prop · H103124 · 2014-03-11 00:00:00 — Liknande synpunkter förs även fram av Hovrätten för . Regeringen konstaterar att kommitténs förslag innebär en stor förändring av de krav som gäller för förtidsröstning vid omval. Regeringen har också förståelse för synpunkten att den av kommittén föreslagna ordningen i vissa fall kan leda till påtagligt mycket större kostnader för ett omval än dagens ordning. Det kan därför diskuteras om det inte borde införas en möjlighet att begränsa förtidsröstningen i omvalet på något sätt. Som kommittén framhåller uppkommer svåra gränsdragningsproblem vid bedömningen av vilka kommuner som bör vara skyldiga att ta emot förtidsröster i ett omval. Det kan vara svårt att få tillgång till tillförlitliga uppgifter om på vilka orter de röstberättigade i omvalet finns och därmed också svårt att ta ställning till vilka kommuner som ska vara skyldiga att anordna förtidsröstning i omvalet. Det är inte givet att det är enbart, eller ens huvudsakligen, i de närmast angränsande kommunerna väljare som har rösträtt kan förväntas vistas . Dessa omständigheter talar enligt regeringens mening starkt för en ordning som innebär att det i samtliga kommuner utanför omvalsområdet bör finnas minst en röstningslokal. De alternativa lösningar vilka redovisats ovan torde samtliga förutsätta att en avgränsning – med åtföljande gränsdragningsproblem – måste ske, antingen på förhand av lagstiftaren eller i det enskilda fallet av . Regeringen instämmer i kommitténs bedömning att det för att garantera väljarna goda möjligheter att rösta i omval bör finnas minst en röstningslokal i varje kommun utanför omvalsområdet som ger väljarna möjligheter att rösta som förtidsröstningen får pågå. Som Hovrätten för anför är denna lösning lätt att tillämpa och garanterar möjligheterna till förtidsröstning utanför det egentliga omvalsområdet. Kommittén föreslår att minst en lokal ska vara tillgänglig för röstning i varje kommun utanför omvalsområdet under hela röstningsperioden. Ett principiellt argument mot en sådan ordning är att omfattningen av öppethållandet knappast kommer att stå i proportion till efterfrågan. Detta är något som flera remissinstanser, bl.a. , särskilt pekar på. Även Hovrätten för ifrågasätter det rimliga i att alla kommuner ska anordna förtidsröstning vid t.ex. omval endast i en mindre kommun eller i en valkrets. Mot bakgrund av den begränsade förtidsröstning som ägde rum i kommuner utanför omvalsområdet kan konstateras att dessa remissinstansers invändningar mot kommitténs förslag att under hela förtidsröstningsperioden erbjuda röstmottagning i och för sig har skäl för sig. I samband med omvalen 2011 i landstingsvalet i och kommunvalet i lämnades totalt 735 röster i de 45 frivilliga kommunerna utanför omvalskommunerna. I likhet med bl.a. kommun anser regeringen att hänsyn måste tas till de olikheter som finns i skilda kommuner vad gäller förutsättningen för, och behovet av, öppethållande för röstmottagning . Regeringen anser att det bör kunna överlämnas åt kommunerna att själva bedöma i vilken omfattning röstningslokaler som inrättas ska vara öppna för röstmottagning. Som en rättslig förutsättning för kommunernas beslutsfattande i detta avseende bör dock gälla att kommunerna ser till att erbjuda väljarna goda möjligheter att rösta. Öppethållandet kan, som kommittén påpekar, bli betydligt mer begränsat än vad som följer av den minimiregel i nuvarande 3 kap. 3 § vallagen som gäller för ordinarie val. Det kan givetvis finnas skäl för att i t.ex. kommuner i närheten av omvalsområdet inrätta fler än en röstningslokal. Det får då, som , ske på frivillig grund. I motsats till kommun anser regeringen att det saknas skäl att överväga en utvidgning av möjligheterna till budröstning genom kommunala bud i omval. Anmäl röstningslokal utanför omvalsområdet inom Enligt fast praxis ligger på de kommuner som omfattas av ett val att , och senast före valdagen, i valdatasystemet registrera vilka lokaler som ska användas