prop · H10386 · 2014-02-14 00:00:00 — Kapitalmarknaden har därefter utveck- lats och regelverket kring emissioner har ändrats i olika avseenden. Det är därför förståeligt att näringslivet efterfrågar vägledning be- träffande förutsättningarna för riktade emissioner. I departements- promemorian uttalas att det skulle vara till gagn för såväl näringslivet som aktieägarkollektivet om exempelvis Kollegiet för svensk bolags- styrning tog initiativ till en rekommendation om emissioner med avvikel- se från aktieägarnas företrädesrätt. Kollegiet för svensk bolagsstyrning, som ställer sig positivt till detta, anser att syftet med reglerna ska vara att förbättra ett bolags möjlighet till kapitalanskaffning utan att försämra skyddet för dess aktieägare. Enligt uppgift har kollegiet redan tagit initiativ till att, i samråd med marknadens aktörer, påbörja arbetet med att ta fram sådana regler. Det torde därmed finnas goda förutsättningar för att den osäkerhet som har rått kring förutsättningarna för att genomföra riktade emissioner kommer att minska framöver. I departementspromemorian behandlas även frågor om tiden för sty- relsebemyndigande och emissionskursen vid riktade emissioner. görs emellertid bedömningen att det inte finns behov av några lagändringar i dessa avseenden. Regeringen delar den bedömningen. Sammanfattningsvis anser regeringen att det inte finns skäl att ändra i aktiebolagslagens emissionsregler utifrån de aspekter som behandlas i Regeringen ser inte heller något behov av att utreda frågorna vidare. 6.2 Teckning genom betalning i aktiebolag som inte är avstämningsbolag Regeringens förslag: Även i aktiebolag som inte är avstämningsbolag ska det få beslutas att nya aktier, teckningsoptioner och konvertibler ska tecknas genom betalning. Förslaget i departementspromemorian: Överensstämmer med regeringens förslag (se Ds 2012:37 s. 52). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag: Teckning av nya aktier med anled- ning av ett beslut om nyemission ska ske på en teckningslista. Om alla aktierna tecknas av dem som är berättigade till det vid den stämma där emissionsbeslutet fattas, får teckning i stället ske i stämmans protokoll. I avstämningsbolag får det även bestämmas att teckning ska ske genom betalning (13 kap. 13 § aktiebolagslagen). Motsvarande gäller vid emission av teckningsoptioner och konvertibler (14 kap. 15 § respektive 15 kap. 15 §). Möjligheten att i avstämningsbolag teckna aktier genom betalning infördes i samband med införandet av lagstiftning om ett kontobaserat aktiehanteringssystem. Frågan om huruvida teckning genom betalning skulle tillåtas även vid emission i övriga aktiebolag synes inte ha över- vägts i det sammanhanget (jfr prop. 1989/90:160 s. 42 f.). Det skulle innebära en förenkling för övriga bolag om möjligheten att teckna aktier, teckningsoptioner och konvertibler genom betalning införs även beträffande dem. Ett annat skäl för en sådan förändring är, enligt vad uppger, att verkets handläggning skulle underlättas om möjligheten till teckning genom betalning utvidgas. Enligt regeringens bedömning finns det inte några beaktansvärda nackdelar med en sådan ordning. Även aktiebolag som inte är avstämningsbolag bör således få besluta att nya aktier, teckningsoptioner och konvertibler ska tecknas genom betalning. Några frågor om minskning 7.1Innehållet i förslag till minskningsbeslut för återbetalning utan inlösen Regeringens förslag: Om aktiekapitalet ska minskas för återbetalning till aktieägarna utan indragning av aktier, ska vissa uppgifter finnas i förslaget till minskningsbeslut och i själva beslutet. Det införs en möjlighet att i ett sådant fall bemyndiga styrelsen att bestämma det belopp som aktiekapitalet ska minskas med och det belopp som ska återbetalas per aktie. Förslaget i departementspromemorian: Överensstämmer med regeringens förslag (se Ds 2012:37 s. 53 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller läm- nar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag: Minskning av aktiekapitalet kan genomföras med eller utan indragning av aktier (20 kap. 2 § aktiebolags- lagen). I förslaget om minskning av aktiekapitalet ska i båda fallen normalt anges: minskningsändamålet, minskningsbeloppet och om aktier ska dras in eller inte. Om minskningsbeslutet förutsätter ändring av bolags- ordningen, ska det anges (20 kap. 7 §). Det ska också fogas särskilda underlag till förslaget (20 kap. 8 §). Därutöver uppställs i 20 kap. 9 och 10 §§ vissa kompletterande krav på uppgifter när förslaget avser minskning av aktiekapitalet för återbetalning till aktieägarna genom att aktier dras in (inlösen). Bestämmelserna omfattar inte det fallet att minskningen ska göras för återbetalning utan indragning av aktier. De nämnda uppgifterna som ska finnas i förslaget ska också ingå i själva beslutet (20 kap. 17 §). Vissa uppgifter som bestämmelserna i 20 kap. 9 och 10 §§ räknar upp har endast betydelse vid inlösen. Beträffande övriga uppgifter finns det dock ingen anledning till varför aktieägarna inte skulle få motsvarande information i förslaget om minskning för återbetalning utan inlösen. Det gäller uppgifter om det belopp per aktie som ska återbetalas eller om återbetalning ska göras med annan egendom än pengar, den tid inom vilken återbetalningen ska göras samt, i förekommande fall, avstäm- ningsdagen. Det skulle vidare förenkla för bolagen om bemyndigande till styrelsen tilläts i motsvarande fall som det tillåts vid inlösen (se 20 kap. 10 §). Regeringen delar mot den angivna bakgrunden promemorians bedöm- ning att bestämmelser som motsvarar dem om minskning av aktie- kapitalet vid inlösen bör införas för de fall minskningen ska göras utan indragning av aktier. 2013/14:86 7.2 Förfarandet för tillstånd att minska Regeringens förslag: Ansökan om tillstånd att verkställa ett beslut om minskning av aktiekapitalet ska få ges in till sam- tidigt som beslutet om minskning av aktiekapitalet anmäls för registrering i aktiebolagsregistret. Om ett minskningsbeslut inte har registrerats i aktiebolagsregistret ska ansökan om tillstånd avvisas när frågan om minskning av aktiekapitalet har fallit. Förslaget i framställning: Överensstämmer med I framställningen lämnas inget förslag beträffande tidpunkten för när en ansökan om tillstånd får avvisas. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. Samfundet anser dock att det bör övervägas att förenkla förfarandet ytterligare genom att slopa kravet på att såväl bolagets minsk- ningsbeslut som eller domstols beslut om tillstånd att minskningsbeslutet ska registreras. Skälen för regeringens förslag: Styrelsen ska från ett beslut om minskning av aktiekapitalet anmäla beslutet för registrering i aktiebolagsregistret (20 kap. 19 § aktiebolagslagen). I vissa fall krävs eller, i tvistiga fall, domstols tillstånd för att verkställa beslutet (20 kap. 23 §). Om bolaget inte ansöker om tillstånd att verk- ställa minskningsbeslutet från registreringen av beslutet, faller frågan om minskning (20 kap. 22 och 25 §§). Enligt förekommer det att bolag, ofta av misstag, inte kommer in med ansökan om tillstånd . Bolaget måste då fatta beslut om minskning på nytt och anmäla det för registrering, vilket är tids- ödande och kostsamt. Som föreslår bör därför registrerings- och tillståndsförfarandet förenklas. Verkets förslag innebär att bolagen tillåts ge in en ansökan om tillstånd att verkställa minskningsbeslutet som bolaget anmäler beslutet om minskning för registrering i På så sätt skulle risken för att bolagen missar att ansöka om tillstånd minska. Ett annat sätt att förenkla förfarandet skulle vara att ta bort registre- ringsskyldigheten i de fall ett bolag måste ansöka om tillstånd för att få verkställa minskningsbeslutet, något bl.a. Det finns dock en risk för att den lösningen kan leda till oklar- heter beträffande vad som gäller i de fall ett bolag väljer att minska aktie- kapitalet för både ett ändamål