prop · H103203 · 2014-04-02 00:00:00 — Dessa omständigheter talar enligt regeringens uppfattning med styrka för att inte infoga de föreslagna bestämmelserna i befintliga lagar utan i stället skapa en särreglering om ansvar och roller vid egendom som används som tjänstebostad för statsministern. Regeringen delar också Säkerhetspolisens uppfattning att ett ytterligare argument för en särreglering är intresset av att tydligt markera att regleringen rörande statsministerns tjänstebostäder, som innebär ett helt nytt uppdrag för Säkerhetspolisen, är avgränsad till att endast avse de berörda fastigheterna. Mot att samla de föreslagna ändringarna i en från säkerhetsskyddslagen och skyddslagen separat reglering talar det förhållandet att övrig regle- 2013/14:203 ring på området finns i de två befintliga lagarna. Detta argument gör sig starkast gällande på skyddslagens område där det rent systematiskt skulle vara möjligt att införa de föreslagna ändringarna i befintliga författningar. Vikten av en samlad och tydlig reglering av det ansvar Säkerhetspolisen nu föreslås få väger enligt regeringens mening dock tyngre än det argumentet och en ny lag om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder bör därför införas. Den nya lagen föreslås endast innehålla särbestämmelser till säkerhetsskyddslagens och skyddslagens bestämmelser om ansvar och beslutanderätt i vissa frågor. Säkerhetsskyddslagens och skyddslagens bestämmelser som binder eller lämnar anvisningar åt beslutande och ansvarig myndighet, liksom de tillhörande förordningarnas tillämpningsbestämmelser, bör även fortsättningsvis gälla vid beslutsfattande, beredning och utövande av ansvar med stöd av den föreslagna regleringen. Av tydlighetsskäl bör detta, i fråga om lagbestämmelserna, anges särskilt genom upplysningsbestämmelser i säkerhetsskyddslagen och i skyddslagen som hänvisar till den nya lagen. Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Några övergångsbestämmelser behövs inte. Promemorians bedömning och förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att lagändringarna ska träda i kraft . Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i denna del. Skälen för regeringens bedömning och förslag: De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Vid ikraftträdandet får Säkerhetspolisen det ansvar som följer av den föreslagna regleringen. Några övergångsbestämmelser angående detta krävs således inte. De nu gällande besluten om skyddsobjekt avseende statens egendom och är inte fattade med stöd av skyddslagen (2010:305), utan med stöd av den tidigare regleringen på området, lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. I enlighet med övergångsbestämmelser till skyddslagen gäller beslut som fattats med stöd av den tidigare regleringen längst till utgången av 2014. Besluten om skyddsobjekt rörande egendomen och är således gällande till dess att Säkerhetspolisen beslutar om dess upphävande eller ersätter dem med nya beslut. Nya beslut måste dock fattas . Någon övergångsbestämmelse är därför inte heller nödvändig i denna del. Regeringens bedömning: Säkerhetspolisen bör tillföras medel genom ökat anslag för att kunna fullgöra sitt samlade ansvar. Det ökade anslaget bör finansieras genom överflyttning av befintliga medel. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Säkerhetspolisen instämmer i bedömningen att myndigheten bör tillföras medel genom ökat anslag motsvarande de kostnader som det nya ansvaret ger upphov till. För att inte oförutsedda kostnader för skyddet ska belasta Säkerhetspolisens kärnverksamhet, genom myndighetsinterna omprioriteringar mellan verksamheter som svårligen kan vägas mot varandra, anser myndigheten att tillförandet av medel måste ske genom en särskild anslagspost. Säkerhetspolisen ställer sig därtill tveksam till antagandet i promemorian att regleringen i sig inte kommer att innebära ökade kostnader för staten och att det sålunda endast är fråga om en överflyttning