prop · H103141 · 2014-03-14 00:00:00 — Det antal stater som har ratificerat konventionen är tillräckligt men de staterna representerar inte en så stor mängd tonnage som krävs för att konventionen ska träda i kraft. Den har därför inte trätt i kraft . beslutade regeringen om ett etappmål om invasiva främmande arter. Etappmålet innebär bl.a. att det ska ha inletts prioriterade insatser för bekämpning av invasiva främmande arter. Regeringen bedömde att arbetet kan inledas inom ramen för den samverkansgrupp för berörda myndigheter som föreslogs i rapporten strategi och handlingsplan för främmande arter och genotyper (5910). Av återrapportering om etappmålet framgår att myndighetens arbete har omfattat bl.a. informationsspridning, bedömning av invasiva främmande arters effekter på biologisk mångfald och prioritering av bekämpningsinsatser samt arbete kopplat till kommande EU-bestämmelser. Någon samverkansgrupp har dock ännu inte etablerats. Det är viktigt att myndigheterna påbörjar arbetet med den samverkansgrupp som de själva har föreslagit. Det saknas en samlad svensk lagstiftning om invasiva främmande arter. Svenska regler om biologisk mångfald och artskydd finns framför allt i med tillhörande förordningar och myndighetsföreskrifter. I 8 kap. finns bestämmelser om artskydd i form av bemyndiganden att meddela föreskrifter som bl.a. kan avse utsättning av arter och handel med arter. Straffrättsliga regler som rör artskydd finns i 29 kap. . ansvarar för tillsynen i fråga om artskydd enligt miljötillsynsförordningen (2011:13). Enligt förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. har möjlighet att meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd och om villkor för införsel av djur. Invasiva främmande arter som är växter, djur eller patogener som är skadliga för växter, växtodling eller växtprodukter regleras i växtskyddslagen (1972:318). Enligt växtskyddslagen kan regeringen eller bl.a. förbjuda eller föreskriva villkor för införsel, innehav eller annan hantering av sådana växtskadegörare. efterfrågade ett förslag om EU- gemensamma åtgärder mot invasiva främmande arter. Detta skedde mot bakgrund av att antalet invasiva främmande arter inom EU snabbt ökat och att den ökade förekomsten bedömdes utgöra ett allvarligt och växande hot mot bl.a. den biologiska mångfalden. Att bekämpa invasiva främmande arter är ett av de sex huvudmålen i den nya EU 2020-strategi för biologisk mångfald som antogs . I denna strategi påpekas att det bör införas en särskild EU-rättsakt avseende bl.a. invasiva främmande arters spridningsvägar, tidig upptäckt och bekämpning samt begränsning och hantering av invasiva främmande arter. presenterade ett förslag till en för- ordning om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter (KOM [2013] 620). Syftet är att fastställa be- stämmelser för att förebygga, minimera och lindra de negativa effekterna på biologisk mångfald och ekosystemtjänster av såväl avsiktlig som oavsiktlig introduktion och spridning av invasiva främmande arter. Förslaget förväntas antas av ministerrådet och 2014. Beroende på den slutliga utformningen av EU-förordningen kan föränd- ringar av svenska lagar, förordningar och myndighetsföreskrifter bli Regeringen är positiv till införande av en förordning med krav som effektivt hindrar de negativa effekterna av invasiva främmande arter och anser att det är viktigt att förordningen skyndsamt kommer på plats. presenterade ett förslag till ny lagstift- ning om skyddsåtgärder mot växtskadegörare som ska ersätta nuvarande direktiv inom området (KOM [2013] 267). Förslaget sätter fokus på före- byggande och snabba åtgärder för skydd av territoriet mot växtskade- En sådan introduktion kan få omfattande ekonomiska, miljömäs- siga och sociala konsekvenser genom skador på växter och växtmiljöer. Den nya lagstiftningen kommer att innebära förändringar i berörda lagar, förordningar och myndighetsföreskrifter. Regeringen stöder i huvudsak förslagets inriktning, dvs. att