prop · H103160 · 2014-03-18 00:00:00 — Om en elev har behov av regelbundna specialpedagogiska insatser i ett visst ämne kan det t.ex. anges att eleven ska undervisas av en speciallärare i det ämnet, hur många timmar det ska ske samt om denna undervisning ska ske utöver ordinarie undervisning i det aktuella ämnet eller i stället för den ordinarie undervisningen. Att såväl behovet av särskilt stöd som de konkreta åtgärder som ska vidtas anges i åtgärdsprogrammet är viktigt dels därför att åtgärdsprogrammet är ett redskap för lärare, rektorer och annan skolpersonal i arbetet med att stödja eleven så att han eller hon kan nå de kunskapskrav som minst ska uppnås, dels för att eleven och vårdnadshavarna ska kunna ta ställning till om de är nöjda med de åtgärder som avses att vidtas eller om de vill överklaga beslutet om åtgärdsprogram. Det är även viktigt för att beslutet och dess effekter ska kunna följas upp och utvärderas. anser att åtgärdsprogrammen inte alltid behöver vara så omfattande som nämnden ofta ser prov på, exempelvis kan hänvisningar till den utredning som ligger till grund för beslutet om särskilt stöd ofta göras i stället för upprepningar i programmen. Regeringen delar nämndens uppfattning och anser att uppgifter från utredningen inte i onödan bör tas in i åtgärdsprogrammet. Det finns vidare, enligt regeringens mening, inget skäl till att uppgifter som kan vara av integritetskänslig karaktär ska förekomma i fler dokument än nödvändigt. Detta gäller särskilt mot bakgrund av att det följer av offentlighets- och sekretesslagen att uppgifter om enskilds personliga förhållanden kan omfattas av sekretess när det förekommer i en utredning om särskilt stöd, men att samma uppgifter är offentliga om de förekommer i ett beslut om åtgärdsprogram (se avsnitt 4). Om en elev som ska få särskilt stöd har en medicinsk diagnos anser regeringen, som nämnts ovan, att enbart ett angivande av diagnosen inte utgör en beskrivning av elevens behov av särskilt stöd, utan att det som ska beskrivas i åtgärdsprogrammet är de behov av anpassningar i skolsituationen som diagnosen ger upphov till. Uppgifter om medicinska diagnoser eller tillstånd bör därför, som huvudregel, inte dokumenteras i ett åtgärdsprogram. När det gäller sådana uppgifter kan således en hänvisning till utredningen med fördel göras. Även när det gäller behov som bedöms kunna tillgodoses genom stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen kan en hänvisning till utredningen göras. I de fall en skriftlig individuell utvecklingsplan ska upprättas enligt skollagen ska sådana extra anpassningar av undervisningen som bedöms behövas för att eleven ska nå målen och i övrigt utvecklas så långt som möjligt inom ramen för läroplanen dokumenteras i utvecklingsplanen. Det finns inte något som hindrar att en skriftlig individuell utvecklingsplan upprättas i fler fall än vad som anges i skollagen (jfr prop. 2013/14:195 s. 20). Åtgärder som ska genomföras av eleven eller elevens vårdnadshavare utanför skolan bör inte heller dokumenteras i ett åtgärdsprogram, eftersom det är skolan som är ansvarig för att det särskilda stödet ges. Sammantaget föreslår regeringen att skollagen ska förtydligas så att det av lagtexten framgår att det som ska anges i ett åtgärdsprogram är vilka behov av särskilt stöd som eleven har och hur dessa behov ska tillgodoses. Ett sådant förtydligande stärker enligt regeringens mening elevens rättsäkerhet. Regeringen gör vidare bedömningen att ett sådant förtydligande innebär att åtgärdsprogrammen kan bli mindre omfattande och att innehållet blir mer adekvat. Likvärdigheten för eleverna bör därmed öka. Regleringen om uppföljning och utvärdering bör justeras Enligt gällande reglering ska det av åtgärdsprogrammet även framgå hur de åtgärder som avses att vidtas ska följas upp och utvärderas. Med utvärdering avses en systematisk analys och helhetsbedömning av hur åtgärderna fungerat. Åtgärdsprogrammet