som kräver tillstånd och ett som inte kräver Vidare kan den leda till att övriga bolagsordningsändringar inte registreras tillräckligt snabbt i de fall bolaget beslutat om andra ändringar än den som är föranledd av minskningsbeslutet. Regeringen är mot den bakgrunden inte beredd att förorda den lösningen framför den som har under ärendets beredning efterlyst klarlägganden om vad som ska gälla om bolaget har ansökt om tillstånd att verkställa minskningsbeslutet, men anmälan av minskningsbeslutet inte har lett till Prop. 2013/14:86 registrering. Regeringen anser att i en sådan situation ska avvisa ansökan om tillstånd när frågan om minskning av aktiekapitalet har fallit. En bestämmelse om det bör för tydlighetens skull införas. 7.3Förtydligande av ett minskningsändamål Regeringens förslag: Det förtydligas att aktiekapitalet får minskas för avsättning till fritt eget kapital. Förslaget i departementspromemorian: Överensstämmer i sak med regeringens förslag (se Ds 2012:37 s. 53). I promemorian föreslås att det anges att aktiekapitalet får minskas för avsättning till fri fond. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. anser att aktiebolagslagen bör innehålla en definition av begreppet fri fond. Skälen för regeringens förslag: Minskning av aktiekapitalet får bl.a. ske för avsättning till fond att användas enligt beslut av bolagsstämman (20 kap. 1 § första stycket 2 aktiebolagslagen). Bestämmelsen syftar på fria fonder, som ingår i fritt eget kapital eller ansamlad förlust (5 kap. 14 § årsredovisningslagen [1995:1554]). Enligt orsakar formuleringen i lagtexten en del osäkerhet kring om huruvida minskning av aktiekapitalet får göras för avsättning till fri fond. Regeringen delar promemorians bedömning att bestämmelsen bör förtydligas i detta avseende. För att undvika oklarheter kring vilken fri fond som avses föreslår regeringen att det i lagtexten i stället anges att minsk- ning får göras för avsättning till fritt eget kapital. På så sätt knyter lagtexten också bättre an till den terminologi som i övrigt används i aktiebolags- lagen. I sak innebär detta ingen skillnad i förhållande till vad som gäller eller till vad som föreslås i departementspromemorian. 8Preskription efter en bolagsmans utträde ur ett handelsbolag Regeringens förslag: En fordran mot en bolagsman på grund av hans eller hennes ansvar för ett handelsbolags förpliktelser ska preskriberas senast efter det att bolagsmannens avgång registrerades i handels- registret, om inte preskriptionen avbryts mot honom eller henne. Förslaget från Utredningen om ett enklare aktiebolag: Överens- stämmer delvis med regeringens förslag (se SOU 2009:34 s. 330 f.). Utredningen föreslår att preskriptionstiden ska vara . Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot utredningens förslag. och anser att preskriptions- tiden bör bestämmas till . Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 20 § första stycket lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag svarar bolagsmännen i ett handelsbolag solidariskt för bolagets skulder. En bolagsman som avgår svarar dock inte för de förbindelser som uppkommer efter avgången, om bolagets medkontrahent kände till eller borde ha känt till att bolagsman- nen avgått (22 §). Om ett krav preskriberas i förhållande till bolaget, kan detta förhål- lande åberopas av en bolagsman som grund för preskription av hans eller hennes medansvar, s.k. accessorisk preskription. Däremot kan en bolags- mans medansvar inte preskriberas särskilt, dvs. utan att fordringen också preskriberas i förhållande till bolaget. konstaterade i ett avgörande att detta gäller även efter det att bolagsmannen har avgått ur handelsbolaget (se rättsfallet NJA 2005 s. 438). I vissa fall kan alltså en före detta bolagsman ställas inför betalningskrav som, om preskriptionslagens (1981:130) huvudregel om tioårig preskription hade gällt särskilt i förhållande till honom eller henne, hade varit preskriberat. I avgörandet