prop · H103139 · 2014-03-18 00:00:00 — Detta återflöde ger IMF möjlighet att låna till länder med tillfälliga betalningsbalansproblem och är därför en viktig del av fondens finansiering. Tabell 1, Institutionernas utlåning i miljarder kronor 1)Med biståndssubventionerad utlåning avses det utlånade beloppet och inte enbart gåvomedelskomponenten. 2)har ingen biståndssubventionerad utlåning, men kanaliserar visst bistånd från ägarländerna till en del av projekt i form av tekniskt stöd och investeringsbidrag. 3)Kolumn 1 och 2 avser perioden –och kolumn 3 och 4 utestående utlåning . För några av institutionerna, t.ex. , och , har utlåningen börjat återgå till lägre nivåer, men ligger ändå fortfarande högre än före den ekonomiska och finansiella krisen. svårbedömda mot bakgrund av de fortsatt osäkra utsikterna för världs- Verksamheten i de multilaterala utvecklingsbankerna är uppdelad i ut- låning på marknadsmässiga villkor och biståndssubventionerad utlåning, i form av antingen gåvor eller lån på förmånliga villkor. minskade AfDB:s statligt garanterade utlåning på marknadsmässiga villkor avsevärt. Detta var delvis en naturlig konsekvens av att lånebehoven hade minskat efter finanskrisen. fanns dock ytterligare skäl till minskningen. största kunder, de nordafrikanska staterna, präglades av fortsatt politisk oro och ekonomiska problem efter den arabiska våren. lånebehoven ökade, sjönk kreditvärdigheten för framför allt och Detta innebar att dessa länder slog i eller närmade sig taket för hur mycket de kunde låna från AfDB. Även nådde denna gräns hade banken svårt att öka utlåningen till andra 2013/14:139 medelinkomstländer på kontinenten, främst på grund av att länderna hade möjlighet att låna från andra finansieringskällor. En alltför hög koncentration av låneportföljen till ett litet antal länder med växande risk kan undergräva bankens kreditvärdighet. Den marknadsmässiga utlåningsverksamheten är också viktig för att skapa återflöden till banken och till dess subventionerade utlåning till låginkomstländer genom gåvor eller lån på förmånliga villkor från AfDF. En för hög koncentration i låneportföljen kan i kombination med ett fortsatt lågt internationellt ränteläge riskera att nettotransfereringarna från AfDB till AfDF minskar eller uteblir. Detta kan komma att öka behoven av bilaterala bidrag till AfDF från givarländerna. För att föregripa en sådan utveckling meddelade AfDB att banken kommer att föreslå ändringar i sin utlåningspolitik i syfte att möjliggöra för fler länder att få tillgång till den icke-subventionerade utlåningen. Även i AsDB har utlåningen till medelinkomstländer ställts inför nya utmaningar. Det låga ränteläget har tillsammans med ogynnsamma växelkursförändringar och förtidsåterbetalda lån inneburit att den prognostiserade hållbara utlåningsvolymen för banken sjunkit. Detta riskerar att innebära att AsDB inte på ett tillfredställande sätt kan tillgodose medlemsländernas efterfrågan på lån. Utan särskilda insatser beräknas den hållbara utlåningsvolymen minska från ca vid utgången av 2013 till ca 2016. Med anledning av detta beslutade att höja utlåningspriserna något för utlåningen som sker på marknadsmässiga villkor. Vidare har en process initierats som, genom en sammanslagning av utvecklingsfondens (AsDF) finansiella tillgångar, kan leda till en högre utlåningsnivå, som givarbidragen till AsDF förblir desamma eller t.o.m. minskar. som den statligt garanterade utlåningen till den offentliga sektorn genom AsDB och AfDB står inför flera utmaningar har utlåningen till den privata sektorn ökat markant. En liknande utveckling har skett inom , där utlåningen till den privata sektorn överstiger utlåningen till den offentliga sektorn. Denna ökning har varit strategisk och målmedveten och skett såväl genom direkt utlåning till privata aktörer som genom statligt garanterad utlåning för exempelvis kapacitets- och institutionsuppbyggnad till stöd för utveckling av den privata sektorn. Även i