prop · H103106 · 2014-03-11 00:00:00 — sådan hälso- och sjukvård som avses i 18 § första–tredje styckena enligt vad som anges i 7 kap. 1 § patientlagen (2014:000). 2013/14:106 Paragrafen behandlas i avsnitt 12. I paragrafen finns materiella bestämmelser om kommunernas skyldighet att ge den enskilde möjlighet att välja behandlingsalternativ inom den kommunala hälso- och sjukvården. Paragrafen ändras på så sätt att den i fortsättningen hänvisar till bestämmelserna om val av behandlingsalternativ i 7 kap. 1 § patientlagen. Kommunen ska i samband med sådan hälso- och sjukvård som avses i 18 § första–tredje styckena erbjuda även habilitering, rehabilitering och hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning. får även utan samband med överlåtelse av ansvar för hälso- och sjukvård enligt 18 § träffa överenskommelse med en kommun inom om att kommunen ska ha ansvar för hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning. Vad som sägs i 3 b § tredje stycket gäller även i fråga om habilitering, rehabilitering och hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning som ombesörjs av en kommun. Kommunen ska ge den enskilde möjlighet att välja hjälpmedel enligt vad som anges i 7 kap. 2 § patientlagen (2014:000). Paragrafen behandlas i avsnitt 12. 2013/14:67 föreslås nya bestämmelser om de närmare förutsättningarna för att en enskild ska få välja hjälpmedel inom den kommunala hälso- och sjukvården. Ändringen i fjärde stycket innebär att dessa bestämmelser ersätts av en hänvisning till den paragraf i patientlagen där de materiella bestämmelserna hädanefter finns. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelsen i 4 § andra stycket gäller inte vård som ges enligt avtal om hälso- och sjukvårdstjänster som träffat med vårdgivare före lagens ikraftträdande, så länge avtalet gäller. Efter ikraftträdandet får ett sådant avtal inte förlängas utan att 4 § andra stycket beaktas. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 18. Lagen träder enligt bestämmelsen i punkt 1 i kraft . Övergångsbestämmelsen i punkt 2 innebär att 4 § andra stycket inte ska tillämpas vid landstingsöverskridande vård som ges av privata utförare som har slutit avtal med, om avtalet har träffats före . Efter det datumet får ett sådant avtal med privata utförare inte förlängas utan att bestämmelserna i 4 § andra stycket beaktas. Bestämmelsen innebär exempelvis att avtalen därefter inte får innehålla klausuler om att den privata utföraren uteslutande ska behandla egna invånare eller regler som på annat sätt försvårar för patienter från andra landsting att, på samma villkor som egna invånare, välja öppen vård hos en privat utförare som har slutit avtal med. Lagen (2007:1091) om offentlig upphandling och lagen (2008:962) om valfrihetssystem ska beaktas vid en eventuell omförhandling av avtalen. Förslaget till lag om ändring i tandvårdslagen Tandvården ska bedrivas så att den uppfyller kravet på en god tandvård. Detta innebär att den ska 1.vara av god kvalitet med en god hygienisk standard och lägga särskild vikt vid förebyggande åtgärder, 2.tillgodose patientens behov av trygghet i vården och behandlingen, 3.vara lätt tillgänglig, 4.bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet, 5.främja goda kontakter mellan patienten och tandvårdspersonalen. Akuta fall ska behandlas med förtur. När tandvård ges till barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Bestämmelser om skyldighet att anmäla till socialnämnden att ett barn kan behöva nämndens skydd finns i 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Paragrafen behandlas i avsnitt 10.4. Paragrafens tredje stycke är nytt. En motsvarande bestämmelse finns i 1 kap. 8 § patientlagen. Se kommentaren till den bestämmelsen. Nuvarande andra och fjärde styckena flyttas till nya 3 a respektive 3 b §. Vården och behandlingen ska så långt som möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. När patienten är ett barn ska barnets inställning till den aktuella åtgärden så långt som möjligt