prop · H103237 · 2014-05-27 00:00:00 — Bestämmelsen reglerar beslutsordningen för beslag enligt andra stycket 2–8 och utgör en specialreglering i förhållande till 27 kap. 4 § . Det fjärde stycket, som är nytt, motsvarar väsentligen 6 § utredningslag. I konsekvens med förändringarna i 9 a och 21 a §§ justeras dock terminologin beträffande åklagarens anmälan till rätten på så sätt att denna ska ske utan dröjsmål. Om det kan befaras att det skulle medföra en fördröjning av väsentlig betydelse för utredningen att inhämta rättens förordnande enligt 9 §, får ett sådant förordnande beslutas av åklagaren. När en försändelse har hållits kvar på grund av åklagarens förordnande, ska befordringsföretaget utan dröjsmål anmäla detta till åklagaren. Åklagaren ska pröva om försändelsen ska tas i beslag. Om åklagaren har beslutat ett förordnande enligt första stycket, ska han eller hon utan dröjsmål skriftligt anmäla beslutet till rätten. I anmälan ska skälen för åtgärden anges. Rätten ska skyndsamt pröva ärendet. Om rätten finner att det inte finns skäl för åtgärden, ska den upphäva förordnandet. Om ett förordnande om att hålla kvar en försändelse har upphört att gälla innan rätten har prövat ett ärende enligt andra stycket, ska åklagaren anmäla åtgärden till . Genom paragrafen, som är ny, införs en interimistisk beslutanderätt för åklagaren motsvarande den som finns för vissa samhällsfarliga brott enligt utredningslag. De närmare övervägandena finns i avsnitt 8.2. Formuleringen av förutsättningarna för interimistiska beslut i första stycket ändras något i förtydligande syfte jämfört med formuleringen utredningslag. Hänvisningen till annan olägenhet som är av väsentlig betydelse för utredningen utgår. Någon inskränkning av möjligheten till interimistiska beslut jämfört med utredningslag är dock inte avsedd. Sålunda är det tänkt att paragrafen ska kunna tillämpas i situationer när ändamålet med åtgärden riskerar att gå förlorat, om rättens tillstånd skulle avvaktas (se prop. 2007/08:163 s. 82). Enligt 21 a § ska motsvarande interimistiska beslutsmöjlighet gälla för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraövervakning. I författningskommentaren till den bestämmelsen berörs förutsättningarna för interimistiska beslut ytterligare. Andra stycket motsvarar 6 § första stycket utredningslag. Av stycket framgår bl.a. att åklagaren, när han eller hon har meddelat ett interimistiskt tillstånd, ska anmäla åtgärden hos rätten. Enligt utredningslag ska en sådan anmälan ske genast. Här anges i stället att åklagarens anmälan – liksom en anmälan från ett befordringsföretag till åklagaren enligt första stycket – ska ske utan dröjsmål. Att en anmälan ska göras utan dröjsmål innebär i princip att den ska göras så snart någon hos domstolen kan ta emot den. Vid interimistiska beslut som meddelas under domstolens öppettider ska anmälan därmed normalt göras i samband med att beslutet meddelas. I övriga fall blir huvudregeln att anmälan ska ske senast i samband med att domstolen åter öppnar. På grund av den sekretess som normalt gäller för flera av de uppgifter som ska anges i en ansökan kan dock den krets personer som i praktiken kan ta emot en anmälan vara begränsad. Utöver det som nämns ovan görs endast redaktionella ändringar i det andra stycket i förhållande till utredningslag. Någon ändring i sak är i dessa delar inte avsedd. Det tredje stycket motsvarar 6 § andra stycket utredningslag. Här föreskrivs att åklagaren, om ett förordnande att hålla kvar en försändelse har upphört att gälla innan rätten har prövat ärendet, ska anmäla åtgärden till . Någon ändring i sak jämfört med den nuvarande regleringen är inte avsedd. Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation innebär att meddelanden, som i ett elektroniskt kommunikationsnät överförs eller har överförts till eller från ett telefonnummer eller annan adress, i hemlighet avlyssnas eller tas upp genom ett tekniskt hjälpmedel för återgivning av innehållet i meddelandet. Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation får användas vid en förundersökning om 1. brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2. brott som avses i 2 § andra stycket 2–7, 3. försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 1 eller 2, om en sådan gärning är belagd med straff, eller 4. annat brott om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse . Ett tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation ger också rätt att vidta åtgärder som anges i 19 §. Paragrafen innehåller en definition av tvångsmedlet hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation samt en uppräkning av vid vilka brott tvångsmedlet får användas. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Paragrafen ändras på så sätt att en hänvisning till 2 § andra stycket 2–7 införs i andra stycket 2. Detta innebär att de brott som omfattas av utredningslag, med undantag för olovlig kårverksamhet, också i fortsättningen kommer att kunna leda till tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.3. Förutom vad gäller olovlig kårverksamhet är någon ändring i sak inte avsedd i förhållande till utredningslag. Som Lagrådet har påpekat innebär hänvisningen till 2 § andra stycket 2–7 en i viss mån överlappande reglering på så sätt att vissa brott som omfattas av hänvisningen även omfattas av bestämmelsen i andra stycket 1. Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga. Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in om 1.meddelanden som i ett elektroniskt kommunikationsnät överförs eller har överförts till eller från ett telefonnummer eller annan adress, 2.vilka elektroniska kommunikationsutrustningar som har funnits inom ett visst geografiskt område, eller 3.i vilket geografiskt område en viss elektronisk kommunikationsutrustning finns eller har funnits. Genom hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får sådana meddelanden som avses i första stycket 1 även hindras från att nå fram. Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får användas vid en förundersökning om 1.brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2.dataintrång enligt 4 kap. 9 c § , barnpornografibrott enligt 16 kap. 10 a § som inte är att anse som ringa, narkotikabrott enligt 1 § narkotikastrafflagen (1968:64), narkotikasmuggling enligt 6 § första stycket lagen (2000:1225) om straff för smuggling, 3.brott som avses i 2 § andra stycket 2–7, eller 4.försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 1–3, om en sådan gärning är belagd med straff. I fall som avses i 20 § andra stycket får hemlig övervakning av elektronisk kommunikation dock användas endast vid en förundersökning som avser brott som kan leda till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation enligt 18 § andra stycket. Paragrafen innehåller en definition av tvångsmedlet hemlig övervakning av elektronisk kommunikation samt en uppräkning av vid vilka brott tvångsmedlet får användas. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Paragrafen ändras på så sätt att en hänvisning till 2 § andra stycket 2–7 införs i tredje stycket 3. Detta innebär att de brott som omfattas av utredningslag, med undantag för olovlig kårverksamhet, också i fortsättningen kommer att kunna leda till tillstånd till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.3. Förutom vad gäller olovlig kårverksamhet är någon ändring i sak inte avsedd i förhållande till utredningslag. Som Lagrådet har påpekat innebär hänvisningen till 2 § andra stycket 2–7 en i viss mån överlappande reglering på så sätt att vissa brott som omfattas av hänvisningen även omfattas av bestämmelsen i tredje stycket 1. Till följd av ändringarna i 18 § och hänvisningen i fjärde stycket kan hemlig övervakning av elektronisk kommunikation numera tillåtas också i syfte att utreda vem som är skäligen misstänkt för ett sådant samhällsfarligt brott som avses i 2 § andra stycket 2–7. Genom bestämmelsen i 18 § andra stycket 3 kommer det aktuella stycket också att avse osjälvständiga former av dessa brott. Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga. Hemlig kameraövervakning innebär att fjärrstyrda TV-kameror, andra optisk- elektroniska instrument eller därmed jämförbara utrustningar används för optisk personövervakning vid förundersökning i brottmål, utan att upplysning om övervakningen lämnas. Hemlig kameraövervakning får användas vid en förundersökning om 1.brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2.brott som avses i 2 § andra stycket 2–7, 3.försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 1 eller 2, om en sådan gärning är belagd med straff, eller 4.annat brott om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse . Paragrafen innehåller en definition av tvångsmedlet hemlig kameraövervakning samt en uppräkning av vid vilka brott tvångsmedlet får användas. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Paragrafen ändras på så sätt att en hänvisning till 2 § andra stycket 2–7 införs i andra stycket 2. Detta innebär att de brott som omfattas av utredningslag, med undantag för olovlig kårverksamhet, också i fortsättningen kommer att kunna leda till tillstånd till hemlig kameraövervakning. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.3. Förutom vad gäller olovlig kårverksamhet är någon ändring i sak inte avsedd i dessa delar i förhållande till utredningslag. Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga. Som Lagrådet har påpekat innebär hänvisningen till 2 § andra stycket 2–7 en i viss mån överlappande reglering på så sätt att vissa brott som omfattas av hänvisningen även omfattas av bestämmelsen i andra stycket 1. Med hemlig rumsavlyssning avses avlyssning eller upptagning som 1.görs i hemlighet och med ett tekniskt hjälpmedel som är avsett att återge ljud, och 2.avser tal i enrum, samtal mellan andra eller förhandlingar vid sammanträden eller andra sammankomster, som allmänheten inte har tillträde till. Hemlig rumsavlyssning får användas vid en förundersökning om 1.brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2.spioneri enligt 19 kap. 5 § , 3.brott som avses i 3 § lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter, om det finns anledning att anta att gärningen har begåtts på uppdrag av eller har understötts av en främmande makt eller av någon som har agerat för en främmande makts räkning och det kan antas att brottet inte leder till endast böter, 4.annat brott om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse och det är fråga om a)människohandel enligt 4 kap. 1 a § , b)våldtäkt enligt 6 kap. 1 § första eller andra stycket , c)grovt sexuellt tvång enligt 6 kap. 2 § tredje stycket , d)våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 § första eller andra stycket , e)grovt sexuellt övergrepp mot barn enligt 6 kap. 6 § andra stycket , f)grovt utnyttjande av barn för sexuell posering enligt 6 kap. 8 § tredje stycket , g)grovt koppleri enligt 6 kap. 12 § tredje stycket , h)utpressning, grovt brott, enligt 9 kap. 4 § andra stycket , i)grovt barnpornografibrott enligt 16 kap. 10 a § femte stycket , j)övergrepp i rättssak, grovt brott, enligt 17 kap. 10 § tredje stycket , k)grovt narkotikabrott enligt 3 § narkotikastrafflagen (1968:64), eller l)grov narkotikasmuggling enligt 6 § tredje stycket lagen (2000:1225) om straff för smuggling, 5.försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 1–3, om en sådan gärning är belagd med straff, 6.försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 4, om en sådan gärning är belagd med straff och det med hänsyn till omständigheterna kan antas att gärningens straffvärde överstiger fängelse . Paragrafen är ny. Det första stycket innehåller en definition av tvångsmedlet hemlig rumsavlyssning. Bestämmelsen motsvarar 1 § lagen om hemlig rumsavlyssning. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Det andra stycket, som reglerar tillämpningsområdet för hemlig rumsavlyssning, motsvarar i huvudsak 2 § samma lag. Vissa förändringar görs dock i tillämpningsområdet. Övervägandena i dessa frågor finns i avsnitt 6.2.4. Ändringen innebär att tillstånd till tvångsmedlet kan meddelas vid utredning av spioneri och s.k. statsstyrt företagsspioneri (se prop. 2007/08:163 s. 54 f.), även om straffvärdet i det konkreta fallet bedöms vara lägre än fängelse . När det gäller statsstyrt företagsspioneri krävs dock att det kan antas att brottet inte kommer att leda till endast böter. Vid försöks-, förberedelse- eller stämplingsbrott krävs inte längre en uppskattning av straffvärdet när det fullbordade brottets straffminimum Beträffande fall där det fullbordade brottet kan leda till tillstånd till hemlig rumsavlyssning endast med tillämpning av straffvärdeventilen görs inte någon ändring avseende de osjälvständiga brottsformerna. I dessa fall kan hemlig rumsavlyssning således komma i fråga endast om försöks-, förberedelse- eller stämplingsgärningen kan antas ha ett straffvärde som överstiger fängelse. Paragrafen innehåller inte någon överlappande reglering på samma sätt som när det gäller 2, 18, 19 och 20 a §§. Sådana brott som omfattas av andra stycket 1, exempelvis grovt spioneri, räknas alltså inte upp särskilt i någon av de följande punkterna i stycket. Detta hindrar inte att tillstånd till hemlig rumsavlyssning för att utreda sådana brott kan meddelas med stöd av andra stycket 1. Hemlig rumsavlyssning får användas endast om någon är skäligen misstänkt för ett brott som avses i 20 d § och åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen. Åtgärden får avse endast en plats där det finns särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig. Avser åtgärden någon annan stadigvarande bostad än den misstänktes, får hemlig rumsavlyssning användas endast om det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig där. Hemlig rumsavlyssning får inte avse 1.en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för verksamhet som tystnadsplikt gäller för enligt 3 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen eller 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen, 2.en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för verksamhet som