IDB har en likartad utveckling skett och banken initierade en omfattande reform av sitt arbete för att stärka utvecklingen i den privata sektorn i syfte att bidra till en ökad utvecklingseffektivitet. Institutionernas utlåning till EU-länder var utmanande för hela EU, i synnerhet för . Den ekonomiska och finansiella krisen skapade ett behov av stimulansåtgärder och av att rädda inhemska banker, vilket i sin tur bidrog till en situation med hög offentlig skuldsättning i många EU- länder. I , , , och blev skulderna så stora att länderna sökte finansiering från EU och IMF. IMF:s utlåning till EU-länderna uppgick till 695 Skr. 2013/14:139 miljarder kronor4, vilket utgjorde av den totala utlåningen. utförde den sista utvärderingen av det reformprogram som uppställts för utlåningen till . Programmet ansågs allmänt som en framgång och förväntas nu kunna låna på marknaden. Tabell 2, Institutionernas utlåning till EU-länder, Utestående utlåning till EU som till EU i miljarder kronor procent av total utestående utlåning 1) Avser . De helt eller huvudsakligen europeiska institutionerna CEB, , EIB och NIB har haft en stor och något ökad utlåning till EU-länderna . EIB har spelat en mer framträdande roll i samband med EU:s åtgärder för att möta den ekonomiska krisen. Banken deltar i flera EU-initiativ, t.ex. det initiativ för att stödja små och medelstora företag som presenterades av Europeiska kommissionen och EIB och som syftar till att öka tillgången till finansiering för små och medelstora företag i . beslutade vidare om ett kapitaltillskott om , vilket genomfördes . Detta har möjliggjort en ökad utlåning från institutionen (se vidare avsnitt 4.2). NIB:s utlåning sker främst till de nordiska och baltiska länderna (). Utlåningen från CEB, som enbart har verksamhet i , har ökat, trots minskad efterfrågan på lån i länderna i . Regeringen anser att institutionernas utlåning bör återspegla deras uppdrag och komparativa fördelar, som den bör anpassas efter behoven i världsekonomin. Vidare bör institutionerna prioritera utlåning som har ett högt mervärde. Ett högt mervärde uppnås exempelvis då marknadsmisslyckanden åtgärdas eller då institutionernas medverkan i ett projekt ökar dess utvecklingseffekter eller positiva inverkan på miljön eller klimatet. 4 I skrivelsen anges i princip samtliga belopp i svenska kronor. Växelkursen som används är genomfördes flera resursförstärkningar, kapital- tillskott och fondpåfyllnader i institutionerna (se tabell 3). Tabell 3, Resursförstärkning av institutioner och 2013 Svensk andel av resursförstärkning (Mdr kr) -21,0 %2 1)Resursförstärkningen i AfDF och AsDF är en återkommande påfyllnad av medel för att ge gåvor och lån på mycket förmånliga villkor till de fattigaste länderna. Sifforna avser AfDF 13, AsDF 11 och 17. Sifforna för 17 är inte slutliga, utan avser endast utfästelser som aviserats . Procentsatsen som de totala resursförstärkningarna refererar till är i jämförelse med den senaste påfyllnaden. Den svenska andelen av påfyllnaderna har angetts som andel av givarnas åtaganden. 2)Nedgången i AfDF:s påfyllnad har huvudsakligen tekniska orsaker och förklaras utav fondens möjligheter att göra åtaganden . Dessa var ovanligt stora vid förra påfyllnaden och är på mer normala nivåer. Givarbidragen var ungefär lika stora vid båda påfyllnaderna. 3)IMF:s grundkapital (kvoterna) en del av medlemsländernas valutareserver som IMF kan använda vid behov. För att kunna jämföra institutionerna kategoriseras IMF:s kvoter, det multilaterala låneavtalet NAB (se nedan), och bilaterala lån som inbetalt kapital i tabellen. De som redovisas i tabellen är temporära bilaterala lån från medlemsländernas till IMF. Det kapitaltillskott som EIB fick ökade institutionens ut- låning och ledde till att banken fick en ökad betydelse för den europeiska IMF har tillgång till utlåningskapital från flera källor. används de s.k. kvotmedlen som alla medlemsländer bidrar med. IMF befarar att dessa medel inte