klarläggas. Barnets inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Paragrafen, som är ny, behandlas i avsnitt 10.4. Första stycket motsvarar i sak nuvarande 3 § andra stycket. Andra stycket har en motsvarighet i 4 kap. 3 § patientlagen. Se kommentaren till den paragrafen. Patienten ska få information om sitt tandhälsotillstånd och om de behandlingsmetoder som står till buds. När patienten är ett barn ska även patientens vårdnadshavare få information enligt första stycket. Informationen får inte lämnas om bestämmelser om sekretess eller tystnadsplikt hindrar detta. Paragrafen, som är ny, behandlas i avsnitt 10.4. Första stycket motsvarar nuvarande 3 § fjärde stycket. Ordet upplysas har dock ersatts av få information för att paragrafen bättre ska harmoniera med motsvarande bestämmelser i bl.a. patientlagen. Andra stycket första meningen har en motsvarighet i 3 kap. 3 § patientlagen. I andra meningen erinras om att bestämmelser om sekretess eller tystnadsplikt kan hindra att information lämnas till vårdnadshavare. Särskilda bestämmelser om sekretess i förhållande till vårdnadshavare finns i 12 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I övrigt gäller bestämmelserna om hälso- och sjukvårdssekretess i 25 kap. samma 2013/14:106 lag och om tystnadsplikt i 6 kap. patientsäkerhetslagen (2010:659) även inom tandvården. Se även kommentaren till 3 kap. 3 § patientlagen. 20.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård Föreskrifterna i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och patientlagen (2014:000) gäller all psykiatrisk vård. Kompletterande föreskrifter om psykiatrisk vård som är förenad med frihetsberövande och annat tvång (tvångsvård) ges i denna lag. Föreskrifter om psykiatrisk tvångsvård finns också i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Vad som sägs i denna lag om ett landsting gäller även en kommun som inte ingår i ett landsting. Med chefsöverläkare avses i denna lag chefsöverläkaren vid den sjukvårdsinrättning där patienten är inskriven. I första stycket görs en kompletterande hänvisning till den nya patientlagen. 20.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:1656) om patientnämndsverksamhet m.m. Nämnderna ska utifrån synpunkter och klagomål stödja och hjälpa enskilda patienter och bidra till kvalitetsutveckling och hög patientsäkerhet i hälso- och sjukvården genom att 1.tillhandahålla eller hjälpa patienter att få den information patienterna behöver för att kunna ta till vara sina intressen i hälso- och sjukvården, 2.främja kontakterna mellan patienter och vårdpersonal, 3.hjälpa patienter att vända sig till rätt myndighet, samt 4.rapportera iakttagelser och avvikelser av betydelse för patienterna till vårdgivare och vårdenheter. Nämnderna ska informera allmänheten, hälso- och sjukvårdspersonalen och andra berörda om sin verksamhet. Paragrafen behandlas i avsnitt 16. Genom tillägget av ordet tillhandahålla i första stycket punkt 1 förtydligas patientnämndernas uppdrag att informera enskilda patienter bl.a. i frågor som rör den nya patientlagen. Patientnämnderna ska fortfarande hjälpa patienterna att få information av medicinsk karaktär, men ska inte råda i medicinska frågor eller rekommendera patienterna att välja en viss vårdgivare. Däremot kan de t.ex. informera om förekomsten av öppna jämförelser och annan kvalitetsinformation som patienten kan ta del av. Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:351) Prop. om genetisk integritet m.m. 1 kap. 3 § I hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och patientlagen (2014:000) ges grundläggande bestämmelser om patientens självbestämmande och om respekt för människors lika värde inom hälso- och sjukvården, och i patientsäkerhetslagen (2010:659) föreskrivs om skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal. I lagen (2002:297) om biobanker i hälso- och sjukvården m.m. regleras hur humanbiologiskt material, med respekt för den enskilda människans integritet, ska få samlas in, förvaras och användas för vissa ändamål. När det gäller att skydda den enskilda människan och respektera människovärdet vid forskning finns bestämmelser i lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor. Första stycket ändras så att en hänvisning även görs till den nya patientlagen. 