prop · H103198 · 2014-03-20 00:00:00 — gäller i högskolan att den som, oavsett om tillgänglighetsåtgärder vidtas eller inte, saknar den sakliga kompetens som krävs för att genomföra vissa studier inte kan åberopa bestämmelsen om skäliga stöd- och anpassningsåtgärder. I dessa fall föreligger inte en jämförbar situation. Att en person med en funktionsnedsättning inte antas till högskolestudier av skäl som hänför sig till att han eller hon inte har sakliga förutsättningar för utbildningen utgör således inte diskriminering. Om någon inte uppfyller sedvanliga krav på förkunskaper och studieprestationer, eller inte uppfyller examinationskrav och betygskriterier som ställs upp för studenter i högskolan, kan inte heller det uppvägas genom anpassningsåtgärder (jfr prop. 2007/08:65 s. 199). I förarbetena till diskrimineringslagen anges att den enskildes sakliga förutsättningar för att kunna ta del av eller tillgodogöra sig en viss utbildning har betydelse för om han eller hon är i en jämförbar situation. Som exempel anges idrottsgymnasier och utbildning som leder till flyglärarexamen. För att avgöra om en sökande med funktionsnedsättning är i en jämförbar situation med andra sökande måste bedömas om funktionsnedsättningen inverkar menligt på de sakliga förutsättningarna att delta i utbildningen. Om förutsättningarna saknas, är den sökande inte i en jämförbar situation (jfr prop. 2001/02:27 s. 39, prop. 2005/06:38 s. 95 och prop. 2007/08:95 s. 202). Det som i dessa avseenden anfördes i förarbetena har giltighet även för den nu föreslagna bestämmelsen på utbildningsområdet. Förhållandet till vissa bestämmelser i skollagen Den föreslagna tillgänglighetsbestämmelsen förutsätter, liksom redan gäller på högskolans område, att en bedömning görs i varje enskilt fall av vilka åtgärder som kan krävas. Denna bedömning har utvecklats närmare i avsnitt 8.2. För skolans verksamhet gäller bl.a. de skyldigheter i fråga om stöd och anpassning som anges i skollagen. och anser att det behöver tydliggöras hur bestämmelserna om särskilt stöd i skollagen påverkar bedömningen av om diskriminering föreligger i ett enskilt fall. efterlyser dessutom ytterligare analys av hur bedömningen av ändamålsenliga lokaler enligt skollagen förhåller sig till kravet på tillgängliga lokaler i diskrimineringslagen. Regeringen anser att bestämmelserna om ändamålsenliga lokaler och om särskilt stöd i skollagen bör vara starkt vägledande när det gäller att avgöra vilken anpassningsåtgärd som kan komma i fråga i ett enskilt fall. Som angetts i avsnitt 8.2. bör det inte anses skäligt att kräva åtgärder som går utöver krav som följer av annan lagstiftning eller annan författning. Den som har uppfyllt de krav på tillgänglighet som gäller enligt annan lagstiftning bör kunna utgå från att ytterligare krav inte följer av diskrimineringslagstiftningen. En annan fråga är om det i ett enskilt fall är rimligt att kräva en viss åtgärd med hänsyn till de ekonomiska och praktiska förutsättningarna för verksamhetsutövaren. anser att de särskilda omständigheter som gäller för fristående förskolor och skolor enligt skollagstiftningen inte beaktas i promemorian. betonar att fristående Prop. 2013/14:198 förskolor och skolor har stöd i skollagen för att under vissa omständig- heter inte ta emot eller erbjuda fortsatt utbildning för elever med omfattande stödbehov. Regeringen anser, när det gäller placering av elever eller mottagande i en skola med annan huvudman än hemkommunen, att skollagens bestämmelser om när hänsyn ska tas till en kommuns betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter bör vara starkt vägledande vid skälighetsbedömningen (bestämmelserna framgår av avsnitt 4.8). Dessa liksom övriga gällande lagbestämmelser har varit föremål för ställningstagande och en utgångspunkt är att de är noggrant avvägda (jfr prop. 2011/12:159 s. 33). Även inom utbildningsområdet kan det, vid upphandling, förekomma att en verksamhet bedrivs av en annan utövare än huvudmannen. I