prop · H103153 · 2014-03-04 00:00:00 — arbetstagare från tredjeland som beviljats inresa till för att arbeta i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt eller som har beviljats inresa till i andra syften än arbete i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt och har tillstånd att arbeta här och har ett uppehållstillstånd utfärdat i enlighet med förordning (EG) nr 1030/2002 åtnjuta likabehandling med svenska medborgare i fråga om Prop. 2013/14:153 föreningsfrihet och frihet att tillhöra en arbetstagar- eller arbetsgivarorganisation eller någon annan organisation vars medlemmar utövar ett visst yrke. Likabehandling ska även gälla i fråga om förmåner som sådana organisationer tillhandahåller. Nationella bestämmelser om allmän ordning och allmän säkerhet ska dock inte åsidosättas. Av 2 kap. 25 § första stycket 1 regeringsformen följer att utlänning här i riket är likställd med svensk medborgare i fråga om föreningsfrihet om inte annat följer av särskilda föreskrifter i lag. Några föreskrifter som begränsar utlänningars möjligheter till föreningsfrihet eller frihet att tillhöra en arbetstagar- eller arbetsgivarorganisation finns inte. Enligt 2 kap. 11 § diskrimineringslagen är diskriminering förbjuden i fråga om medlemskap eller medverkan i en arbetstagarorganisation, arbetsgivarorganisation eller yrkesorganisation och förmåner som en sådan organisation tillhandahåller sina medlemmar. Direktivets krav i nu aktuellt hänseende tillgodoses således genom gällande rätt. Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling i fråga om utbildning och yrkesutbildning tillgodoses genom gällande rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning Enligt artikel 12.1 c ska arbetstagare från tredjeland som beviljats inresa till för att arbeta i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt eller som har beviljats inresa till i andra syften än arbete i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt och har tillstånd att arbeta här och har ett uppehållstillstånd utfärdat i enlighet med förordning (EG) nr 1030/2002 åtnjuta likabehandling med svenska medborgare i fråga om utbildning och yrkesutbildning. Direktivet ger medlemsstaterna möjlighet att i viss utsträckning begränsa rätten till likabehandling. Enligt artikel 12.2 får den berörda medlemsstaten när det gäller utbildning och yrkesutbildning enligt artikel 12.1 c begränsa rätten till likabehandling till att gälla arbetstagare från tredjeland som har anställning eller har haft anställning och är registrerade som arbetslösa. Det är vidare möjligt att begränsa rätten till likabehandling för arbetstagare från tredjeland som beviljats inresa i landet i enlighet med direktiv /114/EG,10 dvs. för en utlänning som 10 Rådets direktiv /114/EG av om villkoren för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för studier, elevutbyte, oavlönad yrkesutbildning eller volontärarbete (EUT L 375, 23.12.2004, s. 12 Celex 32004L0114). beviljats uppehållstillstånd för t.ex. studier. Rätten till likabehandling när det gäller utbildning och yrkesutbildning får också begränsas genom att undanta stipendier, studiebidrag och studielån eller andra bidrag och lån. Slutligen finns också möjlighet att fastställa specifika villkor i enlighet med nationell rätt, inbegripet krav på språkkunskaper och betalning av utbildningsavgifter, för tillträde till universitetsutbildning och annan högre utbildning och till yrkesutbildning som inte är direkt kopplad till det specifika arbete som anställningen avser. Tredjelandsmedborgare har tillgång till utbildning inom svenskt skolväsende och omfattas av skolplikten enligt 7 kap. skollagen (2010:800) under samma förutsättningar som svenska medborgare, dvs. under förutsättning att de är bosatta här i landet. Bosatt i landet är i detta avseende den som ska vara folkbokförd enligt folkbokföringslagen (1991:481). Som bosatt i landet anses enligt 29 kap. 2 § andra stycket 3 skollagen även den som har rätt till utbildning till följd av . Den rätt som följer av direktivet är likabehandling med svenska medborgare. Sådan likabehandling gäller eftersom rätten till grundskole- och gymnasieutbildning enligt skollagen inte grundas på medborgarskap utan bosättning. För sådana arbetstagare som omfattas av direktivet är det dock knappast aktuellt att söka till utbildning inom grund- eller gymnasieskolan. Bestämmelser om tillträde till högskoleutbildning vid statliga universitet och högskolor finns i huvudsak i högskoleförordningen (1993:100). Dessa bestämmelser gör inte skillnad på sökande på grund av medborgarskap. För utbildning på grundnivå och avancerad nivå i högskolan gäller