prop · H20325 · 2014-12-03 00:00:00 — -i sin omsorg om barn och ungdom tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vårdnad, boende, umgänge eller adoption har avgjorts, - i sin omsorg om barn och ungdom tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan vård och fostran utanför det egna hemmet upphört. - i sin omsorg om barn och ungdom tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan vård och fostran utanför det egna hemmet upphört eller sedan verkställighet av sluten ungdomsvård enligt lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård upphört. Kommunen skall sörja för att Kommunen ska sörja för att på- påföljden ungdomstjänst kan verk- följden ungdomstjänst kan verk- ställas så snart det kan ske. ställas så snart det kan ske. 1Senaste lydelse 2012:776. 2Senaste lydelse 2006:901. skall bestämma det närmare innehållet i en utdömd ungdomstjänst i en arbetsplan och utse en handledare för den unge. skall kontrollera att arbetsplanen följs. ställigheten ska påbörjas senast efter det att domen vunnit laga kraft, om inte särskilda skäl talar mot det. ska bestämma det närmare innehållet i en utdömd ungdomstjänst i en arbetsplan och utse en handledare för den unge. ska kontrollera att arbetsplanen följs. Denna lag träder i kraft . 2.8Förslag till lag om ändring i lagen (2005:500) om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut Härigenom föreskrivs att 3 kap. 5 § lagen (2005:500) om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut ska ha följande lydelse. Verkställbarhetsförklaring får inte meddelas 1. om intyget saknas eller till form eller innehåll är så bristfälligt att det inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om verkställbarhet, 2.om en sådan förklaring skulle strida mot bestämmelser om immunitet och privilegier, 3.om frysningsbeslutet avser en skriftlig handling eller ett skriftligt meddelande och det enligt 27 kap. 2 § hade funnits hinder mot att ta handlingen eller meddelandet i beslag, eller 4. om det i har meddelats dom eller åtalsunderlåtelse för den gärning som i den andra medlemsstaten är föremål för det straffrättsliga förfarande i vilket frysningsbeslutet har meddelats. 4. om det i har meddelats dom, åtalsunderlåtelse eller straffvarning för den gärning som i den andra medlemsstaten är föremål för det straffrättsliga förfarande i vilket frysningsbeslutet har meddelats. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av påföljdssystemet för vuxna och unga lagöverträdare (dir. 2009:60). I uppdraget ingick bl.a. att se över de särskilda påföljderna för unga lagöverträdare. Inom ramen för den delen av uppdraget skulle utredaren utvärdera om syftet med reform av de särskilda ungdomspåföljderna uppnåtts. Utredaren skulle också göra en översyn av påföljderna sluten ungdomsvård, ungdomsvård och ungdomstjänst. Vidare ingick att utreda om nya inslag i påföljdssystemet för unga lagöverträdare borde utvecklas. Utredningen antog namnet . Utredaren överlämnande betänkandet Nya påföljder (SOU 2012:34) till regeringen. I detta lagstiftningsärende behandlas vissa av utredningens förslag och bedömningar avseende det befintliga påföljdssystemet för unga. En sammanfattning av betänkandet i de delar det avser unga lagöverträdare och dess lagförslag i relevanta delar finns i bilaga 1 respektive bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning över remissvaren finns tillgänglig i (dnr Ju2012/4191/L5). Betänkandets förslag när det gäller övriga frågor bereds vidare i . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5.3.3, 5.5, 6 och 8.3. Dessutom har vissa redaktionella och språkliga ändringar gjorts i förhållande till förslagen i lagrådsremissen. 