prop · H10366 · 2014-01-22 00:00:00 — Vad den brottsliga verksamheten har bestått i behöver inte vara bevisat och det finns inte heller något krav på dubbel straffbarhet när det gäller den brottsligheten. Enligt punkten 4 får det utländska förverkandebeslutet inte erkännas och verkställas i om förverkandet riktar sig mot någon annan än den personkrets som anges i 36 kap. 5 a § . Detta innebär att förverkandebeslut som riktar sig mot en gärningsman eller annan som medverkat till det brott som förverkandet grundar sig på får verkställas i . Även beslut som riktar sig mot någon som har förvärvat den förverkade egendomen genom bodelning, arv, testamente eller gåva får verkställas här. Slutligen får beslut som riktar sig mot någon som förvärvat den förverkade egendomen och då haft vetskap om, eller haft skälig anledning att anta, att egendomen har samband med brottslig verksamhet verkställas. För en närmare redogörelse för innebörden av begreppen hänvisas till författningskommentaren i a. prop. Enligt andra stycket får en verkställbarhetsförklaring inte meddelas om det är oskäligt. Det är inte fråga om att domstolen ska göra en omprövning av det underliggande utländska förverkandebeslutet. Prövningen handlar i stället om huruvida det kan anses oskäligt att beslutet erkänns och verkställs i och den ska göras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. En faktor som exempelvis kan beaktas vid skälighetsprövningen är utformningen av de bevisregler som har tillämpats i den utfärdande staten vid bedömningen av sambandet mellan den förverkade egendomen och brottslig verksamhet. Framgår det av handlingarna i ärendet att beviskravet i den utfärdande medlemsstaten varit oacceptabelt lågt eller att bevisbördan för att visa att den förverkade egendomen har införskaffats på laglig väg ligger på den som fått egendomen förverkad kan det tala för att det är oskäligt att erkänna och verkställa beslutet i . Det kan även finnas andra omständigheter som är relevanta att beakta vid skälighetsprövningen, t.ex. att straffvärdet för det förverkandeutlösande brottet är väldigt lågt eller att den enskilde ålagts annan betalningsförpliktelse med koppling till brottsligheten eller egendomen. I detta avseende kommer också den praxis som utformas angående skälighetsprövningen enligt 36 kap. 1 b § och förarbetsuttalanden som gjorts i samband med införandet av den bestämmelsen kunna ge domstolarna viss vägledning. En stor del av den information som är nödvändig för rättens prövning av vägransgrunderna kommer att finnas i det intyg som ska bifogas förverkandebeslutet, se t.ex. ruta i, punkt 2 i bilagan till rambeslutet om verkställighet av beslut om förverkande, där den utfärdande myndigheten ska lämna information om brottets beskaffenhet och rubricering. Det kan dock förutsättas att de ytterligare vägransgrunder som har kopplats till just den aktuella kategorin beslut om utvidgat förverkande leder till att det i fler fall än vad som gäller övriga typer av förverkandebeslut kommer att uppstå behov av att inhämta kompletterande underlag från den utfärdande myndigheten, såsom information om innehållet i de lagbestämmelser som ligger till grund för förverkandebeslutet. Kompletterande information bör också begäras in om det underlag som rätten har tillgång till ger särskild anledning att anta att det skulle vara oskäligt att meddela en verkställbarhetsförklaring. När rätten bedömer att det finns behov av att inhämta kompletterande underlag ska rätten förelägga att inkomma med kompletteringarna i fråga, varvid vid behov får begära in uppgifterna från den andra medlemsstaten. Vad gäller skyldighet att samråda med den behöriga myndigheten i 2013/14:66 den utfärdande staten, se 3 kap. 3 § andra stycket förordningen om verkställighet av beslut om förverkande. 15 § En verkställbarhetsförklaring ska upphävas om 1.det framkommer att beslutet om förverkande inte får verkställas i , 2.beslutet om förverkande avser viss egendom och denna inte påträffas här i landet, 3.egendom som kan användas för verkställighet inte påträffas eller det av någon annan anledning inte är möjligt att verkställa beslutet om förverkande, 4.nåd har beviljats eller annat beslut enligt 12 kap. 9 § regeringsformen har meddelats, 5.beslutet om förverkande i sin helhet är verkställt i en annan stat, eller 6.begäran om verkställighet av beslutet om förverkande återkallas. Beslut om upphävande av en verkställbarhetsförklaring meddelas av . Rätten ska dock, utöver i de fall i vilka förklaringen är föremål för rättens prövning, fatta beslut om upphävande i de fall rätten har meddelat förklaringen eller fastställt förklaring och det är fråga om upphävande enligt första stycket 1. Om en verkställbarhetsförklaring upphävs ska de verkställighetsåtgärder som vidtagits såvitt möjligt återgå. Paragrafen reglerar förutsättningarna för att upphäva en verkställbarhetsförklaring. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. Ändringen i andra stycket innebär att det är rätten som ska upphäva en verkställbarhetsförklaring som har meddelats av domstol, om förklaringen ska upphävas på den grunden att det har framkommit omständigheter som gör att beslutet om förverkande inte får verkställas i (första stycket 1). Motsvarande gäller i de fall då rätten efter ett överklagande har fastställt verkställbarhetsförklaring. I övriga fall (första stycket 2–6) är det som är behörig att upphäva verkställbarhetsförklaringen, även om förklaringen har meddelats eller fastställts av domstol. Även i de situationer då fråga om upphävande uppkommer medan en verkställbarhetsförklaring efter överklagande är föremål för rättens prövning är det rätten som ska fatta beslut om att upphäva förklaringen. Ändringen i andra stycket tydliggör att detta gäller oavsett om den verkställbarhetsförklaring som är föremål för överprövning i domstol har meddelats av eller av domstol. För rättens prövning i fråga om upphävande gäller ärendelagen, vilket följer av 16 §. 16 § För rättens prövning gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat följer av denna lag. Innan rätten beslutar att inte meddela en verkställbarhetsförklaring eller upphäver en sådan förklaring, ska ha getts tillfälle att yttra sig. För överklagande av beslut i frågor som rör verkställighet gäller bestämmelserna i 18 kap. utsökningsbalken. Ändringen i första stycket är en följd av att rätten, efter ansökan från , ska pröva frågan om ett beslut om förverkande enligt 1 kap. 3 § första stycket 4 ska erkännas och verkställas här. Ändringen i första stycket syftar också till att förtydliga att rättens skyldighet att inhämta yttrande från är be- gränsad till de situationer då rätten kan komma att antingen besluta att inte meddela en verkställbarhetsförklaring eller upphäva en meddelad sådan förklaring efter överklagande eller enligt 15 §. Denna skyldighet gäller även i de fall då rätten finner att det utländska förverkandebeslutet endast kan verkställas till viss del och då rätten delvis upphäver en meddelad verkställbarhetsförklaring. Rätten bör vid angivande av tiden för att inkomma med yttrande ta hänsyn till myndighetens skyldighet att samråda med den behöriga myndigheten i den utfärdande staten (se artikel 8.4 i rambeslutet om verkställighet av beslut om förverkande och 3 kap. 3 § andra stycket förordningen om verkställighet av beslut om förverkande). Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Europeiska unionens officiella tidning L 68/49 RÅDETS RAMBESLUT 2005/212/RIF om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 29, artikel 31.1 c och artikel 34.2 b, med beaktande av initiativ (1), med beaktande av yttrande, och av följande skäl: (1)Det viktigaste motivet för den gränsöverskridande, organiserade brottsligheten är ekonomisk . Ett effektivt förebyggande och bekämpande av den organiserade brottsligheten bör därför fokuseras på spårande, frysning, beslag och förverkande av av brott. Detta försvåras bland annat av skillnaderna i medlemsstaternas lagstiftning på detta område. (2)I slutsatserna från i uppmanade till en förstärkning av EU:s insatser för bekämpande av internationell organiserad brottslighet i enlighet med en handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa (2). (3)Det framgår av punkt 50 b i handlingsplanen från att man senast efter Amsterdamfördragets ikraftträdande skall förbättra och vid behov tillnärma nationella bestämmelser som gäller beslag och förverkande av av brott, som hänsyn tas till godtroende tredjeparts rättigheter. (4)I punkt 51 i slutsatserna från Europeiska rådets möte i betonas att penningtvätt är en central del i den organiserade brottsligheten, att den bör utrotas varhelst den förekommer och att är fast beslutet att se till att det vidtas konkreta åtgärder för spårande, spärrande, beslag och förverkande av av brott. uppmanar vidare i punkt 55 till tillnärmning av straffrättsliga och processuella bestämmelser gällande penningtvätt (t.ex. spårande, spärrande och förverkande av medel). (1) EGT C 184, , s. 3. (2) EGT C 19, 23.1.1999, s. 1. (5)I enlighet med rekommendation 19 i handlingsplanen Förebyggande och bekämpande av den organiserade brottsligheten: Europeiska unionens strategi inför det nya årtusendet, som antogs av rådet (3), bör det undersökas om det eventuellt behövs ett instrument som, där det är lämpligt, ger möjlighet att i straffrätten, civilrätten