ska således användas för att bedöma elevens framsteg och fortsatta behov av stöd. menar att utvärderingen inte alltid behöver vara så omfattande eller genomföras med så täta intervaller som nämnden ibland ser prov på. har en liknande synpunkt. Nuvarande bestämmelser reglerar inte hur ofta en uppföljning eller utvärdering ska göras. Detta avgörs i stället av rektorn eller den person som rektorn har delegerat uppgiften att fatta beslut om åtgärdsprogram till. Hur ofta det är lämpligt att utvärdera eller följa upp ett åtgärdsprogram beror på den enskilde elevens behov och vilka åtgärder som planeras. Behovet av utvärdering och uppföljning kan skifta mellan olika elever med liknande behov, behovet kan även skifta för en och samma elev. Regeringen anser därför att det även fortsättningsvis bör vara rektorn eller den som rektorn har delegerat uppgiften om att fatta beslut om åtgärdsprogram till, som i det enskilda fallet ska avgöra hur ofta en uppföljning respektive utvärdering ska göras. Av förarbetena framgår att åtgärder inom ramen för särskilt stöd ska vara av både kort- och långsiktig karaktär. De ska vidare relatera till läroplanerna och uppställda kunskapskrav samt vara möjliga att följa upp och utvärdera (prop. 2009/10:165 s. 290 och 665). Som framgår ovan innebär gällande reglering att det i åtgärdsprogrammet även ska anges hur åtgärderna ska följas upp och utvärderas. Regeringen gör bedömningen att detta är onödigt och att det bör vara tillräckligt att i åtgärdsprogrammet dokumentera en uppföljning och utvärdering ska göras samt vem som är ansvarig för uppföljningen respektive utvärderingen. Det föreslås därför att regleringen ändras på detta sätt. De förtydliganden och justeringar som ovan föreslås avseende åtgärdsprogrammens innehåll bör enligt regeringen leda till att lagstiftningen blir enklare att tillämpa och att mer tid frigörs för undervisning och arbete med olika stödåtgärder utan att de berörda elevernas rättssäkerhet eftersätts. Regeringen har också för avsikt att ge i uppdrag att revidera de allmänna råden om arbete med åtgärdsprogram för elever i behov av särskilt stöd, i enlighet med förslagen. Även detta bör förenkla arbetet med särskilt stöd och åtgärdsprogram. Regeringens förslag: Om ett åtgärdsprogram utarbetas i ett eller flera ämnen behöver inte den skriftliga individuella utvecklingsplanen inne- hålla en sammanfattning av vilka insatser i form av särskilt stöd som behövs för att eleven ska nå kunskapskraven. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorian föreslås att för de ämnen där det särskilda stödet dokumenteras i ett åtgärdsprogram behöver den individuella utvecklings- planen inte innehålla en sammanfattning av vilka insatser i form av stöd och särskilt stöd som behövs för att eleven ska nå kunskapskraven. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, bl.a. Statens skolverk och , och kommuner, tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. Barn och Ungdomar (RBU) avstyrker förslaget och anför att den skrift- liga individuella utvecklingsplanen och åtgärdsprogrammet har olika Skälen för regerings förslag: I den skriftliga individuella utvecklings- planen ska läraren dels ge omdömen om elevens kunskapsutveckling i förhållande till kunskapskraven i de ämnen som eleven får undervisning i, dels sammanfatta vilka insatser som behövs för att eleven ska nå kunskapskraven och i övrigt utvecklas så långt som möjligt inom ramen Därutöver ska överenskommelser mellan läraren, eleven och elevens vårdnadshavare dokumenteras i utvecklingsplanen (10 kap. 13 §, 11 kap. 16 § och 16 a §§, 12 kap. 13 och 13 a §§ och 13 kap. 13 § skollagen). Om det kan befaras att en elev inte kommer att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås och om en utredning om särskilt stöd visar att stöd inom ramen för den ordinarie undervisningen inte är tillräckligt ska särskilt stöd ges och ett åtgärds- Detta innebär att för elever i