fokusera mer på förebyggande och tidiga åt- gärder samt ökad riskstyrning i syfte att undvika kostsamma utbrott av växtskadegörare och skador på miljön och landskapet. Även övrigt internationellt samarbete, inte minst inom FN-systemet, är viktigt för att stävja den skada som invasiva främmande arter kan orsaka när de introduceras i nya miljöer. Här är samarbetet t.ex. inom konven- tionen om biologisk mångfald (CBD) och internationella växtskyddskon- ventionen (IPPC) viktigt. Mot bakgrund av de stora skador som invasiva främmande arter kan orsaka och den kommande EU-lagstiftningen på området bör arbetet i fråga om sådana arter intensifieras. Regeringen har därför gett Natur- vårdsverket i uppdrag att, i samråd med Havs- och vattenmyndigheten och samt efter samråd med övriga myndigheter och organisationer, revidera den nationella strategin och handlingsplanen för främmande arter och genotyper (5910). revideringen ska ta hänsyn till för- slag till förordning om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter. Uppdraget ska redovisas till Mil- gett och i uppdrag att lämna förslag till olika lösningar för att säkerställa att som riskhanterare avseende växtskadegörare kan få tillgång till ända- målsenlig riskvärdering som underlag för beslut. sas till Landsbygdsdepartementet . Invasiva främmande arter är ofta ett gränsöverskridande problem. betet mot sådana arter måste därför omfatta både nationella och mellan- statliga åtgärder samt globalt samarbete. Det behövs en effektiv organisa- tion för att utföra de insatser som är nödvändiga för att förhindra de negativa effekterna av invasiva främmande arter. myndigheterna från regeringsuppdragen kommer att ge underlag för re- geringens kommande ställningstaganden i frågan. De insatser som beskrivs i detta avsnitt syftar till att nå etappmålet om kunskap om genetisk mångfald. Insatserna bidrar till att nå Aichimålen om att bevara genetisk variation i den nyttjade mångfalden och om bättre kunskap (Aichimål 13 och 19) och även till de EU-gemensamma målen om att öka jord- och skogsbrukets bidrag för bevarande och restaurering av den biologiska mångfalden samt att bidra till att avvärja förlusten av biologisk mångfald globalt (EU-mål 3 och 6). Regeringens bedömning: Ett uppdrag om myndighetssamverkan kring kartläggning och övervakning av genetisk mångfald hos vilda och domesticerade växter och djur bör ges till Havs- och vattenmyn- digheten, , och . Skälen för regeringens bedömning: Etappmålet om kunskap om ge- netisk mångfald innebär att en kartläggning och övervakning av den ge- netiska mångfalden ska ha inletts . rikt växt- och djurliv innebär bl.a. att bevarandestatusen för naturtyper och arter är gynnsam och för hotade arter har statusen förbättrats samt att tillräcklig genetisk variation är bibehållen inom och mellan populationer. Motsvarande formuleringar återfinns under övriga naturtypsanknutna Miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap innebär också att de utrotningshotade svenska husdjursraserna och de traditio- nella kulturväxternas genetiska resurser är hållbart bevarade. etiska mångfalden hos domesticerade arter är också en del av det biolo- giska kulturarvet och de vilt förekommande släktingarna till dessa arter utgör en resurs för deras långsiktiga utveckling och förädling. Den genetiska mångfalden är betydelsefull för att upprätthålla livs- kraftiga populationer av arter och att säkra ekosystemens motståndskraft (resiliens) mot t.ex. ett förändrat klimat. Den är även viktig för jord- och skogsbrukets anpassning till ett förändrat klimat. Det är därför viktigt att öka kunskapen om den genetiska mångfalden i jord- och skogsbruket samt hos vilda djur och växter för att bibehålla en bred genetisk bas. Denna genetiska bas, som är anpassad efter det svenska klimatet och dess ljusförhållanden, blir en mycket viktig resurs för att ta fram nya (kom- mersiella) jordbruksgrödor och husdjur som är anpassade för ett framtida Det finns ett nordiskt samarbete som tillsammans med näringen arbetar för att få fram nya växtsorter anpassade för våra bredd- Skogsträdens genetiska variation bör också uppmärksammas. kommersiellt fiskade bestånd kan den genetiska mångfalden ha påverkats genom ett långvarigt selektivt fiske på stora individer. 