prop · H10373 · 2014-02-04 00:00:00 — För att underlätta självmant återvändande till länder som har mycket begränsade förutsättningar för återetablering infördes ett återetableringsstöd genom förordningen (2007:640) om återetableringsstöd för vissa utlänningar. Stödet, som efter ansökan utbetalas av , uppgår till för personer och för barn . En familj kan beviljas högst . beviljades cirka 1 500 personer återetableringsstöd, främst personer som skulle återvända till . I syfte att få till stånd ett återvändande som är hållbart på lång sikt, har medverkat i olika återintegreringsprogram tillsammans med andra nationella och internationella aktörer. Verket har även utarbetat en strategi för arbetet med återintegrering. Strategin betonar vikten av att tillhandahålla långsiktigt hållbara stödinsatser till personer som återvänder efter avslag på sin asylansökan. Genom ett europeiskt samarbetsprojekt som är delaktig i, , kan den som ska återvända till eller norra , få ytterligare stöd och hjälp för att återvända hem. Till exempel kan stöd ges för att starta eget företag i hemlandet eller hjälp med att komma in på arbetsmarknaden. Svenska Röda Korset driver , i samarbete med bland annat systerorganisationer i norra , och Kosovo, ett projekt för stöd till återvändandes återintegrering. Regeringen har bidragit med finansiering till projektet. Enligt folkrätten har alla stater en skyldighet att ta tillbaka sina medborgare. För att underlätta återvändandeprocessen och som ett verktyg för närmare bilateralt samarbete har dock ingått bilaterala återtagandeavtal med flera stater, bland andra Kosovo 2011. När det gäller EU-samarbetet har rådet gett kommissionen mandat att ingå återtagandeavtal med tredjeländer för att effektivisera återvändandearbetet. Dessa avtal förhandlas av kommissionen och beslutas av rådet och parlamentet. Återtagandeavtalen på EU-nivå har företräde framför eventuella bilaterala återtagandeavtal och har slutits med , och , , , , , , , , , , Sri Avtal med , och Skr. 2013/14:73 förväntas träda i kraft . Kommissionen förhandlar även sedan länge med och . Kommissionen har också fått mandat från rådet att ingå återtagandeavtal med och , men formella förhandlingar har ännu inte inletts. och rådets direktiv om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna (återvändandedirektivet)23 genomfördes i svensk rätt (prop. 2011/12:60, bet. 2011/12:SfU6 och rskr 2011/12:164). Lagändringarna innebär bland annat att ett beslut om avvisning eller utvisning som huvudregel ska innehålla en tidsfrist för frivillig avresa och att ett sådant beslut, när det inte finns förutsättningar för att meddela en tidsfrist för frivillig avresa, normalt ska åtföljas av ett återreseförbud. Ett återreseförbud ska vidare i normalfallet meddelas en utlänning som har beviljats en tidsfrist för frivillig avresa om han eller hon inte har lämnat landet när tidsfristen har löpt ut. Ett återreseförbud får upphävas om det finns särskilda skäl för att förbudet inte längre ska gälla. Lagändringarna innebär att en utlänning aldrig får hållas i förvar när det är fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning, s.k. verkställighetsförvar. För att få hålla en utlänning i verkställighetsförvar krävs att verkställigheten drar ut på grund av att utlänningen inte samarbetar eller för att det tar tid att få fram nödvändiga handlingar. 2.7Ramprogrammet för solidaritet och förvaltning av migrationsströmmar Europeiska flyktingfonden (ERF III)24 och Europeiska återvändandefonden25 omfattar perioden –2013. Tillsammans med gränsfonden och integrationsfonden ingår dessa fonder i det allmänna ramprogrammet Solidaritet och hantering av migrationsströmmar.26 Det regelverk som styr fondarbetet består av parlamentets och rådets beslut om inrättande av respektive fond, de strategiska riktlinjerna som 23Europaparlamentets och rådets direktiv /115/EG av om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna, EUT L 348, 24.12.2008, s. 98 (Celex 32008L0115). 