20.7Förslaget till lag om ändring i patientdatalagen (2008:355) 3 kap. 6 § En patientjournal ska innehålla de uppgifter som behövs för en god och säker vård av patienten. Om uppgifterna finns tillgängliga, ska en patientjournal alltid innehålla 1.uppgift om patientens identitet, 2.väsentliga uppgifter om bakgrunden till vården, 3.uppgift om ställd diagnos och anledning till mera betydande åtgärder, 4.väsentliga uppgifter om vidtagna och planerade åtgärder, 5.uppgift om den information som lämnats till patienten, dennes vårdnadshavare och övriga närstående och om de ställningstaganden som gjorts ifråga om val av behandlingsalternativ och om möjligheten till en ny medicinsk bedömning, samt 6.uppgift om att en patient har beslutat att avstå från viss vård eller behandling. ska vidare innehålla uppgift om vem som har gjort en viss anteckning i journalen och när anteckningen gjordes. Paragrafen behandlas i avsnitt 8 och 10.3. Ändringen i andra stycket punkt 5 innebär att även uppgifter om den information som lämnats till en patients vårdnadshavare och övriga närstående ska dokumenteras i patientjournalen. Andra stycket punkt 6 är ny och innebär att uppgift om att en patient har beslutat att avstå från viss vård eller behandling ska dokumenteras i patientjournalen. Enligt 4 kap. 2 § patientlagen får hälso- och sjukvård inte ges utan patientens samtycke om inte annat följer av patientlagen eller annan lag. Patienten får när som helst ta tillbaka sitt samtycke. Förevarande bestämmelse omfattar såväl de fall då en patient redan från början nekar till att ta emot viss vård som de fall då patienten tar tillbaka ett tidigare avgivet samtycke. 2013/14:106 20.8 Förslaget till lag om ändring i patientsäkerhetslagen (2010:659) 1 kap. 1 § Denna lag syftar till att främja hög patientsäkerhet inom hälso- och sjukvård och därmed jämförlig verksamhet. I lagen finns bestämmelser om –anmälan av verksamhet m.m. (2 kap.), –vårdgivarens skyldighet att bedriva ett systematiskt patientsäkerhetsarbete (3 kap.), –behörighetsfrågor (4 kap.), –begränsningar i rätten för andra än hälso- och sjukvårdspersonal att vidta vissa hälso- och sjukvårdande åtgärder (5 kap.), –skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal m.fl. (6 kap.), –Inspektionen för vård och omsorgs tillsyn (7 kap.), –prövotid och återkallelse av legitimation m.m. (8 kap.), –(9 kap.), och –straffbestämmelser och överklagande m.m. (10 kap.). Allmänna bestämmelser om mål och krav på hälso- och sjukvården och tandvården finns i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), patientlagen (2014:000) och tandvårdslagen (1985:125). I andra stycket görs en kompletterande hänvisning till patientlagen. 6 kap. 6 § Den som har ansvaret för hälso- och sjukvården av en patient ska se till att patienten och dennes närstående ges information enligt 3 kap. patientlagen (2014:000). Paragrafen behandlas i avsnitt 7.3. Paragrafen i dess nuvarande lydelse innehåller detaljerade bestämmelser om skyldigheten för ansvarig hälso- och sjukvårdspersonal att lämna information till patienter och deras närstående. Ändringarna innebär att paragrafen i stället hänvisar till bestämmelserna om information i 3 kap. patientlagen där innehållet i informationsskyldigheten hädanefter regleras. 