av kostnader till Säkerhetspolisen. ställer sig positivt till förslaget att Säkerhetspolisen ska tillföras medel genom ökat anslag som motsvarar de kostnader som det nya ansvaret ger upphov till i och med utredarens förslag. Verket poängterar också att man inte bör blicka bakåt i tiden för att bedöma anslagets storlek eftersom historiska säkerhetskostnader inte är rättvisande för det faktiska behovet. anför att nämnden inte bör belastas med några extra kostnader på grund av ändrade säkerhetsrutiner. Skälen för regeringens bedömning: De föreslagna lagändringarna innebär bl.a. att en ny lag införs och att Säkerhetspolisen får ett nytt ansvarsområde. Regeringen delar promemorians bedömning att ändringarna i sig inte innebär några ökade kostnader för staten. De ekonomiska konsekvenser som förslaget kan medföra utgörs av kostnader av två slag. Den första kategorin, som är relativt enkel att avgränsa och beräkna, utgörs av de kostnader för beredning och beslutsfattande i de frågor som följer av det ansvar som Säkerhetspolisen åläggs genom förslaget. Kostnaderna bör i princip uteslutande avse personalkostnader för den tid som Säkerhetspolisens personal utövar detta för myndigheten nya ansvar. Den andra kategorin avser de kostnader som är förknippade med att Säkerhetspolisen får ett ansvar för åtgärder som företas i syfte att se till att obehöriga inte får tillträde till fastigheterna, liksom för fastigheternas bevakning. Utövandet av detta ansvar kommer att medföra kostnader som, utöver personalkostnader, avser bl.a. skyddsvakter, larm och andra tekniska och fysiska skyddsåtgärder som Säkerhetspolisen bedömer som nödvändiga för att fullgöra sitt uppdrag i denna del. Sammantaget gör regeringen därför bedömningen att Säkerhetspolisen behöver tillföras medel genom ökat anslag för kostnader som det nya ansvaret ger upphov till. Detta bör ske genom överflyttning av befintliga medel. Frågan om en särskild anslagspost i medelstilldelningen som Säkerhetspolisen efterfrågat får behandlas inom ramen för den ordinarie budgetprocessen. 2013/14:203 9 9.1Förslaget till lag om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder 1 § Denna lag innehåller särskilda bestämmelser som rör verksamheten vid och skyddet för egendom som används som tjänstebostad för statsministern. Bestämmelserna utgör kompletteringar till och undantag från säkerhetsskyddslagen (1996:627) och skyddslagen (2010:305). I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Regeringens överväganden finns i avsnitten 6.1 och 6.6. Bestämmelsen har utformats i linje med Lagen reglerar ansvar, beslutanderätt och samrådsskyldighet i den utsträckning som anges i de följande paragraferna och gäller endast avseende egendom som används som tjänstebostad för statsministern. Med egendom avses i sammanhanget såväl fast som lös egendom, t.ex. hyres- eller bostadsrätt. träffas två egendomar av definitionen: fastigheten 5, med adress i och benämnt , och fastigheterna 5:1 och 6:1 i , benämnda statens egendom . För det fall det skulle inrättas andra eller nya tjänstebostäder för statsministern är lagen dock tillämplig också vid sådan egendom. Bestämmelserna i lagen kompletterar eller utgör undantag från säkerhetsskyddslagen och skyddslagen. Det innebär att dessa två lagar gäller i verksamhet och för åtgärder vid fastigheterna om inget annat sägs i denna lag. Detta innebär att t.ex. säkerhetsskyddslagens bestämmelser om förutsättningarna för tillträdesbegränsning, placering i säkerhetsklass och träffande av säkerhetsskyddsavtal gäller. På samma sätt gäller skyddslagens bestämmelser om t.ex. förutsättningarna för att besluta om skyddsobjekt och skyddsvakts befogenheter vid bevakning. Begreppen som används för att ange tillämpningsområdet har i förekommande fall samma innebörd som i säkerhetsskyddslagen och skyddslagen. Tillträdesbegränsning och frågor om skyddsobjekt 2 § Säkerhetspolisen har det ansvar för tillträdesbegränsning som anges i 7 § 2 säkerhetsskyddslagen (1996:627) vid egendom som används som tjänstebostad för statsministern. Inför att tillträdesbegränsande åtgärder vidtas ska Säkerhetspolisen samråda med den eller de myndigheter som förvaltar egendomen och som berörs av åtgärden. När det gäller tillträdesbegränsande åtgärder som är av större betydelse ska Säkerhetspolisen även samråda med . I paragrafen regleras Säkerhetspolisens ansvar för tillträdesbegränsning och frågor om samråd inför vidtagande av tillträdesbegränsande åtgärder. Regeringens överväganden finns i avsnitten 6.2 och 6.3. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I första stycket anges att Säkerhetspolisen har det ansvar för tillträdes- Prop. 2013/14:203 begränsning vid statsministerns tjänstebostäder som följer av 7 § 2 säkerhetsskyddslagen. Med tillträdesbegränsning avses i princip alla säkerhetshöjande åtgärder som vidtas i syfte att förebygga att obehöriga får tillträde till fastigheterna. Ansvaret kan innefatta frågor om avspärrningar, larm, rutiner för inpassering m.m. I ansvaret ingår även att överväga behovet av inre och yttre bevakning genom t.ex. vaktpersonal eller kameraövervakning. Att Säkerhetspolisen har ansvaret i denna del innebär således att myndigheten ansvarar för att analysera behovet av skydd mot obehöriga intrång och annat skydd samt för att se till att de nödvändiga skyddsåtgärderna verkställs. I ansvaret ingår inte sedvanligt underhåll eller reparationer av fastigheterna, dvs. åtgärder som inte direkt vidtas för att upprätthålla tillträdesbegränsningen. Sådana åtgärder vidtas i stället av de fastighetsförvaltande myndigheterna (framförallt av ) som ett normalt led i ansvaret för drift och underhåll av fastigheten. Det gäller även ansvaret för underhåll av säkerhetshöjande installationer som t.ex. larm. Av 6 § säkerhetsskyddslagen framgår att säkerhetsskyddet omfattar skydd mot terrorism, oavsett om denna hotar rikets säkerhet eller inte. Åtgärderna i 7 § 2 tar enligt sin ordalydelse sikte endast på skyddet av förhållanden som rör rikets säkerhet. I 7 § andra stycket föreskrivs därför särskilt att skyddsåtgärderna ska utformas så att behovet av skydd mot terrorism tillgodoses även i övriga fall (prop. 1995/96:129 s. 75 f.). Säkerhetspolisens ansvar enligt den nu aktuella bestämmelsen innefattar således skyddet mot terrorism oavsett syfte. I andra stycket anges att Säkerhetspolisen inför vidtagande av tillträdesbegränsande åtgärder ska samråda med den eller de myndigheter som förvaltar fastigheterna i fråga och som berörs av åtgärden. Med tillträdesbegränsande åtgärd avses en åtgärd som Säkerhetspolisen vidtar för att begränsa obehörigas tillträde till fastigheterna enligt vad som anges ovan. Bestämmelsen innebär en skyldighet för Säkerhetspolisen att överlägga med berörda myndigheter innan en åtgärd vidtas. berörs , och i något enstaka fall , av samrådet. I de fall tillträdesbegränsande åtgärder är av större betydelse ska Säkerhetspolisen även samråda med . Med åtgärder av större betydelse avses åtgärder som medför större investeringar, påverkar byggnaderna på ett påtagligt sätt eller i övrigt är av stor principiell betydelse. 3 § Säkerhetspolisen beslutar i frågor om skyddsobjekt enligt skyddslagen (2010:305) när det gäller egendom som används som tjänstebostad för statsministern. Säkerhetspolisen ansvarar för att beslutade skyddsobjekt som gäller sådan egendom bevakas och för att upplysning om sådana beslut lämnas genom tydlig skyltning. I paragrafen regleras beslutanderätten i frågor om skyddsobjekt avseende egendom som används som tjänstebostad för statsministern samt ansvaret för bevakning av och upplysning om beslutade skyddsobjekt. Regeringens överväganden finns i avsnitten 6.2 och 6.3. mats i enlighet med Lagrådets förslag. Av första stycket framgår att Säkerhetspolisen beslutar i alla frågor om skyddsobjekt enligt skyddslagen beträffande egendom som används som tjänstebostad för statsministern. Skyddslagen