prop · H103174 · 2014-03-18 00:00:00 — 2013/14:174 6 d § Fjärrvärmeföretag som ingår avtal med konsumenter ska på sina webbplatser lämna tydlig information om oberoende användarrådgivning där kunderna kan få råd om tillgängliga energieffektivitetsåtgärder och jämförelseprofiler. På konsumentens begäran ska informationen lämnas på annat sätt. Fjärrvärmeföretag ska på eller i samband med fakturor till konsumenter antingen lämna den information som följer av första stycket eller hänvisa till att informationen finns på webbplatsen och på begäran tillhandahålls på annat sätt. Paragrafen är ny och har införts för att tillgodose kravet i bilaga VII punkten 1.3 i energieffektiviseringsdirektivet. Av första stycket framgår att fjärrvärmeföretag är skyldiga att tillhandahålla konsumenter viss information. Det är tillräckligt att själva informationen finns tillgänglig på företagets webbplats, om företaget har en sådan. På begäran av en enskild konsument ska dock enligt andra stycket informationen lämnas på annat sätt. Den information det är fråga om ska inte vara reklam för företaget eller andra företag, utan hänvisningar till en oberoende användarrådgivning kring energieffektivitetsåtgärder där det även kan finnas användarprofiler att jämföras med. finns t.ex. den typen av rådgivning på Statens energimyndighets webbplats. I tredje stycket stadgas att fjärrvärmeföretag ska lämna den information som anges i första stycket antingen i fakturan eller annars hänvisa till att informationen finns på webbplatsen. Övervägandena finns i avsnitt 15.3. Denna lag träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 23.1. 25.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (2012:838) om certifiering av vissa installatörer Lagen har bytt namn till Lag om certifiering av vissa tjänster på energiområdet. Övervägandena finns i avsnitt 12. 1 § Syftet med denna lag är att införa system för frivillig certifiering av vissa tjänster på energiområdet. I paragrafen anges syftet med lagen. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka energitjänster som ska omfattas av system för frivillig certifiering och den närmare utformningen av I paragrafen finns bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka energitjänster som ska omfattas av system för frivillig certifiering och den närmare utformningen av sådana system. Övervägandena finns i avsnitt 12. Denna lag träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 23.1. Europeiska unionens officiella tidning L 315/1 OCH RÅDETS DIREKTIV 2012/27/EU av om energieffektivitet, om ändring av direktiven /125/EG och 2010/30/EU och om upphävande av direktiven /8/EG och 2006/32/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 194.2, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)Unionen står inför helt nya utmaningar på grund av det ökade beroendet av importerad energi och knappa ener giresurser, liksom behovet av att begränsa klimatföränd ringarna och övervinna den ekonomiska krisen. Energief fektivitet är ett värdefullt sätt att hantera dessa utmaning ar. Unionens försörjningstrygghet förbättras genom mins kad primärenergianvändning och minskad import av energi. Det bidrar till att minska utsläppen av växthus gaser på ett kostnadseffektivt sätt och därigenom till att (1) EUT C 24, 28.1.2012, s. 134. (2) EUT C 54, 23.2.2012, s. 49. (3) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . En övergång till en mer energieffektiv ekonomi skulle också påskynda sprid ningen av innovativa tekniska lösningar och öka indu strins konkurrenskraft, öka den ekonomiska tillväxten och skapa högkvalitativa jobb inom flera sektorer med anknytning till energieffektivitet. (2)I Europeiska rådets slutsatser av underströks behovet av att öka energieffektiviteten i unionen för att uppnå besparingsmålet på av unio nens primärenergianvändning 2020 jämfört med progno I Europeiska rådets slutsatser av underströks att