ett sådant fall bör verksamhetsutövaren se till att verksamheten inte bedrivs i strid med diskrimineringsförbuden. Av 5 kap. 2 § andra stycket diskrimineringslagen följer att om en utbildningsanordnare bryter mot förbuden i 2 kap. 5, 7 eller 19 § ska ersättningen betalas av huvudmannen för verksamheten. Bestämmelsen om skäliga åtgärder för tillgänglighet till lokalerna i fråga om högskoleutbildning bör upphävas I och med att en fristående bestämmelse om diskriminering i form av bristande tillgänglighet föreslås införas i diskrimineringslagen bör den nu gällande särskilda tillgänglighetsbestämmelsen i fråga om lokaler på högskoleområdet upphävas. 8.3.3Arbetsmarknadspolitisk verksamhet och arbetsförmedling utan offentligt uppdrag Regeringens förslag: Diskriminering i form av bristande tillgänglighet ska vara förbjuden i fråga om arbetsmarknadspolitisk verksamhet och arbetsförmedling utan offentligt uppdrag. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Följande remissinstanser har yttrat sig över för- slaget och anfört att de är positiva eller tillstyrker det. Arbetsförmedlingen, Statskontoret, , , , , , kommun, , Förbundet , , , Förbundet , och Talboks- och . Vad som avses med samhällsområdet Med arbetsmarknadspolitisk verksamhet avses till en början verksamhet enligt förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verk- I förordningen finns bestämmelser om verksamheten hos myndigheten , inbegripet handhavandet av arbets- 2013/14:198 marknadspolitiska program och platsförmedling som bedrivs av den statliga Arbetsförmedlingen. Som en del av den arbetsmarknadspolitiska verksamheten ses också arbetsförmedling som utförs av från staten fristående företag på offentligt uppdrag och som helt eller delvis har offentlig finansiering. I arbetsmarknadspolitisk verksamhet innefattas vidare kommuners, landstings, enskilda arbetsgivares, utbildningsföretags eller andras medverkan i arbetsmarknadspolitiska program eller annan verksamhet som sker på offentligt uppdrag. Diskrimineringsförbudet avser all handläggning hos myndigheten av ärenden om vägledning, platsförmedling (arbetsförmedling), anvisningar till arbetsmarknadspolitiska program eller andra insatser i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Bestämmelsen omfattar också hanteringen av frågor om aktivitetsstöd och andra ekonomiska arbetsmarknadspolitiskt betingade stöd såsom rese- och logiersättning och flyttningsbidrag. Vidare omfattas kommunala och, i förekommande fall, landstingskommunala åtgärder som syftar till att arbetslösa ska få arbete och som typiskt sett motsvarar sådana insatser som görs av eller på uppdrag av Arbetsförmedlingen. Detta kan avse t.ex. kommunala s.k. jobbtorg. Privata subjekts (utförare) medverkan i arbetsmarknadspolitisk verksamhet omfattas också. Detta gäller t.ex. programmet arbetspraktik och upphandlad arbetsmarknadsutbildning. Ett utbildningsföretag eller en arbetsgivare, som i samarbete med Arbetsförmedlingen tar emot personer för arbetspraktik eller något annat program, får alltså inte diskriminera den enskilde t.ex. vid urval, handledning eller allmänt i bemötande. Som arbetssökande betraktas den som är inskriven som arbetssökande vid Arbetsförmedlingen eller som söker anställning via en från staten fristående aktör, t.ex. ett bemanningsföretag. De arbetstagare som kan åberopa förbudet är de som tar del av arbetsmarknadspolitiska insatser, t.ex. den vars anställning finansieras med anställningsstöd. Arbetsförmedling utan offentligt uppdrag utan offentligt uppdrag avses den arbetsförmedling som inte bedrivs inom ramen för den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Här avses alltså privat arbetsförmedling. Det kan vara fråga om verksamhet som t.ex. rekryteringsföretag eller bemanningsföretag enligt avtal med en arbetsgivare svarar för. Bemanningsföretagets åtagande kan avse hela eller delar av rekryteringsprocessen. Några exempel är annonsering, intervjuer, CV-urval, personlighets- och