkoren för utövandet av sådana åtgärder i enlig- het med nationell lagstiftning och påverkar inte heller den rättsliga statusen för fackföreningar eller arbetstagares representativa organisationer enligt medlemsstaternas lagstiftning. (29)Särskilda regler bör föreskrivas för skada som har vållats av annat än en skadeståndsgrundande händelse, till exem- pel obehörig vinst, tjänst utan uppdrag (negotiorum gestio) och oaktsamhet vid ingående av avtal (culpa in contrahendo). (30)Oaktsamhet vid ingående av avtal är ett autonomt begrepp i denna förordning och bör inte nödvändigtvis tolkas i den mening som avses i nationell lagstiftning. Begreppet bör omfatta åsidosättande av upplysningsplikt och avbrutna avtalsförhandlingar. Artikel 12 omfattar endast utomobli- gatoriska förpliktelser som har direkt koppling till de dis- kussioner som föregick ingåendet av avtalet. Detta innebär att artikel 4 eller andra tillämpliga bestämmelser i denna förordning bör tillämpas om en person lider personlig skada under förhandlingar om ett avtal. (31)För att respektera principen om partsautonomi och för att höja den rättsliga säkerheten bör parterna få välja vilken lag som skall tillämpas på en utomobligatorisk förplik- telse. Detta val bör vara uttryckligt eller med rimlig säker- het framgå av omständigheterna i det aktuella fallet. domstolen fastställer förekomsten av ett avtal måste den respektera parternas avsikter. Den svagare parten bör skyddas genom vissa begränsningar i möjligheten att ingå lagvalsavtal. (32)Allmänintresset motiverar att medlemsstaternas domsto- lar i vissa undantagsfall bör få möjlighet att tillämpa undantag genom att åberopa grunderna för rättsord- ningen och övergripande tvingande bestämmelser. I syn- nerhet kan tillämpningen av en bestämmelse i den lag som anvisas i denna förordning, beroende på omständighe- terna i det enskilda fallet och rättsordningen i den med- lemsstat där talan väckts, anses stå i strid med grunderna för domstolslandets rättsordning om den leder till utdö- mande av ett orimligt icke-kompensatoriskt skadestånd, vars syfte är att avskräcka eller bestraffa. (33)Enligt de nuvarande nationella bestämmelserna om skade- stånd till skadelidande vid vägtrafikolyckor skall den berörda domstolen när den fastställer skadeståndets stor- lek för personskador i sådana fall där olyckan äger rum i annan stat än den där den skadelidande har sin vanliga vistelseort ta hänsyn till alla faktiska omständigheter som rör den enskilde skadelidande, inklusive i synnerhet de fak- tiska förlusterna och kostnaderna för eftervård och sjukvård. (34)För att uppnå en rimlig avvägning mellan parternas intres- sen måste i den mån det är lämpligt hänsyn tas till gäl- lande ordnings- och säkerhetsbestämmelser i det land där den skadegörande händelsen inträffade, även när den uto- mobligatoriska förpliktelsen regleras genom lagstiftningen i ett annat land. Begreppet ordnings- och säkerhetsbestämmel- ser bör tolkas som att det avser alla regler som har sam- band med ordning och säkerhet, inklusive exempelvis trafiksäkerhetsregler i händelse av en olycka. (35)Man bör undvika fördelning på flera instrument av lag- valsregler och skillnader mellan sådana regler. Genom denna förordning utesluts emellertid inte möjligheten att införa lagvalsregler för utomobligatoriska förpliktelser i gemenskapsrättsliga bestämmelser när det gäller särskilda frågor. Denna förordning bör emellertid inte påverka tillämp- ningen av andra instrument som fastställer bestämmelser avsedda att bidra till att den inre marknaden fungerar väl i den mån de inte kan tillämpas tillsammans med den lag som anvisas genom reglerna i förordningen. Tillämp- ningen av bestämmelser i den tillämpliga lag som anvisas i denna förordning bör inte begränsa den fria rörligheten för varor och tjänster såsom den regleras av gemenskaps- instrument, exempelvis och rådets direktiv /31/EG av om vissa rätts- liga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel på den inre marknaden (Direktiv om elektronisk handel) (1). (1) EGT L 178, , s. 1. Europeiska unionens officiella tidning L 199/43 (36)Respekten för medlemsstaternas internationella åtaganden innebär att denna förordning inte bör påverka internatio- nella konventioner som en eller flera medlemsstater har anslutit