24Europaparlamentets och rådets beslut nr 573/2007/EG av om inrättande av Europeiska flyktingfonden för perioden –2013 som en del av det allmänna programmet Solidaritet och hantering av migrationsströmmar och om upphävande av rådets beslut /904/EG, EUT L 144, , s. 1 (Celex 32007D0573). 25Europaparlamentets och rådets beslut nr 575/2007/EG av om inrättande av Europeiska återvändandefonden för perioden –2013 som en del av det allmänna programmet Solidaritet och hantering av migrationsströmmar, EUT L 144, , s. 45 (Celex 32007D0575). 26KOM(2005) 123 slutlig. Se även Faktapromemoria 2005/06:FPM2. fastställs av kommissionen, samt de nationella fleråriga och årliga program som ansvarig myndighet i respektive medlemsstat utarbetar och som godkänns av kommissionen. En viss andel av fondmedlen är avsatta för gemenskapsåtgärder – samarbete mellan medlemsstaterna – för vilka kommissionen utarbetar program. är nationellt ansvarig och attesterande myndighet för flyktingfonden och återvändandefonden. ansvarar för de nationella åtgärder som krävs för att åtnjuta och förvalta medel ur fonderna. Fondernas medel ska förvaltas i enlighet med regelverken och utnyttjas på ett effektivt sätt. ska därvid samverka med kommissionen, andra EU-organ, den nationella revisionsmyndigheten () och de myndigheter som är ansvariga för övriga fonder inom ramprogrammet (Svenska och ). Samarbete bör också ske med andra relevanta myndigheter och aktörer på migrationsområdet, till exempel frivilligorganisationer och UNHCR. För det nationella samarbetet har en nationell samrådskommitté och en expertgrupp inrättats. har organiserat sitt arbete som nationellt ansvarig och attesterande myndighet för fonderna så att inte bryter mot jävsreglerna när verket ansöker om och tilldelas fondmedel. Flyktingfondens allmänna mål är att stödja och uppmuntra medlemsstaternas insatser för att ta emot flyktingar och fördrivna personer och bära följderna av detta genom att medfinansiera de föreskrivna åtgärderna med hänsyn till gemenskapslagstiftningen inom området. Fondmedel ska särskilt främja genomförandet av bestämmelserna i befintlig och framtida gemenskapslagstiftning på asylområdet, exempelvis mottagandedirektivet, asylprocedurdirektivet och skyddsgrundsdirektivet. Flyktingfondens budget för perioden –2013 är . En viss andel är avsedd som finansiell reserv för att stödja medlemsstaterna i en massflyktsituation eller i situationer med särskilda påfrestningar för medlemsstaterna vid en plötslig tillströmning av personer som kan vara i behov av internationellt skydd. Varje medlemsstat tilldelas en grundbudget på . Därutöver fördelas fondmedlen enligt fördelningsnycklar utifrån antalet asylsökande och vidarebosatta personer. Den totala anslagsfördelningen till stödberättigade åtgärder i har uppgått till . Därtill har tilldelats för de personer som har vidarebosatt . Gemenskapens bidrag till de insatser som stöds av fonderna får normalt uppgå till av totalkostnaden. Återstoden ska medfinansieras från offentliga eller privata källor i medlemsstaterna. Insatser som särskilt prioriteras av kommissionen medfinansieras till . Exempel på projekt i som beviljats medfinansiering av flyktingfonden är bland annat granskningen och utvecklingen av landinformationssystem (Lifos), en ny arbetsmodell för handläggningen av asylärenden i syfte att minska väntetiderna och öka rättssäkerheten, en introduktionsmodell för kvotflyktingar i fem norrländska kommuner, en nationell handlingsplan för ett värdigt mot- Skr. 2013/14:73 tagande av ensamkommande barn samt Beyond Borders. I samband med beslutet att inrätta det europeiska stödkontoret för asylfrågor (EASO) ändrades, genom parlamentets och rådets beslut , beslutet om inrättande av flyktingfonden. Andelen fondmedel för gemenskapsåtgärder minskades från till . Härigenom frigjordes medel för EASO. Återvändandefondens allmänna mål är att stödja