enligt förordningen (2010:543) om anmälningsavgift och studieavgift vid universitet och högskolor att tredjelandsmedborgare ska betala anmälningsavgift och studieavgift. Tredjelandsmedborgare som har tidsbegränsat uppehållstillstånd av andra skäl än studier eller har ställning som varaktigt bosatta är dock undantagna från sådana avgifter medan tredjelandsmedborgare som har tidsbegränsat uppehållstillstånd för studier alltså omfattas av förordningens krav på betalning av anmälnings- och studieavgift. Studenter som har uppehållstillstånd för högskolestudier behöver enligt 5 kap. 2 § första stycket 6 UtlF inte arbetstillstånd utan kan arbeta i . Det faktum att direktivet omfattar tredjelandsmedborgare som har beviljats inresa i andra syften än arbete i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt och har tillstånd att arbeta här kan dock medföra att även tredjelandsmedborgare som beviljats uppehållstillstånd för studier omfattas av artikel 12.1 c direktivet. Enligt direktivets artikel 12.2 a får dock kravet på likabehandling avseende utbildning och yrkesutbildning begränsas i fråga om arbetstagare från tredjeland som beviljats inresa i landet i enlighet med direktiv /114/EG, dvs. för en utlänning som beviljats uppehållstillstånd för studier. Rätten till likabehandling när det gäller utbildning och yrkesutbildning får också begränsas genom att undanta Prop. 2013/14:153 stipendier, studiebidrag och studielån eller andra bidrag och lån. Härutöver finns också möjlighet att fastställa specifika villkor i enlighet med nationell rätt, inbegripet krav på språkkunskaper och betalning av utbildningsavgifter, för tillträde till universitetsutbildning och annan högre utbildning och till yrkesutbildning som inte är direkt kopplad till det specifika arbete som anställningen avser. Med hänsyn till denna möjlighet att begränsa likabehandlingen bedöms de svenska bestämmelserna om anmälnings- och studieavgift för vissa tredjelandsmedborgare vara förenliga med direktivet. När det gäller vuxenutbildning, inklusive gymnasial yrkesinriktad vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna samt svenskundervisning för invandrare har de som är bosatta i landet möjlighet att delta i utbildning. Någon skillnad görs alltså inte beroende på medborgarskap. Inte heller när det gäller i huvudsak eftergymnasiala utbildningar inom Myndigheten för ansvarsområde görs det någon skillnad mellan utländska och svenska medborgares tillgång till utbildning och yrkesutbildning. En sökande måste enligt huvudregeln ha en fullständig gymnasieutbildning eller motsvarande kunskaper som kan ha förvärvats i ett annat land. Direktivet tillåter medlemsstaterna att begränsa rätten till likabehandling när det gäller utbildning och yrkesutbildning genom att undanta stipendier, studiebidrag och studielån eller andra bidrag och lån (artikel 12.2 a). Till skillnad från t.ex. blåkortsdirektivet, görs bedömningen att direktivet medger att medlemsstaterna helt undantar studiestöd från likabehandlingen. De svenska studiestödsförfattningarna bygger i stor utsträckning på medborgarskap. Vissa utländska medborgare jämställs dock med svenska medborgare när det gäller rätt till studiestöd främst med hänsyn till . Även andra utländska medborgare kan få studiestöd enligt studiestödslagen (1999:1395) under vissa förutsättningar, exempelvis om de har permanent uppehållstillstånd i och har bosatt sig här huvudsakligen i annat syfte än att genomgå utbildning. Sammanfattningsvis bedömer regeringen att nuvarande ordning bör behållas. Detta är förenligt med direktivet eftersom det ger en möjlighet att begränsa likabehandlingen i fråga om studiestöd. 9.4Erkännande av examensbevis m.m. Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling i fråga om erkännande av examensbevis, utbildningsbevis och andra yrkeskvalifikationer tillgodoses genom gällande rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna ha något att invända mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning Enligt artikel 12.1 d ska arbetstagare från tredjeland som beviljats inresa till för att arbeta i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt eller som har beviljats inresa till i andra syften än arbete i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt och har tillstånd att arbeta här och har ett uppehållstillstånd utfärdat i enlighet med förordning (EG) nr 1030/2002 åtnjuta likabehandling med svenska medborgare i fråga om erkännande av examensbevis, utbildningsbevis för teoretiska utbildningar och andra yrkeskvalifikationer i enlighet med relevanta nationella förfaranden. I direktivets skäl 23 anges att yrkeskvalifikationer