prop · H103129 · 2014-03-12 00:00:00 — Regleringen bör dessutom vara utformad så att tillfällig användning enligt tilläggsprotokoll III inte omöjliggörs för utländsk militär sjukvård och militär själavårdspersonal, om sådan användning skulle aktualiseras i . Regeringens förslag: Kravet på att föreningen behöver tillstånd i varje enskilt fall för att använda det röda korset ersätts av en rätt i lagen för en svensk nationell förening att använda kännetecknet. En svensk nationell förening ska tillfälligt få använda den röda kristallen om detta på grund av särskilda omständigheter är påkallat för att underlätta arbetet. En svensk nationell förening, liksom andra svenska föreningar som biträder den militära sjukvården under en väpnad konflikt, ska också tillfälligt få använda den röda kristallen, den röda halvmånen eller det röda lejonet och solen om den militära sjukvården tillfälligt använder ett sådant kännetecken. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (se SOU 2010:72 s. 538–541 och 545–547). Kommittén lämnar dock inte något förslag om tillfällig användning av kännetecknen när det gäller andra svenska föreningar än nationella rödakorsföreningar. Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan invändning. Skälen för regeringens förslag Föreningen rätt att använda det röda korset De nationella rödakors- och rödahalvmåneföreningarna har en särskild ställning och roll enligt . Föreningarna biträder bl.a. den militära sjukvården med att omhänderta, transportera och vårda sårade och sjuka under väpnade konflikter. I den mån föreningarna biträder den militära sjukvården har de rätt att använda det röda korset eller den röda halvmånen för att skydda t.ex. sjukvårdsanstalter och personal. Detsamma gäller andra frivilliga, erkända och bemyndigade hjälpföreningar som biträder den militära sjukvården. Dessutom får de nationella rödakors- och rödahalvmåneföreningarna i enlighet med nationell rätt och de principer som fastställs vid de internationella rödakors- och rödahalvmånekonferenserna använda kännetecknen för sin verksamhet i fredstid samt med vissa begränsningar under väpnade konflikter när de inte biträder den militära sjukvården. Användningen sker i sådant fall i utmärkande syfte för att visa att en person eller ett objekt tillhör rödakors- och rödahalvmånerörelsen. Av lagen om skydd för vissa internationella sjukvårdsbeteckningar m.m. följer att de internationella rödakorsorganisationerna och utländska erkända nationella föreningar har rätt att använda det röda korset och de andra erkända kännetecknen. Den svenska nationella föreningen – Svenska Röda Korset – behöver däremot regeringens tillstånd för sin användning av det röda korset. har regeringen konstaterat att Svenska Röda Korset är den enda nationella rödakorsföreningen i och att föreningen genom flera författningar har en kompletterande roll till de nationella myndigheterna på det humanitära området (Ju2007/7313/L3). 2013/14:129 Mot bakgrund av den särskilda ställning föreningen har i delar regeringen kommitténs uppfattning att Svenska Röda Korset inte längre bör vara beroende av tillstånd i det enskilda fallet från regeringen för att använda det röda korset. I stället bör rätten till användning framgå direkt av lagen. De nationella föreningarnas användning av kännetecknen måste enligt den första vara förenlig inte bara med det egna landets lagstiftning utan också med de principer som fastställs vid de internationella rödakors- och rödahalvmånekonferenserna. Att principerna är bindande för de nationella föreningarna följer bl.a. av den generella hänvisningen i lagen till där det anges att användningen av kännetecknet måste vara förenlig med principerna (se avsnitt 6). Av principerna följer bl.a. att en förutsättning för att en nationell förening ska erkännas av är att föreningen är den enda nationella föreningen i en konventionsstat (artikel 4 i rödakors- och rödahalvmånerörelsens stadgar som antogs av den 25:e internationella