4 Påföljdssystemet för unga 4.1Unga särbehandlas i straffsystemet När infördes vilade regleringen i huvudsak på idéer om att påföljden genom behandling, avskräckning och oskadliggörande skulle motverka återfall i brott på individnivå. Systemet kom dock att kritiseras för att det inte gav tillräckligt utrymme för principer som likhet inför lagen och förutsebarhet. Efterföljande reformarbete av påföljdssystemet har syftat till att stärka inslagen av likabehandling, konsekvens och förutsebarhet samt principen om proportionalitet mellan brott och straff. Andra viktiga faktorer och grundläggande för att påföljdssystemet ska uppfattas som legitimt är att systemet framstår som rimligt och rättvist, liksom att reaktionerna på brott är snabba, tydliga och konsekventa. Utgångspunkten för påföljdsbestämningen är mot den bakgrunden brottets svårhet. Ju allvarligare brott desto mer ingripande påföljd. upprätthålls principerna om konsekvens och proportionalitet och syste- met präglas av legitimitet och likhet inför lagen. följden och acceptansen för domstolarnas påföljdsbestämning förutsätter att ingripandegraden ger uttryck för allvaret i gärningen. Det är också av betydelse att påföljdssystemet och påföljderna inte uppfattas som onödigt grymma eller präglas av brist på humanitet och bristande respekt för Reformeringen av påföljdssystemet har lett till att brottet och inte brottslingen i ökad utsträckning kommit i fokus. Det ökade inslaget av proportionalitet och likabehand- ling utesluter dock inte att personliga omständigheter hos lagöverträdaren kan och ska ha betydelse vid påföljdsbestämningen. måste alltså bygga på en kompromiss mellan olika intressen. alltjämt kunna tas till den dömdes personliga förhållande och påföljderna ska också kunna innehålla insatser i brottsförebyggande syften. De olika intressen som gör sig gällande i påföljdssystemet är särskilt tydliga för unga lagöverträdare. För unga betonas redan vid påföljdsbe- stämningen insatser för att motverka återfall i brott i det enskilda fallet i större utsträckning än för vuxna lagöverträdare. I finns det en lång tradition och bred förankring för att särbehandla unga lagöverträdare Påföljdssystemet för unga lagöverträdare är utformat utifrån att barn och ungdomar som har begått brott i första hand ska hål- las utanför kriminalvården och i stället bli föremål för insatser inom Unga lagöverträdare särbehandlas både när det gäller valet av påföljd och vid straffmätningen. Skälet är främst att ungdomar i den åldern anses typiskt sett ännu inte ha nått sådan mognad att de bör be- handlas som vuxna. De är också särskilt känsliga för de skador som straffrättsliga ingripanden, som t.ex. fängelse, kan leda till. ungdomspåföljderna har därför syftat till att motverka de riskfaktorer som kan leda till fortsatt brottslighet och motverka återfall. punkten är också förenlig med det barnperspektiv som föreskrivs i bl.a. Kraven på proportionalitet, förutse- barhet, likabehandling och konsekvens måste emellertid få genomslag också för unga som begår brott. Barnperspektivet och intresset av att motverka de sociala och personliga problem hos den unge som bidragit till brottsligheten ställs därför mot behovet av tydliga och tillräckligt ingripande straffrättsliga ingripanden. Åklagaren har också större möj- lighet att besluta om åtalsunderlåtelse när den som begått brottet inte fyllt Bestämmelserna om påföljder för unga lagöverträdare finns i brotts- Också i annan lagstiftning finns bestämmelser om unga lagöver- trädare, t.ex. i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, förkortad LUL, och i socialtjänstlagen (2001:453), för- 4.2 Mer om påföljderna och påföljdsvalet för unga Både män och kvinnor är som mest brottsaktiva i åldern 15–. Om den unge var för brottet bestäms påföljden normalt till någon av de särskilda ungdomspåföljderna eller till böter. särskilda ungdomspåföljderna är ungdomsvård, ungdomstjänst och sluten ungdomsvård. Ungdomstjänst och ungdomsvård är formellt tillämpliga men tillämpas bara i begränsad utsträckning för brott som begåtts sedan den tilltalade