sig till då denna förordning antas. För att göra reglerna mer tillgängliga bör kommissionen, på grundval av uppgifter från medlemsstaterna, offentlig- göra en förteckning över de tillämpliga konventionerna i Europeiska unionens officiella tidning. (37)Kommissionen kommer att lägga fram ett förslag för Euro- paparlamentet och rådet om förfaranden och villkor i enlighet med vilka medlemsstaterna, i enskilda undantags- fall och avseende sektorsfrågor, skall ha rätt att för egen del med tredjeländer förhandla om och ingå avtal som innehåller bestämmelser om tillämplig lag för utomobli- gatoriska förpliktelser. (38)Eftersom målet för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och det där- för, på grund av förordningens omfattning och verk- ningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritets- principen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportio- nalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (39)I enlighet med artikel 3 i det till fördraget om Europe- iska unionen och fördraget om upprättandet av Europe- iska gemenskapen fogade protokollet om och ställning deltar och i antagandet och tillämpningen av denna förordning. (40)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Dan- marks ställning deltar inte i antagandet av denna förordning som därför inte är bindande för eller tillämp- lig i . HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Denna förordning skall tillämpas på utomobligatoriska för- pliktelser på privaträttens område i situationer som innebär lag- konflikt. Den skall i synnerhet inte tillämpas på skattefrågor, tullfrågor eller förvaltningsrättsliga frågor eller på statens ansvar för handlingar och underlåtenhet vid utövandet av statens myn- dighet (acta iure imperii). Följande skall undantas från denna förordnings tillämpningsområde: a)utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i familje- förhållanden och förhållanden som enligt den lag som är tillämplig på sådana förhållanden har samma verkan, inbe- räknat underhållsskyldighet, b)utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i makars förmögenhetsförhållanden, förmögenhetsförhållanden i för- hållanden som enligt den lag som är tillämplig på sådana förhållanden har samma verkan som äktenskap samt arv och testamenten, c)utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i växlar, checkar, löpande skuldebrev och andra negotiabla värdepap- per, i den utsträckning som förpliktelserna enligt sådana andra negotiabla värdepapper följer av deras negotiabla karaktär, d)utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i lagstift- ning om bolag och andra juridiska personer, såsom frågor om deras upprättande genom registrering eller på annat sätt, deras rättskapacitet, interna organisation eller upplösning, personligt ansvar för delägare och medlemmar i denna egen- skap för bolagets eller den juridiska personens förpliktelser och det personliga ansvar som ett bolags eller dess medlem- mars revisorer har för den lagstadgade revisionen av räkenskaperna, e)utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i förhål- landen mellan instiftare av en trust, trustees och förmånsta- gare till en trust som har inrättats frivilligt, f)utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i en atomskada, g)utomobligatoriska förpliktelser som har sin grund i kränk- ning av privatlivet eller personlighetsskyddet, inberäknat ärekränkning. 3.Denna förordning skall inte tillämpas på bevisfrågor och processuella frågor, utan att det påverkar tillämpningen av artik- larna 21 och 22. 4.I denna förordning avses med medlemsstat alla medlemssta- ter utom . 1.I denna förordning skall skada omfatta alla följder av ska- deståndsgrundande händelser (tort/delict), obehörig vinst, tjänst utan uppdrag (negotiorum gestio) eller oaktsamhet vid ingående av avtal (culpa in contrahendo). 2.Denna förordning skall också vara tillämplig på utomobli- gatoriska förpliktelser som kan uppkomma. L 199/44 Europeiska unionens officiella tidning 3.I denna förordning skall alla hänvisningar till a)en skadevållande händelse innefatta skadevållande händelser som kan inträffa, och b)skada innefatta den skada som kan uppkomma. Universell tillämpning av lag Lag som anges i denna förordning skall tillämpas oavsett om det är lagen i en medlemsstat eller inte. 1.Om inte annat föreskrivs i denna förordning, skall ifråga om en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i en ska- deståndsgrundande händelse lagen i det land där skadan upp- kommer tillämpas oavsett i vilket land den skadevållande händelsen inträffade och oavsett i vilket eller vilka länder indi- rekta följder av händelsen uppkommer. 