energieffektivitetsmålet på , vilket fastställdes vid , måste uppfyllas, även om man inte har kommit så långt som planerat. Prognoser visade en primärenergianvändning 2020 på 1 842 miljo ner ton oljeekvivalenter (Mtoe). En minskning resulterar i 1 474 Mtoe 2020, dvs. en minskning med 368 Mtoe jämfört med prognoserna. (3)I Europeiska rådets slutsatser av fast ställdes energieffektivitetsmålet som ett av de övergri pande målen i unionens nya strategi för sysselsättning och smart, hållbar tillväxt för alla (2020-strate gin). Inom ramen för denna process och i syfte att ge nomföra målet på nationell nivå, måste medlemsstaterna ange nationella mål i nära dialog med kommissionen och i sina nationella reformprogram ange hur de avser att uppnå dem. (4)Kommissionens meddelande av om Energi 2020 sätter energieffektivitet i centrum för unionens energistrategi , och beskriver behovet av en ny strategi för energieffektivitet som kommer att göra det möjligt för alla medlemsstater att frikoppla ener gianvändningen från den ekonomiska tillväxten. L 315/2 Europeiska unionens officiella tidning (5)I sin resolution av om översynen av handlingsplanen för energieffektivitet, uppmanade Eu ropaparlamentet kommissionen att i sin reviderade hand lingsplan för energieffektivitet innefatta åtgärder som ska täppa luckorna i genomförandet så att unionens övergri pande energieffektivitetsmål kan nås 2020. (6)Ett av initiativen i 2020-strategin är huvudinitia tivet om ett resurseffektivt som antogs av kom missionen . I detta initiativ identi fieras energieffektivitet som ett huvudelement för att sä kerställa en hållbar användning av energiresurserna. (7)I Europeiska rådets slutsatser av konstaterades att man inte har kommit så långt som planerat vad gäller unionens energieffektivitetsmål och att det krävs beslutsamma åtgärder om vi ska kunna utnyttja den avsevärda potentialen för större energibespa ringar i byggnader, transporter, produkter och processer. I slutsatserna föreskrivs också att genomförandet av unio nens energieffektivitetsmål kommer att ses över och att nya åtgärder kommer att övervägas vid behov. (8)antog kommissionen ett meddelande med titeln för energieffektivitet 2011. I meddelandet bekräftades att unionen är på väg att inte uppnå sitt energieffektivitetsmål. Detta är trots de fram steg som gjorts i nationell energieffektivitetspolitik vars huvuddrag anges i de första nationella handlingsplanerna för energieffektivitet som medlemsstaterna lämnat in för att fullgöra kraven i och rådets di rektiv 2006/32/EG av om effektiv slut användning av energi och om energitjänster (1). En inle dande bedömning av de andra handlingsplanerna bekräf tar att unionen inte är på rätt väg. För att rätta till detta innehåller handlingsplan för energieffektivitet en serie energieffektivitetsrelaterade strategier och åtgär der för hela energikedjan, däribland produktion, över föring och distribution av energi, den offentliga sektorns ledande roll inom energieffektivitet, byggnader och appa rater, industri och behovet av att göra det möjligt för slutanvändare att hantera sin energianvändning. Energief fektivitet inom transportsektorn behandlades parallellt i vitboken om transport som antogs . I synnerhet efterlyses i initiativ 26 i vitboken lämpliga standarder för koldioxidutsläpp från fordon inom samt liga transportmedel, om nödvändigt kompletterade med (1) EUT L 114, 27.4.2006, s. 64. krav på energieffektivitet så att alla typer av framdriv ningssystem omfattas. (9)antog kommissionen också en färd plan för ett konkurrenskraftigt utsläppssnålt samhälle 2050, där det konstateras att det behövs mer fokus på energieffektivisering ur det perspektivet. (10)I samband med detta är det nödvändigt att uppdatera unionens rättsliga ram för energieffektivitet med ett di rektiv som syftar till att uppnå det övergripande ener gieffektivitetsmålet på en besparing av unio nens primärenergianvändning 