motivationstester och referenstagning. En annan form av arbetsförmedling är att ett företag tillhandahåller en databas eller liknande i vilken arbetssökande kan registrera sig som sökande och arbetsgivare kan annonsera eller söka efter personer att anställa. Om det förekommer diskriminering i hanteringen av databasen eller motsvarande är diskrimineringsförbudet tillämpligt. Skälen för regeringens förslag Förbud mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet på samhällsområdet Enligt 2 kap. 9 § diskrimineringslagen (2008:567) är diskriminering av arbetssökande eller arbetstagare förbjuden i fråga om arbetsmarknadspolitisk verksamhet och arbetsförmedling utan offentligt uppdrag. Vissa undantag finns från förbudet. Arbetsmarknadspolitisk verksamhet och arbetsförmedling är områden där en ökad tillgänglighet kan få stor betydelse för enskildas möjligheter att delta i samhällslivet. Sådana möjligheter bör också ha ett betydande mervärde för individer med funktionsnedsättning. Regeringen anser därför, i likhet med promemorian, att ett förbud mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet bör införas i fråga om arbetsmarknadspolitisk verksamhet och arbetsförmedling utan offentligt uppdrag. Regeringen gör följande överväganden särskilt för detta samhällsområde. Åtgärder för att skapa tillgänglighet bör i fråga om arbetsmarknadspolitisk verksamhet och arbetsförmedling utan offentligt uppdrag kunna handla om olika åtgärder för att göra information tillgänglig så att den som har en funktionsnedsättning kan ta del av den information som ges om och i verksamheten. Det bör även kunna handla om olika åtgärder för att göra det möjligt för den som har en funktionsnedsättning att kommunicera med den verksamhetsansvarige. Det bör också kunna vara åtgärder för att göra lokalerna tillgängliga så att den som har en funktionsnedsättning kan ta del av och delta i verksamheten. Det bör vara tillräckligt att avhjälpa enklare hinder för att den enskilde ska få tillgång till detta samhällsområde. Det är viktigt att i sammanhanget poängtera att många åtgärder av tillgänglighet är av det slaget att de ska ses som ett uttryck för vanlig artighet och mänsklig hjälpsamhet. Som nämnts i avsnitt 8.2 bör förbudet mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet inte kunna användas för att ställa krav på någon att tillhandahålla en viss tjänst som annars inte alls skulle ha bjudits ut. Skyldigheten att vidta åtgärder för att en person med funktionsnedsättning ska kunna ta del av den arbetsmarknadspolitiska verksamheten eller arbetsförmedling utan offentligt uppdrag bör enligt regeringens uppfattning inte kunna användas för att ställa krav på att inrätta särskilda program som annars inte skulle ha erbjudits eller att skräddarsy innehållet inom ramen för en sådan verksamhet i sådan utsträckning att verksamheten blir att anse som en helt annan än den som ursprungligen erbjöds. Huruvida åtgärden kan krävas eller inte får prövas i det enskilda fallet (se närmare om denna bedömning i avsnitt 8.2). Särskilt om ansvar för tillgänglighetsskapande åtgärder i arbetsmarknadspolitisk verksamhet Den allmänna principen som gäller är att den som ansvarar för en viss typ av verksamhet som omfattas av diskrimineringslagen också ansvarar för att verksamheten bedrivs utan diskriminering. Ansvar och den faktiska kontrollen över verksamheten bör följas åt. Regeringens förslag innebär att samma princip bör gälla i fråga om ansvaret för dis- 2013/14:198 kriminering i form av underlåtenhet att vidta tillgänglighetsskapande åtgärder. Den ansvarsmodell som alltså redan gäller enligt diskrimineringslagen bör, vad gäller den arbetsmarknadspolitiska verksamheten och vid arbetsförmedling utan offentligt uppdrag i första hand innebära ett ansvar för staten eftersom den huvudsakliga delen av verksamheten sker i statlig regi. I många fall bedrivs emellertid verksamheten i praktiken av andra än Arbetsförmedlingen. Som exempel kan nämnas kommuner som