eller skatterätten mildra bevisbördan avseende ursprunget till de tillgångar som innehas av en person som dömts för ett brott med anknytning till organiserad brottslighet, med beaktande av bästa praxis i medlemsstaterna och med vederbörlig respekt för de grundläggande rättsliga principerna. (6)I enlighet med artikel 12 om förverkande och beslag i FN:s konvention av mot gränsöverskridande organiserad brottslighet kan konventionsstaterna överväga att kräva att en brottsling styrker att egendom som misstänks vara av brott eller annan egendom som kan förklaras förverkad är förvärvad på lagligt sätt, i den utsträckning detta är förenligt med principerna i den nationella lagen och med arten av de rättsliga och andra förfaranden som kan gälla. (7)Alla medlemsstater har ratificerat konvention av om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott. Flera medlemsstater har avgett förklaringar med avseende på artikel 2 om förverkande i konventionen så att de endast behöver förverka som härrör från ett antal närmare preciserade brott. (8)I rådets rambeslut /500/RIF (4) fastställs bestämmelser om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedel till och av brott. Enligt detta rambeslut får medlemsstaterna dessutom inte göra eller vidhålla några reservationer mot bestämmelsen om förverkande i konvention, om brottet kan bestraffas med frihetsberövande eller frihetsberövande åtgärd där högsta straffet är . (9)De gällande instrumenten på detta område har inte i tillräcklig utsträckning kunnat sörja för ett effektivt gränsöverskridande samarbete i fråga om förverkande, eftersom flera medlemsstater fortfarande saknar möjlighet att förverka av alla de brott som kan leda till frihetsberövande . (3) EGT C 124, , s. 1. (4) EGT L 182, , s. 1. L 68/50 Europeiska unionens officiella tidning (10)Syftet med detta rambeslut är att se till att det finns effektiva regler i alla medlemsstater om förverkande av av brott, bland annat i fråga om bevisbördan när det gäller ursprunget till tillgångar som tillhör en person som dömts för brott med anknytning till organiserad brottslighet. Detta rambeslut hör ihop med ett danskt utkast till rambeslut om ömsesidigt erkännande inom Europeiska unionen av beslut om förverkande av och uppdelning av egendom, vilket läggs fram . (11)Detta rambeslut hindrar inte medlemsstaterna från att tillämpa sina grundläggande principer för prövning i laga ordning, särskilt presumtion om den anklagades oskuld, äganderätt, föreningsfrihet, tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I detta rambeslut avses med : varje ekonomisk fördel av brottsliga gärningar; den kan bestå av alla former av egendom enligt definitionen i följande strecksats, egendom: all slags egendom, materiell eller immateriell, lös eller fast egendom, samt juridiska handlingar eller urkunder som styrker äganderätt eller annan rätt till sådan egendom, hjälpmedel: all slags egendom som på något sätt, helt eller delvis, använts eller varit avsedd att användas för att begå brottslig gärning eller brottsliga gärningar, förverkande: sådant straff eller annan åtgärd beslutad av domstol efter rättegång på grund av brottslig gärning eller brottsliga gärningar som innebär slutgiltigt berövande av egendom, juridisk person: varje enhet som har denna ställning enligt tillämplig nationell lagstiftning, med undantag av stater och andra offentliga organ vid utövandet av de befogenheter som de har i egenskap av statsmakter samt internationella offentliga organisationer. 1.Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att kunna förverka, helt eller delvis, hjälpmedel och som härrör från brottsliga gärningar som kan bestraffas med frihetsberövande eller egendom vars värde motsvarar sådan . 2.I samband med skattebrott får medlemsstaterna tillämpa andra förfaranden än straffrättsliga för att frånta gärningsmannen vinningen av brottet. Utökade möjligheter till förverkande Varje medlemsstat skall som ett minimum vidta de åtgärder som behövs för att den, under de omständigheter som anges i punkt 2, helt eller delvis skall kunna förverka egendom som tillhör en person som dömts för ett brott a)som begåtts inom ramen för en kriminell organisation, enligt definitionen i gemensam åtgärd 98/733/RIF av om att göra deltagande i en kriminell organisation i unionens medlemsstater till ett brott (1), när brottet omfattas av rådets rambeslut /383/RIF av om förstärkning av skyddet mot förfalskning i samband med införandet av euron genom straffrättsliga och andra påföljder (2), rådets rambeslut /500/RIF av om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedel till och av brott, rådets rambeslut /629/RIF av om bekämpande av människohandel (3), rådets rambeslut /946/RIF av om förstärkning av den straffrättsliga ramen för att förhindra hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse (4), rådets rambeslut /68/RIF av om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi (5), (1) EGT L 351, 29.12.1998, s. 1. (2) EGT L 140, , s. 1. (3) EGT L 203, , s. 1. (4) EGT L 328, 5.12.2002, s. 1. (5) EUT L 13, 20.1.2004, s. 44. Europeiska unionens officiella tidning L 68/51 rådets rambeslut /757/RIF av om minimibestämmelser för brottsrekvisit och påföljder för olaglig narkotikahandel (1), b)som omfattas av rådets rambeslut /475/RIF av om bekämpande av terrorism (2), förutsatt att brottet i enlighet med de ovan nämnda rambesluten, när det gäller andra brott än penningtvätt, är belagt med straffrättsliga påföljder som innebär ett längsta frihetsberövande om minst fem till , när det gäller penningtvätt, är belagt med straffrättsliga påföljder som innebär ett längsta frihetsberövande om , och brottet är av sådan karaktär att det kan ge ekonomisk vinst. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att möjliggöra förverkande enligt denna artikel, åtminstone a)om en nationell domstol på grundval av specifika sakförhållanden är fullständigt övertygad om att egendomen i fråga härrör från den dömda personens brottsliga verksamhet, som föregår domen för ett brott enligt punkt 1 som anses rimlig av domstolen med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, eller, alternativt, b)om en nationell domstol på grundval av specifika sakförhållanden är fullständigt övertygad om att egendomen i fråga härrör från liknande brottslig verksamhet av den dömda personen, som föregår domen för ett brott enligt punkt 1 som anses rimlig av domstolen med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, eller, alternativt, c)om det är fastställt att värdet av egendomen inte står i proportion till den dömda personens lagligen förvärvade inkomst och en nationell domstol på grundval av specifika sakförhållanden är fullständigt övertygad om att egendomen i fråga härrör från denna dömda persons brottsliga verksamhet. Varje medlemsstat får dessutom överväga att anta de bestämmelser som möjliggör för den, på de villkor som anges i punkterna 1 och 2, att helt eller delvis förverka egendom som förvärvats av den berörda personens närmaste och egendom som överförts till en juridisk person som den berörda personen – ensam eller tillsammans med sina närmaste – har ett avgörande inflytande över. Samma sak skall gälla om den berörda personen erhåller en betydande del av den juridiska personens intäkter. Medlemsstaterna får tillämpa andra förfaranden än straffrättsliga för att frånta gärningsmannen egendomen i fråga. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de som berörs av åtgärder enligt artiklarna 2 och 3 har tillgång till effektiva rättsmedel för att skydda sina rättigheter. Detta rambeslut skall inte ha som effekt att skyldigheten att respektera de grundläggande rättigheterna och de grundläggande principerna, särskilt vad gäller presumtion om den anklagades oskuld, i enlighet med vad som fastställs i artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen på något sätt ändras. 1.Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta rambeslut . 2.Medlemsstaterna skall till rådets generalsekretariat och kommissionen överlämna texten till de bestämmelser genom vilka skyldigheterna enligt detta rambeslut införlivas med deras nationella lagstiftning. På grundval av en rapport upprättad med hjälp av denna information och en skriftlig rapport från kommissionen skall rådet före bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta rambeslut. Detta rambeslut träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. (1) EUT L 335, 11.11.2004, s. 8. (2) EGT L 164, 22.6.2002, s. 3. 2. utgjort hjälpmedel vid ett brott,3. har förverkats till följd av en tillämpning av artikel 3.1 och 3.2 om utökade möjligheter till förverkande i rådets rambeslut /212/RIF om förverkande av , hjälpmedel och egendom Förslag till lag om ändring i lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen dels att 1 kap. 2 och 3 §§, 3 kap. 4, 5, 8 och 15 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 3 kap. 7 a och 11 a §§, av följande lydelse. Med ett svenskt beslut om förverkande avses i denna lag ett av svensk domstol meddelat lagakraftvunnet beslut om förverkande 1.som avser utbyte av ett brott, eller vad någon tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott eller värdet av det mottagna, eller 2.som avser egendom som använts eller varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott, som frambragts genom brott, vars användande utgör