2013/14:141 mångfalden hos fisk är därför också viktig för att upprätthålla en naturlig ålders- och storleksstruktur. redovisade 2008 efter samråd med , Sta- tens jordbruksverk, och ett regeringsuppdrag med förslag till nationellt handlingsprogram för bevar- ande av genetisk variation hos vilda växter, djur och svampar (Reger- ingskansliets dnr M2008/1356/Na). 2008/09:1) angavs att programmets åtgärder för förstärkt kunskap och övervakning bör bedömas gemensamt med övriga sådana behov som föranleds av miljökvalitetsmålet Ett rikt växt- och djurliv. bedömt att en kartläggning och övervakning av genetisk variation kan inledas på ett kostnadseffektivt sätt (Svenska miljömål – preciseringar av miljökvalitetsmålen och en första uppsättning etappmål, Ds 2012:23). angav uppföljning av miljökvalitetsmålen att övervakning av genetisk mångfald är ett utvecklingsområde för miljö- Övervakningen av de stora rovdjuren ses över och genetiska metoder förväntas komma till bredare användning Den genetiska variationen (mångfalden) har dock inte studerats hos det stora flertalet vilda djur, växter och svampar. drivs Programmet för odlad mångfald (POM) inom Statens POM:s uppdrag är att inventera, samla in och bevara väx- ter, öka användningen av våra kulturväxter, forska om växterna, informe- ra och utbilda samt samarbeta internationellt. av genetiska resurser för mat och lantbruk i sker inom Nordiskt Genresurscenter (NordGen). NordGen är en och hållbart nyttjande av växter, husdjur och skog vars grundläggande upp- gift är att bidra till att säkra en bred genetisk mångfald av de resurser som kan kopplas till mat och lantbruk. grödor finns hos NordGen. NordGens arbete görs genom dokumenta- tions- och informationsarbete samt genom internationella avtal. Status i för den genetiska mångfalden gällande kulturväxter, husdjur och skogsträd har tidigare kartlagts, rapporterats till FN:s livs- medels- och jordbruksorganisation (FAO) och utgjort underlag för glo- bala sammanställningar av världsstatusen för genetisk mångfald hos väx- ter, husdjur respektive skog. har, tillsammans med flera intresseorganisationer, tagit fram en nationell handlingsplan för en lång- siktigt hållbar förvaltning av svenska husdjursgenetiska resurser, som har sin bakgrund i en global överenskommelse om en sådan plan. 2014 ska ett nationellt arbete genomföras, lett av Landsbygdsdepar- tementet, för med att med utgångspunkt i tidigare arbete kartlägga den biologiska mångfalden inom mat och lantbruk. till FAO inom ramen för redovisningen av status för världens genetiska resurser för livsmedel och jordbruk (State of the World Biodiversity har i internationella sammanhang också lämnat betyd- ande bistånd till samarbetet om genetiska resurser, bl.a. till det internatio- nella frölagret på och till bevarandet av jordbruksgrödor inom Global Crop Diversity Trust. Det är angeläget med ett fördjupat utbyte mellan ansvariga myndig- heter för att främja ett effektivt nyttjande av resurser. därför att ge Havs- och vattenmyndigheten, , Naturvårds- verket och ett uppdrag om myndighetssamverkan kring Prop. 2013/14:141 kartläggning och övervakning av genetisk mångfald hos vilda och dome- sticerade växter och djur. Samverkan bör även sökas med exempelvis . Övervakningen bör integreras i annan befintlig och kommande miljöövervakning och i möjligaste mån samordnas med den övervakning som kan följa av den förväntade EU-lagstiftningen om invasiva främmande arter samt med pågående arbete med övervakning av den odlade genetiska mångfalden. anger i förslaget till handlingsplan att det behövs genetiska undersökningar av populationer som minskar oroväckande i för att ge faktaunderlag till åtgärder. Vidare anges att genetisk övervakning bör påbörjas eller förstärkas för ett urval svenska arter som nyttjas av människan samt hos ett urval andra, representativa arter som bedöms ha livskraftiga populationer i , detta bl.a. för att ge referensinformation. En sådan utvidgning av arbetet bör göras i mån av tillgängliga resurser. 