räcker för att finansiera utlåningen har fonden möjlighet att aktivera det multilaterala låneavtalet New Arrange- ments to Borrow (NAB). NAB aktiveras halvårsvis efter godkännande av medlemsländerna och har varit aktiverat och 2013. den fördubbling av kvotmedlen som beslutades träder ikraft – vilket sker så snart tillräckligt många länder ratificerat den – räknar IMF med att kunna förlita sig på kvotmedel snarare än NAB, under förutsättning att efterfrågan på lån inte ökar kraftigt. beslutade att fick ingå ett låneavtal med IMF om motsvarande (se bet. 2012/13:FiU17, rskr. 2012/13:52). Detta var en del av ett brett initiativ där 39 länder enats om att temporärt stärka IMF:s utlåningskapacitet för att kunna möta ett potentiellt högre lånebehov till följd av finanskrisen. Det svenska avtalet undertecknades och gäller . Under förutsättning att ger sitt godkännande har IMF, efter samråd med , sedan möjlighet att förlänga avtalet ett år och därefter efter godkännande. inte gör någon framställan att låna löper avtalet ut. kom överens om att en del av vinsten från IMF:s försäljning av delar av dess guldreserv ska användas för att finansiera fondens verksamhet i låginkomstländer (PRGT-utlåning) fram , förutsatt att tillräckligt med resurser finns kvar för att finansiera dess administrativa kostnader. Guldförsäljningen genererade emellertid större inkomster än förväntat på grund av ett högt guldpris. godkände därför att överskottet från guldförsäljningen fick användas till att finansiera PRGT-utlåningen även efter 2015. Beslutet förutsatte att medlemsländer med en sammanlagd andel om av extraintäkterna godtog att deras vinstandel kunde användas i detta syfte, vilket skedde . Vidare beslutade 2012 om en modell för hur räntesubventionerna till PRGT-utlåningen ska finansieras. Denna finansieringsmodell bygger på att avkastningen från ett reservkonto kopplat till PRGT-utlåningen på medellång sikt ska finansiera räntesubventionerna. ser över sin finansiella modell för att denna ska stödja bankens antagna strategi (se avsnitt 2). Översynen inkluderar utlåning och villkoren för denna, samt Världsbankgruppens finansiella ramverk. Översynen kan leda till genomgripande förändringar, t.ex. ökade utlåningsmarginaler, höjda utlåningsgränser samt olika kostnadsbesparingar och andra effektiviseringsåtgärder. Den nya modellen förväntas kunna antas . har flera påfyllnader av gåvomedel till de multilaterala utvecklingsfonderna beslutats. slutförhandlades en påfyllnad av AsDF –2016. avslutades förhandlingarna avseende påfyllnader av och . Båda gäller –2017. Påfyllnader är en återkommande process för strategisk styrning av institutionerna, under vilka givarländer utlovar nya finansiella bidrag och institutionerna gör policyåtaganden på en rad områden. Genom fonderna förmedlas sedan förmånliga lån och gåvor. Resurserna i fonderna består framför allt av biståndsmedel från givarländer och överföringar av vinstmedel från institutionernas marknadsmässiga utlåning. Mot bakgrund av de ansträngda statsfinanserna i flera av givarländerna blev de ovan nämnda påfyllnaderna jämförelsevis måttliga. I såväl AfDF som ökade givarnas bidrag endast med . Fonderna fick dock flera nya givarländer. Dessutom fattades inom beslut om att införa en ny finansieringsmekanism. Beslutet innebär att fonden öppnar en möjlighet för givarna att komplettera sina gåvor med utlåning på förmånliga villkor. Syftet med detta har varit att dels attrahera nya givare, dels ge möjlighet för existerande givare, med en ansträngd budgetsituation, att upprätthålla betydande stödnivåer. Mot bakgrund av de risker för IDA:s långsiktiga finansiella hållbarhet som följer av att lån tas upp har, efter starka påtryckningar från och de övriga länderna i den nordisk-baltiska valkretsen, ett antal principer tagit fram som ska garantera att lånen kompletterar, och inte ersätter, gåvor samt att den totala lånevolymen hålls på en nivå som är långsiktigt finansiellt hållbar för institutionen. NIB är den enda av institutionerna som utdelar eventuell vinst till medlemsländerna. beslutades dock ingen vinstutdelning, då vinsten gick till bankens reserver. delade NIB ut av sin vinst, vilket för del innebar . 