rödakorskonferensen och som ändrats 1995 och 2006). De nationella föreningarnas tillfälliga användning av kännetecken Den svenska nationella rödakorsföreningen – Svenska Röda Korset – kan bara använda det röda korset. Genom tilläggsprotokoll III införs en möjlighet för de nationella rödakors- och rödahalvmåneföreningarna att i exceptionella fall tillfälligt använda den röda kristallen i utmärkande syfte för att visa sin tillhörighet med rödakors- och rödahalvmånerörelsen. En sådan användning är tillåten endast för att underlätta föreningarnas arbete (artikel 3.3). Att en sådan möjlighet till tillfällig användning av den röda kristallen finns bör framgå av lagen. Användningen får bara ske i exceptionella fall. Det bör därför, som utredningen föreslår, krävas att användningen på grund av särskilda omständigheter är påkallad för att underlätta föreningens arbete. En svensk nationell förening kan dessutom tillfälligt använda ett annat kännetecken än det röda korset i skyddande syfte, om föreningen biträder den militära sjukvården och Försvarsmakten tillfälligt använder ett annat kännetecken än det röda korset. Att en sådan möjlighet till tillfällig användning finns bör också framgå av lagen. Detsamma bör gälla beträffande möjligheten till tillfällig användning för andra svenska föreningar som biträder den militära sjukvården under en väpnad konflikt. Regleringen bör dessutom vara utformad så att tillfällig användning enligt tilläggsprotokoll III inte omöjliggörs för utländska erkända föreningar, om sådan användning skulle aktualiseras i . Detsamma gäller den användning av den röda kristallen som är tillåten för de internationella rödakorsorganisationerna och deras personal för att underlätta arbetet (artikel 4). Den närmare utformningen av bestämmelserna I lagrådsremissens lagförslag (5 § lagen om skydd för kännetecken i den internationella humanitära rätten) ges , Internationella rödakors- och rödahalvmånefederationen samt föreningen Svenska Röda Korset rätt att använda vissa angivna kännetecken. Lagrådet anser att en sådan utformning av paragrafen inte är förenlig med grunderna för 8 kap. regeringsformen eller med 12 kap. 3 § regeringsformen och föreslår därför att bestämmelsen utformas så att lagen är tillämplig generellt på en obestämd krets av dels internationella och utländska rödakors- och rödahalvmåneorganisationer, dels svenska Regeringen följer Lagrådets förslag. 7.4 Gemensamt kännetecken vid insatser under FN:s överinseende Regeringens förslag: Den sjukvård och själavårdspersonal som deltar i en insats under FN:s överinseende ska gemensamt få använda det röda korset, den röda kristallen, den röda halvmånen eller det röda lejonet och solen. För att svensk sjukvård och själavårdspersonal ska få använda något av dem krävs att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har lämnat samtycke till det. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (se SOU 2010:72 s. 538, 542 och 552–554). Kommittén föreslår, till skillnad från regeringen, att användningen av ett gemensamt kännetecken vid en insats under FN:s överinseende ska tillståndsprövas. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. efterfrågar dock ett förtydligande avseende det samtycke som krävs från de truppbidragande staterna. Skälen för regeringens förslag: Genom tilläggsprotokoll III införs en möjlighet för den sjukvård och själavårdspersonal som deltar i en insats under FN:s överinseende att använda ett av de skyddade kännetecknen, dvs. det röda korset, den röda kristallen, den röda halvmånen eller det röda lejonet och solen. Ett byte till ett gemensamt kännetecken förutsätter att samtliga stater som deltar i insatsen samtycker (artikel 5). har man bara kunnat använda den egna statens permanenta kännetecken. ska en multinationell insats kunna använda ett gemensamt kännetecken, t.ex. värdlandets kännetecken eller det kännetecken som används av majoriteten av de deltagande staterna. Användningen behöver