prop · H103141 · 2014-03-14 00:00:00 — För att göra lagen mer överskådlig bör denna bestämmelse flyttas till 5 och 6 §§ så att de undantagsmöjligheter som anges i var och en av paragraferna blir utömmande. Därmed kan 9 § upphävas. 14 Ett nationellt skogsprogram Målet med ett nationellt skogsprogram är som helhet bredare än ett etappmål i miljömålssystemet och bör ha betydelse även för flera andra politikområden än för skogspolitiken. 2013/14:141 De insatser som beskrivs i detta avsnitt syftar bl.a. till att nå etappmålet om en dialogprocess i ett nationellt skogsprogram (se avsnitt 4.1.2). In- satserna bidrar till att nå det globala Aichimålet om uthålligt jord-, skogs- och vattenbruk (Aichimål 7) och även till det EU-gemensamma målet om att öka jord- och skogsbrukets bidrag för bevarande och restaurering av den biologiska mångfalden (EU-mål 3). Regeringens bedömning: bör utveckla ett nationellt skogs- program som omfattar skogens ekonomiska, sociala och miljömässiga värden så att skogen och dess värdekedja ytterligare bidrar till utveck- lingen mot ett hållbart samhälle och en växande biobaserad samhälls- Ett viktigt led i arbetet med ett nationellt skogsprogram är att tillhandahålla forum och former för dialog och samverkan som kan ge en ökad samsyn om skogens roll i samhället och ger möjlighet att skapa en samlad långsiktig strategisk inriktning på skogens hållbara bruk och bevarande. Miljömålsberedningens bedömning överensstämmer delvis med re- Tidpunkten för igångsättande av processer och färdigställan- det av ett program avviker. Miljömålsberedningen har som ett etappmål föreslagit att har utvecklat ett nationellt skogspro- gram som omfattar skogens ekonomiska, sociala och miljömässiga vär- bedömning överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig i frågan är positiva till att ett nationellt skogsprogram utvecklas. Ett flertal remissinstanser har understrukit vikten av att programmet ut- går från skogen i ett brett perspektiv och att det blir ett deltagande från olika intressenter i skogens hela värdekedja. Vidare betonas att ett pro- gram bör ha bred politisk förankring för att bestå under flera mandat- perioder, att det ska samordnas med andra relevanta pågående processer och att tillräckligt med resurser avsätts. Att processen utgår från en bred och aktuell kunskap anser flera remissinstanser är viktigt. Ett mindre antal remissinstanser, bl.a. Centrum för Biologisk Mångfald, är mer kritiska till förslaget och anser att det är för vagt formulerat, att det blir för tungrodd process. och anser att förstudien innehåller intressanta förslag men att politiken måste ändras innan programmet kan skrivas och instämmer i att ett nationellt skogspro- gram skulle kunna utveckla skogspolitiken och deltar gärna, men befarar att det blir en utredning att vänta på i stället för att åtgärda redan utredda Majoriteten av länsstyrelserna har tillstyrkt och ser ett generellt mervärde med ett nationellt skogsprogram. De betonar vikten av att knyta ett program till pågående processer som t.ex. miljömålsarbetet och regeringens satsning Skogsriket – med värden för världen. betonas vikten av brett deltagande, vertikal integration samt tillräckligt med ekonomiska resurser för arbetet. påpekar att processen med ett program kan fungera som ett strukturerat och proaktivt forum för dialog mellan intressenter från ett flertal sektorer i samhället och kan bidra till att underlätta avvägningar och minska motsättningar kring skogen som resurs i då samhället förändras i allt snabbare takt. i menar att rapporten är för övergripande men betonar att bred representation och kostnadseffektivitet är viktig. Även sektorsmyndigheterna och forskningsråd är övervägande positiva till ett långsiktigt strategiskt arbete och en bred ansats med skogens roll i utvecklingen mot ett hållbart samhälle. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och Försvarsmakten påpekar även vikten av förebyggande arbete, riskhantering och krisberedskap. tror att ett program kan samordna intressen som rör skogen på ett bra sätt. trycker på vikten av helhetssyn och samspel. Havs- och vattenmyndigheten understryker vikten av koordinering med miljömålsarbetet och andra processer. Detta understryks även av som även trycker på den vertikala integrationen. och understryker vikten av ett brett innehåll och Formas vikten av forskning, innovation och utveckling. geologiska undersökning betonar att långsiktigt strategiskt arbete inom en hel sektor skapar goda förutsättningar för att nå god samhällsutveckling som kraft och resurser kan läggas på en god miljöanpassning. betonar att den föreslagna förnyelsen av det skogspolitiska området är viktig för svensk tillväxt. Tillväxtanalys betonar att ett skogsprogram som tas fram i bred dialog ökar samsynen kring skogens roll i samhället och leder till synergier och förankrat regelverk. betonar betydelsen av att relatera detta till det regionala tillväxtarbetet i respektive län. betonar att en plattform för skogspolitiken är positiv vid avvägning mellan mål. Tekniska högskolan, , , och påpekar bl.a. vikten av ett långsiktigt perspektiv, behovet av kunskap, debatt och ett brett deltagande i arbetet med nationellt skogsprogram. söker förtydliganden om programmets status och målbild. söker en starkare klimatkoppling. betonar att visionen bör vara utmanande för utveckling utanför de traditionella ramarna. påpekar vikten av mervärden och kostnadseffektivitet i en process. och samverkansorganen i , och län har tillstyrkt och betonar att initieringsfasen är väsentlig liksom att man tidigt identifierar sektorer som bör delta i processen och satsar resurser på kunskapsspridning. Kommunerna betonar bl.a. värdet av en långsiktig strategi som kan bredda synen på skogens roll i samhället och att nationell, regional och lokal nivå bör kopplas ihop. Ett stort antal intresseorganisationer utanför den traditionella skogssektorn har tillstyrkt och betonar bl.a. en bred ansats, att ett program ska vara utvecklingsinriktat och baserat på vetenskap, brett deltagande, tydliga mandat och långsiktighet. Resurser och kostnadseffektivitet betonas liksom en effektiv struktur och arbetsordning. Skogs- och Lantbruksakademien, , , , , , , Svenskt näringsliv, 2013/14:141 , , , , , JM Bygg, , , , Svebio, Svenskt friluftsliv, Arkitekter och Sve- riges jordägarförbund är alla positiva till en bred samverkan som kan vitalisera debatten och leda till konstruktiv utveckling. det är välkommet med ett nationellt program, eftersom en övergripande Kairos Future trycker på vikten av centrala perspektiv och en tydlig process och analysmetodik. skogssektorn är positiva till ett nationellt skogsprogram. Skogsindustrierna, , LRF Skogsägarna, , Skogsägarna Norrskog, Skogsägarna Mellanskog, Södra, Mana- gement , och GS Facket för skogträ och grafisk bransch betonar bl.a. att en långsiktig skogsstrategi med en bred ansats behövs, en kontinuerlig policyprocess och helhetssyn på skogen liksom en bred och stark förankring. Skälen för regeringens bedömning: Nationella skogsprogram intro- ducerades som begrepp av FN:s mellanstatliga skogspanel 1997. ligare vägledning ges via den regionala uttolkning som har skett inom den paneuropeiska processen och ministerkonferensen i 2003 (MCPFE, 2003) där nationella skogsprogram beskrivs som en process för policyplanering med bl.a. ett brett och tvärsektoriellt deltagande och som syftar till fortsatt utveckling av hållbart skogsbruk och bidrar till hållbar Arbetet med nationella skogsprogram sker till stor del i form av dialogprocesser där såväl intressenter som myndigheter deltar. Både Miljömålsberedningen och anser att bör utveckla ett nationellt skogsprogram. betonar i sitt meddelande att ett skogsprogram kan vara ett bra sätt att lyfta skogens roll i utvecklingen av ett hållbart samhälle. Bedömningen är att det finns flera mervärden med att starta ett program. Bland dessa kan nämnas bättre sektorsintegrering, bättre