2013/14:139 Kreditvärderingsinstituten Fitch och Standard and Poors sänkte CEB:s kreditbetyg från AAA till AA+. Orsaken till detta var att många av bankens medlemsländer i hade fått sänkta kreditbetyg. Bankens verksamhet har dock i princip inte påverkats av det sänkta kreditbetyget. Regeringen anser att de internationella finansiella institutionerna ska ha tillräcklig kapacitet för att kunna bidra till finansiell stabilitet och ekonomisk utveckling i medlemsländerna även i ekonomiskt och finansiellt turbulenta perioder. När det gäller finansieringen av IMF:s verksamhet i låginkomstländer har regeringens inställning varit att inkomsterna från försäljningen av fondens guldreserv framför allt bör användas för att generera långsiktig avkastning. Det bör även finnas beredskap för att använda resurserna till att tillfälligt förstärka IMF:s förebyggande reserver. Enbart i undantagsfall bör medlen användas till att finansiera IMF:s verksamhet i låginkomstländer, vars subventionerade utlåning enligt regeringen i stället bör finansieras med biståndsmedel från medlemsländerna. Regeringen accepterade dock att ytterligare resurser från guldförsäljningen överfördes till PRGT-utlåningen. Regeringen har säkerställt att tagit en rimlig andel av de påfyllnader av resurser som genomförts, uppmanat andra givare att göra detsamma och uppmuntrat andra länder att bli givare. Vidare verkade regeringen för att påfyllnaderna av AsDF, AfDF och skulle omfattas av särskilda prioriteringar, t.ex. jämställdhet, klimatåtgärder och resultatuppföljning. I AfDF drev regeringen exempelvis med gott resultat linjen att jämställdhet och klimatåtgärder bättre skulle integreras i den löpande verksamheten och tog initiativ till framtagandet av ett nytt ramverk för resultatuppföljning. Regeringen verkade även för att fonden skulle öka den del av verksamheten som är inriktad på den privata sektorn i låginkomstländer. Jämställdhetsfrågor lyftes också framgångsrikt fram av regeringen i samband med i förhandlingarna om påfyllnaden av medel till AsDF. Vidare verkade regeringen särskilt för ett operativt fokus på inkluderande tillväxt och för att indikatorer för att följa upp detta skulle införas i det nya resultatramverket. I förespråkade regeringen framgångsrikt att jämställdhet, stöd till sviktande stater, klimatåtgärder och resultatfrågor skulle prioriteras. Regeringen stödjer ambition att stärka sin kapitalbas och utlåningskapacitet. Regeringen har också framfört att det är viktigt att åtgärderna för effektivisering och besparingar inte riskerar att drabba de områden som är avgörande för att nå de två mål om utrotande av extrem fattigdom och främjande av delat välstånd som banken beslutade . Regeringen välkomnar NIB:s vinstutdelning till medlemsländerna och anser att behovet av kapitaltäckning även fortsättningsvis ska bedömas inför varje beslut om vinstutdelning. Förändringar i institutionernas låneramverk Institutionernas låneramverk innehåller regler för de olika låneverktygen. Den utökade långivning som den ekonomiska och finansiella krisen har fört med sig och behovet att förebygga framtida kriser har, tillsammans med en ökad efterfrågan på stöd i samband med naturkatastrofer och en förstärkt resultatstyrning, lett till ett behov av att förändra institutionernas låneramverk. Exempelvis har IMF sedan krisen bröt ut utvecklat fler låneformer, s.k. faciliteter, med vilka länder under vissa förutsättningar kan erbjudas löften om lån som kan liknas vid en försäkring. Målet är att länder med goda ekonomiska förutsättningar inte ska behöva drabbas av spridningseffekter av problem som de själva inte skapat. Lån från ges genom budgetstöd och genom projektstöd till specifika sektorer. Projektstöden utgör den största