prop · H103101 · 2014-01-01 00:00:00 — En sådan garanti är en relation mellan två parter: företaget och staten som utfärdare av garantin. Men garantin skyddar i praktiken tredje part, det vill säga företagets långivare, kunder och andra intressenter. En kapitaltäckningsgaranti innebär att staten åtar sig att ovillkorligen tillskjuta kapital till ett bolag i ett utsatt läge. Eftersom det inte går att ange en gräns för hur stort kapitalbehov som kan uppstå i ett bolag är dessa garantier obegränsade i belopp. är de även obegränsade . Det gör att de är svåra att prissätta på ett tillförlitligt sätt. De kapitaltäckningsgarantier som finns kvar är till två statliga bolag inom infrastrukturområdet: och . En grundfondsförbindelse liknar en kapitaltäckningsgaranti, men åtagandet är begränsat i belopp och oftast även . har sådana åtaganden på tillsammans till och Fonden för den mindre skeppsfarten. har medlemsåtaganden i nio internationella finansiella institutioner (, Europeiska investeringsbanken (EIB), NIB med flera). Det består av inbetalt kapital och garantikapital. Garantikapitalet innebär att svenska staten, precis som de övriga medlemsländerna, förbinder sig att under vissa omständigheter tillskjuta ett bestämt kapitalbelopp till instituten, utöver det kapital som direkt betalat in. Det är praxis att medlemsstaterna utökar andelen inbetalt kapital i stället för att infria garantikapitalet. Åtagandena var vid utgången av 2013. har beslutat att ingen garantiavgift ska utgå för garantikapitalet, vilket innebär att garantierna är undantagna från garantimodellen. endast om varken bolaget eller PRI Pensionsgaranti kan betala ut pensionen. Det största pensionsåtagandet ligger i de bolag som var en del av . Det finns också åtaganden till individer som var anställda i bland andra och innan de bolagiserades. Per garanterades pensionsåtaganden om ca . Av dessa var försäkrade hos PRI Pensionsgaranti. 5.1.3Förväntade förluster i statens samlade garantiportfölj Som ett mått på den kostnad som följer med garantiåtaganden som hanteras enligt garantimodellen värderar ansvarig myndighet löpande de förväntade förlusterna. Myndigheterna gör avsättningar för de förväntade förlusterna på skuldsidan i sina balansräkningar. Insättningsgarantin, investerarskyddet och garantierna till banker m.fl. regleras inte av budgetlagen utan i särskild lagstiftning. Det görs därför varken någon värdering av eller avsättning för den förväntade förlusten för dessa garantier.6 I tabell 5.3 redovisas avsättningar för förväntade förluster för de garantier som hanteras enligt den statliga garantimodellen. I tabellen framgår också hur avsättningarna står i relation till respektive ansvarig myndighets totala åtaganden samt hur avsättningarna förändrats . ombildades ett antal statliga myndigheter till bolag. Ansvaret för att betala den avtalspension som de anställda arbetat upp övertogs av de nybildade bolagen. Regeringen beslutade att staten genom skulle garantera dessa pensionsåtaganden och betala om bolagen inte skulle ha möjlighet att fullgöra sina åtaganden. Vissa av pensionsåtagandena är försäkrade hos PRI Pensionsgaranti. För dessa åtaganden har ställt ut en så kallad efterborgen. Det innebär att infrianden sker 6 Avgifterna för garantier till banker m.fl. förväntas dock överstiga de förväntade förlusterna enligt beräkningar. Se åtgärder för att stärka stabiliteten i det finansiella systemet 2013:3 (Dnr 2013/424). Tabell 5.3 Avsättningar för förväntade garantikostnader (exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantier och garantikapital) 1I engagemang ingår inte insättningsgarantin och investerarskyddet, garantier till banker m.fl., garantikapital eller andra åtaganden där avsättningar inte görs för förväntade förluster. 