fyllt . Sluten ungdomsvård får endast dömas ut för brott som begåtts . För de minst allvarliga brotten är det främst böter som kommer i fråga. Att brottet har ett lågt straffvärde utesluter dock inte att ungdomsvård väljs som påföljd. För att ungdomsvård ska kunna dömas ut av domstolen förutsätts dock att det finns ett yttrande från socialnämnden med förslag om åtgärder, se 11 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, förkortad LUL. Ett sådant yttrande inhämtas regelmässigt. Det behöver dock inte hämtas in om brottet är ringa. Ungdomsvård ska väljas om den unge har ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU och påföljden är tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Om ett sådant behov av vård finns har ungdomsvård företräde framför ungdomstjänst. Åtgärderna ska framgå av ett ungdomskontrakt (när det gäller vård enligt SoL) eller en vårdplan (när det gäller vård enligt LVU). Frågan om en ungdomsvård är tillräckligt ingripande bedöms utifrån innehållet i de föreslagna åtgärderna. Om de planerade åtgärderna inte kan sägas vara tillräckligt ingripande i förhållande till brottsligheten kan domstolen förena ungdomsvården med böter eller ungdomstjänst och på så vis upprätthålla proportionaliteten mellan brottsligheten och påföljden. Om inte heller det är tillräckligt får en annan mer ingripande påföljd väljas. Att vården och åtgärderna ska syfta till att motverka att den unge utvecklas ogynnsamt innebär att domstolen ska göra en självständig prövning av om de planerade insatserna är inriktade på det kriminella beteendet och andra sådana faktorer som kan medföra en ogynnsam utveckling. Innehållet i insatserna ska därför styras av den unges behov. Men ingripandenivån ska alltså också spegla brottets straffvärde och art. Hänsyn ska också tas till återfall i brott. Påföljden ska i det konkreta fallet kunna ges ett innehåll som innebär ett för den unge lämpligt ingripande som också står i proportion till brottet. När det inte finns förutsättningar för ungdomsvård kan påföljden bestämmas till ungdomstjänst. var ungdomstjänst inte en fristående påföljd utan kunde endast dömas ut i kombination med påföljden överlämnande till vård inom som ersatts av ungdomsvård. Ungdomstjänst infördes som självständig påföljd 2007 i syfte bl.a. att skapa en påföljd som kunde ersätta böter och kortare frihetsberövanden för unga lagöverträdare. Den förutsätter att den unge samtycker och att påföljden är lämplig med hänsyn till den unges person och övriga omständigheter. En ytterligare förutsättning för att domstolen ska få välja ungdomstjänst som påföljd är att påföljden anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet. Utgångspunkten enligt praxis är att ungdomstjänst som självständig påföljd kan anses vara tillräckligt ingripande om det fängelsestraff som den unge med hänsyn till bl.a. dennes ålder skulle ha dömts till i det särskilda fallet inte överstiger (NJA 2007 s. 636). I valet mellan ungdomstjänst och böter ska ungdomstjänst väljas om den påföljden inte är alltför ingri- Enligt förarbetena och praxis anses så vara fallet när alternativet är ett lägre bötesstraff än omkring 60 dagsböter. tjänst ska bestämmas med utgångspunkt i straffvärdet och andra omstän- digheter som är relevanta vid straffmätningen, lägst 20 och högst 150 Utgångspunkten vid beräkningen av antalet timmar bör vara att 60 dagsböter motsvarar det lägsta antalet timmar ungdomstjänst som kan dömas ut, det vill säga . Ungdomstjänsten ska verkställas så snart det kan ske och ska bestå av oavlönat arbete och annan särskilt som ansvarar för verkställigheten ska bestämma det närmare innehållet i ungdomstjänsten i en arbetsplan och utse handledare för den unge. Den som är får dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. exempelvis vara att brottet begåtts och det blir aktuellt att bestämma påföljden kort efter det att