brott, som någon annars tagit befattning med på ett sätt som utgör brott eller som annars varit föremål för brott. Med ett svenskt beslut om förverkande ska även avses ett av svensk domstol meddelat lagakraftvunnet beslut som meddelats med stöd av 36 kap. 4 § . Med ett svenskt beslut om förverkande ska även avses ett av svensk domstol meddelat lagakraftvunnet beslut som meddelats med stöd av 36 kap. 1 b § eller 4 § . Med ett utländskt beslut om förverkande avses i denna lag ett straff eller en åtgärd enligt ett lagakraftvunnet beslut, som har meddelats av en domstol i en annan medlemsstat i Europeiska unionen efter rättegång på grund av brottslig handling och som innebär ett slutligt berövande av egendom när domstolen förklarat att egendomen 1. utgjort av ett brott eller motsvarande som helt eller delvis uppgår till värdet av denna , 2. utgjort hjälpmedel vid ett brott, eller 3. har förverkats till följd av en tillämpning av artikel 3.1 och 3.2 om utökade möjligheter till förverkande i rådets rambeslut 2005/212/RIF om förverkande av Beslutet ska åtföljas av ett intyg som är upprättat i enlighet med formuläret i bilagan till rambeslutet. , hjälpmedel och egendom som härrör från brott, eller som härrör från brott. 4. har förverkats möjligheter till förverkande enligt den statens lagstiftning än sådana som anges i 3. Denna lag ska inte tillämpas på utländska beslut om förverkande som innebär återställande av egendom till rättmätig ägare. om ett beslut om förverkande ska om beslut om förverkande enligt erkännas och verkställas i . 1 kap. 3 § första stycket 1–3 ska erkännas och verkställas i . Tingsrätten prövar om beslut om förverkande enligt 1 kap. 3 § första stycket 4 ska erkännas och verkställas i . Ett beslut om förverkande sänds över till för erkännande och verkställighet. Beslutet ska åtföljas av ett intyg som är upprättat i enlighet med formuläret i bilagan till rambeslutet. Intyget ska vara skrivet på svenska, danska, norska eller engelska eller åtföljas av en översättning till något av dessa språk. av beslut enligt 1 kap. 3 § första stycket 4 hos den tingsrätt som är behörig att pröva ett överklagande enligt 14 §. Om ett beslut om förverkande är Om ett beslut om förverkande är tingsrätten om det rör sig om ett (verkställbarhetsförklaring). stycket 4, besluta att verkställighet får ske (verkställbarhetsförklaring). Verkställbarhetsförklaringen ska innehålla uppgifter om 1. det belopp i svensk valuta eller den egendom som verkställigheten 2. huruvida beslutet får verkställas enligt 2 § andra stycket första meningen, och i så fall med beloppet angivet i svensk valuta, 3.hur beslutet ska verkställas, om det finns andra beslut om förverkande eller ett eller flera beslut för att säkerställa verkställighet av ett beslut om förverkande, samt 4.hur den mot vilken förklaringen gäller kan överklaga verkställbarhetsförklaringen. Vid fastställande av det belopp Vid fastställande av det belopp som avses i andra stycket 1 och 2 som avses i andra stycket 1 och 2 ska 3 § tillämpas. ska 3 § tillämpas. förklaringen ska delges den mot barhetsförklaring som har med- vilken förklaringen gäller. ska delges den mot vilken förklar- av 13 § första stycket 1 om uppskov med verkställigheten behöver del- givning inte ske så länge skälen för 13 § första stycket 1 om uppskov delgivning inte ske så länge skälen för uppskov består. 11 §§ inte meddelas om beslutet om 1 kap. 3 § första stycket 4, och 1.den gärning som ligger till grund för beslutet om förverkande inte motsvarar ett brott för vilket det enligt svensk lag är föreskrivet fängelse , eller motsvarar något av de brott som räknas upp i 36 kap. 1 b § andra och tredje styckena , 2.brottet inte är av beskaffenhet att kunna ge utbyte, 3.den förverkade egendomen inte har något samband med brottslig verksamhet, eller 4.beslutet om förverkande inte riktar sig mot någon av de personer som anges i 36 kap. 5 a § . En verkställbarhetsförklaring avseende beslut som anges i första stycket får inte meddelas om det är uppenbart oskäligt. Beslut om upphävande av en verkställbarhetsförklaring meddelas av . Rätten ska dock, utöver de fall i vilka förklaringen är föremål för rättens prövning enligt 14 §, fatta beslut i de fall rätten har fastställt förklaringen och det är fråga om att upphäva denna enligt första stycket 1. Bilaga 3 15 § En verkställbarhetsförklaring ska upphävas om 1.det framkommer att beslutet om förverkande inte får verkställas i , 2.beslutet om förverkande avser viss egendom och denna inte påträffas här i landet, 3.egendom som kan användas för verkställighet inte påträffas eller det av någon annan anledning inte är möjligt att verkställa beslutet om förverkande,