10Samordning för ökad helhetssyn på mark- och vattenanvändningen De insatser som beskrivs i detta avsnitt syftar till att nå etappmålet om helhetssyn på markanvändningen. Insatserna bidrar till att nå Aichimålen om uthålligt jord-, skogs- och vattenbruk samt om säkrande av ekosystemtjänster (Aichimål 7 och 14) och även till de EU-gemensamma målen om att bevara och restaurera ekosystem och deras tjänster samt att öka jord- och skogsbrukets bidrag för bevarande och restaurering av den biologiska mångfalden (EU-mål 2 och 3). Regeringens bedömning: En särskild utredare tillsätts med uppgift att utreda hur en förstärkt samordning kan uppnås i den statliga förvaltningen i syfte att öka helhetssynen på mark- och vattenanvändning. Miljömålsberedningens förslag överensstämmer med regeringens bedömning. förslag överensstämmer med regeringens bedömning men enligt utredningens förslag bör utredarens uppgift breddas till att inkludera näringslivets behov av enhetliga styrsignaler för att främja utveckling av ekosystemtjänstbaserade produkter med positiva miljöeffekter. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna instämmer i behovet av en ökad helhetssyn på markanvändning och behov av förstärkt sam- 2013/14:141 ordning i den statliga förvaltningen. Några stöder Miljömålsberedningens förslag att tillsätta en utredare för att se över samordningen av den statli- , länsstyrelserna i , och län samt Skogsindustrierna, Lantbrukarnas riksförbund och har tillstyrkt Ekosystemtjänst- har anfört att samordningen förutsätter en tydligare styrning där regeringen anger konkreta miljömål för berörda myndigheter och bolag. Havs- och vattenmyndigheten har anfört att den kommande statliga havsplaneringen är ett exempel på helhetssyn och samordning av statlig förvaltning på nationell och regio- nal nivå, inklusive näringslivsfrågor och blå tillväxt. strävan att nå ökad helhetsyn på markanvändningen men har invänt mot förslagets utgångspunkter och Några remissinstanser, däribland och Natur- vårdsverket, ifrågasätter eller har avstyrkt Miljömålsberedningens förslag att utreda ett nytt samverkansorgan mellan myndigheterna eller en ny sammanhållen myndighet för markanvändning. terar att markanvändningen inom de areella näringarna får konsekvenser för den akvatiska miljön inklusive havsmiljön. och kopplingen till andra direkt berörda miljökvalitetsmål som Myll- rande våtmarker och Storslagen fjällmiljö. Skälen för regeringens bedömning: Helhetssynen på mark- och vat- tenanvändning bör öka inom den statliga förvaltningen genom en för- har föreslagit att den kommande utredarens uppgift breddas till att inkludera näringslivets be- hov av enhetliga styrsignaler för att främja utveckling av ekosystem- tjänstbaserade produkter med positiva miljöeffekter. I samband med an- vändningen av mark och vatten behöver många olika värden och intres- sen vägas samman. Detta blir än tydligare med hänsyn till att ett och samma område kan generera en mängd olika ekosystemtjänster som sva- rar mot olika behov i samhället, av vilka många men sällan alla går att För att kunna åstadkomma god hushållning enligt de inledande bestämmelserna i och (2010:900) be- hövs ett nära samarbete mellan myndigheter, organisationer, företag, markägare och andra enskilda. I den fördjupade utvärderingen av miljömålsarbetet ( rapport 6500) anges att en förvaltning baserad på helhetssyn i stället för sektorsspecifika insatser är avgörande för att åstadkomma ett hållbart nyttjande av biologisk mångfald. Det innebär ofta svårigheter att åstad- komma ett helhetsperspektiv i den statliga förvaltningen. Det beror på att frågor av betydelse