som vallokaler i de olika valdistrikten i kommunen. Dessa uppgifter ska således t.ex. i årets Europaparlamentsval registreras . Dessa uppgifter behövs för att ska kunna färdigställa röstlängderna och trycka röstkorten. Enligt gällande ordning fastställs röstlängderna med utgångspunkt i de uppgifter som finns i folkbokföringen före valdagen och röstkorten ska skickas ut i så god tid att de kan beräknas vara väljare som är folkbokförda i landet till handa dagar före valdagen. I samband med att kommunerna lämnar uppgift om vallokalerna lämnar de regelmässigt också uppgift om vilka lokaler som kommer att användas som röstningslokaler. framhåller i sin erfarenhetsrapport efter omvalen 2011 (Rapport 2012:1) att myndigheten efter ett beslut om omval bör få information från kommunerna utanför omvalsområdet om när och var förtidsröstning kommer att anordnas. Enligt är detta en förutsättning för att myndigheten ska kunna nå ut med fullständig information till de röstberättigade, partierna och valadministrationen. 2013/14:124 Kommittén föreslår därför att kommunerna utanför omvalsområdet senast efter beslutet om omval ska meddela var och när förtidsröstning inom kommunen kan ske. ställer sig bakom förslaget, medan och kommun anser att fristen för anmälan bör förlängas. Regeringen anser i likhet med att det är av stor vikt att information om var och när det är möjligt att förtidsrösta i ett omval är tillgänglig för väljarna, partierna och valadministrationen före valet så att de kan anpassa sig efter de givna förutsättningarna. Mot den bakgrunden och med beaktande av de erfarenheter som redovisat omval ansluter sig regeringen till kommitténs överväganden om skyldigheten för kommuner utanför omvalsområdet att lämna uppgifter om röstningslokalerna i nära anslutning till beslutet om valdag. Regeringen delar inte Lunds kommuns uppfattning att den föreslagna tidsgränsen om är för knapp för att kommunen ska kunna inventera tillgängliga lokaler, sammankalla valnämnd och fatta beslut. Kommunerna bör ha en beredskap och övergripande planering för vilka lokaler som kan tänkas bli aktuella att använda för den händelse det fattas beslut om omval. Lagrådet anser att det framstår som säreget att införa en bestämmelse av detta slag endast för omval och dessutom endast för andra kommuner än de som valet gäller. Med anledning av detta vill regeringen framhålla att de kommuner som omfattas av ett val enligt etablerad praxis redan anses skyldiga att lämna uppgifter om vallokaler och övriga röstningslokaler och senast innan röstlängderna ska färdigställas. Det har inte framkommit något behov av att uttryckligen reglera skyldigheten för dessa kommuner att lämna ifrågavarande uppgifter. I motsats till Lagrådet anser regeringen därför att den nu aktuella upplysningsskyldigheten inte bör utformas så att den gäller generellt i alla val eller för alla kommuner i ett omval. Röstningslokaler i de kommuner som omvalet gäller Kommittén föreslår att det i de kommuner som omvalet gäller ska finnas röstningslokaler i enlighet med nu gällande bestämmelser i 3 kap. 3 § tredje stycket vallagen. Ingen remissinstans invänder mot förslaget. Regeringen ställer sig bakom kommitténs förslag i denna del. Deltagande i val för personer med 8.1Röstning utanför ett röstmottagningsställe Regeringens förslag: Om ett röstmottagningsställe när röstmottagning sker inte är tillgängligt för väljare med funktionsnedsättning, får röstmottagarna ta emot dessa väljares valkuvert utanför röstmottagningsstället, om det kan ske under betryggande former. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har ingen invändning mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Om en vallokal inte är tillgänglig för väljare med funktionshinder, får röstmottagare ta emot deras valkuvert utanför vallokalen, om det kan ske under betryggande former (9 kap. 4 § vallagen). Motsvarande möjlighet att ta emot valkuvert utanför en röstningslokal som används för förtidsröstning finns inte enligt 10 kap. vallagen. trädde ändringar i vallagen i kraft som innebär att kommunerna inte längre har möjlighet att, efter dispens från , använda lokaler som inte är tillgänglighetsanpassade som röstmottagningsställen (prop. 2013/14:37, bet. 2013/14:KU9, rskr. 2013/14:124). Det kan mot den bakgrunden i och för sig ifrågasättas om den nuvarande möjligheten för väljare att med stöd av 9 kap. 4 § vallagen i vissa fall lämna sina röster utanför en vallokal längre behövs. Det kan dock enligt regeringens mening inte uteslutas att det i undantagsfall kan uppkomma behov av att utnyttja möjligheten att lämna valkuvert utanför en vallokal trots att denna är tillgänglighetsanpassad. Ett sådant behov kan uppkomma exempelvis om de anordningar som inrättats för att möjliggöra för en väljare med funktionsnedsättning att få tillgång till lokalen tillfälligt slutar att fungera. Kommittén föreslår att den nuvarande möjligheten för väljare att lämna sina röster utanför en vallokal kompletteras med en motsvarande möjlighet att lämna rösterna utanför en röstningslokal. Regeringen anser i likhet med kommittén att möjligheten att i vissa fall få lämna sina röster utanför vallokaler bör behållas. Det finns i det här avseendet inga skäl att göra skillnad mellan de väljare som röstar i en vallokal och de väljare som röstar i en förtidsröstningslokal som en kommun eller en utlandsmyndighet har inrättat. Regeringen instämmer därför i kommitténs bedömning. Möjligheten för väljare att i vissa fall få lämna sina röster utanför en vallokal bör således även omfatta röstningslokaler för förtidsröstning, dvs. I enlighet med kommitténs förslag bör den nuvarande regleringen i 9 kap. upphävas och en bestämmelse som gäller generellt för alla röstmottagningsställen i stället tas in i 8 kap. vallagen. 2013/14:124 8.2 Biträde åt väljare vid röstning Regeringens förslag: Det tydliggörs att en väljare som på grund av funktionsnedsättning eller liknande inte själv kan göra i ordning sina röster får anlita inte bara röstmottagarna utan även någon annan person som hjälper väljaren vid röstningen. Regeringens bedömning: Det bör inte införas någon lagstadgad tystnadsplikt för anhöriga och andra enskilda som hjälper väljare att rösta. Kommitténs förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag och bedömning. Kommittén föreslår också att det införs en bestämmelse om tystnadsplikt för anhöriga och andra enskilda som hjälper väljare att rösta. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser instämmer i eller har inte något att invända mot förslagen. anser att frågan om när och hur röstmottagare får assistera väljare bör klargöras. ombudsmän () anser att den föreslagna bestämmelsen om tystnadsplikt inte bör införas. Hovrätten för anser att bärkraften av de tidigare skälen mot att införa en tystnadsplikt bör prövas ytterligare vid den fortsatta beredningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning Det tydliggörs att väljare kan anlita någon annan än röstmottagarna En väljare som på grund av funktionsnedsättning eller liknande inte själv kan göra i ordning sina röster ska på begäran få hjälp med detta av röstmottagarna i den utsträckning som behövs (7 kap. 3 § andra stycket vallagen). Regleringen, som infördes genom vallag, innebär att röstmottagarna är skyldiga att på begäran bistå väljare vid röstningen. Den hindrar dock inte väljaren från att – precis som tidigare – ta hjälp av någon annan än en röstmottagare (prop. 2004/05:163 s. 119). har i sin rapport från valen (Rapport 2011:1) redogjort för att myndigheten för röstning tog emot många samtal från väljare och valmyndigheter som handlade om vem som har rätt att hjälpa väljare att göra i ordning sina röster. Frågorna gällde främst väljare med funktionsnedsättning eller liknande. Kontakterna gjorde uppmärksam på att bestämmelsen i 7 kap. 3 § andra stycket vallagen i vissa fall hade tolkats på så sätt att det endast är röstmottagarna som har rätt att biträda vid röstningen. Av 9 kap. 2 § vallag (1997:157) följde uttryckligen att en väljare, som på grund av ett fysiskt funktionshinder inte kunde göra i ordning eller lämna sin röst på föreskrivet sätt, fick anlita någon som hjälpte väljaren vid röstmottagningen. En motsvarande bestämmelse infördes inte vallag, men att en sådan bestämmelse inte togs in i vallagen innebar enligt förarbetena inte någon ändring i sak. Att en väljare som på grund av funktionsnedsättning inte själv kan göra i ordning sina röster får anlita ett biträde är alltså en ordning som ansetts gälla utan Erfarenheten visar dock att avsaknaden av uttrycklig rättslig reglering har lett till tveksamheter vid tolkningen och tillämpningen av lagen. För att klargöra att en väljare som på grund av funktionsnedsättning inte själv kan göra i ordning sina röster får anlita ett biträde bör, som kommittén föreslår, bestämmelsen om biträde åt väljare vid röstning förtydligas. Ett sådant klargörande bör undanröja den av uppmärksammade missuppfattningen att det endast skulle vara röstmottagarna som har rätt att biträda vid röstningen. Regeringen föreslår därför att det tydliggörs att väljare får anlita inte bara röstmottagarna utan även någon annan person som hjälper väljaren vid röstningen. I motsats till anser regeringen att det inte är nödvändigt att i lag ytterligare precisera när och hur röstmottagare får assistera väljare. Det bör inte införas någon lagstadgad tystnadsplikt för en enskild som hjälper en väljare att rösta Frågan om att införa en lagstadgad tystnadsplikt för en enskild som hjälper en väljare att rösta övervägdes när den nuvarande vallagen infördes. vallagskommitté föreslog en bestämmelse med denna innebörd (SOU 2004:111 s. 90 och 214 f.). JO och ansåg då att förslaget inte borde genomföras. Till stöd för sin uppfattning anförde JO att den föreslagna regleringen innebar att privatpersoner som röjer eller utnyttjar uppgifter om hur någon har röstat kan straffas enligt 20 kap. 3 § för brott mot tystnadsplikt. Straffansvar kan inträda vid såväl uppsåtligt som oaktsamt handlande. JO påtalade att denna straffbarhet i väsentliga hänseenden skiljer sig från andra bestämmelser om tystnadsplikt för privatpersoner. Tystnadsplikten inträder direkt på grund av lag utan någon särskild uttalad förbindelse från den berördes sida. Det behövs inte heller något myndighetsbeslut eller någon annan åtgärd som manifesterar tystnadsplikten. Mot den bakgrunden ansåg JO att det fick antas att många skulle sakna insikt om de straffrättsliga konsekvenserna av att de röjer eller utnyttjar uppgifter om hur någon har röstat. framförde synpunkter av motsvarande slag. Regeringen ansåg att de synpunkter som framförts av bl.a. JO var av sådant slag att det i varje fall inte fanns skäl att gå vidare med förslaget. Någon lagstadgad tystnadsplikt infördes därför inte. Kommittén föreslår nu en bestämmelse som i sak är identisk med den som föreslogs av vallagskommitté. JO anser att kommitténs förslag i denna del inte bör genomföras. Till stöd för sin uppfattning för JO fram samma argument som . Vidare anför JO att kommitténs rekommendation om att och valnämnderna bör informera om den straffsanktionerade tystnadsplikten knappast botar den påtalade bristen. Även Hovrätten för hänvisar till vad bl.a. JO anförde i det förra lagstiftningsärendet och anför att bärkraften av de tidigare skälen mot att införa en tystnadsplikt bör prövas ytterligare vid den fortsatta beredningen. Regeringen gör i denna del samma bedömning som i det tidigare lagstiftningsärendet (prop. 2004/05:163 s. 98 f.). De skäl som anförts av 2013/14:124 JO mot att införa en ny straffsanktionerad tystnadsplikt för enskilda vid biträde i samband med röstning väger lika tungt nu som när frågan senast övervägdes. Enligt regeringens mening bör förslaget inte genomföras. 9.1Risken för otillbörlig påverkan vid budröstning har kontinuerligt bevakats Möjligheterna att delta i val för väljare som av ett eller annat skäl är förhindrade att rösta i sin vallokal på valdagen har efter hand utökats. Detta har skett främst genom en successiv utvidgning av möjligheterna att förtidsrösta och genom att vissa kategorier av väljare har fått möjlighet att rösta genom bud. Budröstningen var ursprungligen reserverad för äkta makar men har med tiden utvidgats så att även vissa närmare släktingar och vårdare och slutligen även lantbrevbärare, särskilt för uppgiften av kommunerna utsedda personer och anställda vid häkten och kriminalvårdsanstalter kan fungera som bud. Inga meningsskiljaktigheter har rått i fråga om syftet med dessa reformer, nämligen främst att ge väljare som på grund av sjukdom, funktionsnedsättning eller ålder inte kan ta sig till ett röstmottagningsställe, möjlighet att delta i val. I stort sett har man också varit enig om de lagtekniska lösningar som valts. Vid röstning genom bud begränsas möjligheterna för röstmottagarna att kontrollera röstningsproceduren. Därmed ökar risken för att väljarna i dessa fall utsätts för otillbörlig påverkan vid röstningen. Förfarandet vid röstning genom bud har därför kringgärdats med särskilda krav – samtidig närvaro av vittne och bud under en del av proceduren, försäkran av väljaren och intyg av vittne och bud – för att trygga genomförandet av fria och hemliga val även för denna väljarkategori. Med tillkomsten av den nuvarande vallagen har ytterligare säkerhetsåtgärder införts. Den som uppträder som bud ska numera, utöver uppgifterna om namn, personnummer och adress, också ange i vilken egenskap han eller hon uppträder som bud, för att på så sätt minimera risken för att den som inte är behörig att uppträda som bud ändå gör det. Vidare ska den som är vittne vid budröstningen på ytterkuvertet för budröst också ange sitt namn, personnummer och adress, för det fall det skulle bli aktuellt att i efterhand utreda om något otillbörligt förekommit vid budröstningen. Regeringens förslag: Väljare som på grund av sjukdom, funktionsnedsättning eller ålder inte själva kan ta sig till ett röstmottagningsställe får på begäran lämna sina valsedlar till av valnämnden särskilt förordnade röstmottagare (ambulerande röstmottagare). Vid sådan röstning ska bestämmelserna i 7, 8 och 10 kap. vallagen gälla i tillämpliga delar. Den bestämmelse upphävs som innebär att en person får vara bud om hon eller han särskilt har förordnats av kommunen att vara bud. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Den stora majoriteten av remissinstanserna, däribland länsstyrelserna, , Handikappförbunden, och Kommuner och Landsting, tillstyrker eller har ingen invändning mot förslaget. är i grunden positiv till förslaget men frågar sig om väljarna fullt ut kan förstå distinktionen mellan att rösta genom bud och att rösta genom ambulerande röstmottagare. förordar att förfarandet med ambulerande röstmottagare ska benämnas rörlig röstmottagning. anser att förutsättningarna för förslaget ytterligare behöver belysas, bl.a. såvitt avser säkerheten kring den mobila urnan, vilka valsedlar som ska tillhandahållas av röstmottagarna och i vilka situationer ambulerande röstmottagare kan användas. kommun avstyrker förslaget och anser att de kommunala buden kan ges möjlighet att på väljarens begäran hjälpa väljaren att göra i ordning rösten. Skälen för regeringens förslag: För att göra i ordning en röst ska väljarna för varje slag av val de vill delta i ta en valsedel, lägga in valsedeln i ett valkuvert utan att vika den, och försluta valkuvertet. Väljare som vill avge en särskild personröst ska på valsedeln markera detta i det särskilda utrymme för personröst som finns vid den kandidat som de helst vill se vald eller, i vissa fall, skriva till ett namn på valsedeln. Den nu beskrivna ordningen för hur man gör i ordning en röst gäller oavsett om väljaren röstar i sin vallokal på valdagen eller i en röstningslokal för förtidsröstning. Den gäller också om väljaren röstar genom bud eller brev (7 kap. 2 § vallagen). Röstar väljaren i sin vallokal eller i en röstningslokal för förtidsröstning ska väljaren göra i ordning sina röster bakom en valskärm och därefter lämna valkuverten till röstmottagarna. En väljare som på grund av funktionsnedsättning eller liknande inte själv kan göra i ordning sina röster vid röstningen ska, i den utsträckning det behövs, på begäran få hjälp med det av röstmottagarna (7 kap. 3 § vallagen). Bestämmelsen innebär ett uttryckligt åliggande för röstmottagarna (se avsnitt 8.2). De har tystnadsplikt för vad de fått veta när de hjälpt väljare. Utan att det särskilt föreskrivits har det ansetts att väljaren i stället kan ta hjälp av någon annan för att göra i ordning rösten (prop. 2004/05:163 s. 119). Den möjlighet som en väljare har att ta hjälp av en röstmottagare i val- och röstningslokaler gäller inte vid budröstning. Det innebär att det finns en risk för att väljare som på grund av sjukdom, funktionsnedsättning eller ålder inte kan ta sig till sin vallokal eller en röstningslokal för förtidsröstning och som på grund av funktionsnedsättning eller liknande inte själva kan göra i ordning sina röster, inte ges möjlighet att utöva sin rösträtt. Detta gäller t.ex. om väljaren på grund av en motorisk funktionsnedsättning inte kan använda sina händer för att göra i ordning sina röster. En möjlig lösning för att öka tillgängligheten i valförfarandet är att, som kommun föreslår, öppna för den som fungerar som bud att hjälpa en väljare att göra i ordning sina röster om hon eller han på grund av funktionsnedsättning eller liknande inte själv kan göra det. Om en sådan lösning ska kunna införas krävs det att avsteg görs från de säkerhetsföreskrifter som införts för att trygga genomförandet av fria och hemliga val för en mycket utsatt grupp väljare. Regeringen anser därför att denna lösning inte bör väljas. Kommittén föreslår i stället att valnämnderna ska få förordna s.k. ambulerande röstmottagare som ska kunna ta emot röster från väljare som på grund av funktionsnedsättning eller liknande inte själva kan göra i ordning sina röster. En väljare som uppfyller dessa kriterier ska, på begäran, kunna få lämna sina röster i t.ex. sin bostad eller en sjukvårdsinrättning där väljaren tillfälligt vistas. Förslaget innebär att rösterna ska hämtas av två röstmottagare som valnämnderna har utsett. Förfarandet liknar således sådan förtidsröstning som sker i mobila röstningslokaler, t.ex. valbussar, med den huvudsakliga skillnaden att röstningen inte sker i en av kommunerna för ändamålet särskilt iordningställd och för allmänheten tillgänglig lokal utan i den lokal som väljaren befinner sig i. Regeringen anser att starka skäl talar för att kommitténs förslag om ambulerande röstmottagare bör genomföras. Förslaget utgör, enligt regeringens mening, ett viktigt led i arbetet för att ge alla väljare så likartade förutsättningar som möjligt att utnyttja sin rösträtt som valsäkerheten upprätthålls på en godtagbar nivå. Den föreslagna ordningen bör även leda till att säkerheten höjs betydligt i förhållande till den nuvarande ordningen med budröstning. Kommitténs förslag innebär t.ex. att samma regler ska tillämpas för röstmottagningen i väljarens bostad som i vallokaler och röstningslokaler för förtidsröstningen. Detta får bl.a. till följd att de ambulerande röstmottagarna enligt förslaget kommer att vara skyldiga att bistå väljare i samma utsträckning som röstmottagare i vallokaler och röstningslokaler. Regeringen föreslår därför, i likhet med kommittén, att det införs en reglering om särskilt förordnade röstmottagare för de väljare som på grund av sjukdom, funktionsnedsättning eller ålder inte själva kan ta sig till ett röstmottagningsställe. För dessa särskilt förordnade röstmottagare kommer, liksom för övriga röstmottagare, tystnadsplikt att gälla. Vid röstning genom de särskilt förordnade röstmottagarna bör bestämmelserna i 7, 8 och 10 kap. vallagen gälla i tillämpliga delar. förordar att förfarandet med ambulerande röstmottagare ska benämnas rörlig röstmottagning.