den unge fyllt . Fängelse får väljas som påföljd för den som begått brott före ål- der endast om det finns synnerliga skäl. Om domstolen finner att det finns sådana skäl ska påföljden i stället för fängelse bestämmas till sluten ungdomsvård , om inte särskilda skäl talar emot det. skilda skäl som kan tala emot att påföljden ändå bestäms till sluten ung- domsvård avses i första hand den tilltalades ålder vid lagföringen. för verkställighet av sluten ungdomsvård kan bestämmas till lägst Vid straffmätningen ska beaktas att villkorlig frigivning inte förekommer vid sluten ungdomsvård. styrelse svarar för verkställigheten av sluten ungdomsvård. talade fyllt 18 men inte för brottet, krävs särskilda skäl för att döma till fängelse. Ingen får dömas till strängare straff än fängelse, och följaktligen inte till livstids fängelse, för brott som Till skillnad från vad som gäller för fängelse finns det inga begräns- ningar mot att välja skyddstillsyn eller villkorlig dom för lagöverträdare Eftersom det finns ett system med särskilda ungdomspåfölj- der utgör de påföljderna dock i praktiken ett andrahandsalternativ. enpåföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn blir främst aktuella när böter inte utgör en tillräckligt ingripande påföljd, det inte finns förutsätt- ningar för vare sig ungdomsvård eller ungdomstjänst och det inte heller föreligger synnerliga skäl för en frihetsberövande påföljd. 4.3 reformer och utvärderingen av reform Påföljdssystemet för unga genomgick en större förändring 1999 då reglerna stramades upp och systemet reformerades sedan ytterligare 2007 (se prop. 1997/98:96, Vissa reformer av påföljdssystemet, och prop. 2005/06:165, Ingripanden mot unga lagöverträdare). Avsikten med de förändringar som genomfördes var att förutsebarhet, konsekvens och proportionalitet skulle ges ett större utrymme. Utgångspunkten för reformen var att unga lagöverträdare så långt möjligt fortfarande skulle hållas utanför kriminalvården och i stället bli föremål för åtgärder inom Bakgrunden till förändringarna var bl.a. den kritik om bristande trovärdighet som riktats mot påföljden överlämnande till vård inom . Därför gavs domstolarna större förutsättningar att pröva ingripandegraden av de åtgärder som planerat för den unge inom ramen för påföljden. Ungdomstjänst infördes också som tilläggssanktion till överlämnandepåföljden för att brottets allvar skulle kunna beaktas i ökad utsträckning. Vidare infördes sluten ungdomsvård som en ny frihetsberövande påföljd för att så långt möjligt ersätta fängelse för unga . De förändringar som genomfördes i samband med reform gick i samma riktning som förändringar och innebar en ytterligare konkretisering av reaktionerna på brott av unga. Att åtgärder mot unga lagöverträdare i första hand ska vidtas inom var en utgångspunkt även för den reformen. Överlämnande till vård inom bytte namn till ungdomsvård. Tillämpningsområdet för påföljden fick också en annan avgränsning genom att det föreskrevs att den unge ska ha ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd för att påföljden ska komma i fråga. Vården och åtgärderna skulle också enligt den nya lydelsen syfta till att motverka att den unge utvecklas ogynnsamt. Dessutom infördes ungdomstjänst som en självständig påföljd i syfte bl.a. att minska användningen av böter och korta frihetsberövande straff för unga. (Brå) har gjort en utvärdering av reform (Ungdomsvård och ungdomstjänst, En utvärdering av påföljdsreform för unga lagöverträdare, Rapport 2011:10). Av utvärderingen framgår bl.a. att ungdomstjänst sedan införandet som självständig påföljd blivit den vanligaste påföljden i domstol för unga. Enligt Brå döms en stor andel av dem som tidigare dömdes till ungdomsvård trots att de saknade vårdbehov numera till ungdomstjänst. Användningen av böter har också minskat. Enligt Brå har reformen i flera avseenden varit framgångsrik. Brås