2EKN återförsäkrar en del av sitt engagemang. Genom återförsäkringar har EKN reducerat avsättningar för förväntade garantiförluster med från till . Differensen mellan de i tabell 5.1 redovisade (Brutto 1) och ovanstående garantiengagemang (Brutto 2) utgörs av förfallna belopp som kan antas vara betalade. Avsättningsbehovet beräknas på Brutto 2. De totala avsättningarna för förväntade förluster i den del av statens garantiportfölj som värderas enligt garantimodellen, minskade till . EKN:s och avsättningar minskade medan och Sidas avsättningar har ökat. Förutom att avsättningar påverkas av mängden åtaganden påverkas avsättningsbehovet även av exempelvis ränte- och valutakursförändringar. Den grupp av garantier som har störst avsättning i förhållande till sitt åtagande är Sidas garantier. Utfallet kan skilja sig från förväntade förluster Som framgår av avsnitt 5.1.3 görs avsättningar för förväntade förluster. Utfallen i garantiverksamheten kan dock bli både bättre och sämre än det som förväntansmässigt beräknats, även om det samlade utfallet över en mycket tenderar att röra sig mot det förväntade. Sämre utfall brukar benämnas oförväntade förluster. Med liten sannolikhet kan utfallet bli mycket sämre än förväntat, vilket innebär stora oförväntade förluster. På grund av det behöver analysen av förväntade förluster kompletteras med analyser av negativa scenarier. har det endast genomförts övergripande beskrivningar av risken i statens totala portfölj av garantier och lån. I takt med att garantiåtaganden och utlåning ökat, har även behovet av en fördjupad analys av statens samlade risker blivit större. har i uppdrag att, i samverkan med övriga garanti- och utlåningsmyndigheter, analysera risker i statens samlade portfölj. En rapport med en sådan riskanalys lämna till regeringen. Riskanalysen sammanfattas i avsnitt 5.4. Redovisning av åtaganden utanför garantimodellen De garantiåtaganden som inte har prissatts enligt garantimodellen och för vilka det därmed inte gjorts några avsättningar för förväntade förluster, redovisas som ansvarsförbindelser. Detta gäller för insättningsgarantin, investerarskyddet och garantier till banker m.fl., liksom för garantikapital till internationella finansiella institutioner där eventuella infrianden för de senare belastar anslag. Tillsammans är de åtaganden som redovisas som ansvarsförbindelser (se även avsnitt 3.5.2 not 53). Garantiverksamheten finansieras i normalfallet av avgifter som betalas av garantitagarna. I vissa fall täcks avgiften dock av anvisade anslag. Avgiften ska motsvara statens förväntade kostnad för åtagandet. Avgifterna samlas på räntebärande konton i , på bankkonton eller i värdepapper som reserv för framtida infrianden och redovisas som en tillgång i myndigheternas balansräkningar. Staten har även tillgångar i form av regressfordringar från tidigare infriade garantier. Tabell 5.4 Tillgångar i garantiverksamheten (exklusive stabilitetsfonden) 1 Avser obligationerna som ingår i fonden till anskaffningsvärde på Insättningsgarantifonden uppgår till (inkl konton, obligationer och periodiserade intäkter). 2 Avgifterna för bankgarantierna tillförs stabilitetsfonden. Värdepappersinnehav och långfristiga placeringar De avgifter som debiteras för insättningsgarantin placeras i statsobligationer som förvaltas av Kammarkollegiet på uppdrag av . Kammarkollegiet placerar avgifterna i statsobligationer som har en löptid . Placeringarna utgör den så kallade insättningsgarantifonden, vilken hade ett bokfört värde på vid utgången av året. För att höja avkastningen på portföljen får Kammarkollegiet bedriva repoverksamhet med portföljens värdepapper. Det innebär att värdepapper lånas ut och likviden placeras i omvända repor på motsvarande löptid i statsskuldväxlar, statsobligationer och reala statsobligationer. EKN och Sida placerar avgiftsmedel i utländsk valuta från exportkreditgarantier och u-kredit- garantier på valutakonton samt i valutadepositioner och obligationer. En stor del av avgifterna i garantiverksamheten redovisas på räntebärande konton i . Även återvinningar från tidigare infrianden tillförs kontona. Från de räntebärande kontona i hämtas medel för infrianden. En obegränsad kredit är kopplad till