prop · H103134 · 2014-03-18 00:00:00 — Syftet med det nationella kunskapscentret bör vara att utveckla verksamheten på vetenskaplig grund. Vad det innbär framgår av avsnitt 5.2. 5.2Verksamheten vid det nationella kunskapscentret Regeringens bedömning: Det nationella kunskapscentret vid Myndigheten för tillgängliga medier bör sammanställa och sprida relevant forskning om lättläst och övriga tillgängliga medier och om deras målgrupper. Som stöd för detta uppdrag bör myndigheten inrätta ett vetenskapligt råd. Inom det nationella kunskapscentret bör också ett brukarråd inrättas för kontakter med målgrupper, intresseorganisationer och förmedlare. Vidare bör funktionen med läsombud även i fortsättningen finnas kvar och utvecklas. Det nationella kunskapscentret bör även bevaka teknikutvecklingen och informera om tillgängliga medier. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Utredningen föreslår dock att kunskapscentret endast ska fokusera på lättläst nyhetförmedling och litteratur. Utredningen föreslår också att kunskapscentret ska upprätta en särskild databas för tillhandahållande av lättläst litteratur. Därutöver föreslår utredningen att det nationella kunskapscentret ska utarbeta riktlinjer både för lättläst skrift och bilder och för lättförståelig muntlig kommunikation. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, däribland , kommun och läns landsting tillstyrker förslaget om att det nationella kunskapscentret bör sammanställa och sprida relevant forskning om målgrupperna samt som stöd för detta uppdrag inrätta ett vetenskapligt råd. Även FUB Klippan tillstyrker förslaget med nationellt kunskapscenter och lyfter även behovet av läsombud. De flesta remissinstanser, däribland och Författarcentrum Riks, tillstyrker att det också bör inrättas ett brukarråd vid det nationella kunskapscentret för kontakter med målgrupper, intresseorganisationer och förmedlare. välkomnar särskilt att även förmedlare som bibliotek, läsombud och studieförbund ska ingå i brukarrådet. tillstyrker förslaget om att inrätta ett brukarråd med reservationen att rådet också bör bjuda in privata aktörer. Flertalet remissinstanser, däribland , tillstyrker eller har inget att invända mot utredningens förslag att det nationella kunskapscentret bör bevaka teknikutvecklingen. Ett antal remissinstanser, däribland , hörselskadade och språkstörda barn, anför dock att det är viktigt att markera att teknisk utveckling inte får uppfattas stå i motsatsställning till traditionella pappersformat, och att det med hänsyn till individuella förutsättningar även fortsättningsvis måste finnas alternativ som tryckta böcker och tidningar. Ett antal remissinstanser tillstyrker utredningens förslag om att kunskapscentret ska upprätta en särskild databas för lättläst litteratur, däribland . och Universitets- och högskolerådet m.fl. invänder dock mot utredningens förslag om en separat databas för lättläst material och anför att de lättlästa medierna bör samlas i den nationella katalogen Libris där Myndigheten för tillgängliga mediers samtliga talboksposter redan finns sökbara. Merparten av de remissinstanser som kommenterar utredningens förslag att det nationella kunskapscentret ska utarbeta riktlinjer både för lättläst skrift och bilder samt för lättförståelig muntlig kommunikation är positiva, däribland Arbetsförmedlingen och kommun. Skälen för regeringens bedömning Som framgår av avsnitt 5.1 gör regeringen bedömningen att det nationella kunskapscentret för tillgängliga medier bör omfatta alla tillgängliga medier där lättläst blir en viktig del. Det nationella kunskapscentret bör vara övergripande, kunskapsinriktat och stödjande för alla som producerar och utvecklar produkter och tjänster som syftar till att tillgängliggöra information, litteratur och medier. En av kunskapscentrets uppgifter bör exempelvis vara att stödja redan etablerade bokförlag i deras utgivning av lättläst litteratur. Ett vetenskapligt råd bör inrättas Utredningen anser att det finns behov