tydlighet och förankring i sektorn och därmed större kraft i genomförandet av skogs- och miljöpolitiken samt angränsande politikområden. bli ökad tydlighet och transparens i det internationella arbetet. framhålls att det också är viktigt att ta till vara de principer som utarbe- tats internationellt samt värdera erfarenheter från andra länder i svensk Viktigare förutsättningar för en lyckad process bedöms vara re- ella möjligheter för påverkan, tydliga former och förutsättningar i deltag- andeprocessen och en bred politisk uppslutning. Regeringen bedömer att bör utveckla ett nationellt skogspro- gram som omfattar skogens ekonomiska, sociala och miljömässiga vär- den så att skogen och dess värdekedja ytterligare bidrar till utvecklingen mot ett hållbart samhälle och en växande biobaserad samhällsekonomi. Ett nationellt skogsprogram kan både bidra till att uppfylla skogspoliti- kens jämställda mål, miljömål och produktionsmål, samt även förbättra förutsättningarna för att nå flera av miljökvalitetsmålen, t.ex. Levande skogar, Begränsad klimatpåverkan och Ett rikt växt och djurliv, samt fri- Det är därför möjligt att arbetet med ett nationellt skogsprogram till en del är ett etappmål i miljömålssystemet även om programmet som helhet är mer omfattande. kan även bidra till att nå mål inom områden som t.ex. infrastruktur, energi, landsbygdsutveckling, arbetsmarknad inklusive jämställdhet i skogssektorn, forskning och innovation, export, utbildning, turism, kultur och hälsa, och därmed bidra till stärkt konkurrenskraft regionalt, nationellt och internationellt. Ett nationellt skogsprogram bör bidra till att skapa en gemensam bild av skogens och skogsbrukets betydelse för ekonomi, miljö och människors behov av friluftsliv och naturupplevelser. Nya, framtida utmaningar för skogsbruket medför sannolikt att behovet att göra avvägningar mellan olika samhällsmål inom skogspolitiken kommer att öka. Politikutvecklingen inom EU och internationellt får allt större inverkan även på nationell skogspolitik genom olika angränsande politikområden och därmed kommer också behovet av avvägningar mellan skogspolitik och andra politikområden att öka. Det är också angeläget att de avvägningar som görs tar hänsyn till sambanden mellan miljötillstånden i skogsekosystemen och de ekosystemtjänster som de skapar. Den tekniska utvecklingen och förändrade globala konkurrensförhållanden kommer fortsatt att påverka marknadsförutsättningarna för skogsnäringen genom förändrade konsumtionsvanor och kraven på produktutveckling. Klimatförändringarna och insatser för att minska dem kan även förväntas leda till ökat behov av biomassa, t.ex. bioenergi och byggnadsmaterial av trä, över hela världen. Ett nationellt skogsprogram för bör så långt som möjligt följa internationella rekommendationer med hänsyn tagen till svenska förutsättningar och utgångspunkter. Programarbetet bör ha en stark förankring både politiskt och bland intressenterna i skogens hela värdekedja. Regeringen avser att initiera en öppen dialogprocess med berörda intressen om skogens roll i utvecklingen mot ett hållbart samhälle, inklusive en biobaserad samhällsekonomi. I processen skapas goda förutsättningar för aktörer att samverka och uppleva delaktighet och ägarskap. Skogsprocesserna kan samlas och lyftas fram på ett tydligt sätt. Detta kan skapa ett brett samförstånd om ett effektivt nyttjande av skogsresursens olika värden och en helhetssyn på värdekedjan. Erfarenheter och resultat från arbeten med t.ex. miljökvalitetsmålen, dialogprocessen om miljöhänsyn, liksom regeringens satsning Skogsriket – med värden för världen och andra relevanta pågående processer nationellt och regionalt, kan tillsammans med nya dialoger och framtidsanalyser utgöra viktiga byggstenar i ett nationellt skogsprogram. Dialogen ska vara resultat- och framtidsinriktad och omfatta skogens ekonomiska, sociala och miljömässiga värden. Processen med ett nationellt skogsprogram är en viktig del av resultatet och därför bör inte tidpunkten för färdigställandet av målformuleringar och åtgärdspaket redan nu låsas fast. Det är också viktigt att ta lärdom från andra länder som utvecklat nationella skogsprogram. 