inte vara tillfällig. Att en sådan möjlighet att använda ett gemensamt kännetecken vid insatser under FN:s överinseende finns bör framgå av lagen. Till skillnad från kommittén anser regeringen inte att svensk sjukvårds och själavårdspersonals användning av ett annat kännetecken i samband med en insats under FN:s överinseende ska tillståndsprövas. I stället bör det framgå av lagen att användningen kräver att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har lämnat samtycke till det. 2013/14:129 Regleringen bör vidare utformas så att användning av ett gemensamt kännetecken inte omöjliggörs för utländska insatser under FN:s överinseende, om sådan användning skulle aktualiseras i . Andra förändringar av skyddet för Den civila sjukvårdens användning av Regeringens förslag: Tillstånd för att i fredstid märka ut fordon som används som ambulanser och för att visa hjälpstationer som uteslutande är avsedda för avgiftsfri vård av sårade och sjuka ska lämnas endast om det finns särskilda skäl och föreningen Röda Korset lämnat samtycke. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (se SOU 2010:72 s. 545 och 547–551). Kommittén föreslår dock inte att det uttryckligen ska framgå att det endast är ambulanser och hjälpstationer som i vissa fall ska få utmärkas i fredstid. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan Skälen för regeringens förslag: Enligt den humanitära rätten har den civila sjukvården, såsom sjukhus, sjukvårdstransporter, sjukvårds- personal och viss själavårdspersonal, en skyddad status under väpnade I den civila sjukvården inkluderas också räddningstjänsten vid Dessa personer och objekt kan få utmärkas med ett kännetecken på samma sätt som den militära sjukvården, dvs. för att visa att de är skyddade enligt den humanitära rätten. I detta kan även ingå vissa förberedande åtgärder som vidtas inför en väpnad konflikt. Kännetecknen får också undantagsvis användas i fredstid, i enlighet med varje stats lagstiftning och efter uttryckligt medgivande från någon av de nationella rödakors- eller rödahalvmåneföreningarna, för att utmärka fordon som används som ambulanser och för att ange var de hjälpstationer ligger som uteslutande är avsedda för avgiftsfri vård av sårade eller sjuka (artikel 44 fjärde stycket i den första Genèvekon- Enligt lagen om skydd för vissa internationella sjukvårdsbeteckningar m.m. får regeringen lämna tillstånd för den civila sjukvården att använda rödakorsmärket för utmärkning i fredstid av fordon som används som ambulanser och för att ange hjälpstationer som uteslutande är avsedda för avgiftsfri vård av sårade och sjuka. Att samtycke krävs från Svenska Röda Korset framgår inte av lagtexten, men sådant samtycke krävs i praktiken innan regeringen beviljar tillstånd till användningen. För att upprätthålla respekten för det röda korset är det viktigt att möjligheten att använda rödakorsmärket i fredstid är begränsad. finns annars en risk att det röda korset uppfattas avse sjukvård i största allmänhet, vilket kan leda till att kännetecknets skyddsvärde under Prop. 2013/14:129 väpnade konflikter urvattnas. Med hänsyn till de förutsättningar för användningen som anges i och deras tilläggsprotokoll anser regeringen att det liksom bör framgå att tillstånd kan avse utmärkning i fredstid av fordon som används som ambulanser och av vissa hjälpstationer. Regeringen delar kommitténs uppfattning att det bör införas ett krav på att det finns särskilda skäl för sådan användning, eftersom det av den första framgår att användningen endast får ske undantagsvis. Vidare anser regeringen, liksom kommittén, att det av lagen bör framgå att en förutsättning för att tillstånd till användningen ska kunna lämnas är att Svenska Röda Korset har samtyckt till användningen. Genom ändringen markeras dessutom att Svenska Röda Korset har en särskild ställning som stöd till de offentliga myndigheterna inom det humanitära området. 