2020, och till att göra yt terligare energieffektivitetsförbättringar efter 2020. För detta ändamål bör det i detta direktiv fastställas en ge mensam ram för att främja energieffektivitet inom unio nen och införas specifika åtgärder för att genomföra några av förslagen i Handlingsplanen för energieffektivitet 2011 och uppnå den väsentliga outnyttjade energibespa ringspotential som identifieras i planen. (11)och rådets beslut nr 406/2009/EG av om medlemsstaternas insatser för att minska sina växthusgasutsläpp i enlighet med gemen skapens åtaganden om minskning av växthusgasutsläp pen till 2020 (2), kräver att kommissionen ska bedöma och rapportera om unionens och dess med lemsstaters framsteg när det gäller att uppnå målet om att till 2020 minska energianvändningen , jäm fört med prognoserna. Däri anges också att kommissio nen ska lägga fram förslag om förstärkta eller nya åtgärder för att påskynda förbätt ringarna på energieffektivitetsområdet, i syfte att hjälpa medlemsstaterna i deras strävan att fullgöra unionens åtagande att minska växthusgasutsläppen. Detta direktiv är ett svar på det kravet. Det bidrar också till att uppfylla målen i färdplanen för ett konkurrenskraftigt utsläpps snålt samhälle 2050, särskilt genom att minska utsläppen av växthusgaser från energisektorn, och till att uppnå en elproduktion helt utan utsläpp . (12)En integrerad strategi måste antas för att utnyttja hela den befintliga energibesparingspotentialen, som omfattar besparingar inom energiförsörjning och slutanvändarsek torer. bör bestämmelserna i tets och rådets direktiv /8/EG av om främjande av kraftvärme på grundval av efter frågan på nyttiggjord värme på den inre marknaden för energi (3) och direktiv /32/EG förstärkas. (2) EUT L 140, , s. 136. (3) EUT L 52, 21.2.2004, s. 50. Europeiska unionens officiella tidning L 315/3 (13)Det skulle vara att föredra om energieffektivitetsmålet på kunde uppnås som ett resultat av ett samlat ge nomförande av specifika nationella och europeiska åtgär der som främjar energieffektiviteten inom olika områden. Det bör krävas att medlemsstaterna fastställer vägledande nationella mål, planer och program för energieffektivitet. Målen och de enskilda medlemsstaternas insatser, liksom uppgifterna om de framsteg som uppnåtts, bör utvär deras av kommissionen för en bedömning av sannolik heten för att unionens övergripande mål ska kunna upp nås och om de individuella insatserna är tillräckliga för att nå det gemensamma målet. Kommissionen bör därför noga följa upp genomförandet av nationella energieffek tivitetsprogram genom den ändrade rättsliga ramen och inom 2020-processen. När de fastställer de väg ledande nationella energieffektivitetsmålen, bör medlems staterna kunna beakta nationella omständigheter som på verkar primärenergianvändningen, t.ex. återstående po tential för kostnadseffektiva energibesparingar, föränd importen och exporten av energi, utnyttjande förnybara energikällor, kärnenergi, avskiljning och lagring av koldioxid samt s.k. tidiga åtgärder. Vid modelleringsverksamhet bör kommissionen utan dröjs mål och på ett klart och tydligt sätt samråda med med lemsstaterna om modellantaganden och preliminära mo delleringsresultat. Det behövs bättre modellering av den inverkan som energieffektivitetsåtgärder har, av uppsätt ningen tekniker och av olika teknikers prestationsför måga. (14)I och rådets direktiv /28/EG av om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (1), anges att och , som är geografiskt avlägsna östater, är bero ende av flyget som ett transportslag av avgörande bety delse för medborgarna och ekonomin. och har till följd av detta en oproportionellt stor slutlig ener gianvändning (brutto) i sin nationella luftfart, dvs. mer än genomsnittet i gemenskapen 2005, och är därför oproportionerligt påverkade av befintliga tekniska begränsningar och regleringsbegränsningar. (15)De offentliga utgifterna uppgår sammanlagt