behov av särskilt stöd kan åtgärdsprogrammet och den del av utvecklingsplanen som beskriver vilka insatser som eleven behöver för att nå kunskapskraven innehålla i stort sett samma uppgifter. Av promemorian framgår att det ibland är oklart vad som skiljer en skriftligt individuell utvecklingsplan och ett åtgärdsprogram åt. menten anses överlappa varandra och när det gäller elever som har åt- gärdsprogram upplever lärare att arbetet med utvecklingsplanen, till viss del genererar ett opåkallat dubbelarbete. kan också framstå som otydligt för såväl elever som vårdnadshavare. promemorian föreslås därför att för de ämnen eller ämnesområden där det särskilda stödet dokumenteras i ett åtgärdsprogram behöver inte den skriftliga individuella utvecklingsplanen, när krav på sådan finns, inne- hålla en sammanfattning av det särskilda stöd som behövs för att eleven ska nå kunskapskraven. En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan invändningar. RBU avstyrker dock förslaget och anför att den skriftliga individuella utvecklingsplanen och åtgärds- programmet har olika syften. Regeringen anser att dokumenten, med hänsyn till hur regleringen i skollagen har utformats, till viss del har 2013/14:160 överlappande syften. Syftet med respektive dokument blir enligt regeringens uppfattning tydligare för såväl eleven, elevens vårdnadshavare som läraren, om inte samma information återges i båda dokumenten. En ändring av skollagen, som innebär att åtgärder som dokumenteras i ett åtgärdsprogram inte också behöver sammanfattas i en skriftlig individuell utvecklingsplan, i de fall krav på en sådan plan finns, medför även att dubbelarbete för lärarna undviks. Regeringen anser därför, i likhet med majoriteten av remissinstanserna, att förslaget bör genomföras. Förslaget i detta avsnitt och förslaget i avsnitt 6 om vad åtgärdsprogram bör innehålla innebär sammantaget att stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen ska dokumenteras i den skriftliga individuella utvecklingsplanen, i de fall det föreligger skyldighet att upprätta en sådan, och att elevens behov av särskilt stöd och hur dessa behov ska tillgodoses ska dokumenteras i ett åtgärdsprogram. Det finns dock inte något som hindrar att en skriftlig individuell utvecklingsplan upprättas i fler fall än vad skollagen anger (jfr prop. 2012/2013:195 s. 20). Om en lärare i andra fall än när det krävs enligt skollagen anser att det finns skäl att dokumentera det stöd som ges i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen, exempelvis när flera personer är inblandade i detta arbete, kan dokumentationen således göras i form av exempelvis en skriftlig individuell utvecklingsplan. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer inte med regeringens förslag. I promemorian föreslås att lagändringarna träder i kraft . Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: För att i närtid ge skolor förutsättningar att förenkla arbetet med olika stödåtgärder och frigöra mer tid för undervisning utan att berörda elevers rättssäkerhet eftersätts är det enligt regeringens mening av största vikt att de lagändringar som föreslås genomförs och innan höstterminen påbörjas. Mot denna bakgrund bör lagändringarna träda i kraft . Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen samt ekonomiska och administrativa konsekvenser för kommunerna Regeringens förslag innebär att ändringar i skollagen ska göras i syfte att förtydliga att fokus ska ligga på stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen. Först när detta inte räcker till ställs krav på att en utredning ska göras. Om utredningen visar att eleven har behov av särskilt stöd ska sådant sättas in och åtgärdsprogram utarbetas. Förslaget innebär att elevernas behov av stöd och särskilt stöd säkerställs som huvudmännens övergripande ansvar för att ge detta stöd kvarstår. En konsekvens av den nuvarande regleringens otydlighet, som bl.a. och har framfört, är att