utvärdering visar dock att det förekommer stora variationer i andelen unga som döms till de olika ungdomspåföljderna över landet. En- ligt Brå är skillnaden så stor att det inte är rimligt att tro att den beror på att andelen ungdomar med särskilt vårdbehov varierar i de olika tingsrätternas upptagningsområden. Utvärderingen visar vidare att det förekommer stora skillnader i hur socialtjänsterna över landet tolkar begreppet särskilt vårdbehov. Variationen kan enligt Brå bero på att det inte finns någon samsyn bland socialtjänsterna kring vad som utgör ett särskilt vårdbehov. Brå menar därför att begreppet särskilt vårdbehov behöver tydliggöras. Andra frågor som uppmärksammats av Brå i utvärderingen är att det saknas riktlinjer för hur som bör förflyta innan en ungdomstjänst börjar verkställas och verkställigheten bör pågå. Även här konstateras stora variationer i tillämpningen över landet. Brå konstaterar också att det finns svårigheter i genomförandet av kombinationspåföljden ungdomsvård och ungdomstjänst. Slutligen menar att yttrandena från sett har förbättrats men att det finns utrymme för öka kvaliteten ytterligare. har huvudansvaret för ungdomspåföljderna Huvudansvaret för verkställigheten av ungdomsvård och ungdomstjänst ligger hos kommunernas socialnämnder. har också det övergripande samhälleliga ansvaret för barns och ungas sociala situation. ska följa utvecklingen hos barn och ungdomar som visat tecken till en ogynnsam utveckling och se till att barn och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver. Därför kan oavsett beslut eller dom från en domstol vara skyldig att ingripa med insatser och stöd för unga. Att en ung person begår brott kan i sig vara tecken på att det finns en social problematik som gör att är skyldig att inleda en utredning av om det finns skäl att vidta åtgärder. Unga som begår brott har ofta ett särskilt behov av stöd och hjälp för att inte återfalla i kriminalitet. Hela den unges livssituation måste beaktas liksom att unga flickor och pojkar som begår kriminella handlingar har olika behov och olika villkor. har genom sitt allmänna ansvar för unga personers sociala situation särskild kompetens och omfattande erfarenhet av att arbeta med unga som har sociala problem. En av utgångspunkterna för överväganden är att ambitionen att hålla unga lagöverträdare utanför Kriminalvården bör få fortsatt genomslag och att huvudansvaret för verkställigheten av ungdomspåföljderna även fortsättningsvis ska ligga på . Även de förslag som regeringen lämnar nu har som utgångspunkt att unga som begår brott i första hand ska hanteras inom . Påföljdssystemet för unga förutsätter en kompromiss mellan motstående intressen En annan utgångspunkt är att påföljdssystemet, särskilt för unga, måste bygga på en kompromiss mellan olika intressen. En avvägning mellan en ung persons särskilda behov och straffsystemets krav på tydliga och tillräckligt ingripande påföljder understryks ytterligare av att påföljderna verkställs av . övriga uppgifter utgår från den enskildes behov och verksamheten bygger i första hand på frivillighet. Detta får vägas mot de krav som måste ställas på påföljdssystemet om förutsebarhet, proportionalitet och ekvivalens. Att en sådan kompromiss måste göras är en nödvändighet och behöver inte vara problematiskt om systemet innehåller påföljder anpassade för unga som också uppfyller kraven på ingripandegrad och trovärdighet. En kompromiss mellan dessa olika intressen måste göras även fortsättningsvis och det ställer höga krav på påföljdernas utformning för att upprätthålla trovärdigheten till systemet. Befintligt system fungerar i huvudsak väl De reformer som påföljdssystemet för unga lagöverträdare genomgått 1999 och 2007 har inneburit ökade inslag av proportionalitet, konsekvens och förutsebarhet. För huvuddelen av brottsligheten som begås av unga i åldersgruppen 15–kan