av att samla relevant forskning inom språk- och läsutveckling, om funktionsnedsättningar, dyslexi, kognitionsvetenskap, människa – datorinteraktion, teknisk utveckling och myndigheters arbete för målgrupperna inom ett forum. Utredningen föreslår därför att ett vetenskapligt råd inrättas vid det nationella kunskapscentret. Forskningssammanställningar och förmedling av aktuell forskning är en viktig uppgift för att kunskaper om exempelvis lättläst ska spridas. Det finns även behov av ett utvecklat samarbete med de myndigheter som verkar inom angränsande områden, som t.ex. Specialpedagogiska skolmyndigheten och och folkminnen. Regeringen delar utredningens bedömning och instämmer därmed också i den uppfattning som redovisas av bl.a. , kommun och läns landsting att det nationella kunskapscentret bör sammanställa och sprida relevant forskning om målgrupperna och som stöd för detta uppdrag inrätta ett vetenskapligt råd. Regeringen delar utredningens bedömning att inrättandet av ett vetenskapligt råd vid det nationella kunskapscentret skulle ge positiva effekter för hela myndighetens verksamhet. Syftet med ett vetenskapligt råd bör vara att evidensbasera det löpande arbetet med utgångspunkt i målgruppernas behov och möjligheter. Ett brukarråd bör inrättas Utredningen föreslår även att ett brukarråd inrättas vid det nationella kunskapscentret för kontakter med förmedlare, målgrupperna och intresseorganisationer. En majoritet av remissinsatserna, bl.a. och Författarcentrum Riks tillstyrker förslaget. 2013/14:134 Insatser inom området lättläst och övriga tillgängliga medier bör utgå från brukarnas behov. Regeringen gör i likhet med utredningen bedömningen att ett särskilt brukarråd bör inrättas som ett rådgivande organ inom det nationella kunskapscentret, med representanter för målgrupperna och deras intresseorganisationer. har anfört att det till brukarrådet också bör bjudas in privata aktörer. Detta lämnar regeringen åt myndigheten att bedöma och besluta om. Information om tillgängliga medier Enligt utredningens förslag ska det nationella kunskapscentret sprida kännedom om lättläst material till brukare och förmedlare. Regeringen bedömer dock att centret bör informera om alla tillgängliga medier och inte endast lättläst. Detta resonemang hör samman med regeringens bedömning att det vid myndigheten bör inrättas ett nationellt kunskapscenter för alla tillgängliga medier (jfr avsnitt 5.1). Det nationella kunskapscentret för tillgängliga medier bör enligt regeringens bedömning såväl aktivt öka kunskapen om tillgängliga medier med hjälp av det vetenskapliga rådet som informera och sprida kännedom om tillgängliga medier till målgrupperna och förmedlarna. Folkbiblioteken ska enligt bibliotekslagen (2013:801) främja läsning och tillgång till litteratur. De ska också ägna särskild uppmärksamhet åt barn och ungdomar för att främja deras språkutveckling och stimulera till läsning, bl.a. genom att erbjuda litteratur utifrån deras behov och förutsättningar. belyser att bibliotekens uppdrag i den nya bibliotekslagen är centralt för att sprida kunskap om lättläst nyhetsförmedling och litteratur. Biblioteken har också fått en förtydligad roll i den nya bibliotekslagen att ägna särskild uppmärksamhet åt personer med funktionsnedsättning, bl.a. genom att utifrån deras olika behov och förutsättningar erbjuda litteratur och tekniska hjälpmedel för att kunna ta del av information. Regeringen gör bedömningen att bibliotekens arbete med att informera om lättläst nyhetsförmedling och litteratur och övriga tillgängliga medier ligger inom ramen för det uppdrag biblioteken har enligt bibliotekslagen. Personer med mycket stora lässvårigheter kan dock behöva personligt stöd för att tillgodogöra sig text. En läsombudsverksamhet har därför byggts upp över hela landet som bibliotek, studieförbund och FUB:s lokalföreningar m.fl. varit mycket aktiva i. Verksamheten är viktig för tillgängligheten och bör därför fortsatt utvecklas. Genom den svenska