ger stöd för att besluta att varje statsministerns bostad ska vara skyddsobjekt. Säkerhetspolisens beslutanderätt avser endast statsministerns tjänstebostäder, och omfattar inte dennes privata bostäder. Bestämmelsen innebär att det endast är Säkerhetspolisen som kan fatta dessa beslut avseende aktuell egendom. Med frågor om skyddsobjekt avses enligt skyddslagen i första hand själva beslutet om att ett visst geografiskt område ska vara skyddsobjekt. Beslutet bör ange skyddsobjektets geografiska gränser och kan enligt skyddslagen också innehålla bl.a. förbud mot avbildning, beskrivning eller mätning av eller inom skyddsobjektet (7 §). Säkerhetspolisen får genom bestämmelsen även rätt att besluta i övriga frågor om skyddsobjekt enligt skyddslagen, dvs. om hur länge beslutet ska vara gällande (20 §), om beslutet ska gälla även om det inte vunnit laga kraft (21 §) och i frågor om ändring eller upphävande av beslutet (23 §). I egenskap av beslutsmyndighet blir Säkerhetspolisen också motpart för det fall beslut om skyddsobjekt överklagas med stöd av 33 § skyddslagen. Skyddslagens bestämmelser om bl.a. de förutsättningar som gäller för att en byggnad eller ett område ska kunna beslutas vara skyddsobjekt gäller även vid beslutsfattande. Detta innebär bl.a. ett krav på samråd med den som äger eller nyttjar fastigheten. Enligt andra stycket ansvarar Säkerhetspolisen även för bevakningen av de skyddsobjekt som beslutas på de aktuella egendomarna och för att upplysning om beslut om skyddsobjekt lämnas genom tydlig skyltning, dvs. det ansvar som annars regleras i 22 § skyddslagen. Skyddslagens bestämmelser om bl.a. tillträdesförbud och skyddsvakts befogenheter gäller vid sådan bevakning. Säkerhetspolisen måste inte utföra bevakningen med egen personal, utan ansvaret innebär att besluta i frågor om bevakningens omfattning och karaktär samt att anlita skyddsvakt. Samråd inför att säkerhetsskyddsavtal ska träffas och inför beslut om placering i säkerhetsklass 4 § Inför att säkerhetsskyddsavtal ska träffas enligt 8 § säkerhetsskyddslagen (1996:627) med anledning av upphandling till egendom som används som tjänstebostad för statsministern ska den upphandlande myndigheten samråda med Säkerhetspolisen. I paragrafen anges att det inför att säkerhetsskyddsavtal ska träffas med anledning av upphandling till egendom som används som tjänstebostad för statsministern ska ske ett samråd mellan den upphandlande myndigheten och Säkerhetspolisen. Regeringens överväganden finns i avsnitt 6.4. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen aktualiseras då en myndighet är skyldig att träffa ett säkerhetsskyddsavtal enligt 8 § säkerhetsskyddslagen med anledning av att den avser inleda en upphandling av bl.a. varor eller tjänster till egendom som används som tjänstebostad för statsministern. Samråd ska ske i fråga om den nivå på anbudsgivarens eller leverantörens säkerhetsskydd som behövs i det särskilda fallet. Bestämmelsen bidrar till att skapa en likvärdig nivå på säkerhetsskyddet bland de leverantörer eller anbuds- givare som utför eller kan komma att utföra arbete på eller leverera varor Prop. 2013/14:203 till statsministerns tjänstebostäder. I likhet med vad som anges ovan innebär samrådet en skyldighet för den myndighet som upphandlar bl.a. varor eller tjänster att överlägga med Säkerhetspolisen innan ett säkerhetsskyddsavtal träffas. 5 § Inför beslut om placering i säkerhetsklass enligt 17 § säkerhetsskyddslagen (1996:627) av anställningar eller annat deltagande i verksamheten vid egendom som används som tjänstebostad för statsministern ska den som bedriver verksamheten samråda med Säkerhetspolisen. I paragrafen anges att de myndigheter som bedriver verksamhet vid egendom som används som tjänstebostad för statsministern ska samråda med Säkerhetspolisen inför beslut om placering i säkerhetsklass av anställningar eller annat deltagande i verksamheten. Regeringens överväganden finns i avsnitt 6.5. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Paragrafen är tillämplig i situationen när en myndighet står inför att fatta beslut om placering i säkerhetsklass av en anställning eller annat deltagande i verksamheten som är förlagd till egendom som används som tjänstebostad för statsministern. Samrådet ska avse i vilken säkerhetsklass en befattning ska placeras. Det är framförallt fråga om personal som är anställd av , eller utföra arbete på fastigheterna, eller som i samma syfte anlitats som tillfälliga uppdragstagare av någon av dessa myndigheter. Huruvida en anställning eller annat deltagande i verksamheten ska placeras i säkerhetsklass styrs av bestämmelsen i 17 § säkerhetsskyddslagen. Avgörande är i vilken utsträckning deltagandet ger tillgång till sekretessbelagda uppgifter av betydelse för rikets säkerhet. Genom bestämmelsen uppnås att de befattningar som ger samma eller liknande tillgång till hemlig information och möjligheter att vistas på och omkring fastigheterna placeras i samma säkerhetsklass. Samrådsskyldigheten gäller även innan en myndighet vänder sig till regeringen med en framställan om beslut om placering av en befattning i säkerhetsklass 1. I likhet med vad som anges ovan innebär samrådet en skyldighet för den myndighet som bedriver verksamheten att överlägga med Säkerhetspolisen innan ett beslut om placering i säkerhetsklass fattas. 9.2Förslaget till lag om ändring i säkerhetsskyddslagen (1996:627) Särskilda bestämmelser som rör statsministerns tjänstebostäder 32 a § I lagen (2014:000) om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder finns särskilda bestämmelser om ansvar för tillträdesbegränsning och om samrådsskyldighet inför att säkerhetsskyddsavtal ska träffas och inför beslut om placering i säkerhetsklass. I paragrafen, som är ny, tydliggörs att det finns särskilda bestämmelser om ansvar för tillträdesbegränsning och om samrådsskyldighet inför att 2013/14:203 säkerhetsskyddsavtal ska träffas och inför beslut om placering i säkerhetsklass i lagen (2014:000) om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder. I övrigt gäller säkerhetsskyddslagens bestämmelser även i verksamhet som bedrivs vid de aktuella fastigheterna. Regeringens överväganden finns i avsnitt 6.6. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 9.3Förslaget till lag om ändring i skyddslagen (2010:305) 24 a § I lagen (2014:000) om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder finns bestämmelser som gäller i stället för det som anges i 18 § första stycket om beslut om skyddsobjekt och i 22 § om ansvar för bevakning av skyddsobjekt och upplysning om beslut om skyddsobjekt. I paragrafen, som är ny, tydliggörs att lagen (2014:000) om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statsministerns tjänstebostäder innehåller bestämmelser om rätten att besluta om skyddsobjekt och om ansvaret för bevakning av skyddsobjekt och upplysning om beslut om skyddsobjekt som gäller i stället för skyddslagens bestämmelser i dessa delar. Skyddslagens bestämmelser gäller dock vid beslutsfattande, beredning och utövande av ansvar som sker med stöd av den nya lagen. Säkerhetspolisens beslutanderätt avser endast egendom som används som tjänstebostad för statsministern och omfattar alltså inte statsministerns privata bostäder. Regeringens överväganden finns i avsnitt 6.6. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Förslag till lag (2014:xxx) med särskilda bestämmelser om skydd och säkerhetsskydd för statens egendom och Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om 1.ansvar för tillträdesbegränsning och bevakning vid statens egendom och , 2.beslutanderätt i frågor om skyddsobjekt och placering i säkerhetsklass vid statens egendom och , och 3.samrådsskyldighet vid träffande av säkerhetsskyddsavtal hänförligt till statens egendom eller . 2 § Skyddslagen (2010:305) gäller vid beslut om skyddsobjekt och utövande av ansvar för bevakning som sker med stöd av denna lag, med undantag för vad som anges i 4 § och 5 § andra stycket. 