medlemsstaternas ansträngningar för att förbättra alla aspekter av arbetet med återvändande. Fondmedel ska användas till att utveckla program för stöd till återvändande i medlemsstaterna, öka medlemsstaternas samarbete inom återvändande samt främja effektiva och gemensamma riktlinjer för återvändande. Återvändandefondens budget är för perioden – 2013. Även från denna fond tilldelas varje medlemsstat en grundbudget på . Resterande medel ur återvändandefonden fördelas bland annat utifrån antalet personer som meddelats avvisningsbeslut i respektive medlemsstat. Bestämmelserna om hur stora delar av insatserna som kan gemenskapsfinansieras är desamma för Återvändandefonden som för Flyktingfonden. Den totala anslagsfördelningen till stödberättigande åtgärder i har uppgått till . Exempel på projekt i som har medfinansieras av återvändandefonden är bland annat återvandring och utveckling som syftar till att ge den enskilde hjälp med kontakter med den lokala arbetsmarknaden, Röda Korsets nätverk vid återvändande, vilket bland annat har erbjudit rådgivningsstöd inför återvändandet samt projektet kortare väntan som syftat till att göra återvändandeprocessen mer enhetlig och effektivare. Kommissionen presenterade ett förslag till förordning om den nya asyl- och migrationsfonden.27 Den nya fonden föreslås reglera EU-finansieringen inom de områden som i nuvarande fleråriga budgetram omfattas av Europeiska flyktingfonden, Europeiska återvändandefonden och Europeiska integrationsfonden. Syftet med sammanslagningen är enligt förslaget att bidra till ett förenklat regelverk och en mer flexibel tillämpning av regelverket. Det övergripande syftet med förslaget till en asylmigrations- och integrationsfond är detsamma som för de nuvarande fonderna; att bidra till en effektivare hantering av migrationsströmmarna inom EU i enlighet med EU:s gemensamma asyl- och migrationspolitik. Regeringen har välkomnat kommissionens förslag som syftar till att förenkla administration och förvaltning och främja ett effektivare och mer resultatinriktat genomförande. Förordningen förväntas träda i kraft . 27 KOM (2011) 751, se även Faktapromemoria 2011/12:FPM59. Övriga frågor om skydd tar ut flyktingar och andra skyddsbehövande i olika delar av världen för överföring och stadigvarande bosättning i . Det rör sig både om människor som utan dröjsmål måste få en i ett nytt land och människor som väntat på att få en varaktig lösning på sin flyktingsituation. –2013 har , med en kvot på 1 900 platser , varit det fjärde största landet i världen när det gäller vidarebosättning. Endast , och har fler vidarebosättningsplatser än . stod för nästan en tredjedel av alla platser för vidarebosättning inom EU 2012. Den svenska ordningen för vidarebosättning bygger på att beslutar om hur många personer som ska vidarebosättas och regeringen fastställer därefter de närmare ramarna för den svenska flyktingkvoten. som är ansvarig myndighet prövar och beslutar som huvudregel i de enskilda ärendena efter framställan från UNHCR. I uppdraget ingår även att identifiera flyktingsituationer där vidarebosättning kan användas strategiskt och vidta åtgärder som bidrar till en lösning av främst utdragna flyktingsituationer som är eller annars riskerar att bli permanenta. Inom EU finns tretton medlemsstater som regelbundet erbjuder vidarebosättning. verkar för att fler stater ska bli permanenta vidarebosättningsländer och att antalet vidarebosättningsplatser i ska öka. kom rådet och överens om ett gemensamt vidarebosättningsprogram för EU samt en finansieringsmekanism för detta genom ändringar i Europeiska flyktingfonden (ERF III).28 Programmet syftar till att medlemsstaterna ska kunna samordna sina vidarebosättningsresurser och använda dem mer effektivt för att till exempel tömma flyktingläger och erbjuda en för de mest utsatta. Skydd i närområdet: EU:s regionala skyddsprogram EU:s regionala skyddsprogram syftar till att skapa förutsättningar för och öka möjligheterna till varaktiga lösningar för flyktingar genom återvändande till ursprungslandet, integration i värdlandet eller vidarebosättning till ett tredjeland.29 Skyddsprogrammen ska öka kapaciteten i områden som ligger nära flyktingarnas ursprungsregioner. Pilotprogram har genomförts i , , och . Efter en utvärdering av pilotprojekten har dessa skyddsprogram förlängts. tillkom två nya program, det ena i området kring och det andra i . I takt med att situationen i har förvärrats och antalet syrier på flykt i grannländerna ökat dramatiskt, har frågan om EU:s möjligheter att tillsammans med UNHCR inrätta ett skyddsprogram i , och aktualiserats. 28Europaparlamentets och rådets beslut nr 281/2012/EU av om ändring av beslut nr 573/2007/EG om inrättande av Europeiska flyktingfonden för perioden – 2013 som en del av det allmänna programmet Solidaritet och hantering av migrationsströmmar, EUT L 92, L, 30.03.2012, s. 1. 29KOM (2005) 388 slutlig. ala skyddsprogram i förhoppningen att programmen ska bli ett strategiskt Skr. 2013/14:73 komplement till andra former av humanitärt stöd och kapacitetsuppbygg- Granskningar av i internationella organ granskas regelbundet av FN-kommittéer och kommittéer inom när det gäller hur konventioner och andra internationella åtaganden till skydd för de mänskliga rättigheterna följs. Rapporterna publiceras på regeringens webbplats om mänskliga rättigheter. Det är vanligt att rapporteringen omfattar frågor om asylsökandes rättigheter. Som exempel kan nämnas sammanslagna sjätte och sjunde periodiska rapport till mot tortyr (CAT), överlämnad , och femte periodiska rapport till för barnets rättigheter (barnrättskommittén) som överlämnades . Prövning av hur följer konventionsåtaganden Den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (), för de mänskliga rättigheterna och mot tortyr (CAT) är exempel på organ som har behörighet att pröva enskilda klagomål mot en stat. De kan granska bland annat om en avvisning eller utvisning strider mot statens åtaganden enligt den konvention som organet i fråga är behörigt att övervaka. är behörig att pröva klagomål från enskilda mot samt- liga stater som är anslutna till den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna I utlänningsärenden kan pröva om en avvisning eller utvisning strider mot till exempel artikel 2 (rätt till liv), artikel 3 (förbud mot tortyr) och artikel 8 (rätt till skydd för privat- och familjeliv) i . att respektera de domar som meddelas av . har det kommit in drygt 700 nya utlänningsärenden rörande klagomål mot till regeringen. Cirka 600 av dessa ären- den (omfattande drygt 800 individer) utgjordes av klagomål från irakiska medborgare som kom in och resulterade i en markant ökning av antalet ärenden jämfört . regeringens yttrande i cirka 25 av dessa ärenden. Resten av de till dom- stolen inkomna klagomålen från irakiska medborgare har avvisats eller avskrivits av domstolen. meddelades domar i åtta mål mot som rörde avvisning eller utvisning till . samtliga mål att det inte skulle utgöra en kränkning av Europakonvent- ionen att utvisa klagandena till . Efter dessa domar återstod, den , sju öppna utlänningsärenden som rörde klagomål mot från irakiska medborgare, varav endast ett var anhängiggjort efter juli 2011. När det gäller övriga utlänningsärenden har domstolen under den senaste femårsperioden avvisat 14 klagomål mot som uppenbart ogrundade och avskrivit 25 av andra orsaker (klaganden har till exempel återkallat sitt klagomål efter att ha beviljats uppehållstillstånd). har, sedan tillträdet till konventionen och fram till , fällts vid fem tillfällen av domstolen i utlänningsärenden efter att domstolen funnit att en verkställighet av utvisningsbesluten skulle innebära en kränkning av artiklarna 2 och 3. fanns det 34 mål hos domstolen som avsåg utlänningsärenden och i vilka regeringen har ombetts att yttra sig eller där domstolen har begärt att verkställigheten av beslutet om utvisning eller avvisning ska inhiberas. för de mänskliga rättigheterna för de mänskliga rättigheterna kontrollerar hur staterna lever upp till FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter . Om en stat (som är part till konventionen) även är part till det första fakultativa protokollet till konventionen kan individer framföra klagomål mot den staten till kommittén. Av de 167 stater som är anslutna till konventionen har 114 accepterat den individuella klagorätten enligt protokollet. Exempel på fri- och rättigheter som slås fast i konventionen och som kan åberopas i utlänningsärenden är rätten till liv (artikel 6), förbud mot tortyr (artikel 7) och rätten till skydd för privat- och familjeliv (artiklarna 17 och 23). Antalet anmälningar mot till kommittén för de mänskliga rättigheterna har varit relativt begränsat. Kommittén hade till och med fått in sammanlagt 16 klagomål mot . Av de åtta som har prövats i sak rör tre utlänningsärenden. I två av dessa har kommittén funnit att hade kränkt konventionen, bland annat i fråga om tortyrförbudet i artikel 7. fanns tre klagomål mot hos kommittén som avsåg avvisning eller utvisning. mot tortyr övervakar tillämpningen av FN-kon- vention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Denna konvention uppställer i artikel 3 ett förbud mot att återsända en person till en stat där han eller hon riskerar tortyr. En förutsättning för att kommittén ska kunna pröva klagomål från enskilda är att staten i fråga har accepterat den individuella klagorätten, vilket endast 65 av de 149 stater som är parter till konventionen har gjort (per ). Kommittén har mottagit klagomål från enskilda mot men också mot andra stater – däribland , , och – som accepterar den individuella klagorätten. Fram till hade 111 klagomål mot lämnats in till mot tortyr i utlänningsärenden (fråga om avvisning eller utvisning). Av dessa har 13 avvisats utan sakprövning bland annat eftersom kommittén ansett att anmälningarna var uppenbart ogrundade. 30 ärenden har avskrivits av olika anledningar, framför allt för att klaganden fått uppehållstillstånd, eller för att avvisnings- eller utvisningsbeslutet hunnit preskriberas som kommittén handlagt klagomålet. Fram till hade kommittén i 41 fall, efter prövning i sak, funnit att inte har kränkt konventionen. Kommittén har i 20 fall fällt , det vill säga bedömt att ett åter- sändande av den klagande efter ett beslut om avvisning eller utvisning Skr. 2013/14:73 skulle innebära ett brott mot artikel 3 i tortyrkonventionen. Antalet anmälningar till mot tortyr har uppgått till färre än tio anmälningar . fanns åtta klagomål mot hos kommittén i vilka regeringen ombetts att yttra sig och som avser utlänningsärenden. Kommittén avgör inte klagomål i samma takt som de kommer in, vilket leder till en anhopning av antalet ärenden. De senast avgjorda ärendena hade en genomsnittlig handläggningstid av . avvisade kommittén två utlänningsärenden och avgjorde fem klagomål mot efter sakprövning varav kommittén i ett fall fann att hade kränkt konventionen (artikel 3 och 16). avgjorde kommittén ett ärende i sak mot och fann att det inte skulle utgöra en konventionskränkning att verkställa beslutet om utvisning av klaganden. har ingått avtal med internationella domstolar och tribunaler om överföring till av vittnen och vid behov deras nära anhöriga. Enligt bestämmelser i utlänningslagen ska, om en internationell domstol eller tribunal begär omplacering av ett vittne eller dennes nära anhöriga, dessa personer under vissa förutsättningar ges uppehålls- och arbetstillstånd i så länge behovet av omplacering föreligger. beviljar och utfärdar tillstånden. Under den för skrivelsen aktuella perioden har ett fåtal personer överförts till med stöd av dessa bestämmelser. En av polisens uppgifter är enligt polislagen (1984:387) att bedriva särskilt personsäkerhetsarbete beträffande vittnen och andra hotade personer, skyddspersoner. får ingå överenskommelse med en utländsk brottsbekämpande myndighet om samarbete gällande särskilt personsäkerhetsarbete. Överenskommelser om omlokalisering till innefattar vanligtvis ett åtagande för att bereda den utländska personen tillgång till särskilt personsäkerhetsarbete i . infördes bestämmelser i utlänningslagen, som gör det möjligt att bevilja uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare som omfattas av ett sådant åtagande. Enligt dessa bestämmelser ska på ansökan av bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för en utlänning som är föremål för särskilt personsäkerhetsarbete. Uppehållstillståndet ska gälla . Om personen är föremål för personsäkerhetsarbete när tillståndstiden löpt ut ska ett permanent uppehållstillstånd beviljas på ansökan av . Ett fåtal personer har, som skrivelsen omfattar, beviljats uppehållstillstånd med stöd av dessa bestämmelser. ersatte 2011 Flyktingpolitiska nätverket som ett informellt forum för utbyte av idéer och information på asylpolitikens område. 16 organisationer, som från skilda utgångspunkter är aktiva i asylfrågor, deltar i möten under ledning av migrationsministern. en möjlighet för organisationerna att dela med sig av kunskap och erfarenhet på asylområdet, och för migrationsministern att informera om sakfrågor och ge sin syn på händelseutvecklingen. som diskuterats inom är hur det parlamentariska läget efter valet har präglat debatten på det asylpolitiska området, relativt stora andel av antalet ensamkommande barn i relation till jämför- bara länder, det svenska mottagandet av ensamkommande barn och organisationernas bild av barnens behov, erfarenheter av praxis- utveckling i fråga om familjeåterförening och åtgärder som komplement till tvångsåtgärder vid återvändande. Vidare har utredningar, kartlägg- ningar, kommittédirektiv och uppdrag till bland annat samt lägesbeskrivningar av situationen i systemet för mottagande av asylsökande presenterats för nätverksdeltagarna. arbetet är en stående dagordningspunkt där bland annat det gemensamma asylsystemet, asyl- och migrationsfonden och EASO har tagits upp. 3.1Kommenterad statistik över beviljade uppehållstillstånd lämnades sammanlagt cirka 410 000 ansökningar om tillstånd för besök och bosättning in till utlandsmyndigheterna och . var motsvarande antal drygt 408 000 och cirka 381 000. har antalet uppgått till 210 000. En ansökan kan röra exempelvis uppehållstillstånd för arbete, studier eller familjeåterförening, visering för släkt- och turistbesök eller besök med anledning av affärsresor. Såväl förstagångsansökningar som ansökningar om förlängning ingår i ovan redovisade uppgifter. De två vanligaste grunderna för uppehållstillstånd utgörs av familjeanknytning och arbete. uppgick det totala antalet beviljade uppehållstillstånd, exklusive förlängningar, för dessa två grupper till cirka 46 000. Motsvarande antal var cirka 50 000 och cirka 60 000. I tabellen nedan redovisas antalet personer som beviljats uppehållstillstånd på bland annat dessa grunder – 2012 efter en förstagångsansökan. Tabellen nedan redovisar även antalet registreringar av uppehållsrätt för EES-medborgare samt antalet utfärdade uppehållskort för EES-medborgares familjemedlemmar som är tredjelandsmedborgare. Uppehållstillstånd för anhöriga, arbetstagare m.fl. samt uppehållsrätter - anhörig till konventionsflykting, skyddsbehövande i övrigt, kvotflykting, - anhörig till person med uppehållstillstånd enligt den tillfälliga lagen EES-/registreringsärenden*** Verkställighetshinder (5 kap. 11 §) Verkställighetshinder (12 kap. 18, 19 § §) Övriga (exv. *Anhöriga ingår. **Doktorander och anknytningar till gäststuderande ingår . ***Utfärdande av uppehållskort för EES-medborgares familjemedlemmar som är tredjelandsmedborgare ingår. har regler för arbetskraftsinvandring som innebär att det är lättare för arbetsgivare att rekrytera arbetskraft från länder utanför EU/EES och .