kontona. Överskott på ett konto ger ränte- intäkter, medan en utnyttjad kredit medför räntekostnader. Behållningen på dessa konton konsolideras med statens övriga finanser. Influtna avgifter reducerar statens upplåningsbehov, vilket minskar statsskulden. Kontobehållningarna i är således inte reserver med likvida medel för eventuella infrianden. Ett infriande belastar kontona, men det är enbart en redovisningsmässig hantering. Finansieringen av infrianden sker i praktiken genom statlig upplåning. Kortfristiga placeringar och banktillgodohavanden Myndigheterna har en mindre del av sina tillgångar som kortfristiga placeringar och banktillgodohavanden. Förutom värdepappersinnehav och andra placeringar samt kontobehållningar i har myndigheterna även tillgångar i form av regressfordringar på från tidigare infriade garantier. Större delen av dessa fordringar får betraktas som osäkra men det bedömda värdet är för exportkreditgarantierna betydande. Det totala nettovärdet på regressfordringarna uppskattas till . 5.1.5Jämförelse mellan avsättningar för förväntade förluster och tillgångar i garantiverksamheten För att bedöma hur väl garantiverksamheten förväntas kunna hantera framtida infrianden analyseras förhållandet mellan dels avsättningarna för förväntade förluster, dels de tillgångar som finns i form av både inbetalda och kommande garantiavgifter för att möta framtida infrianden. Garantiverksamhetens skuld- och tillgångssida jämförs i tabell 5.5. Jämförelsen görs på myndighetsnivå. Insättningsgarantin, investerarskyddet, garantier till banker m.fl. samt garantikapital till internationella finansiella institutioner ingår inte eftersom förväntade förluster för dessa garantier inte har värderats. Tabell 5.5 Jämförelse mellan avsättningar för förväntade kostnader och tillgångar i garantiverksamheten (exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantier och garantikapital) 1Summan motsvarar de totala tillgångarna i garantiverksamheten enligt tabell 5.4 exklusive insättningsgarantins tillgångar på . 2EKN återförsäkrar en del av sitt engagemang. Genom återförsäkringar har EKN reducerat avsättningar för förväntade garantiförluster med från Differensen mellan de i tabell 5.1 redovisade (Brutto 1) och ovanstående garantiengagemang (Brutto 2) utgörs av förfallna belopp som kan antas vara betalade. Avsättningsbehovet beräknas på Brutto 2. 3I engagemangen för Sida ingår alla utfästelser. 4Nuvärdet av de framtida avgifterna avser avtalade avgifter och anslag, vilka ännu inte inbetalats. De framtida avgifterna diskonteras med riskfri ränta justerad för kreditrisken i respektive engagemang. De framtida anslagen däremot är enbart diskonterade med riskfri ränta. Jämförelsen visar att för denna del av garantiportföljen täcks avsättningarna för förväntade förluster väl av de avgifter som redan inbetalats (redovisas som garantitillgångar i tabell 5.5). Utöver det tillkommer nuvärdet av framtida avgifter. EKN:s garantiverksamhet utgör en väsentlig del av detta överskott. Trots att världsekonomin genomgått en svår ekonomisk tid, vilket även påverkat svensk ekonomi, är därmed tillgångarna fortfarande större än avsättningarna. ökade tillgångarna medan avsättningarna minskade. 5.1.6Flöden i garantiverksamheten och dess påverkan på statens finanser Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och därmed statsskulden. Det kan exempelvis vara externa betalningar av garantiavgifter, infrianden och återvinningar. I den mån dessa betalningar går via konton i påverkar de statens finanser direkt via statens centralkonto. I tabell 5.6 beskrivs dessa flöden. Tabell 5.6 Flöden i garantiverksamheten Garantitagarna betalade i avgifter varav huvuddelen var avgifter för insättningsgarantin och exportkreditgarantierna. Avgifterna för garantier till banker m.fl. innehåller inbetalningar som avser sista kvartalet 2012 och de tre första kvartalen 2013. Från tidigare utbetalningar vid infrianden återvanns , varav huvuddelen gällde exportkreditgarantier. Utbetalningarna