3 § Säkerhetsskyddslagen (1996:627) gäller vid beslut om placering i säkerhetsklass och utövande av ansvar för tillträdesbegränsningar som sker med stöd av denna lag, med undantag för vad som anges i 5 § första stycket och 6 §. 4 § Säkerhetspolisen beslutar i frågor om skyddsobjekt enligt skyddslagen (2010:305) avseende statens egendom och . 5 § Säkerhetspolisen ska förebygga att obehöriga får tillträde till statens egendom och . Säkerhetspolisen ansvarar för att statens egendom och bevakas och för att upplysning om beslut om skyddsobjekt som fattas med stöd av 4 § lämnas genom tydlig skyltning eller på annat sätt. Beslut om säkerhetshöjande åtgärder som är av större betydelse ska föregås av samråd med . Beslut om placering i säkerhetsklass 6 § Säkerhetspolisen beslutar om placering i säkerhetsklass 2 och 3 för anställningar eller annat deltagande i verksamheten vid statens egendom och . Säkerhetspolisen ska begära att regeringen beslutar om placering i säkerhetsklass 1 för anställningar eller annat deltagande i verksamheten 2013/14:203 vid statens egendom eller när förutsättningar Bilaga 1 för sådan placering föreligger. Vad som sägs i första och andra styckena gäller inte anställningar eller annat deltagande i verksamheten som inte huvudsakligen avser deltagande i verksamheten på statens egendom eller och avser personer som säkerhetsprövats av annan myndighet. 7 § Inför träffande av säkerhetsskyddsavtal enligt 8 § säkerhetsskyddslagen (1996:627) med anledning av upphandling av varor eller tjänster till statens egendom och ska samråd ske med Säkerhetspolisen i fråga om nivån på anbudsgivarens eller leverantörens säkerhetsskydd som behövs i det enskilda fallet. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i skyddslagen (2010:305) Härigenom föreskrivs att det i skyddslagen (2010:305) ska införas en ny paragraf, 34 §, av följande lydelse. Särskilda bestämmelser avseende statens egendom och 34 § Vad som anges i 18 § om beslut om skyddsobjekt och i 22 § om ansvar för bevakning av och upplysning om skyddsobjekt gäller inte i de delar som regleras i lagen (2014:xxx) med särskilda bestämmelser om skydd och säkerhetsskydd för statens egendom och . Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i säkerhetsskyddslagen (1996:627) Härigenom föreskrivs att 20 § säkerhetsskyddslagen (1996:627) ska ha följande lydelse. och dess myndigheter beslutar om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll såvitt avser förvaltningsområde. För anställda vid bestämmer riksdagsförvaltningen efter samråd med krigsdelegationens sekreterare om placering i säkerhetsklass och registerkontroll. I övrigt beslutar regeringen om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll. Regeringen får föreskriva att myndigheter och andra, för vilka bestämmelserna om registerkontroll gäller, beslutar om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll. Denna beslutanderätt får dock tilldelas sådana bolag, föreningar och stiftelser som avses i 1 § 2 eller sådana enskilda som anges i 1 § 3 och 8 § endast om det finns särskilda skäl. Den myndighet som regeringen bestämmer får besluta om registerkontroll enligt 15 §. I lagen (2014:xxx) med särskilda bestämmelser om skydd och säkerhetsskydd för statens egendom och finns ytterligare bestämmelser om beslutanderätt i frågor om placering i säkerhetsklass för verksamheten på de nämnda fastigheterna. Denna lag träder i kraft . ombudsmän, , , i , , och Utredningen om säkerhetsskyddslagen (Ju 2011:14). Förslag till lag om ansvar för vissa säkerhetsfrågor vid statens egendom och Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller särskilda bestämmelser om 1.ansvar för tillträdesbegränsning vid statens egendom och , 2.beslutanderätt i frågor om skyddsobjekt samt ansvar för bevakning av skyddsobjekt och upplysning om beslut om skyddsobjekt när det gäller statens egendom och , och