för markanvändningen är uppdelade på flera statliga När myndigheterna hanterar frågorna en i taget finns det risk för att beslutsfattandet inte tar tillräcklig hänsyn till andra sektorer och andra samhällsmål. Regeringen avser därför att tillsätta en särskild utredare med uppgift att utreda hur en förstärkt samordning kan uppnås i den statliga förvaltningen i syfte att förbättra helhetssynen på mark- och Utredaren bör utifrån detta analysera hur samord- ningen inom den statliga förvaltningen kan förbättras för att nå genera- tionsmålet och miljökvalitetsmålen i samklang med andra samhällsmål. Utredaren bör analysera verksamheter som har stor betydelse för markan- vändningen, särskilt naturvård, jord- och skogsbruk, kommunikationer Även andra verksamheter kan ingå i analysen om Prop. 2013/14:141 det bedöms angeläget för att genomföra uppdraget. Utredaren bör även ta hänsyn till det kommunala perspektivet, näringslivsperspektivet, markägarperspektivet och att politiken inom flera sektorer utformas gemensamt inom EU. Utredaren bör överväga lösningar både inom ramen för den nuvarande statliga organisationen och inom andra alternativ. 11 Skydd och bevarande av naturområden De insatser som beskrivs i detta avsnitt syftar till att nå etappmålet om skydd av landområden, sötvattensområden och områden. Insatserna bidrar till att nå Aichimålen om att stoppa förlusten av livsmiljöer, uthålligt jord-, skogs- och vattenbruk, skydd av natur samt om att stärka ekosystemens resiliens (Aichimål 5, 7, 11 och 15) och även till de EU- gemensamma målen om att genomföra fågel- och habitatdirektiven fullt ut samt att bevara och restaurera ekosystem och deras tjänster (EU-mål 1 och 2). Utöver dessa insatser behandlas samspelet mellan biotopskydd och ett aktivt jordbruk. Bättre förutsättningar för ett livskraftigt jordbruk främjar bevarandet av odlingslandskapets biologiska mångfald. Den insats som beskrivs bidrar till att nå Aichimålet om uthålligt jord-, skogs- och vattenbruk (Aichimål 7) och även till det EU-gemensamma målet om att öka jord- och skogsbrukets bidrag för bevarande och restaurering av den biologiska mångfalden (EU-mål 3). 11.2.1Ett ekologiskt representativt skydd Regeringens bedömning: bör leva upp till etappmålet om skydd av landområden, sötvattensområden och områden att av land- och sötvattensområden samt av områden bidrar till att uppfylla nationella och internationella mål för biologisk mångfald. Detta ska ske genom skydd eller annat bevarande av områden som har särskild betydelse för biologisk mångfald och ekosystemtjänster. Be- varandet ska ske med ekologiskt representativa och väl förbundna system där reservat, andra effektiva områdesbaserade skyddsåtgärder eller miljöanpassat brukande ingår. Systemen ska vara väl integrerade i omgivande landskap och vara förvaltade på ett effektivt och inkluderande sätt. Regeringen bör ge i uppdrag till berörda myndigheter att utveckla insamling, sammanställning, redovisning och rapportering av statistik över skydd av land- och vattenområden i . Ett uppdrag bör också ges för att genomföra en fördjupad analys av hur den ekologiska representativiteten ser ut i det svenska skyddet av land- och sötvattensområden och hur den kan stärkas genom de insatser som beskrivs i denna proposition. Skälen för regeringens bedömning I propositionen Hållbart skydd av naturområden beskrev regeringen inriktningen på arbetet med skydd av naturområden (prop. 2008/09:214). Denna inriktning utgör även i fortsättningen en viktig utgångspunkt för arbetet. I det följande beskrivs den vidareutveckling som är nödvändig för att nå målen om att hejda förlusten av biologisk mångfald till 2020. Miljökvalitetsmålet Levande skogar innebär att skogens och skogsmarkens värde för biologisk produktion ska skyddas som den biologiska mångfalden bevaras samt kulturmiljövärden och sociala värden värnas. Regeringen bedömer att arbetet med formellt skydd och frivilliga avsättningar av skyddsvärd skog samt