talboksmodellen förmedlar Myndigheten för tillgängliga medier via folk-, läns-, universitets- och högskolebibliotek medier till användarna. Myndigheten för tillgängliga medier har i enlighet med modellen ansvar för produktion och bibliografisk beskrivning av talböcker samt för information och rådgivning till bibliotek inom sitt verksamhetsområde. Myndigheten är också lånecentral för talböcker. Ett antal remissinstanser, däribland , tillstyrker utredningens förslag om att kunskapscentret ska upprätta en särskild databas för lättläst litteratur. och Universitets- och högskolerådet m.fl. invänder dock mot utredningens förslag om en sepa- rat databas för lättläst material och menar att de lättlästa medierna bör samlas i den nationella katalogen Libris där Myndighetens för tillgäng- Prop. 2013/14:134 liga mediers samtliga talboksposter redan finns sökbara. Regeringen delar dessa remissinstansers bedömning att lättläst nyhetsförmedling och litteratur bör bli ytterligare en medieform som inkorporeras i Myndigheten för tillgängliga mediers redan etablerade databas för sökning. Det underlättar för brukarna med endast en kanal för utlåning av tillgängliga medier. Det nationella kunskapscentret ska vara ett center för alla tillgängliga medier och inte endast lättläst. Frågan om databasen bör således följa samma resonemang. De närmare formerna för detta bör dock överlämnas åt myndigheten att ta ställning till. Kunskapscentret bör bevaka teknikutvecklingen belyser att ny teknik för att underlätta kommunikation och läsande för personer med funktionsnedsättning utvecklas oavbrutet. Detta gäller särskilt forskning om läsprocessen och nya tekniska lösningar. Mot bakgrund av det föreslår utredningen att det nationella kunskapscentret bör bevaka teknikutvecklingen. Regeringen delar bedömningen att Myndigheten för tillgängliga medier inom det nationella kunskapscentret bör ägna sig åt att bevaka teknikutvecklingen och hur den kan underlätta för målgrupperna. Detta ligger också i linje med myndighetens nuvarande uppdrag. Ett antal remissinstanser, däribland , hörselskadade och språkstörda barn, anför att det är viktigt att markera att teknisk utveckling inte får uppfattas stå i motsatsställning till traditionella pappersformat och att det med hänsyn till individuella förutsättningar även fortsättningsvis måste finnas alternativ som tryckta böcker och tidningar. För att tillgodose detta bedömer regeringen att formen för utgivning av litteratur och nyhetstidning bör bestämmas utifrån behovsanalyser (se avsnitt 5.5 och 6). Verksamhet riktad till skolor Regeringens bedömning: Myndigheten för tillgängliga mediers stöd för lättläst bör även riktas till skolan. Utredningens förslag överenstämmer inte med regeringens bedöm- har föreslagit att verksamheten riktad mot skolan ska upphöra. Utredningen föreslår även att Lättläst-tjänsten ska avknoppas till privat verksamhet och fungera på samma villkor som Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna är kritiska till utredningens förslag att det särskilda uppdraget att främja och öka ut- budet av lättlästa nyheter och böcker i skolan ska upphöra, däribland Myndigheten för handikappolitisk samordning – HANDISAM, Statens skolverk och Specialpedagogiska skolmyndigheten. skrivelser från både organisationer och privatpersoner avstyrker för- Remissinstanserna är också över lag tveksamma till utredningens förslag att avknoppa Lättläst-tjänsten. 