bedrivs av advokater, läkare, tandläkare, barnmorskor, sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter eller familjerådgivare enligt socialtjänstlagen (2001:453), eller 3.en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas av präster inom trossamfund eller av dem som har motsvarande ställning inom sådana samfund, för bikt eller enskild själavård. Paragrafen är ny. Det första stycket reglerar förutsättningarna, i form av misstankegrad och åtgärdens vikt för utredningen, för att ett tillstånd till hemlig rumsavlyssning ska kunna meddelas. Proportionalitetsrekvisitet i den nämnda paragrafen utgår dock, eftersom motsvarande rekvisit finns i 27 kap. 1 § tredje stycket. Det andra och det tredje stycket motsvarar 4 § lagen om hemlig Bestämmelserna reglerar vilka platser som får Några ändringar i sak jämfört med bestämmelserna i lagen om hemlig rumsavlyssning föreslås inte. De överväganden som ligger till grund för att reglerna behålls oförändrade finns i avsnitt 6.2.5 och 7.4. Som Lagrådet har påpekat behöver sådan stadigvarande användning som anges i tredje stycket 1 inte vara begränsad till att avse ett medieföretags redaktion utan kan omfatta också t.ex. en arbetsplats i en Frågor om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning rumsavlyssning prövas av rätten på ansökan av åklagaren. I ett beslut att tillåta åtgärder enligt första stycket ska det anges vilken tid tillståndet avser. Tiden får inte bestämmas längre än nödvändigt. När det gäller tid som infaller efter beslutet får tiden inte överstiga en månad för beslutet. I ett tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation ska det anges vilket telefonnummer eller annan adress, vilken elektronisk kommunikationsutrustning eller vilket geografiskt område tillståndet avser. Det ska vidare särskilt anges om åtgärden får verkställas utanför allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationsnät. I ett tillstånd till hemlig kameraövervakning eller hemlig rumsavlyssning ska det anges vilken plats tillståndet gäller. Om tillståndet är förenat med ett särskilt tillstånd enligt 25 a § att få tillträde till en plats för att installera tekniska hjälpmedel, ska det anges särskilt i beslutet. I ett beslut att tillåta hemlig rumsavlyssning ska det också anges vem som är skäligen misstänkt för brottet. I ett beslut att tillåta åtgärder enligt första stycket ska det, när det finns skäl till detta, också i övrigt anges villkor för att tillgodose intresset av att enskildas personliga integritet inte kränks i onödan. Paragrafen innehåller bestämmelser om beslutsordningen för de aktuella hemliga tvångsmedlen samt vilka uppgifter ett tillståndsbeslut ska innehålla. I paragrafens första stycke läggs tvångsmedlet hemlig rumsavlyssning till. Motsvarande bestämmelse finns i 7 § lagen om hemlig rumsavlyssning. Också det andra stycket kommer, mot bakgrund av ändringen i första stycket, att omfatta hemlig rumsavlyssning. Motsvarande reglering avseende tillståndstiden och angivandet av denna i beslutet finns i 8 § andra stycket lagen om hemlig rumsavlyssning. I det fjärde stycket görs bestämmelsen om angivande av plats i beslutet tillämplig på hemlig rumsavlyssning. Det införs även en regel om att s.k. tillträdestillstånd särskilt ska anges. Den sistnämnda regeln motsvarar den som finns i 8 § första stycket lagen om hemlig rumsavlyssning. Regeln omfattar dock – utöver hemlig rumsavlyssning – även hemlig kameraövervakning i de fall tillträdestillstånd beträffande det tvångsmedlet får meddelas. I det femte stycket, som är nytt, föreskrivs att det vid beslut om hemlig rumsavlyssning ska anges vem som är skäligen misstänkt för brottet. Regeln motsvarar den som finns i 8 § första stycket lagen om hemlig rumsavlyssning. Av det nya sjätte stycket framgår att rätten, när det finns skäl för detta, ska föreskriva villkor för att tillgodose intresset av att enskildas integritet inte kränks i onödan. Motsvarande regel finns för hemlig rumsavlyssning i 8 § andra stycket lagen om hemlig rumsavlyssning. Genom att bestämmelsen förs in i den nu aktuella paragrafen omfattar den uttryckligen även beslut om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraövervakning. Övervägandena finns i avsnitt 8.4. Redan behovs- och proportionalitetsprinciperna medför att domstolen alltid när ett tillstånd meddelas ska bedöma möjligheten att begränsa avlyssningen eller övervakningen genom villkor. Regeln om villkor ges samma utformning beträffande de olika hemliga tvångsmedlen. Skillnaderna i tvångsmedlens karaktär, där hemlig rumsavlyssning typiskt sett kan medföra större integritetsintrång än de övriga hemliga tvångsmedlen, medför dock att villkor sannolikt även i fortsättningen