2.Om både den person vars ansvar görs gällande och den skadelidande har sin vanliga vistelseort i samma land vid den tid- punkt då skadan uppkommer, skall dock lagen i det landet tillämpas. 3.Om det framgår av alla omständigheter i fallet att den ska- deståndsgrundande händelsen har en uppenbart närmare anknyt- ning till ett annat land än det som anges i punkt 1 eller 2, skall lagen i det landet tillämpas. En uppenbart närmare anknytning till ett annat land kan särskilt grundas på att det redan finns ett rättsförhållande mellan parterna, såsom ett avtal som har nära anknytning till den skadeståndsgrundande händelsen i fråga. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4.2 skall tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i skada som orsakas av en produkt vara a)lagen i det land där den skadelidande hade sin vanliga vistel- seort när skadan uppkom, om produkten saluförts i det lan- det, eller i annat fall, b)lagen i det land där produkten förvärvades, om produkten saluförts i det landet, eller i annat fall, c)lagen i det land där skadan uppkom, om produkten salu- förts i det landet. Emellertid skall tillämplig lag vara lagen i det land där den per- son vars ansvar görs gällande har sin vanliga vistelseort om han eller hon inte rimligen kunde förutse att produkten, eller en pro- dukt av samma typ, skulle saluföras i det land vars lag är tillämp- lig enligt a, b eller c. Om det framgår av alla omständigheter i fallet att den ska- deståndsgrundande händelsen har en uppenbart närmare anknyt- ning till ett annat land än det som anges i punkt 1, skall lagen i det landet tillämpas. En uppenbart närmare anknytning till ett annat land kan särskilt grundas på att det redan finns ett rättsför- hållande mellan parterna, såsom ett avtal som har nära anknyt- ning till den skadeståndsgrundande händelsen i fråga. Otillbörlig konkurrens och handlingar som begränsar den fria konkurrensen 1.Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i otillbörlig konkurrens skall vara lagen i det land där konkurrensförhållandena eller konsumenternas kollektiva intres- sen påverkas eller skulle kunna påverkas. 2.Om otillbörlig konkurrens enbart påverkar en bestämd konkurrents intressen, skall artikel 4 tillämpas. 3.a) Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i konkurrensbegränsning skall vara lagen i det land där marknaden påverkas eller kan påverkas. b)När marknaden påverkas, eller kan påverkas, i mer än ett land får den person som begär ersättning för skada och som lämnar in en stämningsansökan till den dom- stol där svaranden har hemvist i stället välja att grunda sitt krav på lagen i det land där talan väcks, under för- utsättning att marknaden i den medlemstaten är bland dem som direkt och påtagligt påverkas av den konkur- rensbegränsning som givit upphov till den utomobli- gatoriska förpliktelse på vilken kravet grundas. Om den klagande i enlighet med tillämpliga regler om behörig- het lämnar in en stämningsansökan mot mer än en svarande i den domstolen, kan han endast välja att grunda sitt krav på domstolslandets lag, om den kon- kurrensbegränsning som ligger till grund för kravet mot var och en av dessa svarande, direkt och påtagligt också påverkar marknaden i den medlemsstat där den domstolen finns. 4.Det får inte göras undantag från tillämplig lag enligt denna artikel genom ett avtal i enlighet med artikel 14. Europeiska unionens officiella tidning L 199/45 Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i en miljöskada eller person- eller egendomsskada till följd av en sådan skada, skall vara den lag som fastställs genom tillämpning av artikel 4.1, såvida inte den person som begär ska- destånd väljer att grunda sin fordran på lagen i det land där den skadevållande händelsen inträffade. 1.Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i ett immaterialrättsintrång skall vara lagen i det land där skydd görs gällande. 