det fattas beslut om särskilt stöd och åtgärdsprogram trots att eleverna skulle kunna få sina behov tillgodosedda med hjälp av stöd inom ramen för den ordinarie undervisningen. Det innebär att lärare och rektorer i viss utsträckning dokumenterar mer än vad som krävs enligt nuvarande lagstiftning. En tydligare gränsdragning mellan stöd och särskilt stöd i skollagen skapar, enligt regeringen, bättre förutsättningar för att åtgärdsprogram endast utarbetas för elever i behov av särskilt stöd. Regeringen bedömer således att färre åtgärdsprogram behöver utarbetas, vilket möjliggör att arbetstid kan omfördelas, från dokumentation till genomförande av olika former av stödinsatser. Effekterna av de föreslagna förändringarna är dock beroende av hur huvudmän, rektorer och lärare tillämpar det ändrade regelverket. Vidare föreslås att lagstiftningen ändras så att om ett åtgärdsprogram utarbetas behöver inte den skriftliga individuella utvecklingsplanen innehålla en sammanfattning av vilka insatser i form av särskilt stöd som behövs för att eleven ska uppnå kunskapskraven. På sätt undviks dubbelarbete för lärarna vilket medför att det administrativa arbetet minskas till förmån för kärnuppdraget, dvs. Enligt regeringens bedömning har de föreslagna förändringarna ingen negativ påverkan på den kommunala självstyrelsen i förhållande till gällande rätt. Förslagen bedöms inte heller leda till några förändringar av kommunernas kostnader. Den kommunala finansieringsprincipen ska därmed inte tillämpas. Konsekvenser för huvudmän för fristående skolor En utgångspunkt för regleringen av skolväsendet är bl.a. att strukturen i så stor utsträckning som möjligt ska vara gemensam för samtliga skol- och verksamhetsformer och alla huvudmän. Lika villkor ska så långt som möjligt gälla oavsett om det är fråga om en , statlig eller enskild huvudman. Detta har regeringen tidigare uttryckt i propositionen 2009/10:165). fristående skolor inom de obligatoriska skolformerna, gymnasieskolan Enligt (SOU 2013:56) fanns det /12 890 enskilda huvudmän som drev 1 340 fristående skolor på grundskole- och gymnasial nivå med sammantaget drygt 207 000 elever. anför att det saknas en beloppsmässig uppskattning av de minskade administrativa kostnader som promemorians förslag kan medföra för berörda företag. Regeringens förslag avviker, som ovan framgått, delvis från promemorians förslag. Någon beloppsmässig uppskattning av de minskade administrativa kostnaderna för företag, utifrån regeringens förslag, låter sig emellertid inte heller göras eftersom kostnaderna kan variera mellan huvudmän. Som framgått tidigare syftar förslagen till att förtydliga att fokus ska ligga på stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen. Det innebär att mindre tid behöver avsättas till administration av t.ex. åtgärdsprogram. Huvudmännens övergripande ansvar för att sätta in stöd och särskilt stöd är dock oförändrat. Förslagen medför därför inte några ekonomiska konsekvenser för de fristående huvudmännen. De föreslagna förändringarna kommer inte heller att medföra några särskilda konsekvenser för de fristående skolorna i förhållande till de kommunala skolorna, eftersom de föreslagna bestämmelserna kommer att gälla för alla huvudmän. Ekonomiska konsekvenser för staten Att tillhandahålla en undervisning som möter alla elevers behov är en utmaning. Regeringen bedömer mot bakgrund av detta att lärare och annan skolpersonal är i behov av att fördjupa sina kunskaper om bl.a. stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen. Som framgått av avsnitt 5 avser regeringen därför att ge i uppdrag att genomföra implementeringsinsatser, i form av kompetensutvecklingsinsatser och stödmaterial med anledning av förslagen i denna lagrådsremiss. I budgetpropositionen (prop. 2013/14:1) har regeringen föreslagit att avsätts för detta ändamål samt beräknat . Därutöver avser regeringen att ge i uppdrag att revidera de allmänna råden om arbete