delen av bankens utlåning och finansierar bl.a. projekt inriktade på områden som utbildning, hälsa och landsbygdsutveckling. Budgetstöd ges mot krav på reformering av institutioner och ekonomisk politik. godkände bankens styrelse en reform av projektstöden som trädde i kraft . Reformen syftar till att förenkla ramverket samt förbättra transparensen, möjligheterna till ansvarsutkrävande och utvecklingseffekterna av utlåningen. Förändringarna av låneramverket ökar bankens möjligheter att snabbare kunna agera om ett land drabbas av t.ex. naturkatastrofer eller hastigt uppblossade konflikter. introducerade också ett resultatbaserat låneinstrument, där lån till ett lands regering betalas ut först när vissa resultat har uppnåtts. Programmet är inriktat på att stärka mottagarlandets institutioner. Ett liknande instrument introducerades i AsDB. CEB beslutade en ny treårig utvecklingsplan –2017. I samband med detta beslut reviderades också bankens lånepolicy. Den nya lånepolicyn förväntas leda till fler investeringar i projekt i små och medelstora företag genom finansiella mellanhänder, s.k. intermediärer. Regeringen anser att det är angeläget att institutionerna ställer adekvata krav på ekonomiska reformer i de länder som söker extern finansiering. måste kraven vara utformade på ett sådant sätt att länder inte undviker att ansöka om stöd. Regeringen ställde sig bakom införandet av institutionernas nya låneverktyg. Inom ramarna för de befintliga verktygen hade regeringen även verkat för att stärka institutionernas användning av garantiinstrument. Denna typ av finansieringsform, som har en hävstångseffekt, är ett exempel på det innovativa bistånd som regeringen eftersträvar. Regeringen stödde CEB:s ökning av antalet projekt riktade till små- och medelstora företag, men tydliggjorde att dessa, i likhet med CEB:s övriga projekt, måste ha ett tydligt socialt mervärde. 2013/14:139 5 5.1Demokrati och mänskliga rättigheter Flertalet FN-organisationer arbetar direkt och målmedvetet med frågor rörande demokrati och mänskliga rättigheter. Dessa frågor ingår dock inte i mandaten för de internationella finansiella institutionerna. Undantaget från detta är , som har i uppdrag att främja utvecklingen mot demokrati i sina verksamhetsländer. Demokrati och mänskliga rättigheter är för övriga institutioner snarare något som flera medlemsländer traditionellt inte har ansett ska ligga inom institutionernas verksamhetsområde – delvis med hänvisning till arbetsfördelningen mellan de internationella finansiella institutionerna och övriga internationella institutioner. Bland annat efter påtryckningar från och de övriga nordiska länderna har dock flera av institutionerna det senaste årtiondet börjat arbeta med demokratifrågor och frågor om mänskliga rättigheter, om än inte alltid under dessa benämningar. I nya strategi och i AfDB:s långsiktiga strategi har formuleringar kring demokrati och mänskliga rättigheter antagits som visar att institutionerna är på väg att anamma ett nytt perspektiv på dessa frågor. I strategi framhålls minskad ojämlikhet, upprätthållande av grundläggande mänskliga rättigheter och människors möjlighet att göra sin röst hörd som förutsättningar för ett delat välstånd. Vidare antog ett nytt samlat styrdokument för miljömässiga och sociala minimistandarder i bankens insatser med en utfästelse om att värna de mänskliga rättigheterna. inledde 2012 en översyn av sitt styrdokument om miljömässiga och sociala minimistandarder i sina insatser, med avsikten att ha ett nytt styrdokument klart . Dessa minimistandarder har utgjort ett viktigt instrument för att integrera frågor om mänskliga rättigheter i bankens verksamhet. genomförde banken möten och nätbaserade samråd om vilka utgångspunkter banken skulle ha i översynen. Över 2 000 organisationer från samtliga världsdelar, bland dem bankens medlemsstater, delar av det civila samhället och forskningsinstitutioner, lämnade synpunkter. Regeringen och den nordisk-baltiska valkretsen har framhållit att översynen bör mynna ut i en förstärkning av bankens regelverk, bl.a. genom tydligare krav på hänsyn för de mänskliga rättigheterna. Regeringen verkar för att de internationella finansiella institutionerna i ökad utsträckning ska ta hänsyn till demokratifrågor och frågor om mänskliga rättigheter och se dessa som grundläggande faktorer för en sund och hållbar ekonomisk tillväxt. 