till av unionens bruttonationalprodukt. Därför utgör den offent liga sektorn en viktig drivkraft för att stimulera en mark nadsomvandling mot mer effektiva produkter, byggnader och tjänster, samt för att utlösa förändringar av medbor garnas och företagens beteende när det gäller energian vändning. Dessutom kan en minskad energianvändning genom åtgärder för förbättrad energieffektivitet frigöra offentliga resurser för andra ändamål. Offentliga organ på nationell, regional och lokal nivå bör föregå med gott exempel när det gäller energieffektivitet. (1) EUT L 140, , s. 16. (16)Med tanke på rådets slutsatser av om handlingsplanen för energieffektivitet 2011, där det be tonas att byggnader står för av unionens totala energianvändning, bör medlemsstaterna, för att kunna ta vara på möjligheterna till tillväxt och sysselsättning inom hantverks- och byggsektorn, inom tillverkningen av byggprodukter och inom yrkesverksamhet i arkitekt-, konsult- och ingenjörsbranschen, fastställa en långsiktig strategi för tiden för investeringar i renovering av bostadshus och kommersiella byggnader i syfte att förbättra byggnadsbeståndets energiprestanda. Den gin bör behandla frågan om kostnadseffektiv totalreno vering som leder till en uppgradering som i betydande utsträckning minskar både den levererade energin till och den slutliga energianvändningen i en byggnad jämfört med före renoveringen, så att mycket god energipre standa uppnås. Sådan totalrenovering skulle också kunna utföras i etapper. (17)Takten i byggnadsrenoveringen behöver ökas, eftersom det befintliga byggnadsbeståndet utgör den största en skilda potentiella sektorn för energibesparingar. Dess utom är byggnader avgörande för att uppnå unionens mål att till 2050 minska utsläppen av växthusgaser med 80–jämfört med . Byggnader som ägs av offentliga organ står för en betydande andel av bygg nadsbeståndet och hög grad av synlighet i det offentliga livet. Det är därför lämpligt att ange en årlig renoverings takt för byggnader som ägs och utnyttjas av statliga myndigheter på en medlemsstats territorium för att upp gradera deras energiprestanda. Renoveringstakten ska inte påverka de skyldigheter vad gäller nära-nollenergibygg nader som fastställs i och rådets di rektiv 2010/31/EU av om byggnaders energiprestanda (2). Skyldigheten enligt det här direktivet att renovera byggnader som tillhör statliga myndigheter kompletterar det direktivet, som kräver att medlemssta terna, när befintliga byggnader genomgår en större reno vering, säkerställer att energiprestanda för byggnaden för bättras så att de uppfyller minimikrav avseende ener giprestanda. Medlemsstater bör kunna vidta alternativa kostnadseffektiva åtgärder för att uppnå en motsvarande förbättring av energiprestandan i byggnaderna i deras byggnadsbestånd vad gäller statliga myndigheter. Skyldig heten att renovera golvyta i statliga myndighetsbyggnader bör också gälla andra administrativa organ vilkas behö righet sträcker sig över en medlemsstats hela territorium. Om det i en viss medlemsstat med avseende på en viss behörighet inte finns något sådant tillämpligt administra tivt organ som omfattar hela territoriet, bör skyldigheten gälla sådana administrativa organ vilkas behörighet till sammans omfattar hela territoriet. (2) EUT L 153, , s. 13. L 315/4 Europeiska unionens officiella tidning (18)Ett antal kommuner och andra offentliga organ i med lemsstaterna har redan infört integrerade strategier för energibesparingar och energiförsörjning, bland annat via handlingsplaner för hållbar energi, till exempel sådana som utarbetats inom ramen för initiativet för borgmäs tarförsamlingar, och integrerade strategier som sträcker sig längre än individuella ingrepp i byggnader eller transportsätt. Medlemsstaterna bör uppmuntra kom muner och andra offentliga organ att anta integrerade och hållbara energieffektivitetsplaner med tydliga mål, att engagera medborgarna i