2013/14:134 lättläst och läromedelsförfattares förbund anför att det är mycket viktigt att rådgivning och konsultverksamhet har en nära koppling till de nyaste forskningsrönen, vilket skulle försvåras om denna verksamhet avknoppades från det nationella kunskapscentret. saknar en beräkning av marknadspris för Lättläst-tjänsten och kan därför inte ta ställning till förslaget. Skälen för regeringens bedömning: föreslår att det särskilda uppdrag som nu har att rikta sig till skolan och att utöka sitt utbud av lättlästa nyheter och böcker i skolan ska upphöra. Utredningen anför som skäl att detta uppdrag ligger inom utbildningssektorn och att Specialpedagogiska skolmyndigheten redan har i uppdrag att utveckla, anpassa, framställa och distribuera läromedel i den utsträckning behoven inte kan tillgodoses på den kommersiella marknaden. Utredningen pekar dock på att det är genom förmedlare, exempelvis skolan, som främst når sin målgrupp. En majoritet av remissinstanserna har invänt mot förslaget. Specialpedagogiska skolmyndigheten avstyrker t.ex. förslaget med motiveringen att utredningens intention att stärka statens insatser för lättläst talar för att fler aktörer bör vara aktiva i att främja och utöka utbudet. Vikten av att kunna ta del av litteratur och samhällsinformation bedömer regeringen ytterst är en demokratifråga. I likhet med remissinstansernas synpunkter bedömer regeringen att skolan är en viktig kanal för att nå ut till lässvaga personer. Det kan inte anses ändamålsenligt att ta bort en fungerande kanal för att nå personer i behov av lättläst. Frågan om Lättläst-tjänstens närmare utformning överlämnas till myndigheten att ta ställning till. 5.4Målgruppen för statens insatser för lättläst Regeringens bedömning: Målgruppen för statens insatser för lättläst bör bestämmas utifrån behovsanalyser. Utgångspunkten och målsättningen bör vara att alla ska ha tillgång till litteratur och samhällsinformation utifrån vars och ens förutsättningar oavsett läsförmåga. Utredningens förslag överenstämmer inte med regeringens bedömning. Utredningen föreslår att kunskapscentret främst ska prioritera en primär målgrupp, dvs. barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning eller med andra funktionsnedsättningar som påverkar läsförmågan och läsförståelsen i hög grad samt personer med demenssjukdom. Utredningen föreslår också att Myndigheten för tillgängliga medier i sin utgivning av lättläst litteratur och av en lättläst nyhetstidning främst ska rikta sig till den primära målgruppen. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna avstyrker förslaget att kunskapscentrets verksamhet enbart ska inriktas mot den målgrupp som i betänkandet benämns primär, däribland Nationellt centrum för svenska som andraspråk vid , Skälen för regeringens bedömning: framhåller att de som har behov av lättläst främst är den av utredningen benämnda primära målgruppen, dvs. barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning eller med andra funktionsnedsättningar som påverkar läsförmågan och läsförståelsen i hög grad samt personer med demenssjukdom. Utredningen anser vidare att den privata marknaden kan tillgodose den sekundära målgruppens behov, dvs. övriga personer med försvagad läsförmåga. Regeringen instämmer dock i remissinstansernas synpunkter om att den uppdelning av målgruppen i en primär och en sekundär målgrupp som föreslår inte är ändamålsenlig. Remissinstansernas invändningar består dels i att det kan upplevas stigmatiserande för vissa att dela upp målgruppen, dels att målgruppen är för komplex för att kunna kategoriseras in i en primär och sekundär grupp. Regeringen gör, i motsats till utredningen, även bedömningen att målgruppen för lättläst litteratur inte kan anses vara statisk. Utredningen har identifierat att de målgrupper som använder lättläst material oftast är personer med funktionsnedsättningar, barn som håller på att lära sig läsa, personer med motoriska eller perceptuella svårigheter och invandrare som lär sig svenska. Utredningen pekar också på att personer som är i behov av lättläst ofta inte är de som själva aktivt söker lättläst material. I stället är det personer i deras närhet som fungerar som så kallade förmedlare och som uppmärksammar dem på att det finns anpassat material. Förmedlare kan exempelvis vara föräldrar, lärare i förskola, skola och vuxenutbildning, bibliotekarier, läsombud, personal inom vården och intresseorganisationer. Den nuvarande målgruppen för statens insatser för lättläst är personer med intellektuell funktionsnedsättning och vissa andra grupper med lässvårigheter. Regeringen bedömer att målgruppen för statens insatser för lättläst även i fortsättningen bör bestämmas utifrån kontinuerliga behovsanalyser. Målsättningen och utgångspunkten bör vara att alla ska ha tillgång till litteratur och nyhetsinformation utifrån vars och ens förutsättningar oavsett läsförmåga. De nationella kulturpolitiska målen, de nationella målen för politiken för litteratur- och läsfrämjande och de nationella funktionshinderspolitiska målen bör vara vägledande. 