15 Biologisk mångfald i havet Insatser som beskrivs i detta avsnitt syftar främst till att nå miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård men även Ingen övergödning. Insatserna bidrar till att nå Aichimålen om att stoppa förlusten av livsmiljöer, hållbart fiske och skydd av områden (Aichimål 5, 6 och 11) och även till de EU-gemensamma målen om att bevara och restaurera ekosystem och deras tjänster samt säkerställa hållbart fiske (EU-mål 2 och 4). Regeringens bedömning: Ett fortsatt konkret åtgärdsarbete är nöd- vändigt för att bevara havets och kusternas biologiska mångfald, kulturmiljöer, ekosystemtjänster och långsiktigt hållbara produk- tionsförmåga samt för att havsvatten ska nå en god miljöstatus enligt kraven i EU:s ramdirektiv för vatten och havsmiljödirektiv. behöver genomföras på internationell, nationell, regional och lokal Nyttjande av havets resurser genom näringsverksamhet, re- kreation eller annat nyttjande bör ske på ett långsiktigt hållbart sätt som inte hotar havets biologiska mångfald. råden behöver stärkas. Kunskapen om ekosystem och utbred- ningen av naturtyper bör utvecklas. Skälen för regeringens bedömning: Inriktningen på regeringens poli- tik om den biologiska mångfalden i havet har tidigare lagts fast i både regeringens proposition En sammanhållen svensk havspolitik (prop. 2008/09:170) och i regeringens skrivelse Åtgärder för levande hav (skr. 2009/10:213). Målen för åtgärdsarbete i havsmiljön läggs fast i de na- miljökvalitetsmålen Hav i balans samt levande kust och skär- gård, Levande sjöar och vattendrag och Ingen övergödning samt enligt överenskommelser inom EU och i internationella och regionala konven- Åtgärder för havsmiljön behöver genomföras på regional, nationell och För att bevara havets och kusternas biologiska mång- fald, ekosystemtjänster och långsiktigt hållbara produktionsförmåga, bör miljöpolitiken för havet inriktas på att kust- och havsvatten ska nå en god miljöstatus enligt kraven i EU:s ramdirektiv för vatten och havsmiljö- direktiv, att naturtyper och arter har gynnsam bevarandestatus, att områden med höga natur- och kulturvärden skyddas långsiktigt och att havets ekosystem förvaltas så att en hållbar utveckling främjas. på åtgärder som behöver vidtas är att skyddet av områden ska stärkas (se avsnitt 11), att det internationella samarbetet ska utvecklas (se avsnitt 5) samt att miljöövervakningen ska förbättras och effektiviseras (se avsnitt 16). Andra exempel på viktiga insatser är ett integrerat åtgärdsarbete för havs- och vattenförvaltning, satsningar på lokala vattenvårdsprojekt och en ekosystembaserad havsplanering samt en ökad kunskap och kartering av ekosystem. Havets biologiska mångfald har i stora delar fundamentalt skilda förutsättningar från den biologiska mångfalden på land. Många arter förflyttar sig över stora områden. Detta gäller såväl fiskar och däggdjur som växt- och djurplankton. Ett exempel är ålen som vandrar från svenska vattendrag för att leka i . Den mänskliga påverkan på havet har inte varit hållbar och storskaliga problem för havsmiljön kvarstår. Att havsmiljön är utsatt för hårt tryck påverkar även människans möjlighet att nyttja de ekosystemtjänsterna som fiske, vattenbruk, bioteknik, friluftsliv, rekreation och turism. Påverkan i form av utsläpp till luft och vatten kommer även från andra länder. Den nationella rådigheten över möjligheterna att nå miljökvalitetsmål och etappmål är därför begränsad, varför det internationella samarbetet är viktigt. Storskaliga förändringar i kustekosystemet har dokumenterats. Övergödning medför algblomningar och en ökad andel fintrådiga alger i grunda kustområden. Detta sker på bekostnad av ålgräsängar och blåstångsbälten som är mycket viktiga biotoper för bl.a. fiskreproduktion. är