som en tredjelandsmedborgare har förvärvat i en annan medlemsstat bör erkännas på samma sätt som för unionsmedborgare och kvalifikationer som har förvärvats i ett tredjeland bör beaktas i enlighet med och rådets direktiv /36/EG av om erkännande av yrkeskvalifikationer11 (yrkeskvalifikationsdirektivet). Erkännande av examens- och utbildningsbevis Möjligheten att få ett utländskt examens- eller utbildningsbevis bedömt är densamma oavsett sökandens medborgarskap. Universitets- och högskolerådet svarar för bedömningar av utländska utbildningar på eftergymnasial nivå. Detta gäller oavsett i vilket land utbildningen genomförts. Direktivets krav på likabehandling när det gäller erkännande av examens- och utbildningsbevis tillgodoses således genom gällande rätt. Yrkeskvalifikationsdirektivet syftar till att bidra till att avskaffa hindren för fri rörlighet mellan EU-medlemsstaterna för personer och tjänster, i detta fall genom att medlemsstaterna ömsesidigt ska erkänna sådana yrkeskvalifikationer som krävs för att utöva ett yrke i landet. Direktivet innehåller bestämmelser om hur yrkeskvalifikationer ska erkännas i länder där yrket är reglerat, dvs. kräver någon form av auktorisation, legitimation eller motsvarande för att få utövas. Yrkeskvalifikationsdirektivet gäller för EU-medborgare samt medborgare från , och (EES) samt . Yrkeskvalifikationsdirektivet har genomförts i genom bestämmelser i de författningar som reglerar respektive yrke. I fråga om merparten av de reglerade yrkena uppställs i inget krav på medborgarskap i EU/EES eller för att få yrkeskvalifikationerna erkända enligt direktivet, utan denna rätt grundas endast på att kvalifikationerna är förvärvade i en stat inom EU/EES, se t.ex. 11 EUT L 255, 30.9.2005, s. 22 (Celex L32005L0036). patientsäkerhetsförordningen (2010:1369). I vissa fall uppställs dock Prop. 2013/14:153 krav på kompletterande utbildning eller kunskaper i svenska språket eller om svenska författningar för att få behörighet att utöva yrket i . Yrkeskvalifikationsdirektivet har reviderats genom det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet 2013/55/EU som antogs och en översyn av den svenska regleringen i fråga om erkännande av yrkeskvalifikationer pågår . Frågor om erkännande av yrkeskvalifikationer som avser reglerade yrken prövas av den myndighet som utsetts som behörig myndighet för yrket i . De flesta av de reglerade yrkena i finns inom hälso- och sjukvårdssektorn. För dessa yrken finns bestämmelser och villkor för svensk legitimation och annan behörighet i patientsäkerhetslagen (2010:659) och patientsäkerhetsförordningen. Det är som prövar och meddelar bevis om behörighet för personer med hälso- och sjukvårdsutbildning från tredjeland. Exempel på andra reglerade yrken är veterinär och advokat. För svenskt vidkommande baseras förfarandet för erkännande av yrkeskvalifikationer på var kvalifikationerna är förvärvade och är därför detsamma oavsett om sökanden är svensk eller utländsk medborgare. Direktivets krav på likabehandling med svenska medborgare i fråga om erkännande av yrkeskvalifikationer tillgodoses således genom gällande rätt. Regeringens förslag: Nuvarande krav i socialförsäkringsbalken på viss bosättningstid i för personer som inte är svenska medborgare vid beräkning av försäkringstid för rätt till sjuk- och aktivitetsersättning i form av garantiersättning för dem vars försäkringsfall inträffat före det år de fyllde tas bort. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Förslaget tillstyrks av , akademikers och i . Skälen för regeringens förslag Enligt artikel 12.1 e ska arbetstagare från tredjeland som beviljats inresa till för att arbeta i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt eller som har beviljats inresa till i andra syften än arbete i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt och har tillstånd att arbeta här och har ett uppehållstillstånd utfärdat i enlighet med förordning (EG) nr 1030/2002 åtnjuta likabehandling med svenska medborgare i fråga om de grenar av social trygghet som definieras i förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghets- Enligt artikel 12.2 b får rätten till likabehandling med svenska medborgare begränsas för arbetstagare från tredjeland när det gäller social trygghet, dock inte för arbetstagare från tredjeland som är anställda eller som har haft en anställning och är registrerade som arbetslösa. Härutöver får medlemsstaterna på området social trygghet bestämma att familjeförmåner inte behöver beviljas dem som beviljats tillstånd att arbeta för en period , beviljats tillstånd för inresa och vistelse för studier eller för en utlänning som