8.2Utmärkning av anläggningar och installationer som innehåller farliga krafter och av kulturegendom Regeringens förslag: Ett skydd införs för kännetecknet som utmärker anläggningar och installationer som innehåller farliga krafter och kännetecknet som utmärker kulturegendom. Användningen av kännetecknen ska kräva tillstånd av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens (se SOU 2010:72 s. 545, 551 och 552). Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan Skälen för regeringens förslag: Inom den humanitära rätten erkänns också andra kännetecken än de som utmärker sjukvård och själavård. Bland annat erkänns de internationella kännetecknen för utmärkning av anläggningar och installationer som innehåller farliga krafter och för utmärkning av kulturegendom. Dammar, och kärnkraftverk har ett särskilt skydd enligt den humanitära rätten, eftersom anfall mot dessa kan utlösa farliga krafter och leda till svåra förluster bland civilbefolkningen (artikel 56 i tilläggsprotokoll I och artikel 15 i tilläggsprotokoll II till Genèvekonvent- I syfte att underlätta identifiering av sådana anläggningar och installationer får de utmärkas med ett särskilt kännetecken bestående av en grupp av tre lysande orangefärgade cirklar placerade på samma axel. Även kulturegendom är skyddad enligt den humanitära rätten. finns en risk att sådan egendom skadas eller förstörs under väpnade Genom kulturkonventionen förbinder sig parterna att respektera och skydda kulturegendom under väpnade konflikter och Bland annat skyddas minnesmärken, byggnader, konstverk och andra kulturföremål. Sådan egendom kan utmärkas med ett kännetecken bestående av en vapensköld med spetsen nedåt och med ett blåvitt snedkors. Kännetecknet används ensamt eller upprepat tre 2013/14:129 gånger beroende på graden av skydd. Kulturegendom under allmänt skydd får utmärkas med ett ensamt kännetecken. Det är frivilligt att utmärka sådan egendom. Kännetecknet upprepat får bara användas för egendom med speciellt skydd. Sådant skydd tillförsäkras kulturegendom genom att den förs in i ett internationellt register hos för utbildning, vetenskap och kultur (). Det är obligatoriskt att utmärka sådan egendom under väpnade konflikter. Det saknas regler om skydd för kännetecknen för utmärkning av anläggningar och installationer som innehåller farliga krafter respektive kulturegendom i . I samband med att lagen ses över anser regeringen, i likhet med kommittén, att det är lämpligt att ett sådant skydd införs. Härigenom stärks skyddet för de anläggningar och installationer som får utmärkas. För del är det främst fråga om utmärkning av kärnkraftverk och vissa dammar. Vidare stärks skyddet för den kulturegendom som får utmärkas. Regeringen anser liksom kommittén att det bör krävas tillstånd för att få använda kännetecknen. (Se nedan angående straffansvar vid otillåten användning av dessa kännetecken.) Straffansvar vid otillåten användning av Regeringens förslag: Den som i strid med lagen använder den röda kristallen eller de internationella kännetecknen för anläggningar och installationer som innehåller farliga krafter eller för kulturegendom ska dömas för otillåten användning av kännetecken i den inter- nationella humanitära rätten till böter eller fängelse i högst sex Samma straffskala ska gälla även vid användning av övriga kännetecken i strid med lagen. Straffansvaret förtydligas och skärps i viss utsträckning beträffande samtliga kännetecken. Med anledning av det skärpta straffansvaret görs följdändringar i varumärkeslagen och firmalagen. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (se SOU 2010:72 s. 545 och 554–558). Kommittén föreslår inte några följdändringar i varumärkeslagen (2010:1877) eller firmalagen (1974:156). Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan framhåller dock att regleringen av förväxlingsrisk i straffbestämmelsen avseende de skyddade kännetecknen och regleringen av förväxlingsrisk som registreringshinder i varumärkeslagen respektive firmalagen bör utformas på ett mer likartat sätt. Skälen för regeringens förslag Straffansvar vid otillåten användning av de nya kännetecknen Enligt med tilläggsprotokoll ska missbruk av de kännetecknen förebyggas och förhindras. allvarligare fall av missbruk av kännetecknen som skyddas enligt lagen Prop. 2013/14:129 om skydd för vissa internationella sjukvårdsbeteckningar m.m. liksom missbruk av andra inom den humanitära rätten erkända kännetecken utgöra folkrättsbrott om gärningen utgör en svår överträdelse av den humanitära rätten. Straffet för detta brott är fängelse i högst och, för det fall att brottet är grovt, fängelse i högst eller på livstid (22 kap. 6 § ). Regeringen föreslår i prop. 2013/14:146 en ny lag om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser som bl.a. ska ersätta 22 kap. 6 § . Förslaget innebär att användning av de skyddade kännetecknen som sker i strid med allmän folkrätt och som leder till död eller allvarlig personskada kan utgöra krigsförbrytelse om övriga förutsättningar är uppfyllda. Lagen föreslås träda i kraft . Med anledning av förslaget till ny strafflag lägger regeringen i denna proposition inte fram något förslag till ändring i 22 kap. 6 § , som innehåller en hänvisning till lagen om skydd för vissa internationella sjukvårdsbeteckningar m.m. I andra fall, framför allt vid kommersiell användning, kan otillåten användning av kännetecknen straffas med böter eller fängelse med stöd av lagen om skydd för vissa internationella sjukvårdsbeteckningar m.m. Ansvar för otillåten användning av kännetecknen kan enligt lagen uppkomma i flera situationer. Den första är att någon säljer en vara som obehörigen försetts med ett skyddat märke, benämning eller annat kännetecken och den andra är att någon i sin firma obehörigen tar in en sådan benämning. En tredje situation är att någon på annat sätt bryter mot förbuden mot användning i lagen. Vidare omfattar straffansvaret användning som inte avser själva märket, benämningen eller kännetecknet utan ett märke, en benämning eller ett kännetecken som har en sådan likhet med det skyddade kännetecknet att förväxling lätt kan ske. Genom ett tillträde till tilläggsprotokoll III förbinder sig att förebygga och förhindra missbruk av den röda kristallen på samma sätt som missbruk av de redan skyddade kännetecknen för sjukvård och själavård (artikel 6.1 i tilläggsprotokoll III). Användning av den röda kristallen som sker i strid med den föreslagna lagen bör alltså på samma sätt som de erkända kännetecknen omfattas av straffansvar. Vidare föreslås i avsnitt 8.2 att skydd införs för kännetecknen för utmärkning av anläggningar och installationer som innehåller farliga krafter respektive kulturegendom. I likhet med kommittén anser regeringen att det är motiverat att dessa kännetecken också omfattas av samma straffrättsliga skydd som övriga kännetecken. I samband med att lagen nu ses över finns det anledning att överväga om straffansvaret bör förtydligas. Regeringen delar kommitténs uppfattning att den nuvarande regleringen kan leda till oklarheter om straffansvarets gränser. Det gäller inte minst vad som avses med att någon eljest bryter mot de i nämnda paragrafer stadgade förbuden. En viss språklig modernisering behövs också. Det finns mot den bakgrunden skäl att se över och förtydliga straffbestämmelsen. 2013/14:129 Kriminaliseringen bör främst ta sikte på otillåten användning i näringsverksamhet. Skyddet för kännetecknen bör dock inte begränsas till sådan användning utan också omfatta annan form av otillåten offentlig användning, dvs. oavsett om användningen äger rum i näringsverksamhet eller inte. Liksom bör lagens ordalydelse inte begränsas till enbart otillåten användning i fredstid utan straffansvaret bör också kunna omfatta gärningar under en väpnad konflikt. Kriminaliseringen bör omfatta användning av det röda korset och de övriga kännetecknen för andra ändamål än de som de är avsedda för. Det förekommer att kännetecknen, framför allt det röda korset, felaktigt