fullgör uppgifter inom arbetsmarknadspolitiken eller en extern aktör vars tjänster upphandlas av Arbetsförmedlingen och som medverkar i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten genom att bedriva arbetsmarknadsutbildning. När frågan om åtgärder för tillgänglighet kommer upp i en del av verksamheten som i praktiken bedrivs av en kommun, bör enligt regeringens uppfattning ansvaret för tillgänglighetsskapande åtgärder i fråga om arbetsmarknadspolitisk verksamhet ligga på kommunen. I fråga om t.ex. upphandlad arbetsmarknadsutbildning hos ett utbildningsföretag eller på en arbetsplats bör ansvaret ligga hos företaget eller arbetsgivaren. En annan situation är den att en arbetssökande anvisas en anställning med anställningsstöd, lönebidrag eller liknande. I det fallet är både Arbetsförmedlingens befattning med ärendet och arbetsgivarens mottagande och bemötande etc. av den enskilde en del av den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Diskrimineringsförbudet som gäller i arbetsmarknadspolitisk verksamhet beträffande arbetsgivare blir då tillämpliga. Detsamma gäller om den arbetssökande anvisas det arbetsmarknadspolitiska programmet arbetspraktik. och arbetsgivaren bör i dessa fall ansvara för den diskriminering som kan föreligga på grund av den bristande tillgängligheten. Om den aktuella bristen i tillgänglighet rör förhållanden som arbetsgivaren råder över bör denne bli ansvarig, medan om det däremot kan anses vara inom ramen för Arbetsförmedlingens uppgifter som åtgärden borde ha vidtagits bör ansvaret ligga där. 8.3.4Start eller bedrivande av näringsverksamhet samt yrkesbehörighet Regeringens förslag: Diskriminering i form av bristande tillgänglighet ska vara förbjuden i fråga om start eller bedrivande av näringsverksamhet och yrkesbehörighet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som har yttrat sig över för- slaget är följande positiva eller tillstyrker det. , , , , , kommun, Försvarsmakten, , , Förbundet , , , Förbundet , och Talboks- och . Vad som avses med samhällsområdet Start eller bedrivande av näringsverksamhet Diskrimineringsförbudet i fråga om start eller bedrivande av näringsverk- samhet gäller till en början ekonomiskt stöd, tillstånd, registrering eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att någon ska kunna starta eller bedriva näringsverksamhet. Som ekonomiska stöd räknas statliga och andra bidrag, t.ex. de olika regionalpolitiska stöden. driver näringsverksamhet under egen firma kan få bidrag enligt förord- ningen (1998:996) om sysselsättningsbidrag, förordningen (2000:283) om regionalt bidrag till företagsutveckling, förordningen (2003:596) om bidrag för projektverksamhet inom den regionala tillväxtpolitiken och förordningen (2007:61) om regionalt investeringsstöd. på ekonomiskt stöd till enskilda är Trygghetsfondens s.k. starta-eget- Uppräkningen är inte uttömmande, vilket innebär att även andra befintliga, eller tillkommande, bidragsformer också kan komma Diskriminering som kan förekomma när det gäller andra finansierings- former för start eller bedrivande av näringsverksamhet omfattas inte av diskrimineringsförbudet enligt denna bestämmelse. vara fråga om stöd till start av näringsverksamhet som lämnas inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska insatserna enligt förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program, eller särskilt stöd vid start av näringsverksamhet enligt förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsför- Diskriminering som rör hantering av dessa insatser faller under diskrimineringsförbudet i 2 kap. 9 § diskrimineringslagen. som administreras av det statliga företaget eller lån hos andra långivare omfattas av diskrimineringsförbudet för tjänster i 2 kap. 12 §. Arbetslöshetsersättning till företagare enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring och företagares sjuk- och föräldrapenning enligt socialförsäkringsbalken omfattas av diskrimineringsförbudet i fråga om