utvecklingen och genom förandet och informera dem på lämpligt sätt om inne hållet i och framstegen när det gäller att uppnå målen. Sådana planer kan generera betydande energibesparingar, i synnerhet om de genomförs via energiledningssystem som gör det möjligt för de berörda offentliga organen att hantera sin energianvändning på ett bättre sätt. Utbytet av erfarenheter mellan stora och små städer och andra offentliga organ bör uppmuntras med avseende på mer innovativa erfarenheter. (19)När det gäller inköp av vissa produkter och tjänster samt inköp och hyra av byggnader bör statliga myndigheter när de ingår offentliga byggentreprenad-, varu- eller tjäns tekontrakt föregå med gott exempel och fatta energief fektiva köpbeslut. Detta bör gälla de administrativa organ vars befogenhet omfattar hela territoriet. Om det i en viss medlemsstat med avseende på en viss behörighet inte finns något sådant tillämpligt administrativt organ som omfattar en medlemsstats hela territorium, bör skyldig heten gälla för sådana administrativa organ vilkas behö righet tillsammans omfattar hela territoriet. Bestämmel serna i unionens direktiv om offentlig upphandling bör dock inte påverkas. I fråga om andra produkter än de som är föremål för de inköpsrelaterade energieffektivitets kraven i detta direktiv, bör medlemsstaterna uppmuntra offentliga organ att ta hänsyn till inköpets energieffekti vitet. (20)En bedömning av möjligheten att inrätta ett system med vita certifikat på unionsnivå har visat att ett sådant system under de rådande omständigheterna skulle skapa stora administrativa kostnader och att det finns risk för att energibesparingarna skulle koncentreras till vissa med lemsstater och inte införas i hela unionen. Syftet med en sådan ordning på unionsnivå skulle, åtminstone på det här stadiet, kunna uppnås bättre genom nationella kvot pliktsystem för energiföretagens energieffektivitet eller an dra alternativa policyåtgärder som ger motsvarande ener gibesparingar. Det är lämpligt att ambitionsnivån för så dana system fastställs inom en gemensam ram på unionsnivå, som medlemsstaterna ges bety dande flexibilitet att fullt ut ta hänsyn till den nationella organisationen av marknadsaktörer, energisektorns speci fika kontext och slutanvändarnas vanor. samma ramen bör ge energiföretagen möjlighet att er bjuda energitjänster till alla slutanvändare, inte bara till dem som de säljer energi till. Detta ökar konkurrensen på energimarknaden, eftersom energiföretagen kan differen tiera sin produkt genom att tillhandahålla komplette rande energitjänster. Den gemensamma ramen bör göra det möjligt för medlemsstaterna att i sina nationella sy stem införa krav som har ett socialt mål, särskilt för att säkerställa att sårbara kunder får tillgång till fördelarna med en högre energieffektivitet. Medlemsstaterna bör, ut ifrån objektiva och icke-diskriminerande kriterier, fast ställa vilka energidistributörer eller företag som säljer energi i detaljistledet som ska vara skyldiga att uppnå det mål om energibesparingar vid slutanvändning som fastställs i detta direktiv. Medlemsstaterna bör i synnerhet tillåtas att inte ålägga små energidistributörer och små företag som säljer energi i detaljistledet denna skyldighet i syfte att undvika en oproportionerlig administrativ börda. I kommissionens meddelande av fastställs principer som varje medlemsstat som beslutar att avstå från att utnyttja möjligheten bör ta hänsyn till. Som ett sätt att stödja nationella initiativ till energieffektivitet skulle för pliktade parter inom ramen för nationella kvotpliktsy stem för energieffektivitet kunna fullgöra sina skyldighe ter genom att till en nationell energieffektivitets fond betala ett belopp som motsvarar de investeringar som krävs inom ramen för systemet. (21)Med tanke på det övergripande kravet på att återupprätta hållbara offentliga finanser och budgetkonsolidering bör vid genomförandet av