för infriade garantier var , främst rörande exportkreditgarantier. I förhållande till de totala åtagandena utgör administrationen en liten del som varierar beroende på typ av garanti. Flöden i garantiverksamheten och dess påverkan på lånebehovet Posterna avgifter, infrianden, återvinningar och administration har i olika grad påverkan på lånebehovet. Flöden i den del av garantiverksamheten som enbart har tillgångar i form av konton i , eller finansiering genom anslag, påverkar direkt statens lånebehov. Däremot har flöden i den del av garantiverksamheten som har tillgångar i form av utomstatliga placeringar inte någon påverkan på En analys av flödena pekar på att nettoflödet i garantiverksamheten totalt sett innebar att inbetalningarna till garantiverksamheten översteg utbetalningarna med 2013. Statliga anslag i garantiverksamheten I vissa fall kan besluta att subventionera hela eller delar av avgiften för en viss garanti. När detta inträffar anvisar normalt anslag för att betala avgiften. Tabell 5.7 Anslag vars ändamål omfattade garantiverksamhet 2013 A/O Dom Shvetsii lån i icke ODA- utbetalades i statliga subventioner för garantiavgifter. Det finns även några garantiåtaganden som vid infrianden helt eller delvis belastar anslag. Det gäller åtaganden i form av garantikapital, u-kreditgarantier och kapitaltäckningsgarantier. I tabell 5.7 visas vilka anslag som finansierat dessa subventioner samt vilka anslag i övrigt vars ändamål omfattar garantiverksamhet. De statliga subventionerna avseende garantiavgifter har varierat mellan och . De avgifter som garantitagarna själva uppgått till mellan 2,7 garantierna till banker m.fl. som varierat över tiden. De årliga infriandena ökade från 2009 till 2011, vilket till stor del förklaras av infriandet av garantin avseende Automobile AB:s lån från EIB. Det är främst tidigare infriade exportkreditgarantier som återvunnits. Diagram 5.3 Återvinningar, statliga subventioner, avgifter, infrianden och administrationskostnader samt saldot för betalningsflödet 2009–2013 5.2Statlig utlåning med kreditrisk Statliga lån, liksom statsbidrag och statliga garantier, ges till verksamheter som staten finner angelägna. Den statliga utlåningen utgör ett komplement till den övriga kreditmarknaden. Riksdag och regering beslutar om all statlig utlåning, antingen genom särskilda beslut för ett enskilt lån eller genom lagar och förordningar om låneprogram, till exempel studielån. Ett lån med kreditrisk innebär samma risk för staten som en kreditgaranti. Skillnaden är att finansieringen av lånet sköts av staten och vid garantier av en bank eller annat kreditinstitut. Merparten av statens utlåning finansieras direkt via upplåning genom . I och med den reformerade budgetlagen infördes en modell för den statliga utlåningen som innebär att garantier och lån behandlas enligt samma principer, det vill säga en gemensam statlig garanti- och utlåningsmodell. Det innebär att räntan för ett lån ska motsvara statens finansieringskostnad för ett lån med samma löptid, ett räntepåslag som motsvarar förväntad förlust beräknad utifrån samma principer som gäller för statliga garantier samt ett påslag för finansiering av administrationskostnaderna. har det inte funnits något generellt krav på att en avgift motsvarande förväntad kostnad ska tas ut för lånen eller att en reserv ska byggas upp för framtida kreditförluster. Hanteringen av studielånen har enligt budgetlagens övergångsbestämmelser anpassats till kreditmodellen . Statens utlåning till privatpersoner, företag, projekt och andra stater, det vill säga lån med kreditrisk, uppgick till före nedskrivning för osäkra fordringar. Den dominerande posten är studielånen från () på , vilket motsvarar av statens utlåning med kreditrisk. CSN har också beviljat hemutrustningslån till flyktingar på . utlåning på går till olika infrastrukturprojekt samt utlåning till och . Övriga myndigheter har en utlåning som tillsammans uppgår till inom bistånd samt till småföretagare, jordbrukare, fiskare med flera. En beskrivning av de större lånen finns i avsnitt 5.2.2. Tabell 5.8 Statens utlåning med kreditrisk Anm.: I denna tabell redovisas statens utlåning med kreditrisk varför beloppet inte stämmer överens med posten Utlåning i balansräkningen. Skillnaden utgörs av RGK:s utlåning till AP-fonden och med respektive . Denna utlåning betraktas inte som lån med kreditrisk. Anm.: , , Länsstyrelserna och Kammarkollegiet finansierar sin utlåning med anslag varför utlåningsramar saknas. * Anslagsfinansierad utlåning. 