socialförsäkringssystemet, arbetslöshetsförsäkringen och studiestöd i 2 kap. 14 § diskrimineringslagen. Diskrimineringsförbudet gäller vidare tillstånd, registrering eller lik- nande som behövs eller kan ha betydelse för att en enskild person ska kunna starta eller bedriva näringsverksamhet. tar t.ex. trafiktillstånd enligt yrkestrafiklagen (2012:210) och serverings- tillstånd enligt alkohollagen (2010:1622). Uppräkningen är inte uttöm- Registrering tar sikte på möjligheten att registrera enskild firma (enskild näringsverksamhet), handelsbolag, kommanditbolag eller aktie- Med begreppet liknande som kan ha betydelse för att en enskild person ska kunna starta eller bedriva näringsverksamhet avses sådant som typiskt sett är av vikt för den som startar eller bedriver Ett exempel är att F-skattsedel utfärdas eller återkal- Diskrimineringsförbudet i fråga om yrkesbehörighet avser sådant som behörighet och legitimation enligt 4 kap. 2013/14:198 (2010:659) för apotekare, arbetsterapeuter, audionomer, barnmorskor, biomedicinska analytiker, dietister, kiropraktorer, logopeder, läkare, naprapater, optiker, ortopedingenjörer, psykologer, psykoterapeuter, receptarier, röntgensjuksköterskor, fysioterapeuter, sjukhusfysiker, sjuksköterskor, tandhygienister och tandläkare. Behörig att utöva yrke som apotekare, barnmorska läkare, receptarie och tandläkare är endast den som har legitimation för yrket eller som särskilt förordnats att utöva det. De ovan angivna yrkestitlarna får användas endast av den som har legitimation för yrket eller genomgår föreskriven praktisk tjänstgöring. Ansökningar om legitimation och särskilt förordnande att utöva ett yrke prövas i dessa fall av . Av bestämmelsen omfattas också sådant som behörighet och legitimation för att få utöva veterinäryrket enligt lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. Ansökningar om legitimation prövas av . Ett annat exempel när det gäller yrkesbehörighet är elinstallationsarbete, som enligt huvudregeln bara får utföras av behörig elinstallatör. Sådant arbete får även utföras av andra yrkesmän under överinseende av sådan elinstallatör. Det förutsätter dock att yrkesmannen är anställd hos eller i samma företag som den behöriga elinstallatören. prövar frågor om meddelande av behörighet att utföra elinstallationsarbete med stöd av elinstallatörsförordningen (1990:806). När det gäller frågor om auktorisation, registrering och godkännande gäller diskrimineringsförbudet sådant som godkännande och auktorisation av revisorer enligt revisorslagen (2001:883), Kammarkollegiets handhavande av auktorisation av tolkar och översättare enligt förordningen (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare, frågor som gäller tillstånd och registrering av försäkringsmäklare hos enligt lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, liksom godkännande som trafikskolechef, utbildningsledare eller trafiklärare hos trafikskolor enligt lagen (1998:493) om trafikskolor. Skälen för regeringens förslag Förbud mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet på Enligt 2 kap. 10 § diskrimineringslagen (2008:567) är diskriminering för- bjuden i fråga om ekonomiskt stöd, tillstånd, registrering eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att någon ska kunna starta eller Diskriminering är också förbjuden i fråga om behörighet, legitimation, auktorisation, registrering, godkännande eller liknande som behövs eller kan ha betydelse för att någon ska kunna ut- öva ett visst yrke. Vissa undantag finns från förbudet. Möjligheten att starta och bedriva näringsverksamhet och att utöva ett yrke är grundläggande för att kunna delta aktivt i samhällslivet och för- sörja sig själv. Regeringen anser att en förbättrad tillgänglighet även med relativt små medel kan bidra till ett stort mervärde för en person med För att personer med funktionsnedsättning ska ha lika goda förutsättningar som andra att delta i samhällslivet bör ett förbud mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet införas även på Regeringen anser att förbudet mot diskriminering i form av bristande Prop. 2013/14:198 tillgänglighet inte heller i detta sammanhang bör kunna användas för att ställa krav på någon att tillhandahålla en viss vara eller en viss tjänst m.m. som annars inte alls skulle ha bjudits ut. Skyldigheten att vidta åtgärder för att en person med funktionsnedsättning ska kunna ta del av samhällsområdet bör alltså inte kunna åberopas för att t.ex. få högre ekonomiskt stöd eller få tillstånd för en verksamhet som inte uppfyller de grundläggande krav som gäller för verksamheten i fråga. På samma sätt som gäller på arbetslivets område och i fråga om utbildning bör inte heller den som saknar sakliga förutsättningar för att få en viss yrkesbehörighet kunna åberopa diskrimineringsförbudet avseende bristande tillgänglighet. Regeringen gör följande överväganden beträffande detta samhällsområde. Tillgänglighetsåtgärder bör, i fråga om start eller bedrivande av näringsverksamhet samt yrkesbehörighet t.ex. kunna handla om olika, i många fall enkla åtgärder för att göra information tillgänglig så att den som har en funktionsnedsättning kan ta del av den information som ges om och i verksamheten. Det bör även kunna handla om olika åtgärder för att göra det möjligt för den som har en funktionsnedsättning att kommunicera med den verksamhetsansvarige. Även vissa åtgärder för att göra lokalerna tillgängliga så att den som har en funktionsnedsättning kan ta del av verksamheten, bör kunna komma i fråga. Det bör vara tillräckligt att avhjälpa enklare hinder för att den enskilde ska få tillgång till området. Det är viktigt att i sammanhanget poängtera att många åtgärder av tillgänglighet är av det slaget att de ska ses som ett uttryck för vanlig artighet och mänsklig hjälpsamhet. Huruvida åtgärden kan krävas eller inte får prövas i det enskilda fallet (se närmare om denna bedömning i avsnitt 8.2). 8.3.5Medlemskap i vissa organisationer Regeringens förslag: Diskriminering i form av bristande tillgänglighet ska vara förbjuden i fråga om medlemskap och medverkan i arbetstagar-, arbetsgivar- och yrkesorganisationer och i fråga om förmåner som en sådan organisation tillhandahåller sina medlemmar. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig över Statskontoret, , , , , , , kommun, , , Förbundet , och Talboks- och tillstyrker eller är positiva till förslaget. Vad som avses med samhällsområdet Med arbetstagarorganisation och arbetsgivarorganisation avses detsamma som i 6 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (medbestämmandelagen). I medbestämmandelagen definieras begreppet arbetstagarorganisation som en sådan sammanslutning av arbetstagare som enligt sina stadgar ska tillvarata arbetstagarnas intressen i förhållandet till arbetsgivaren. Med arbetsgivarorganisation avses enligt samma paragraf motsvarande sammanslutning på arbetsgivarsidan. Med yrkesorganisation avses organisationer vars syfte är att tillvarata en viss yrkesgrupps intressen. Med medlemskap avses beviljande och upphörande av medlemskap. Även diskriminerande behandling under ett ansökningsförfarande om medlemskap omfattas av förbudet. Skyddet omfattar även rätten att på egen begäran utträda ur organisationen. Med medverkan i organisationen avses t.ex. rätt att närvara, yttra sig och rösta och att ställa sig till förfogande till val inom organisationen. Förmåner som organisationen tillhandahåller sina medlemmar kan vara att organisationen förhandlar för eller företräder en medlem inför domstol. Andra exempel är erbjudanden till medlemmarna om olika former av rabatter eller att medlemmarna ges tillgång till olika tjänster som organisationen erbjuder dem. Det kan vara fråga om t.ex. förmånliga försäkringar eller banklån, rabatter på tidningsprenumerationer eller litteratur, olika former av evenemang, yrkesvägledning, karriärvägledning, karriärrådgivning, juridisk rådgivning och möjlighet att delta i olika slag av utbildningar.