används bl.a. i kommersiellt syfte. Det röda korset används t.ex. för att i samband med olika slags tjänster förespegla en koppling till sjukvård eller snabb hjälp (bl.a. vid fönster- eller rörskador). Det bör därför tydliggöras att straffansvaret inte enbart avser användning som kännetecken för varor eller verksamheter utan också för tjänster. Det bör också vara straffbart att använda kännetecknen för utmärkning på skyltar, anslag eller liknande. Genom att straffansvaret omfattar användning av ett kännetecken för varor, tjänster eller verksamheter eller för utmärkning täcks de flesta fall av kommersiell användning av ett kännetecken, såsom att förse varor eller förpackningar med kännetecknet, sälja sådana varor eller använda kännetecknet i firmor, affärshandlingar eller reklam. Med en sådan utformning kommer straffansvaret inte att omfatta all användning. Kännetecknen bör kunna användas i berättande och beskrivande sammanhang, t.ex. i samband med journalistisk verksamhet och konstnärliga uttryck, eftersom kännetecknet då inte används som ett individualiseringsmedel (jfr prop. 1960:167 s. 62 och 70). Även rent privat användning kommer att falla utanför det straffbara området, eftersom endast offentlig användning omfattas av lagen. Kommittén föreslår att straffansvaret ska omfatta ett allmänt förbud mot användning i näringsverksamhet. Visserligen kommer många fall av användning i näringsverksamhet att omfattas av förbudet att använda kännetecknen för varor, tjänster och verksamheter samt för utmärkning på skyltar, anslag eller liknande, men det går inte att utesluta att vissa förfaranden i näringsverksamhet kan falla utanför ett sådant förbud, t.ex. användningen av ett kännetecken i ett dekorativt syfte. En liknande reglering finns också när det gäller skydd för statsvapen (1 § första och andra styckena lagen [1970:498] om skydd för vapen och vissa andra officiella beteckningar). Enligt regeringen bör därför all slags användning i näringsverksamhet omfattas av kriminaliseringen. och skärps i viss utsträckning Enligt den nuvarande regleringen är det straffbart att använda märke, benämning eller kännetecken som företer en sådan likhet med ett skyddat kännetecken att förväxling lätt kan ske. Svenska Röda Korset framhåller att det förekommer ett omfattande missbruk av det röda korset. Regeringen delar kommitténs uppfattning att det är viktigt att motverka missbruk även i de fall där märken och benämningar är förväxlingsbara med t.ex. det röda korset men där kravet på att förväxling lätt kan ske inte är uppfyllt. Även ett sådant missbruk riskerar att urvattna kännetecknens skyddsvärde under väpnade konflikter. skäl att i viss utsträckning skärpa kraven så att det för straffansvar är Prop. 2013/14:129 tillräckligt att förväxling med ett skyddat kännetecken kan ske och alltså inte uppställa något krav på att förväxling lätt kan ske. Varumärken eller firmor får inte registreras om de utan tillstånd innehåller en skyddad beteckning enligt lagen om skydd för vissa internationella sjukvårdsbeteckningar m.m. eller något som lätt kan förväxlas med en sådan beteckning. Varumärkeslagen och firmalagen bör, i enlighet med påpekanden från och Patentbesvärsrätten, ändras så att de krav som ställs upp vid registrering av nya varumärken och firmor överensstämmer med straffansvaret vid otillåten användning av kännetecknen. Det innebär att varumärken och firmor inte bör kunna registreras om de utan tillstånd innehåller ett skyddat kännetecken eller något som kan förväxlas med ett skyddat kännetecken. Detta torde inte föranleda någon större förändring i den förväxlingsbedömning som registreringsmyndigheterna utför (jfr prop. 1960:167 s. 222). Regeringen gör också samma bedömning som kommittén när det gäller att det bör införas ett undantag från straffansvar vid ringa fall. Vid bedömningen av om en gärning är att anse som ringa bör samtliga relevanta omständigheter beaktas, t.ex. att en utmärkning varit tillfällig.