uttalade att det kan anföras skäl för en annan ordning, men att det inte finns något rättsligt stöd för att hävda att en särskild tioårig preskription i den beskrivna situationen skulle vara gällande rätt. Domstolen anförde vidare att om en sådan regel ska in- föras, så bör det ske genom lagstiftning. Utredningen föreslår mot denna bakgrund att en bolagsmans med- ansvar ska kunna bli föremål för självständig preskription efter bolags- mannens avgång från handelsbolaget. En bolagsman som har avgått förlorar sina möjligheter till insyn i bola- get och kan därför ha svårt att få kännedom om preskriptionsavbrytande åtgärder som företas mot bolaget och som därmed även påverkar bolags- mannens ansvar. För den som har avgått som bolagsman kan det alltså komma som en överraskning att preskriptionen har avbrutits. En bestäm- melse som innebär att bolagsmannens ansvar kan bli föremål för själv- ständig preskription skulle tillgodose bolagsmannens befogade intresse av att få klarhet i om bolagets borgenär kommer att vända sig mot honom eller henne och kräva betalt för fordringen. Självständig preskription innebär en viss försämring för bolagets borge- närer. En borgenär kan dock utan större svårigheter genom handelsre- gistret identifiera en tidigare bolagsman och därefter gentemot denne avbryta preskriptionen. Enligt regeringens mening är skälen för att den före detta bolagsmannens medansvar ska kunna preskriberas, även om fordringen inte har preskriberats gentemot bolaget, så starka att en bestämmelse av sådan innebörd bör införas i lagen om handelsbolag och enkla bolag. Den allmänna preskriptionstiden för fordringar är (2 § preskrip- tionslagen). Denna tid är välkänd bland exempelvis borgenärer och en annan preskriptionstid bör endast väljas om det finns goda skäl för det. Det är inte nödvändigt att medansvaret för ett bolags förpliktelser följer samma regler och frister som de som annars gäller för bolagets för- pliktelser. infördes t.ex. en särskild reglering av det personliga betalningsansvar för ett aktiebolags förpliktelser som kan uppkomma för bolagets företrädare och aktieägare, se 25 kap. 20 a § aktiebolagslagen och prop. 2012/13:65. och Redo- visningskonsulters förespråkar att preskriptionstiden för bolagsmäns ansvar bör bestämmas till . 2013/14:86 gäller när en medlem i en europeisk ekonomisk intressegruppering har avgått ur en intressegruppering, se artikel 37 i rådets förordning (EEG) nr 2137/85 av om europeiska ekonomiska intressegrupp- eringar (EEIG). Även regeringen anser att är en lämplig tid. Det är angeläget att den som har trätt ur ett handelsbolag inte behöver sväva i ovisshet kring medansvaret under allt . En preskriptionstid är tillräckligt lång för att tillgodose borgenärsskydds- intresset i en medansvarssituation och kan alltid förlängas genom presk- riptionsavbrott. Registrering av en bolagsmans avgång ska kungöras utan dröjsmål i Post- och genom registreringsmyndighetens försorg. En registrering som har kungjorts anses ha kommit till tredje mans kän- nedom, om det inte av omständigheterna framgår att han eller hon varken haft eller borde ha haft vetskap därom (18 och 19 §§ handelsregisterlagen [1974:157]). Det framstår som lämpligt att den femåriga preskriptions- tiden börjar löpa från den tidpunkt då bolagsmannens avgång har regi- strerats i handelsregistret. 9 Aktiebrev och aktieägarregister Regeringens bedömning: Möjligheten att utfärda aktiebrev, utdel- ningskuponger och interimsbevis bör tills vidare finnas kvar. Det bör inte införas något aktieägarregister. Förslaget från Utredningen om ett enklare aktiebolag: Utredningen föreslår att det pappersbaserade systemet med aktiebrev, utdelnings- kuponger och interimsbevis avskaffas. funktion ersätts av anteckningar i aktieboken. Dessa anteckningar ska vara avgörande för rätten att utöva de ekonomiska rättigheterna i bolaget. Vidare ska aktie- boken innehålla uppgift om pantsättning av aktier, förfoganderätts- inskränkningar och rätt till avkastning av aktier (se SOU 2009:34 s.188 f.). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna, bl.a. , , , Företagarna och FAR SRS (numera FAR), tillstyrker eller har inget att invända mot utred- ningens förslag att avskaffa aktiebreven. hänvisning till att det riskerar att leda till ökad administrativ börda för Ett flertal remissinstanser, bl.a. , Skatte- verket, , vid universitet, , , Kommuner och Lands- ting och , anser, delvis mot bakgrund av att aktieboken inte alltid förs på ett tillfredsställande sätt, att ett aktieägar- register bör införas eller utredas ytterligare. förslag: Kommittén föreslår att ett aktieägar- register införs i två steg. I det första steget avskaffas aktiebreven, utdel- ningskupongerna och interimsbevisen. Anteckningar i aktieböckerna ska i stället vara rättsgrundande och ersätta den funktion som bl.a. aktie- breven fyller. I det andra steget införs ett papperslöst system i och med att alla aktiebolag blir skyldiga att ansluta sig till ett avstämningsregister som förs av en central värdepappersförvarare eller av Patent- och Regist- reringsverket (numera ) (se bilagan till SOU 2001:1). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller har ingen invändning mot förslaget i huvudsak i det första steget. När det gäller det andra steget är remissutfallet splittrat. Flera remissinstanser, bl.a. Datainspektionen, (numera Bolags- verket), vid , vid , , , (numera Företag- arna), Föreningen (numera FAR), och (numera ), avstyrker förslaget i den delen eller efterlyser en bättre belysning av förslagens konsekvenser. Som skäl anförs bl.a. att det är tveksamt om ett aktieägar- register skulle ha något större värde för bekämpning av ekonomisk brottslighet samt att ett aktieägarregister innebär merarbete och kostnader för bolagen. Även integritetsskyddsaspekter lyfts fram som argument mot att genomföra förslaget. Förslaget tillstyrks av några remissinstanser, bl.a. Riksåklagaren, , och (numera ), med hänvisning bl.a. till att registret kan ha betydelse vid bekämpning av ekonomisk brottslighet. Skälen för regeringens bedömning Alla aktiebolag ska föra en aktiebok, dvs. en förteckning över aktier och aktieägare. ska ligga till grund för utövandet av aktieägarnas rättigheter mot bolaget och ge underlag för att bedöma ägarförhållandena i bolaget (5 kap. 1 § aktiebolagslagen). I bolag som inte är avstämnings- bolag (se nedan) är det styrelsen som är ansvarig för att aktieboken förs (5 kap. 7 §). Aktiebolagen kan delas in i två kategorier, s.k. kupongbolag och avstämningsbolag. Aktiebrev ska utfärdas i kupongbolag, om en aktie- ägare begär det (6 kap. 1 §). Aktiebrev får inte utfärdas i ett avstämnings- bolag (4 kap. 5 § lagen [1998:1479] om kontoföring av finansiella instrument). Om ett aktiebrev har utfärdats för en aktie, är de rättigheter som aktien är förenad med knutna till aktiebrevet i vissa avseenden. En aktieägare får som huvudregel inte utöva de rättigheter gentemot bolaget som aktierna ger, som t.ex. att rösta på bolagsstämman, förrän han eller hon är införd i aktieboken. I ett bolag som har utfärdat aktiebrev får dock ekonomiska rättigheter utövas trots att aktieägaren inte är införd i aktieboken (4 kap. 37 §). Den som uppvisar ett aktiebrev eller en kupong ska antas vara behörig att utöva de ekonomiska rättigheterna, som t.ex. att ta emot vinstutdelning eller utöva teckningsrätt vid nyemission av aktier (4 kap. 38 §). Om en förvärvare av en aktie visar upp ett aktiebrev och en samman- hängande kedja av skriftliga överlåtelser från den som dittills har varit införd i aktieboken, ska styrelsen genast föra in förvärvaren som aktieägare i aktieboken. Förvärvet kan även styrkas på annat sätt (5 kap. 9 §). Så sker t.ex. i bolag där aktiebrev inte har utfärdats. Vid överlåtelse av en aktie för vilken ett aktiebrev har utfärdats blir överlåtelsen sak- rättsligt giltig genom att aktiebrevet överlämnas till förvärvaren (den s.k. traditionsprincipen). Systemet med aktiebrev har ibland kritiserats för att vara ålderdomligt, kostsamt och betungande för bolagen. Det visar sig ibland vid överlåtel- ser eller pantsättningar av aktier att utfärdade aktiebrev har förkommit. I en sådan situation måste det utfärdade aktiebrevet dödas enligt lagen (2011:900) om dödande av förkommen handling innan ett nytt aktiebrev kan utfärdas. Ett dödningsförfarande är tidskrävande och kan innebära kostnader för aktieägaren. Det förhållandet att de ekonomiska rättighe- terna i ett aktiebolag, t.ex. att ta emot utdelning, kan utövas av den som innehar aktiebrevet utan att denne är införd i aktieboken kan dessutom få till följd att aktieboken inte avspeglar de rätta ägarförhållandena i bolaget. Bör aktiebreven avskaffas? Utredningens förslag går i huvudsak ut på att aktiebreven avskaffas och att deras funktion ersätts med anteckningar i aktieboken. Syftet med förslaget är bl.a. att minska bolagens kostnader för att efterleva regelver- ket. Att avskaffa aktiebreven skulle visserligen innebära minskad administ- ration och minskade kostnader för hantering av aktiebreven. och lyfter fram skulle skyldigheten att föra aktiebok emellertid komma att omfatta fler moment och därmed innebära högre kostnader. Exempelvis skulle styrelsen involveras även vid pantsättning av aktier. En pantsättning kan ske genom att aktieägaren överlämnar aktiebrevet till borgenären. Enligt utredningens förslag skulle styrelsen också vara skyldig att underrätta aktieägare eller någon annan vars rätt berörs av en införing eller anteckning i aktieboken. Detta skulle innebära en ny administrativ börda för bolagen. Sammantaget är det tveksamt om en reform av det slag som utredningen föreslår verkligen skulle innebära någon förenkling eller besparing för bolagen. En övergång från ett system där innehav av ett aktiebrev medför vissa rättigheter till en ordning där endast anteckning i aktieboken kan vara rättsgrundande måste ske på ett sätt som minimerar risken för rättsför- luster för enskilda aktieägare och andra rättighetshavare. Utredningens förslag till övergångsreglering innebär att en sakrättsligt giltig överlåtelse av en aktie i ett bolag där det framgår av aktieboken att aktiebrev har utfärdats även fortsättningsvis åstadkoms genom tradition av aktiebrevet. Någon bortre gräns för denna övergångsreglering föreslås inte. I så måtto skulle alltså aktiebreven behålla sin giltighet . En sådan övergångsreglering minskar visserligen risken för rättsförluster, men har den nackdelen att reformen inte genomförs fullt ut. Detta talar enligt regeringens mening mot utredningens förslag. Med utredningens förslag får innehållet i aktieboken större betydelse för möjligheten att utöva vissa rättigheter i bolaget. Att aktieboken förs på ett korrekt sätt är av största vikt redan med det nuvarande systemet. Om aktiebreven avskaffas, kommer betydelsen av en korrekt förd aktie- bok att öka. Som några remissinstanser, bl.a. , och , påpekar visar erfarenheter emel- lertid att styrelsen i många bolag inte för aktieboken på ett korrekt sätt. I en situation där aktiebrev inte får utfärdas måste en aktieägare eller pant- havare helt och hållet förlita sig på att styrelsen fullgör sin skyldighet att föra aktieboken. Om styrelsen brister i sin skyldighet, finns det risk att aktieägaren eller panthavaren lider rättsförlust. För en panthavare kan en förkommen aktiebok innebära problem, om aktieboken sedan rekonstrue- ras utan att anteckningen om panten införs. Med ett aktiebrev i sin hand har däremot aktieägaren eller panthavaren bättre möjligheter att ta till vara sina rättigheter. Inte minst i händelse av tvist mellan t.ex. en mino- ritetsägare och en majoritetsägare, där kanske endast majoritetsägaren är representerad i styrelsen, kan det vara besvärligt för minoritetsägaren att tvingas förlita sig på att aktieboken, som styrelsen förfogar över, åter- speglar de korrekta ägarförhållandena.