6 kap. 7 § Den som har ansvaret för hälso- och sjukvården av en patient ska medverka till att patienten ges möjlighet att välja behandlingsalternativ respektive hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning enligt vad som anges i 7 kap. 1 och 2 §§ patientlagen (2014:000). Den som har ansvaret för hälso- och sjukvården av en patient ska medverka till att patienten får en ny medicinsk bedömning enligt vad som anges i 8 kap. 1 § patientlagen. Denna paragraf omfattar inte tandvård enligt tandvårdslagen (1985:125). Paragrafen behandlas i avsnitt 12 och 13. I paragrafen finns utförliga bestämmelser om hälso- och sjukvårdspersonalens skyldighet att medverka till att patienten ges möjlighet att välja behandlingsalternativ samt får en förnyad medicinsk 2013/14:67 föreslås att personalen även ska med- verka till att patienten ges möjlighet att välja hjälpmedel för personer Paragrafen ändras på så sätt att det i stället hänvisas till bestämmelserna i patientlagen om val av behandlingsalternativ och hjälpmedel och om ny medicinsk bedömning. 8 kap. 10 § Om en läkare eller tandläkare har missbrukat sin behörighet att förskriva narkotiska läkemedel, andra särskilda läkemedel, alkoholhaltiga läkemedel eller teknisk sprit, ska denna behörighet dras in eller begränsas. Behörigheten ska också dras in eller begränsas om läkaren eller tandläkaren själv begär det. Paragrafen förtydligas och anpassas till kapitlets övriga bestämmelser om ingripanden mot legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal genom att ordet missbrukar ersätts av har missbrukat. Någon ändring i sak är inte avsedd. Sammanfattning av betänkandet Patientlag (SOU 2013:2) har i uppdrag att föreslå hur patientens ställning inom och inflytande över hälso- och sjukvården kan stärkas. I detta delbetänkande föreslår utredningen i enlighet med direktiven en ny patientlagstiftning, hur patientens valmöjligheter i vården kan stärkas ytterligare, hur patientens behov av stöd, råd och information bör hanteras inom ramen för vårdgarantin och det fria vårdvalet samt hur berörda myndigheter bör arbeta för att stärka patientens ställning. Utredningen föreslår en ny patientlag där bestämmelser från hälso- och sjukvårdslagen (HSL) som tydliggör patienters möjligheter till inflytande i hälso- och sjukvården eller har direkt betydelse för vårdens utformning samlas. Som framgår i det följande föreslår utredningen också nya eller utvecklade lagbestämmelser på flera områden. Patientlagen har som övergripande syfte att stärka och tydliggöra patientens ställning. Lagen ska främja patientens integritet, självbestämmande och delaktighet. I uppdraget ligger att göra lagstiftningen lättillgänglig, pedagogisk och överskådlig. Den nya patientlagen har därför med nödvändighet avgränsats till såväl omfång som innehåll. Utredningens målsättning har varit att i lagen föra in övergripande och centrala bestämmelser av vikt för en majoritet av patienterna och allmänheten. Lagstiftning som reglerar särskilda, avgränsade frågor, såsom t.ex. smittskydd, aborter och transplantationer, har i huvudsak lämnats orörd och utanför patientlagen. Patientlagen innehåller bestämmelser om val av behandlingsalternativ, förnyad medicinsk bedömning, fast vårdkontakt och individuell planering, val av utförare, personuppgifter och intyg, synpunkter, klagomål och patientsäkerhet. Övriga bestämmelser om landstingens och kommunernas planering och organisering av hälso- och sjukvård, personal, forskning, samverkan etc. kommer tills vidare att finnas kvar i HSL. I några fall har bestämmelser som bedömts ha betydelse för båda lagarnas tillämpning dubblerats. Enligt tilläggsdirektiv har utredningen fått i uppdrag att se över de bestämmelser som finns kvar i HSL och föreslå en ny lag om hälso- och sjukvårdens organisation. denna del ska lämnas . Information behövs för att patienten ska kunna utöva sitt självbestämmande och ta ställning till om han eller hon vill acceptera den vård som erbjuds, men den underlättar också för patienten att känna ökad kontroll över sin tillvaro genom att undanröja eller minska ovisshet och möjliggöra planering. Enligt utredningens bedömning behöver informationspliktens omfattning och innehåll förtydligas i lagstiftningen. Utredningen föreslår att det av patientlagen ska framgå att patienten ska få information om de metoder för undersökning, vård och behandling som finns, patienten kan förvänta sig att få vård, det förväntade vård- och behandlingsförloppet, väsentliga risker för