numera en adekvat påföljd väljas genom antingen ungdomsvård, ungdomstjänst eller sluten ungdomsvård. domstjänst som självständig påföljd har sedan införandet 2007 fått ett Prop. 2014/15:25 betydande genomslag och har påverkat användningen av andra påföljder. Både böter och ungdomsvård har minskat till förmån för ungdomstjänst i linje med syftet med reform. Också andelen som dömts till sluten ungdomsvård eller fängelse synes ha minskat. reformer har alltså gett önskat utfall i stora delar och påföljdsystemet för unga lagöverträdare fungerar relativt väl. har därför utgått från att påföljderna ungdomstjänst, ungdomsvård och sluten ungdomsvård bör finnas kvar som huvudsakliga byggstenar i påföljdssystemet för unga lagöverträdare och att det skulle krävas mycket starka skäl för att så efter reformen 2007 föreslå nya genomgripande strukturella förändringar. Med stöd i Brottsförebyggande rådets (Brå) utvärdering av reform menar utredningen emellertid att det går att göra förbättringar inom ramen för den befintliga strukturen. I flera hänseenden har konstaterats skillnader i påföljdernas tillämpning och verkställighet mellan olika kommuner vilket i viss mån kan förklaras av kommunernas behov av att utforma och anpassa verkställigheten utifrån lokala förhållanden. En utgångspunkt för flera av de förslag utredningen lämnat är att likabehandling och likformighet i tillämpning och verkställigheten av befintliga ungdomspåföljder bör öka men utan omotiverade inskränkningar i den kommunala självstyrelsen. Även regeringen har som utgångspunkt att några systemförändringar inte bör ske . Regeringen delar emellertid också utredningens bedömning av behovet att öka likabehandlingen och tydligheten och att ändringar bör genomföras i syfte att åstadkomma det. På så vis kan systemet bli mer enhetligt och trovärdigare. Ett stärkt påföljdssystem för unga Regeringens förslag: Det införs en skyldighet för kommuner och de myndigheter som handlägger ärenden om unga lagöverträdare att verka för att det regelbundet sker lokal samverkan mellan företrädare för kommunerna och myndigheterna i övergripande frågor om unga Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. ningen har dock föreslagit en annan lagteknisk lösning. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig om förslaget delar utredningens bedömning av betydelsen och behovet av samverkan mellan myndigheter i ärenden om unga lagöverträdare. stanserna såsom , (Brå), , , , Akademiker- förbundet och frivilliga samhällsarbetare ställer sig också bakom att myndigheternas samverkan regleras i lag. den, som också har tillstyrkt förslaget, har ansett att det kan finnas anled- ning att reglera samverkan även i andra fall än vad utredningen föreslagit Kommuner och Landsting (SKL) har motsatt sig att samverkan regleras i lag. har anfört att ett bättre alternativ vore att ställa krav på samverkan i myndigheternas regleringsbrev. i har uppgett att förslaget är olämpligt på grund av domstolarnas oberoende ställning samt att lagregleringen kan komma att tolkas som att domstolarna ges möjlighet att ge de andra myndigheterna direktiv om hanteringen av enskilda ärenden. Skälen för regeringens förslag I ett påföljdssystem för unga där huvudansvaret för verkställigheten ligger på måste det ställas särskilda krav på samverkan. insatser för att stödja och hjälpa barn och unga som far illa är väsentliga för att förhindra att de utvecklar en kriminell identitet. Dessutom har ansvaret för verkställigheten av ungdomsvård och ungdomstjänst. Vidare medverkar flera andra myndigheter, från att brottet har begåtts tills påföljden har verkställts och även därefter. Utifrån det övergripande målet att förhindra att unga begår eller återfaller i brott är det nödvändigt med ett välfungerande samarbete mellan de berörda myndigheterna. Det behövs också fungerande strukturer för handläggningen av enskilda ärenden.