med åtgärdsprogram och elever i behov av särskilt stöd. Kostnaderna för detta bedöms rymmas inom ramen för anslag. har förbundit sig att följa FN:s konvention om barnets rättigheter, , och därmed ge varje barn de rättigheter konventionen anger. (), Handisam och utvärdering anser att promemorian saknar ett barnperspektiv. BO anser att promemorian har ett vuxen- och lärarperspektiv och att varken konsekvenserna för eleverna eller elevernas åsikter har fått något utrymme. Regeringen anser, i likhet med BO, att det är viktigt att barn får komma till tals i frågor som berör dem. Regeringen noterar att elevorganisationer har ingått i en av arbetsgruppens referensgrupper. Det innebär att de äldre eleverna har fått möjlighet att yttra sig under utredningen. Promemorian har även remitterats till elevorganisationer. Dessa organisationer har dock valt att inte lämna några synpunkter. Regeringen delar uppfattningen att konsekvenserna för eleverna inte i tillräcklig utsträckning har beaktats i promemorian. Regeringen bedömer, i avsnitt 5 och 6, att promemorians förslag att ut- redningen av elevens behov av särskilt stöd inte längre ska regleras i Prop. 2013/14:160 skollagen och att åtgärdsprogram endast ska upprättas om det begärs av eleven eller av elevens vårdnadshavare, inte ska genomföras. Skälet till detta är att förslagen inte säkerställer att elevernas behov av rättsäkerhet och likvärdighet avseende särskilt stöd tillgodoses. Handikappförbunden samt m.fl. anser att det saknas en konsekvensanalys för barn med funktionsnedsättningar. Därutöver anför att promemorian saknar en konsekvensanalys av förslagen ur ett diskrimineringsperspektiv. Av skollagen framgår att alla barn och elever ska ges den ledning och stimulans som de behöver i sitt lärande och sin personliga utveckling för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål. Vidare ska de elever som är i behov av särskilt stöd ges sådant stöd. Dessa skyldigheter kvarstår och ska uppfyllas även fortsättningsvis. De förtydliganden och justeringar som föreslås avseende gränsdragningen mellan stöd i form av extra anpassningar och särskilt stöd bör enligt regeringens mening leda till att lagstiftningen blir enklare att tillämpa och att mer tid frigörs för undervisning och arbete med stödåtgärder som alla elevers rätt till olika former av stöd tillgodoses. Regeringen anser därmed att förslagen stärker elevernas rättsäkerhet. Regeringen har vidare föreslagit att skollagen ska förtydligas så att det av lagtexten framgår att det som ska anges i ett åtgärdsprogram är vilka behov av särskilt stöd som eleven har och hur dessa behov ska tillgodoses. Ett sådant förtydligande stärker enligt regeringen mening samtliga elevers rättsäkerhet. Regeringen bedömer dessutom att ett sådant förtydligande innebär att åtgärdsprogrammen kan bli mindre omfattande och att innehållet blir mer adekvat. Likvärdigheten för alla elever bör därmed öka. Förslagen ger därför inte upphov till några särskilda konsekvenser för elever med funktionsnedsättningar och inte heller ur ett diskrimineringsperspektiv. Regeringen har dock för avsikt att noga följa effekterna av reformen genom att ge lämplig myndighet ett uppdrag att utvärdera dessa. Detta har också efterfrågats av och , hörselskadade och språkstörda barn. Förslagen bedöms inte medföra några konsekvenser för jämställdheten eftersom föreslagna bestämmelser, i likhet med dagens bestämmelser, är lika för flickor och pojkar. Förslagen bedöms inte heller medföra några konsekvenser för jämställdheten när det gäller lärargruppen. Förslagen berör inte frågor som är reglerade i . Förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800) 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om –tillämpningsområde (2 §), –barnens och elevernas lärande och personliga utveckling (3 §), –information om barnets och elevens utveckling (4–5 §§), –stöd i form av extra anpassningar (5 a §) –särskilt stöd (6–12 §§), och –allmänna bestämmelser om betyg (13–21 §§). I paragrafen beskrivs innehållet i kapitlet. Paragrafen ändras på så vis att 5 a § läggs till eftersom denna paragraf är ny. 5 a § Om det inom ramen för undervisningen eller genom resultatet på ett nationellt prov, uppgifter från lärare, övrig skolpersonal, en elev eller en elevs vårdnadshavare eller på annat sätt framkommer att det kan befaras att en elev inte kommer att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås, ska eleven skyndsamt ges stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen, såvida inte annat följer av 8 §. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen. Bestämmelsen innebär att om det kan befaras att en elev inte kommer att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås ska eleven ges stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen. Med sådant stöd avses som huvudregel anpassningar som lärare kan göra i den dagliga undervisningen. Det innebär att stöd i form av extra anpassningar ska ligga inom ramen för det stöd som ska ges till alla elever enligt 1 kap. 4 § och den ledning och stimulans för lärande och personlig utveckling som alla elever ska ges enligt 3 kap. 3 §. Det kan t.ex. handla om att hjälpa en elev med att planera och strukturera sina studier. Så kan exempelvis ske med hjälp av ett särskilt schema över skoldagen, extra tydliga instruktioner eller stöd för att sätta igång arbetet. Att hjälpa till med att förstå texter, att förklara ett ämnesområde på annat sätt eller att ge extra färdighetsträning såsom lästräning är också att anse som stöd i form av extra anpassningar. Till stöd i form av extra anpassningar hör även enstaka specialpedagogiska insatser , t.ex. . Även särskilda läromedel eller utrustning i form av t.ex. tidsstöd, dvs. hjälpmedel för att förstå och passa tider, samt digital teknik med anpassade programvaror kan som huvudregel anses falla inom ramen för stöd i form av extra anpassningar. Det ska inte fattas något formellt beslut om stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen. Om det finns särskilda skäl att anta att stöd i form av extra anpassningar inte är tillräckligt för att en elev ska nå de kunskapskrav som minst ska uppnås följer det av 8 § att en anmälan till rektorn ska göras direkt. Paragrafen behandlas i avsnitt 5. 8 § Om det inom ramen för undervisningen eller genom resultatet på ett nationellt prov, uppgifter från lärare, övrig skolpersonal, en elev eller en elevs vårdnadshavare eller på annat sätt framkommer att det kan befaras att en elev inte kommer att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås, trots att stöd har getts i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen, ska detta anmälas till rektorn. Detsamma gäller om det finns särskilda skäl att anta att sådana anpassningar inte skulle vara tillräckliga. Rektorn ska se till att elevens behov av särskilt stöd skyndsamt utreds. Behovet av särskilt stöd ska även utredas om eleven uppvisar andra svårigheter i sin skolsituation. Samråd ska ske med elevhälsan, om det inte är uppenbart obehövligt. Om en utredning visar att en elev är i behov av särskilt stöd, ska han eller hon ges sådant Paragrafen reglerar i vilka situationer en elevs stödbehov ska anmälas till rektorn och utredas. Första stycket ändras så att huvudregeln är att en anmälningsplikt före- ligger så snart det kan befaras att eleven inte kommer att nå de kun- skapskrav som minst ska uppnås trots att stöd i form av extra anpass- ningar inom den ordinarie undervisningen har getts. innebär, tillsammans med regleringen i 5 a §, att om det kan befaras att en elev inte når de kunskapskrav som minst ska uppnås ska eleven i första hand ges stöd i form av extra anpassningar i den ordinarie under- visningen innan en anmälan till rektorn görs. anpassningar ges i kommentaren till 5 a §. Den närmare tidpunkten för hur länge stöd i form av extra anpassningar ska ges innan en anmälan till