1Det utlånade beloppet överstiger låneramen på grund av att även kapitaliserade räntor och äldre anslagsfinansierade studielån ingår i det utlånade beloppet. 2Utlåningsram exklusive kapitaltjänstkostnader och mervärdesskatt är 3Utlåningsramen är begränsad till det maximala utlåningsbeloppet. är detta belopp . 4Utlåningsramen är begränsad till det maximala utlåningsbeloppet. För är detta belopp . Enligt grundläggande redovisningsregler ska lånefordringar skrivas ned till det värde som förväntas inflyta. Kreditmyndigheterna har uppskattat de osäkra fordringarna till eller av utlånat belopp. CSN:s studielån står för eller av de osäkra fordringarna. har utlåningen efter nedskrivning för osäkra fordringar ökat från 183 till som mest uppgick den till . Diagram 5.4 Statens utlåning med kreditrisk efter nedskrivning för osäkra fodringar 2009–2013 I tabell 5.9 redovisas CSN:s och utlåning efter lånekategori. Tabell 5.9 Statens utlåning med kreditrisk efter lånekategori 1 I CSN:s utlåning är oplacerade betalningar på medräknade vilket gör att beloppet i denna tabell är högre än motsvarande belopp för CSN i tabell 5.8. Däremot överensstämmer beloppet med posten Utlåning i balansräkningen (se not 29 till balansräkningen). 5.2.2De olika lånen med kreditrisk Studielånen regleras främst i studiestödslagen (1999:1395) och i studiestödsförordningen (2000:655). Knappt 1,5 miljoner personer har studieskulder till CSN på tillsammans . CSN bedömer de osäkra fordringarna till vilket motsvarar av det utlånade beloppet. CSN administrerar flera olika typer av lån vilka skiljer sig åt ur finansierings- och redovisningssynpunkt. Lånen kan delas in i två huvudkategorier. –Lån som beviljats och som har finansierats genom anslag på statens budget. Låntagarnas återbetalningar redovisas mot inkomsttitel på statens budget. –Lån som beviljats som finansieras genom upplåning i . Den ränta som CSN betalar till belastar anslaget 1:3 Studiemedelsräntor m.m. under utgiftsområde 15 Studiestöd. Räntebetalningar från låntagarna till CSN redovisas mot inkomsttitel. CSN:s låntagare betalar en ränta som motsvarar av CSN:s upplåningsränta i . Denna ränta fastställs av regeringen och baseras på den ovägda genomsnittsräntan för emission av statsskuldväxlar och statsobligationer . Avdraget på från räntan kompenseras av att låntagarna inte medges avdrag för räntekostnader på studielån i sina självdeklarationer. Nettoeffekten på budgetsaldot som helhet blir därmed neutral. Om en låntagare inte betalar hela räntekostnaden läggs den obetalda räntan till kapitalskulden . Dessa kapitaliserade räntor har dock inte lånats upp hos . När studielån skrivs av på grund av dödsfall, uppnådd åldersgräns eller av andra skäl amorterar CSN av sin skuld till med motsvarande belopp. Medel tas från anslaget 1:3 Studiemedelsräntor m.m. Av- skrivning av kapitaliserade räntor leder däremot inte till någon avräkning utan reducerar CSN:s myndighetskapital. beviljar CSN lån till flyktingar för inköp av hemutrustning. De utestående lånen var varav betraktas som osäker fordran. Hemutrustningslånen finansierades fram genom lån i men finansieras denna utlåning med anslag. Utlåningen belastar anslaget 1:5 Hemutrustningslån under Utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet. Regeringen fastställer vilken ränta som låntagarna ska betala till CSN. Låntagarnas räntebetalningar till CSN redovisas mot inkomsttitel Övriga ränteinkomster. För vissa infrastrukturprojekt