de särskilda åtgärder som omfattas av detta direktiv vederbörlig omsorg ägnas kostnadseffek tiviteten på medlemsstatsnivå när det gäller genomföran det av energieffektivitetsåtgärder, på grundval av lämplig analys- och utvärderingsnivå. (22)Kravet på besparingar när det gäller den årliga energiför säljningen till slutanvändare i förhållande till vad ener giförsäljningen skulle ha varit utgör inte ett tak för för säljning eller energianvändning. Medlemsstaterna bör vid beräknandet av energiförsäljningen till slutanvändare kunna undanta hela försäljningen eller en del av den, räknad i volym, av energi som används vid sådana in dustriella verksamheter som förtecknas i bilaga I till Eu ropaparlamentets och rådets direktiv /87/EG av om ett system för handel med ut släppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen (1), ef tersom det är vedertaget att vissa sektorer och delsektorer som bedriver sådan verksamhet kan vara utsatta för be tydande risker för koldioxidläckage. Det är lämpligt att medlemsstaterna är medvetna om åtgärdsprogrammens kostnader för att kunna göra en riktig bedömning av åtgärdernas kostnad. (1) EUT L 275, 25.10.2003, s. 32. Europeiska unionens officiella tidning L 315/5 (23)För att den administrativa bördan ska minska kan med lemsstaterna utan att det påverkar tillämpningen av ar tikel 7 samla alla enskilda politiska åtgärder för genom förande av artikel 7 i ett heltäckande nationellt program för energieffektivitet. (24)För att kunna utnyttja den potential för energibesparing som finns inom vissa marknadssegment där energibe siktning i allmänhet inte erbjuds kommersiellt (till ex empel små och medelstora företag) bör medlemsstaterna utarbeta program som uppmuntrar små och medelstora företag att låta genomföra energibesiktningar. Energibe siktningar bör vara obligatoriska för och genomföras re gelbundet av stora företag, eftersom energibesparingarna kan vara betydande. Vid besiktningarna bör hänsyn tas till relevanta europeiska eller internationella standarder. t.ex. EN ISO 50001 (energiledningssystem) eller EN 16247-1 (energibesiktningar) eller, om en energibe siktning ingår, EN ISO 14000 (miljöledningssystem), så att de således motsvarar bestämmelserna i bilaga VI till detta direktiv i och med att dessa bestämmelser inte går utöver kraven i dessa relevanta standarder. En specifik europeisk standard avseende energibesiktningar är under utarbetande. (25)När energibesiktningar genomförs av interna experter in nebär kravet på oberoende att de inte får vara direkt delaktiga i den verksamhet de besiktigar. (26)Vid utformningen av åtgärder för förbättrad energieffek tivitet bör effektivitetsvinster och besparingar till följd av en utbredd användning av kostnadseffektiva tekniska in novationer, till exempel smarta mätare, tas med i beräk ningen. Om smarta mätare har installerats bör företagen inte använda dem för obefogad retroaktiv fakturering. (27)I fråga om el gäller i enlighet med och rådets direktiv /72/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el (1) att av användarna ska ha ett system med smarta mätare, om uppsättningen av smarta mätare bedöms vara en framgång. I fråga om gas gäller i enlighet med och rådets direktiv /73/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas (2) att medlemsstaterna eller ett behörigt organ som de utser ska ta fram en tidsplan för genomförandet av system med smarta mätare om upp sättningen av smarta mätare bedöms vara en framgång. (28)När slutanvändarna har möjlighet att styra sin egen indi viduella uppvärmning, är det fördelaktigt att använda (1) EUT L 211, , s. 55. (2) EUT L 211, , s. 94. individuella mätare eller värmefördelningsmätare för mät ning av individuell värmeförbrukning i flerfamiljshus som försörjs med fjärrvärme eller gemensam centralvärme. Därför är det inte meningsfullt att använda dem annat än i byggnader där radiatorerna har radiatorventiler med termostat.