5.5Myndigheten bör ansvara för att ge ut och distribuera lättläst litteratur Regeringens bedömning: Myndigheten för tillgängliga medier bör ansvara för utgivning och distribution av lättläst litteratur i den utsträckning behoven inte kan tillgodoses på den kommersiella marknaden. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Utredningen föreslår dock att utgivningen av lättläst litteratur ska riktas till en primär målgrupp och främst till vuxna. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, däribland , , och tillstyrker förslaget att Myndigheten för tillgängliga medier ska ansvara för att ge ut och distribuera lättläst litteratur i den utsträckning behoven inte kan tillgodoses på den kommersiella marknaden, men avstyrker den del som handlar om att rikta utgivningen till den grupp som utredningen definierar som primär. Viktigast enligt de flesta remissinstanserna, däribland , är att lättlästutgivningens omfattning totalt och kvalitativt sett inte minskar. Några remissinstanser befarar att detta kommer att ske, däribland och Tidningsutgivarna. Förbundet funktionshindrade med läs- och skrivsvårigheter och anför att statens insatser bör vara att stimulera hela marknaden för lättläst så att utbudet av produkter och tjänster ökar. Flertalet remissinstanser, däribland och Tidningsutgivarna ifrågasätter förslaget att överföra den del av verksamheten som är publicistisk till en myndighet. Nordiska oberoende förlags förening avstyrker förslaget och är i sitt remissvar starkt kritiska till att staten överhuvudtaget ägnar sig åt produktion av lättläst då det försvårar utvecklingen av mer omfattande alternativ på marknaden. liksom Föreningen anser att det måste utredas och klargöras om 17 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen) blir tillämplig innan utgivning av lättläst litteratur flyttas över till Myndigheten för tillgängliga medier. Ett antal författare, illustratörer, formgivare och fotografer som arbetat för har i ett spontant remissvar anfört att verksamheten måste förbli oberoende och att organisationsformen behöver utredas ordentligt för att garantera mångfald i utgivningen och att läsarnas behov tillfredställs. Skälen för regeringens bedömning Fortsatt behov av lättläst litteratur belyser att det finns ett fortsatt behov av statligt stöd för lättläst litteratur och att det finns grupper som inte kan tillgodogöra sig annan litteratur än lättläst. I den litteraturpolitiska propositionen Läsa för livet (prop. 2013/14:3) beskrivs att litteratur och läsning har ett värde i sig genom att förmedla upplevelser och känslor. Litteraturen hjälper oss att förstå världen och oss själva. När det gäller den lättlästa litteraturen är det särskilt viktigt att lyfta fram allas tillgång till kultur och litteratur oavsett läsförmåga och eventuell funktionsnedsättning. Syftet med den lättlästa litteraturen är inte att ersätta annan litteratur utan att personer med försvagad läsförmåga ska ha samma tillgång till kultur, litteratur och nyheter. Det är en fråga om allas möjlighet att delta i samhället, ett ämne som är relevant för flera politikområden. Den OECD-undersökning som mäter 15-åringars kunskaper i matematik, läsförståelse och naturvetenskap, , som presenterades visade på försämrade och sjunkande resultat för svenska elever när det gäller läsförmåga. Undersökningen tydliggör behovet av läsfrämjande insatser. Där kan tillgången till lättläst spela en betydelsefull roll. Det är angeläget att framhålla vikten av