har genom särskilda beslut gett i uppdrag att ställa ut lån till statliga eller privata företag. Det gäller byggandet av och de svenska landanslutningarna till . var totalt utlånade till dessa projekt. Lånet till för finansiering av de svenska landanslutningarna till var . Återbetalningen av lånet, liksom Konsortiets egna obligationslån, ska finansieras med intäkter från . Värdet på lånet är nedskrivet med för framtida kreditförluster. Lånet till A-Train, det privata företag som driver , är ett villkorslån på . I stället för vanlig återbetalning äger staten rätt till en årlig vinstdelning när de privata ägarna fått en viss, på förhand bestämd, avkastning på sitt insatta kapital. Värdet på lånet är nedskrivet med för framtida kreditförluster. bolagiserades flygplatsverksamhet och flyttades till det statliga bolaget . har omvandlat alla lån hos till lån på den öppna marknaden per . bemyndigade regeringen att bevilja AB () en låneram för finansieringen av långfristiga krediter intill ett belopp om högst i . SEK har inte utnyttjat låneramen –2013. Den bidrog dock till att underlätta utlåningen till exportindustrin. har lämnat royaltylån till och , tidigare , för delfinansiering av utvecklingskostnaderna för vingbalkar respektive komponenter till flygmotorer. Återbetalningarna är beroende av försäljningsintäkterna från projekten. har bedömt att det inte finns något nedskrivningsbehov i utlåningen. Lån till andra stater bemyndigade regeringen att besluta om ett lån till . Det gav, tillsammans med lån från de övriga nordiska länderna, rätt att låna totalt (ca ). Lånet samordnas i ett finansiellt stödprogram från () och hanteras från svensk sida av . del av lånet uppgår till maximalt . Efter att har utnyttjat hela ramen samt återbetalat delar av lånet uppgår nu lånet från till ca . fick , efter bemyndigande från , i uppdrag av regeringen att ställa ut lån om maximalt till . Lånet är ett tillägg till de lån som IMF och EU ställt ut. Vid slutet av 2013 hade hela lånet om betalats ut till . Riksgälden handlägger den svenska statens del av ett villkorat lånelöfte till . Lånelöftet gav SAS initialt rätt att låna upp till totalt förutsatt att vissa villkor är uppfyllda. Beloppet har reducerats successivt i samband med att SAS sålt tillgångar. Per hade lånelöftet minskat till . Den svenska statens andel var då . SAS har aldrig utnyttjat lånelöftet som skulle upphöra helt . avslutade SAS lånelöftet på egen begäran. Övriga lån med kreditrisk Övrig utlåning omfattar lån från Sida, , , Kammarkollegiet samt länsstyrelserna. Totalt uppgår dessa lån till varav , motsvarande av beloppet, bedöms som osäkra fordringar. Dessa lån finansieras via anslag på statens budget. Framtida kreditförluster är därmed redan finansierade. Låntagarnas betalningar av räntor och amorteringar redovisas mot inkomsttitel. Störst är utlåning på , vars osäkra fordringar bedöms till . beslutade att anvisa medel till en stabilitetsfond i form av ett räntebärande konto hos . Syftet var att finansiera statens åtgärder för att stödja det finansiella systemet. Inledningsvis tillförde staten genom ett särskilt anslag. Stabilitetsfonden har därefter fyllts på genom att banker och andra kreditinstitut betalar en årlig stabilitetsavgift. Utöver stabilitetsavgiften läggs också intäkter som bankgarantiavgifter, utdelningar och pengar för försäljningar in i fonden. Alla kostnader för stödåtgärder enligt lag (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut ska bäras av stabilitetsfonden. Eventuella återvinningar för genomförda åtgärder kommer att gå tillbaka till fonden. för garantiprogrammet till banker m.fl. påverkar resultatet för stabilitetsfonden men fondens resultat påverkas också av kapitaltillskott och andra statliga stödåtgärder till kreditinstitut. Målet är att stabilitetsfonden ska uppgå till motsvarande av BNP. Enligt bedömning som görs i rapporten för att stärka stabiliteten i det finansiella systemet (Riksgälden 2014:1) uppnås den målsatta nivån 2028.