5.2Institutionernas arbete med jämställdhet Det finns en växande insikt i de internationella finansiella institutionerna om betydelsen av jämställdhet mellan kvinnor och män för att främja ekonomisk och social utveckling. Bakgrunden till denna utveckling redovisades i 2012, som behandlade temat jämställdhet och utveckling. I rapporten anges bl.a. att jämställdhet inte bara är ett viktigt mål i sig, utan även att investeringar i jämställdhet kan ge stora samhällsekonomiska vinster. Som exempel kan nämnas att den ekonomiska tillväxten ökar när kvinnor får samma tillgång till kapital och finansiella tjänster som män. IMF:s arbete med jämställdhet har inkluderat flera styrelsediskussioner om behovet av ett ökat antal och en ökad andel kvinnor på arbetsmarknaden i syfte att frigöra den fulla potentialen av arbetskraften. IMF har även återkommande understrukit detta behov i flera av sina bilaterala policyrekommendationer till medlemsländerna. fortsätter att fördjupa sitt jämställdhetsarbete. Som exempel kan nämnas att av bankens utlåning hade ett integrerat jämställdhetsperspektiv. Detta kan jämföras med 2010. ska en ny policy för jämställdhet urformas inom ramen för nya strategi. En liknande positiv utveckling har skett i såväl AsDB som IDB, som antagit nya handlingsplaner för jämställdhetsarbetet. Vidare kan nämnas att flera av institutionerna även på ett bättre sätt har börjat integrera jämställdhetsperspektiv i den operativa verksamheten. Exempelvis installeras inte sällan belysning utmed huvudvägar i mindre orter i syfte att minska risken för våldtäkter i mörkrets skydd. På forskningsområdet arbetar med att öka kunskapen om hur kvinnors ekonomiska egenmakt samt kvinnors röst, deltagande och aktörskap kan främjas. Som en del av detta arbete har legala hinder för kvinnors deltagande i näringslivet kartlagts i 143 länder genom IFC:s initiativ Women, Business and the . arbetar även på en övergripande nivå med att öka tillgången till könsuppdelad statistik. I samband med förhandlingarna om påfyllnader i såväl AfDF som beslutades att jämställdhet ska vara en särskild prioritering i respektive fond . Motsvarande beslut fattades i samband med fondpåfyllnaden i AsDF . Detta innebär bl.a. att jämställdhetsintegreringen ska fördjupas. Inom ska en särskild mekanism utvecklas för att bedöma och ranka jämställdhetsintegreringen vid avslutande av projekt på landnivå. En institution där arbetet har gått lite trögare är AfDB, vars strategi för jämställdhetsarbete av olika anledningar har blivit försenad. har dock frågan behandlats på ett allt mer positivt sätt. Den nya tioårsstrategin lyfter fram jämställdhet som ett särskilt viktigt område och en ny ambitiös strategi för jämställdhet, inklusive en handlingsplan, förväntas antas av styrelsen . arbete med jämställdhet förstärktes bl.a. genom att banken antog sin första strategi för jämställdhet. Strategin bygger vidare på den handlingsplan som godkändes 2013/14:139 2009. Syftet är att integrera jämställdhetsfrågor i hela bankens verksamhet. uppdaterade också sin metod för att bedöma ett projekts resultat genom att inkludera effekten på ökad ekonomisk inkludering av utsatta grupper (t.ex. ungdomar eller kvinnor) eller regioner. Genom strategin och den förändrade metoden har jämställdhet fått en ökad betydelse i bankens verksamhet. CEB, vars uppdrag är att finansiellt stödja de mest socialt utsatta grupperna i medlemsländerna, har främjat jämställdhet genom att finansiera projekt där insatserna riktas specifikt mot kvinnor, exempelvis kvinnliga småföretagare i .