mångfald och kvalitet i utgivningen av lättläst litteratur. gör bedömningen att den privata marknaden inte har möjlighet att tillgodose behovet av lättläst litteratur till hela målgruppen. Däremot föreslår utredningen att kunskapscentret och Myndigheten för tillgängliga medier i sin utgivning av lättläst litteratur främst ska rikta sig till en primär målgrupp. Regeringen delar överlag inte utredningens förslag om att dela upp målgruppen (se avsnitt 5.4). föreslår därutöver att utgivning av lättläst litteratur främst ska riktas till vuxna. Utredningen bedömer att det för barn och unga i högre grad produceras lättläst litteratur av privata förlag och lättlästa läromedel genom Specialpedagogiska skolmyndigheten. När det gäller åldersgräns för målgruppen för lättläst litteratur anser regeringen dock i likhet med en övervägande del av remissinsatserna att det inte kan anses vara oföränderligt att målgruppen för lättläst litteratur kommer att vara vuxna. Det är därför rimligare att målgruppen får identifieras utifrån behovsanalyser vid det nationella kunskapscentret. I propositionen Läsa för livet pekar regeringen också särskilt på vikten av att stärka barns och ungas läsförmåga och läslust. Genom att tidigt i livet ta del av litteratur och utveckla den egna kreativiteten stärks kunskaps- och bildningsnivån. Det är också en förutsättning för att människor ska växa och utvecklas även som vuxna. Regeringen gör därför bedömningen att det inte bör sättas någon åldersgräns. Det nationella kunskapscentret vid myndigheten får i stället arbeta utifrån behovsanalyser av marknaden. Ett antal författare som arbetat för har i ett spontant remissvar anfört att det finns en problematik med att en statlig myndighet ger ut oberoende litteratur. Utgångspunkten är dock att den kommersiella marknaden, i den mån det är möjligt, ska tillgodose målgruppens efterfrågan på lättläst litteratur. Regeringen har också, i likhet med utredningen och majoriteten av remissinstanserna, bedömt att det 2013/14:134 finns ett fortsatt behov av statligt åtagande på området lättläst. De fördelar som redogjorts för i denna proposition när det gäller synergieffekter får anses överväga de eventuella nackdelarna. Flera brukarorganisationer, bl.a. , har i sina remissvar påpekat att målgrupperna för lättläst inte alltid har samma möjlighet att tillgodogöra sig litteratur digitalt som i tryckt format. Det har framförts en oro över att Myndigheten för tillgängliga medier har en tydligt teknisk inriktning. Regeringen anser att formen för utgivningen av lättläst litteratur bör göras utifrån analyser av målgruppens behov. Den lättlästa litteraturen bör alltså tillgängliggöras i tryckt format vid behov. I övrigt överlåter regeringen åt myndigheten att bestämma i vilket format som den lättlästa litteraturen bör göras tillgänglig. Lättläst litteratur bör produceras i den utsträckning behoven inte kan tillgodoses på den kommersiella marknaden Det har även inkommit synpunkter från några remissinstanser, exempelvis Nordiska oberoende förlags förening, avseende att statens åtagande för lättläst försvårar utgivning av alternativ på marknaden. Regeringen bedömer dock i likhet med utredningen och majoriteten av remissinstanserna att det finns ett fortsatt behov av statligt åtagande på området lättläst. Regeringen bedömer även i likhet med utredningen att det är viktigt att inte snedvrida marknaden, utan i stället låta de privata förlag som ger ut lättläst litteratur få möjlighet att agera på en konkurrensutsatt marknad. Den statligt stödda utgivningen av lättläst litteratur bör därmed göras utifrån kontinuerliga behovsanalyser av marknaden och styras till att inte vara konkurrenshämmande. Med hjälp av ett brukarråd, ett vetenskapligt råd och kontaktnät med relevanta aktörer bör myndigheten kunna arbeta med dessa förutsättningar. Baserat på relevanta analyser bör centret kunna begränsa sin utgivning av lättläst litteratur till den typ av utgivning som inte marknaden kan tillgodose.