komplikationer och biverkningar, samt I en egen paragraf i patientlagen regleras att patienten när det är aktuellt även ska få information om möjligheten att välja vårdgivare och utförare av offentligt finansierad hälso- och sjukvård, övrigt innehåll i patientlagen, samt möjligheten att hos ansöka om ersättning för vård i annat EES-land. Informationen ska anpassas till mottagarens ålder, mognad, erfarenhet, språkliga bakgrund och andra individuella förutsättningar. Mottagarens önskan att avstå från information ska respekteras. Den som ger informationen ska så långt det är möjligt försäkra sig om att mottagaren har förstått innehållet i och betydelsen av den lämnade informationen. Informationen ska lämnas skriftligt om mottagaren ber om det. När patienten inte själv kan informeras ska informationen lämnas till en närstående till patienten om det inte är uppenbart olämpligt och patienten inte motsatt sig det. Att hälso- och sjukvård inte får ges utan patientens samtycke framgår endast indirekt av hälso- och sjukvårdslagen (HSL) och patientsäkerhetslagen. Av förarbetena till HSL framgår att patienten i princip har en obegränsad rätt att avstå från behandling och att han eller hon därmed kan kräva att en åtgärd genast avbryts eller aldrig vidtas. Enligt utredningens mening är det viktigt att dessa fundamentala rättigheter är kända för såväl patienter som för närstående och hälso- och sjukvårdspersonal. Utredningen föreslår därför att det i patientlagen tydliggörs att hälso- och sjukvård inte får ges utan patientens samtycke om inte annat följer av annan lagstiftning. Innan samtycke inhämtas ska patienten få information enligt bestämmelserna i patientlagen. Patienten kan när som helst ta till- 2013/14:106 baka sitt samtycke. Om en patient inte samtycker till viss hälso- och sjuk- Bilaga 1 vård ska patienten få information om vilka konsekvenser detta kan med- Patienten kan om inte annat särskilt följer av annan lagstiftning lämna sitt samtycke skriftligen, muntligen eller genom att på annat sätt visa att han eller hon samtycker till den aktuella åtgärden. En patients nekande till att ta emot viss vård eller behandling ska alltid dokumenteras i patientjournalen. Hälso- och sjukvård till vuxna beslutsoförmögna Inom hälso- och sjukvården uppkommer ofta situationer då personer – som normalt sett är fullt beslutskapabla – av olika anledningar tillfälligt saknar möjlighet att ge samtycke till nödvändiga vårdinsatser. Det handlar framför allt om akuta situationer då en person exempelvis är medvetslös och sjukvårdsinsatser måste vidtas för att rädda personens liv eller i övrigt för att undvika svåra konsekvenser för den enskildes hälsa. Det legala stöd som kan åberopas vid dylika situationer är möjligen de allmänna reglerna om ansvarsfrihet vid handlande i nöd som finns i . Enligt utredningens uppfattning bör hälso- och sjukvårdens insatser i den här typen av situationer ha stöd i den lagstiftning som reglerar patientens ställning och inte i uttolkning av allmänna regler i . Utredningen föreslår därför att det av patientlagen ska framgå att en patient ska beredas den hälso- och sjukvård som behövs för avvärjande av fara som akut hotar patientens liv eller hälsa även om hans eller hennes vilja, på grund av medvetslöshet eller av annan orsak, inte kan utredas. Det finns också personer som inte endast tillfälligt saknar förmånga att ge sitt samtycke till vård eller fatta beslut om sin vård. Regeringen har utsett en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag till en enkel och ändamålsenlig reglering avseende personer som, på grund av att de är beslutsoförmögna, helt eller delvis saknar möjlighet att fullt ut vara delaktiga eller på annat sätt utöva sitt självbestämmande i situationer då detta förutsätts inom hälso- och sjukvård, tandvård eller forskning (S 2012:06). Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . föreslår, som tidigare nämnts, att det av den nya patientlagen tydligt ska framgå att hälso- och sjukvård inte får ges utan patientens samtycke. Mot denna bakgrund finner utredningen att det finns skäl att, i väntan på förslag från Utredningen om beslutsoförmögna personers ställning i hälso- och sjukvård, socialtjänst och forskning, reglera vad som får anses utgöra praxis i hälso- och sjukvården av dessa patienter. Enligt utredningens förslag ska hälso- och sjukvårdsinsatser få ges till personer som inte endast tillfälligt saknar förmåga att ge sitt samtycke till vård eller fatta beslut om sin vård, utifrån en bedömning om vad som är bäst för patienten i det enskilda fallet. Bedömningen ska göras löpande. Vid bedömningen ska patientens inställning till den aktuella åtgärden så långt det är möjligt klarläggas och beaktas samt närstående höras. De nya bestämmelserna bör kompletteras alternativt ersättas av de lag- förslag som Utredningen om beslutsoförmögna personers ställning i hälso- och sjukvård, tandvård, socialtjänst och forskning lämnar. Barns inflytande över sin vård Utredningen föreslår att principen om barnets bästa förs in i patientlagen genom att det av patientlagen ska framgå att barnets bästa ska beaktas där hälso- och sjukvård ges till barn. Vidare ska vårdgivare och personal – när det inte är olämpligt – sträva efter att samverka med barnets vård- I hälso- och sjukvårdslagen finns inte några uttryckliga bestämmelser som gäller barn och deras inflytande över sin egen vård. I flera av våra nordiska grannländer har man slagit fast att barnet har en beslutanderätt i medicinska frågor från en viss ålder. Även i svensk rätt finns ålders- gränser i viss speciallagstiftning. Utredningen har övervägt att införa sär- skilda åldersgränser vad gäller barns inflytande och information i Enligt utredningens mening medför emellertid fasta åldersgränser en risk för att vissa barn får ett större ansvar än de är mogna att bära medan andra kan förvägras självbestämmande i frågor de skulle vara kapabla att själva besluta om. även svårigheter då hänsyn bör tas till arten och angelägenhetsgraden av den aktuella sjukvårdsåtgärden. Att många barn kan vara mogna nog att samtycka till enklare sjukvårdsåtgärder än exempelvis vid behöver inte innebära att de är mogna att samtycka till mer omfattande ingrepp vid samma ålder. Utredningen föreslår mot den bakgrunden att det av patientlagen ska framgå att barnets inställning till den aktuella åtgärden så långt det är möjligt ska klarläggas. Barnets åsikt ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. I de regler om information som utredningen föreslår finns det inget undantag från skyldigheten att lämna information enbart för att patienten Informationen måste emellertid anpassas till barnets ålder och mognad samt de andra förutsättningar som uttrycks i patientlagen. Hälso- och sjukvårdspersonalen bör givetvis ansvara för att ge även barnets vårdnadshavare information enligt lagen om inte sekretess gäller rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga Frågan är emellertid som vårdpersonalen bör respektera att en ung patient motsätter sig att information lämnas till vårdnadshavarna, dvs. när information till enbart barnet är tillräcklig för att hälso- och sjukvårdens personal ska anses ha uppfyllt sin informa- Utredningen föreslår att det av patientlagen ska framgå att när patien- ten är ett barn ska även barnets vårdnadshavare få information enligt patienten motsätter sig det och har uppnått den ålder och mognad när han eller hon själv har rätt att bestämma i frågor som rör personliga det kan antas att den underårige lider betydande men om uppgiften röjs för vårdnadshavaren, eller det annars anges i offentlighets- och sekretesslagen. Det pågår – såväl i som i andra länder – en rörelse mot att bättre utnyttja den resurs som patienten själv kan sägas utgöra. Mycket pekar på att en sådan utveckling kan ge positiva effekter för både patienter och hälso- och sjukvårdens verksamheter. Det finns emellertid en risk för att patienter och deras närstående tar på sig krävande uppgifter som de har mindre goda förutsättningar att hantera.