2.Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i ett intrång i en immateriell rättighet som gäller i hela gemenskapen, skall vara lagen i det land där intrånget skedde när det gäller alla frågor som inte regleras i det relevanta gemenskapsinstrumentet. 3.Det får inte göras undantag från tillämplig lag enligt denna artikel genom ett avtal i enlighet med artikel 14. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4.2 skall tillämp- lig lag för en utomobligatorisk förpliktelse avseende ansvar för en person i egenskap av arbetstagare eller arbetsgivare eller orga- nisationer som företräder deras yrkesmässiga intressen för ska- dor orsakade av stridsåtgärder, varslade eller genomförda, vara lagen i det land där åtgärderna kommer att genomföras eller har genomförts. OBEHÖRIG VINST, TJÄNSTER UTAN UPPDRAG (NEGOTIORUM GESTIO) OCH OAKTSAMHET VID INGÅENDE AV AVTAL (CULPA IN CONTRAHENDO) 1.Om en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i obehörig vinst, inbegripet mottagande av felaktigt utbetalda belopp, rör ett förhållande som råder mellan parterna, till exem- pel som har sin grund i ett avtal eller en skadeståndsgrundande händelse, som har nära anknytning till den obehöriga vinsten, skall den lag tillämpas som reglerar det förhållandet. 2.Om tillämplig lag inte kan avgöras på grundval av punkt 1 och parterna har sin vanliga vistelseort i samma land när den händelse inträffar som ger upphov till obehörig vinst, skall lagen i det landet tillämpas. 3.Om tillämplig lag inte kan avgöras på grundval av punkt 1 eller 2 skall den vara lagen i det land där den obehöriga vinsten gjordes. 4.Om det framgår av de samlade omständigheterna i fallet att den utomobligatoriska förpliktelse som har sin grund i obe- hörig vinst har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land än det som anges i punkterna 1, 2 och 3, skall lagen i det landet tillämpas. 1.Om en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i en tjänst som utförts utan uppdrag i samband med en annan per- sons angelägenheter, rör ett förhållande som råder mellan par- terna, till exempel som har sin grund i ett avtal eller en skadeståndsgrundande händelse, som har nära anknytning till den utomobligatoriska förpliktelsen, skall den lag tillämpas som reg- lerar det förhållandet. 2.Om tillämplig lag inte kan avgöras på grundval av punkt 1 och parterna har sin vanliga vistelseort i samma land när den händelse inträffar som ger upphov till skada, skall lagen i det lan- det tillämpas. 3.Om tillämplig lag inte kan avgöras på grundval av punkt 1 eller 2, skall den vara lagen i det land där tjänsten utfördes. 4.Om det framgår av de samlade omständigheterna i fallet att den utomobligatoriska förpliktelse som har sin grund i en tjänst som utförts utan uppdrag i samband med en annan per- sons angelägenheter, har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land än det som anges i punkterna 1, 2 och 3, skall lagen i det landet tillämpas. Oaktsamhet vid ingående av avtal 1.Tillämplig lag för en utomobligatorisk förpliktelse som har sin grund i diskussioner som föregår ingåendet av ett avtal, oav- sett om avtalet faktiskt ingicks eller inte, skall vara den lag som är tillämplig på avtalet eller som skulle ha tillämpats för avtalet om det hade ingåtts. 2.När tillämplig lag inte kan fastställas på grundval av punkt 1, skall den vara a)lagen i det land där skadan uppkommer, oavsett i vilket land den skadevållande händelsen inträffade och oavsett i vilket eller vilka länder indirekta följder uppkom, eller b)om parterna har sin vanliga vistelseort i samma land då den skadevållande händelsen inträffade, lagen i det landet, eller c)om det framgår av de samlade omständigheter i fallet att den utomobligatoriska förpliktelse som har sin grund i förhand- lingar som föregår ingåendet av ett avtal har en uppenbart närmare anknytning till ett annat land än det som anges i a och b, lagen i det landet. L 199/46 Europeiska unionens officiella tidning Tillämplighet för artikel 8 Vidtillämpningenavdettakapitelskallartikel8tillämpaspåutom- obligatoriska förpliktelser som har sin grund i ett immaterialrättsintrång. Parterna får enas om att en utomobligatorisk förpliktelse skall regleras av en lag som de själva väljer a)genom ett avtal som har ingåtts efter det att den skadevål- lande händelsen inträffat, b)om alla parter bedriver kommersiell verksamhet, också genom ett avtal som de frivilligt har förhandlat fram innan den skadevållande händelsen inträffat. Lagvalet skall vara uttryckligt eller med rimlig säkerhet framgå av omständigheterna i det aktuella fallet och får inte innebära att tredje mans rättigheter åsidosätts. 