svårt drabbad av syrebrist och övergödningen är en av orsakerna till detta. Utbredningen av syrefria bottnar i har tredubblats och ligger nu på en nivå som dokumenterats. Detta medför stora hot mot bottenfaunan och påverkar reproduktionen och den geografiska utbredningen av fisk, t.ex. torsk. Bestånden av ejder och andra dykänder minskar. torskar växer inte lika fort i storlek som . Det är med befintligt kunskapsunderlag svårt att hitta enskilda orsaker till dessa storskaliga förändringar. är 21 svenska fiskarter och 34 arter ryggradslösa organismer rödlistade enligt ArtDatabankens rödlista över hotade arter . De regionala havsmiljökonventionerna Helcom och Ospar tar fram rödlistor för respektive Nordostatlanten. I Helcoms lista över hotade och minskande populationer av arter och biotoper eller habitat pekas 16 biotoper och biotopkomplex ut som hotade. Alla dessa förekommer i . I Ospars lista över hotade och minskande populationer av arter och habitat återfinns 10 av de utpekade habitaten i . Inom Ospar pågår ett arbete att successivt ta fram rekommendationer för skydd av alla listade hotade arter och habitat. Enligt myndigheternas årliga miljömålsuppföljning (Rapport 6557) är såväl nuvarande tillstånd som framtidsutsikterna för flera naturtyper dåliga, bl.a. på grund av stor belastning av näringsämnen och ett högt fisketryck. Inom den årliga miljömålsuppföljningen har Havs- och vattenmyndigheten rapporterat att det kvarstår allvarliga problem när det gäller god ekologisk och kemisk status för kustvatten, bl.a. på grund av miljögifter. Belastningen av miljögifter som tungmetaller och organiska föreningar, inklusive läkemedelsrester, innebär ett hot mot den biolo- 2013/14:141 giska mångfalden. Fisk från och innehåller fortfarande höga halter av dioxiner och polyklorerade bifenyler (PCB). Dessa halter är högre i de norra delarna av än i de södra. Ett annat ämne som är mycket giftigt för vattenlevande organismer, som tidigare användes i båtbottenfärger och som man fortfarande hittar kraftigt förhöjda halter av i småbåtshamnar, är organiska tennföreningar (TBT). Båtbottenfärger som används för att förhindra påväxt kan innehålla ämnen som är farliga varför regeringen har genomfört en satsning inom lokala vattenvårdsprojekt (LOVA) för att bl.a. främja installation och bruk av båtbottentvättar som ett alternativ till målning av båtbotten. Kopplingen mellan land och hav är stark när det gäller påverkan på havsmiljön. Övergödning och anrikning av farliga ämnen i havet orsakas i hög grad av utsläpp och markanvändning i avrinningsområdena. Många åtgärder för att lösa havsmiljöproblemen måste därför ske på land. Ytterligare hot mot den biologiska mångfalden i havet är invasiva främmande arter (se avsnitt 8), oljeutsläpp, marint skräp, försurning och klimatförändringar. Trots att de olagliga oljeutsläppen i svenska vatten minskat kraftigt utgör flytande oljefläckar fortfarande ett direkt hot mot sjöfågel och marin biologisk mångfald. Marint skräp, inklusive mikroplast (mikroskopiska plastpartiklar), förväxlas ofta med föda av arter som därför kan bli undernärda och dö. Upptag av mikroplaster kan även leda till ansamling av miljögifter i organismer. Annat skräp, såsom förlorade fisknät av syntetiskt material, kan fortsätta fånga säl, sjöfågel och fisk . Klimatförändringar och försurning av världshaven påverkar utbredningen av arter samt möjligheterna för arterna att överleva i en förändrad miljö. som har bräckt vatten och temperaturberoende arter är speciellt känsligt för förändringar. I budgetpropositionen föreslog regeringen en fortsatt satsning på lokala vattenvårdsprojekt enligt förordningen (2009:381) om statligt stöd till lokala vattenvårdsprojekt (LOVA-förordningen). Satsningen innebär att satsas på lokala vattenvårdsprojekt . LOVA-förordningen syftar bl.a. till att minska belastningen av fosfor och kväve i havsmiljön. Ekonomiska bidrag enligt LOVA-förordningen ger goda möjligheter för arbete med konkreta åtgärder. Regeringen satsar även i budgeten på pilotprojekt för avancerad rening av avloppsvatten, bl.a. från läkemedelsrester. Regeringen har vidare i budgetpropositionen avsatt medel för en fortsatt utveckling av selektiva fiskeredskap. Användning av selektiva fiskeredskap innebär att redskapen anpassas till typen av fångst i syfte att säkra fiskens beståndsutveckling och begränsar den negativa inverkan på den biologiska mångfalden. Regeringen har också i Handlingsplan för förbättrad konkurrenskraft för den svenska sjöfartsnäringen (dnr N2013/342/TE) aviserat en nationell maritim strategi. Strategin kommer att presenteras och ska tydliggöra det fortsatta arbetet med svensk havspolitik och hur den ska kunna bidra till att skapa tillväxt, välfärd och god havsmiljö. Integrerat åtgärdsarbete för havs- och vattenförvaltning Enligt regeringens skrivelse Åtgärder för levande hav (skr. 2009/10:213) är en central utgångspunkt att arbetet med olika mål, processer och handlingsplaner som styr havs- och vattenmiljöarbetet effektiviseras, samordnas och integreras. Det pågående genomförandet av EU:s ramdirektiv för vatten (rådets direktiv /60/EG om upprättande av en ram för gemensamma åtgärder på vattenpolitikens område) och EU:s havsmiljödirektiv (och rådets direktiv /56/EG om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område) är grundläggande processer för att få till stånd ett sådant effektivt åtgärdsarbete och för att nå direktivens mål om god ekologisk och kemisk status i sötvatten och kustvattnen till 2015 samt god miljöstatus i havet till 2020. Merparten av övergödande ämnen och miljögifter som påverkar biologisk mångfald i kust och hav transporteras via vattendragen eller kommer från landbaserade källor. Därför är det viktigt med ett integrerat och samordnat åtgärdsarbete för både sötvatten och havsmiljö. Havs- och vattenmyndigheten har här en viktig roll. Nationella åtgärdsprogram ska enligt havsmiljödirektivet vara antagna och genomförandet av åtgärderna ska påbörjas senast . Havs- och vattenmyndigheten är, i samarbete med berörda myndigheter och aktörer, ansvarig för genomförandet. Genomförandet av havsmiljödirektivet kräver regionalt samarbete. För detta har de regionala havskonventionerna Helcom och Ospar en stor roll för att samordna genomförandet av direktivet. I genomförandet av ramdirektivet för vatten har Havs- och vattenmyndigheten, geologiska undersökning samt vattenmyndigheterna ett särskilt ansvar. Reviderade åtgärdsprogram ska vara antagna vid utgången av 2015. Enligt regeringens proposition En sammanhållen svensk havspolitik (prop. 2008/09:170, bet. 2008/09:MJU29, rskr. 2008/09:299) behövs en integrerad och tvärsektoriell havspolitik som utgår från en helhetssyn på nyttjandet och bevarandet. Havets och kustområdenas resurser ska nyttjas hållbart så att ekosystemen bevaras och restaureras som havsanknutna näringar kan utvecklas, växa och bidra till att stärka konkurrenskraft. I denna politik är ekosystemtjänsterna centrala. För att hänsyn ska kunna tas till ekosystemtjänsterna på ett effektivt sätt är det viktigt att deras värde tydliggörs, särskilt i beslutsfattande som rör användningen av mark och vatten och i kommunernas fysiska planering och i planeringen av havet. En ändamålsenlig havsplanering är en viktig del i havsförvaltningen och regeringens arbete med att införa sådan planering är ett viktigt led i att säkerställa ett långsiktigt hållbart nyttjande av havsområden. har remitterat promemorian Hushållning med havsområden (dnr M2013/2403/Nm) som innehåller förslag till nya bestämmelser om hushållningen med havsområden. Där föreslås att havsplaner ska tas fram och beslutas för de svenska havsområdena och att dessa ska bidra till en långsiktigt hållbar utveckling som innebär att ekosystemens strukturer och funktioner bevaras och återställs vid behov. De lagändringar som förslagen föranleder presenteras i propositionen Hushållning med havsområden (prop. 2013/14:186).