kommer att vara särskilt vanligt förekommande vid tillämpningen av det tvångsmedlet. Ändringen medför alltså inte någon förändring i fråga om i vilka fall som villkor ska meddelas vid hemlig rumsavlyssning. Exempel på sådana villkor i samband med hemlig rumsavlyssning kan vara att, när avlyssningen rör annan stadigvarande bostad än den misstänktes, avlyssning bara får ske när den misstänkte befinner sig där. Ett annat exempel är att polisen ser behov av att avlyssna ett möte som ska äga rum på en viss plats och . Beslutet kan då lämpligen innebära att rumsavlyssningen får avse endast det mötet. (Se prop. 2005/06:178 s. 106) Ett exempel på en situation där ett tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation bör förenas med villkor som begränsar användningen av tvångsmedlet är när avlyssningen avser ett telefonnummer eller annan adress som en större krets av personer använder, exempelvis en allmänt tillgänglig dator på ett bibliotek eller ett internetcafé. I många sådana fall skulle en obegränsad avlyssning kunna strida mot proportionalitetsprincipen. Ett typiskt villkor för ett sådant fall är att avlyssningen bara får kopplas in när man genom fysisk spaning vet att den misstänkte står i begrepp att använda anläggningen (se , Straffprocessuella tvångsmedel, 3 uppl., 2012, s. 510). Om det kan befaras att det skulle medföra en fördröjning av väsentlig betydelse för utredningen att inhämta rättens tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation eller hemlig kameraövervakning, får tillstånd till åtgärden ges av åklagaren i avvaktan på rättens beslut. Om åklagaren har gett ett sådant tillstånd, ska han eller hon utan dröjsmål skriftligt anmäla beslutet till rätten. I anmälan ska skälen för åtgärden anges. Rätten ska skyndsamt pröva ärendet. Om rätten finner att det inte finns skäl för åtgärden, ska den upphäva beslutet. Om åklagarens beslut har verkställts innan rätten gjort en prövning som avses i andra stycket, ska rätten pröva om det funnits skäl för åtgärden. Om rätten finner att det saknats sådana skäl, får de inhämtade uppgifterna inte användas i en brottsutredning till nackdel för den som har omfattats av avlyssningen eller övervakningen, eller för någon annan som uppgifterna avser. Paragrafen reglerar åklagarens möjligheter att meddela interimistiska beslut om hemliga tvångsmedel. Paragrafen innehåller också bestämmelser om förfarandet när ett sådant beslut har meddelats. Förändringen i det första stycket innebär att en interimistisk beslutanderätt – motsvarande den som gäller för hemlig övervakning av elektronisk kommunikation – införs även för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraövervakning. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Ändringen innebär också att hänvisningen till annan olägenhet som är av väsentlig betydelse för utredningen än en fördröjning utgår. möjligheten till interimistiska beslut jämfört med hur denna tidigare beskrivits är emellertid inte avsedd. Sålunda är tänkt att paragrafen ska kunna tillämpas i situationer när ändamålet med åtgärden riskerar att gå förlorat om rättens tillstånd skulle avvaktas (prop. 2011/12:55 s. 131). Möjligheten till interimistiska beslut är avsedd att tillämpas endast i Den bör framför allt tillgripas då det inte är möjligt med en domstolsprövning inom domstolarnas ordinarie domstolsbeslut tar emellertid oundvikligen , även om behovet av tvångsmedlet uppstår under domstolarnas öppettider. minst sådana ärenden där ett offentligt ombud ska medverka vid Även när en domstolsprövning av dessa eller liknande skäl inte kan ske kan ändamålet med åtgärden naturligtvis riskera att gå förlorat och förutsättningar därmed föreligga för ett interimistiskt När åklagaren beslutar om tillstånd till ett hemligt tvångsmedel med stöd av bestämmelsen gäller samma krav på beslutets innehåll som för Det innebär bl.a. att det i beslutet ska anges vilken tid samt vilken adress, utrustning eller plats tillståndet avser. att, när det finns skäl för det, föreskriva villkor för att tillgodose intresset av att enskildas integritet inte i onödan kränks gäller för åklagarens Av det andra stycket framgår bl.a. att åklagaren, när denne har meddelat ett interimistiskt tillstånd, ska anmäla åtgärden till rätten. Bestämmelsen ändras på så sätt att åklagarens anmälan ska göras utan dröjsmål i stället för genast. Detta medför att terminologin beträffande anmälningar blir densamma som i 9 a §. Att anmälan ska göras utan dröjsmål innebär i princip att den ska göras så snart någon hos domstolen kan ta emot den. Vid interimistiska beslut som meddelas under domstolens öppettider ska anmälan därmed normalt göras i samband med att beslutet meddelas.