miljöhänsyn vid skogsbruksåtgärder även fortsättningsvis är de främsta insatserna för att uppnå målen. initierades gemensamt av och Landsbygdsdepartementet en dialog med företrädare från skogsnäringen, myndigheter, naturvårdsorganisationer och forskarsamhället. Syftet med dialogen är att uppnå en ökad samsyn kring problem och brister i naturvårdshänsyn vid skogsbruksåtgärder. Syftet är också att nå en samsyn kring hur dessa brister kan rättas till. Skogar med höga naturvärden upptar en begränsad andel av den sammanlagda skogsmarksarealen i . Skogslandskapets naturvärden är i stor utsträckning knutna till dessa skogar som främst återfinns i fjällnära områden och som små områden nedan fjällnära gränsen. Nedanför fjällnära gränsen utgör skogen med höga naturvärden av den produktiva skogsmarken. Den miljöhänsyn som tas vid skogsbruksåtgärder är inte alltid tillräcklig för att skogarnas natur- och kulturmiljövärden ska bevaras utan vissa av dessa skogar behöver undantas från skogsbruk eller brukas med anpassade metoder. Regeringen kommer därför att fortsätta arbetet för att ge de skogar med höga naturvärden ett långsiktigt skydd. Metoder för att utöka skyddet för skogar med höga naturvärden och andra naturtyper ses över. Med anledning av etappmålet om skydd av landområden, sötvattensområden och områden avser regeringen att ge och i uppdrag att revidera den nationella strategin för formellt skydd av skog. De frivilliga avsättningarna av skogsmark är mycket viktiga för att nå miljökvalitetsmålet Levande skogar. Det är dock viktigt att avsättningarna är transparenta så att deras geografiska läge, varaktighet och biologiska innehåll är möjliga att redovisa. Miljökvalitetsmålet Myllrande våtmarker innebär att våtmarkernas ekologiska och vattenhushållande funktion i landskapet ska bibehållas och värdefulla våtmarker bevaras för framtiden. Våtmarkerna har en mängd värden och funktioner. Många växter och djur är beroende av våtmarker, exempelvis fågelarter, orkidéer, mossor och insekter. Med s.k. rödlistor redovisas arters risk att dö ut från ett område och baseras på kriterier från (). Artdatabanken vid har på uppdrag av Natur- vårdsverket ansvar för att ta fram den svenska rödlistan. Vid bedömning av om en art ska föras upp på rödlistan utvärderas tillgängliga data från forskning, miljöövervakning, museer, amatörbiologers rapporter, litteratur m.m. Kriterierna syftar till att så objektivt som möjligt kvantifiera den relativa utdöenderisken. Av de våtmarksanknutna arterna är 427 upptagna i den svenska rödlistan. I våtmarkernas torv finns historiska arkiv med bevarat organiskt material. Många våtmarker har traditionellt nyttjats av människan för slåtter, bete, jakt och fiske. Kulturhistoriska spår kan ofta återfinnas i dem. Våtmarker tillhandahåller viktiga ekosystemtjänster, exempelvis kollagring, minskning av övergödande ämnen och buffring av vattenflöden. Våtmarkerna är en viktig del av vattnets kretslopp i landskapet och är integrerade komponenter i avrinningsområdena. Närmare en fjärdedel av de ursprungliga våtmarkerna har försvunnit genom dikning och uppodling. I framför allt norra finns det dock kvar stora orörda våtmarker, främst myrar. Dessa har höga bevarandevärden även i ett internationellt perspektiv, eftersom stora arealer våtmarker globalt har torrlagts eller exploaterats så att deras funktion har påverkats negativt. Av öppna våtmarker, dvs. ej beskogade, har ett formellt skydd vilket motsvarar av den totala arealen öppna våtmarker i . En övervägande del av denna areal finns i fjällen och i fjällnära områden. Skyddet av öppen våtmark omfattar därmed en relativt stor andel av naturtypen. Skyddet är inte representativt då en stor del av områdena enligt den nationella Myrskyddsplanen (den plan som redovisar de av landets mest värdefulla myrar som ännu inte har något långsiktigt skydd) är oskyddade (5667, 2007). Enligt årliga uppföljning av miljökvalitetsmål och etappmål 2013 återstår det att skydda våtmarker.