beviljats tillstånd att arbeta på grundval av en visering. I och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen12 anges de olika grenar av den sociala tryggheten som omfattas av förordningen. I skäl 24 anges att bestämmelserna i direktivet om likabehandling i fråga om social trygghet inte bör tillerkänna arbetstagare från tredjeland fler rättigheter än de som redan föreskrivs i gällande unionsrätt på området social trygghet för tredjelandsmedborgare som har gränsöverskridande anknytning. Vidare anges i skäl 24 att direktivet inte bör tillerkänna rättigheter i situationer som inte omfattas av unionsrätten, såsom i förhållande till familjemedlemmar som är bosatta i ett tredjeland. Det anges också att direktivet endast bör bevilja rättigheter för familjemedlemmar som i samband med familjeåterförening ansluter sig till en arbetstagare från tredjeland för att vistas i samma medlemsstat eller för familjemedlemmar som redan vistas lagligen i den medlemsstaten. Svensk lagstiftning avseende social trygghet är i princip neutral i förhållande till medborgarskap. På ett område görs dock en åtskillnad mellan svenska och utländska medborgare. I 35 kap. 16 § socialförsäkringsbalken, förkortad SFB, finns det nämligen ett krav på viss bosättningstid i för personer som inte är svenska medborgare vid beräkning av försäkringstid för rätt till sjuk- och aktivitetsersättning i form av garantiersättning för dem vars försäkringsfall inträffat före det år de fyllde . Sjuk- och aktivitetsersättning infördes och ingår i sjukförsäkringen. Dessa förmåner ersatte förtidspension och sjukbidrag som var en del av pensionssystemet. Sjukersättning lämnas till försäkrade i åldrarna 30–, medan aktivitetsersättning ges till försäkrade . Förmånen består dels av en inkomstrelaterad del, dels av en garantidel som är en bosättningsbaserad försäkring. Garantidelen (sjuk- eller aktivitetsersättning i form av garantiersättning) utges till försäkrade som saknar eller har låg inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning. Rätten till garantiersättning och dess storlek är beroende av försäkringstid. Det krävs försäkringstid i . Den som har kortare försäkringstid än får förmånen utbetald i förhållande till antalet försäkringsår. För att en person ska ha rätt till sjuk- eller aktivitetsersättning i form av garantiersättning krävs normalt att personen 12 EUT L 166, 30.4.2004, S. 1 (Celex L32004R0883). ska vara försäkrad både vid försäkringsfallet och . Personer som Prop. 2013/14:153 bosätter sig i efter det att de blivit arbetsoförmögna på grund av sjukdom eller funktionshinder har alltså inte rätt till garantiersättning. Undantag från kravet på att vara försäkrad vid försäkringsfallet görs enligt 35 kap. 14–16 §§ SFB för personer vars försäkringsfall har inträffat före det år de fyllde . Anledningen till att en särskild beräkningsmetod används för denna grupp är att grundregeln annars skulle innebära för stora begränsningar för dessa att tillgodoräkna sig försäkringstid. Detta undantag skiljer sig dock mellan svenska och utländska medborgare. För att denna undantagsregel ska tillämpas på utländska medborgare, måste de ha varit bosatta i . Ändringar i socialförsäkringsbalken med anledning av vissa EU-direktiv Regeringen bedömde att kravet på likabehandling i fråga om social trygghet fordrade författningsändringar vid genomförandet av EU- direktivet om varaktigt bosatta och gästforskardirektivet (prop. 2005/06:159 s. 29–32 och prop. 2007/08:74 s. 45–47). För att åstadkomma likabehandling gjordes ändringar i då gällande 9 kap. 7 § lagen om allmän försäkring (nuvarande 35 kap. 17 § SFB). Ändringarna innebar att en utländsk medborgare med ställning som varaktigt bosatt i en annan EU-stat med uppehållstillstånd i ska likställas med en svensk medborgare när det gäller försäkringstid för garantiersättning när försäkringsfallet har inträffat före det år han eller hon fyllde . Motsvarande gäller för gästforskare och hans eller hennes familjemedlem med uppehållstillstånd i . Regeringen bedömde att kravet på likabehandling i fråga om social trygghet även fordrade författningsändringar vid genomförandet av rådets direktiv /50/EG av om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för högkvalificerad anställning (blåkortsdirektivet, prop. 2012/13:148). För att uppfylla det direktivets krav på likabehandling vad gäller social trygghet infördes ytterligare ett tillägg i 35 kap. 17 § SFB med innebörd att en utlänning som har EU-blåkort samt hans eller hennes familjemedlemmar med uppehållstillstånd i ska likställas med svenska medborgare när det gäller beräkning av försäkringstid vid garantiersättning. Ändring