2.Om alla omständigheter av betydelse för situationen då den skadevållande händelsen inträffade har anknytning till ett annat land än det vars lag har valts, får parter- nas val inte hindra tillämpningen av sådana lagregler i det andra landet som inte kan avtalas bort. 3.Om alla omständigheter av betydelse för situationen då den skadevållande händelsen inträffade har anknytning till en eller flera medlemsstater, får inte parternas val av annan tillämplig lag än en medlemsstats hindra tillämpningen av sådana regler i gemenskapsrätten, i förekommande fall med den tillämpning som görs i domstolsmedlemsstaten, som inte kan avtalas bort. Den tillämpliga lagens räckvidd Tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser enligt denna förordning skall reglera särskilt a)grunden för och omfattningen av ansvaret, däribland fast- ställandet av vilka personer som kan hållas ansvariga för sina handlingar, b)grunderna för ansvarsfrihet, begränsning av ansvar och för- delning av ansvar, c)förekomsten, arten och bedömningen av skadorna eller den gottgörelse som begärs, d)de åtgärder som en domstol får vidta inom gränserna för sina befogenheter enligt sin processlagstiftning för att för- hindra skadan eller få den att upphöra, eller för att säker- ställa att ersättning utgår för skadan, e)frågan om rätten att begära skadestånd eller gottgörelse får överföras, inklusive genom arv, f)vilka personer som har rätt till ersättning för skada som de personligen lidit, g)ansvar för andra personers handlingar, h)det sätt på vilket en förpliktelse kan upphöra samt regler för preskription och andra rättighetsförluster som följer av utgången av en frist, däribland regler för när fristen börjar löpa, när fristen kan avbrytas och när fristen tillfälligt upp- hör att löpa. Denna förordning skall inte begränsa tillämpningen av bestäm- melser i domstolslandets lag när de är tvingande, oavsett vilken lag som i övrigt skall tillämpas på den utomobligatoriska förpliktelsen. Vid bedömning av uppträdandet av den person vars ansvar görs gällande, skall hänsyn tas, som en sakfråga och i den mån det är lämpligt, till de ordnings- och säkerhetsbestämmelser som gällde på platsen och för den händelse som orsakade att ansvaret görs gällande. Direkt talan mot den ansvariges försäkringsgivare Den skadelidande kan väcka talan om skadestånd direkt mot den ansvariges försäkringsgivare, om detta föreskrivs i den tillämp- liga lagen för den utomobligatoriska förpliktelsen eller i den til- lämpliga lagen för försäkringsavtalet. Om en person (borgenären) har en utomobligatorisk fordran mot en annan person (gäldenären) och en tredje person är skyldig att prestera till borgenären eller redan har presterat till denne till uppfyllelse av sin skyldighet, skall frågan om och i vilken utsträckning den tredje personen har rätt att mot gäldenären utöva de rättigheter som borgenären hade mot gäldenären enligt den lag som gäller för förhållandet dem emellan avgöras enligt den lag som gäller för den tredje personens skyldighet att pre- stera till borgenären. Europeiska unionens officiella tidning L 199/47 Om borgenären har en fordran mot flera gäldenärer som är ansvariga för samma fordran och en av gäldenärerna redan har fullgjort prestationen helt eller delvis, skall frågan om den gälde- närens rätt att begära ersättning från övriga gäldenärer regleras av den lag som är tillämplig för den gäldenärens utomobligato- riska förpliktelse gentemot borgenären. En ensidig rättshandling som avser en utomobligatorisk förplik- telse skall vara giltig till formen, om den uppfyller formkraven i den lag som reglerar den utomobligatoriska förpliktelsen eller i lagen i det land där rättshandlingen företogs. 1.Den lag som enligt denna förordning reglerar en utomobli- gatorisk förpliktelse skall tillämpas i den mån den för utomobli- gatoriska förpliktelser uppställer rättsliga presumtioner eller fördelar bevisbördan.