i socialförsäkringsbalken med anledning av nu aktuellt direktiv För att uppfylla direktivets krav på likabehandling i fråga om social trygghet behövs även nu författningsändringar göras i social- Svensk lagstiftning avseende social trygghet gör numera bara åtskillnad mellan svenska medborgare och medborgare i andra länder när det gäller beräkning av garantiersättning, för personer som inte är svenska medborgare och vars försäkringsfall inträffat före det år de fyllde Som anges ovan ska vissa utländska medborgare likställas med svenska medborgare när det gäller beräkning av garantiersättning. undantag från krav på svenskt medborgarskap har tillkommit med anledning av olika EU-direktiv, i syfte att uppfylla de aktuella direktivens krav på likabehandling. Vartefter nya EU-direktiv ska genomföras i svensk rätt måste således nya undantag införas i de fall direktiven berör beräkning av garantiersättning för sjuk- och aktivitetsersättning och undantag behövs för att uppfylla krav på Ändring med anledning av direktivet skulle nu kunna göras genom att ytterligare tillägg tas in i 35 kap. 17 § SFB. Ett annat alternativ är att genomföra direktivets bestämmelser om likabehandling i fråga om social trygghet på så sätt att det inte längre görs åtskillnad i svensk lagstiftning avseende social trygghet vad gäller kravet på viss bosättningstid i vid beräkning av försäkringstid för rätt till sjuk- och aktivitetsersättning i form av garantiersättning för dem vars försäkringsfall inträffat innan det år de fyllde . genom att 35 kap. 16 och 17 §§ SFB upphävs. lagändring kommer svensk lagstiftning avseende social trygghet inte längre göra åtskillnad mellan svenska medborgare och medborgare i andra länder när det gäller beräkning av garantiersättning och några ytterligare tillägg i anledning av EU-direktiv kommer inte att vara Denna lösning framstår som den mest lämpliga i synnerhet som det antal personer som berörs av ändringen utan att beröras av redan antagna eller kommande direktiv kan bedömas vara ytterst få. Regeringen föreslår därför att direktivets krav på likabehandling med svenska medborgare i fråga om social trygghet genomförs genom ett upphävande av nuvarande krav i socialförsäkringsbalken på viss bosättningstid i för personer som inte är svenska medborgare vid beräkning av försäkringstid för rätt till sjuk- och aktivitetsersättning i form av garantiersättning för dem vars försäkringsfall inträffat före det år Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling i fråga om skatteförmåner tillgodoses genom gällande rätt. Det är inte aktuellt att utnyttja möjligheten att begränsa rätten till skatteförmåner som hänför sig till arbetstagarens familj. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 12.1 f ska arbetstagare från tredjeland som beviljats inresa till för att arbeta i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt eller som har beviljats inresa till i andra syften än arbete i enlighet med unionsrätten eller nationell rätt och har tillstånd att arbeta här och har ett uppehållstillstånd utfärdat i enlighet med förordning (EG) nr 1030/2002 åtnjuta likabehandling med svenska medborgare i fråga om skatteförmåner, om arbetstagaren anses ha sin skattemässiga hemvist i . En utländsk arbetstagare som har sin skattemässiga hemvist i blir obegränsat skattskyldig i . Arbetstagaren kommer därmed att ha rätt till samma skatteförmåner som obegränsat skattskyldiga svenska Prop. 2013/14:153 medborgare. Direktivets krav i denna del tillgodoses således av gällande I artikel 12.2 c anges att medlemsstaterna får begränsa rätten till likabehandling i fråga om skatteförmåner, till fall där den registrerade eller stadigvarande hemvisten för de familjemedlemmar för vilka arbetstagaren från tredjeland ansöker om förmåner ligger inom den berörda medlemsstatens territorium. Denna artikel avser en möjlighet att begränsa arbetstagarens rätt till skatteförmåner som hänför sig till dennes familj. I beskattas var och en för sig och någon sambeskattning sker inte. Inte heller i övrigt finns det i detta avseende några särskilda skatteförmåner på tjänstebeskattningens område som är familjerelaterade. Det blir därför inte aktuellt att införa en sådan särskild begränsning. Något skäl att ändra nuvarande skattelagstiftning finns således inte. 9.7Tillgång till varor och tjänster Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling i fråga om tillgång till varor och tjänster tillgodoses genom gällande rätt. Möjligheten att begränsa rätten till likabehandling när det gäller förfaranden för att få bostad bör inte utnyttjas. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända