prop · H103224 · 2014-04-29 00:00:00 — anför att ett införande av möjligheten att beskatta tjänsterna där de faktiskt används och utnyttjas sannolikt skulle medföra minskad förutsebarhet och ökad risk för dubbelbeskattning. Samfundet instämmer i promemorians bedömning att möjligheten att beskatta en tjänst där den faktiskt används och utnyttjas inte bör utnyttjas. NSD vill ha kvar den nuvarande svenska bestämmelsen som innebär att telekommunikationstjänster inte beskattas i om de tillhandahålls privatpersoner från och den faktiska användningen och utnyttjandet sker i ett land utanför EU. NSD menar att i annat fall kan en svensk kund bli belastad av en mervärdesskattekostnad från två länder till följd av att mervärdesskatt tas ut på de tjänster (roaming) som förvärvas av den svenska operatören för att kunden ska kunna genomföra sitt samtal i det aktuella landet utanför EU. Om andra medlemsstater utnyttjar möjligheten i artikel 59a uppkommer, enligt NSD, en konkurrensfördel för utländska företag jämfört med svenska företag. FAR uppskattar ambitionen i promemorian att reglerna ska vara enkla att tillämpa och att man så långt som möjligt försöker undvika att införa regler som innebär svåra bedömningar. FAR ifrågasätter dock om det ändå inte bör införas en regel om att omsättningen ska anses ske utomlands om den faktiska användningen sker i ett land utanför EU. Enligt FAR kan i annat fall en svensk privatperson komma att belastas av dubbel mervärdesskatt till följd av att lokal mervärdesskatt eller motsvarande konsumtionsskatt tas ut på roamingavgiften. FAR ifrågasätter även om inte den i promemorian valda lösningen kan föranleda en försämring för svenska företag jämfört med utländska Prop. 2013/14:224 företag. Regeringen vill först erinra om att den i promemorian föreslagna regleringen innebär att en telekommunikationstjänst som tillhandahålls en privatperson som är bosatt eller stadigvarande vistas i är omsatt i , oavsett om den som tillhandahåller tjänsten är ett svenskt eller ett utländskt företag. Den omständigheten att det i promemorian inte föreslås någon möjlighet att undanta tjänsten från svensk beskattning om den faktiskt används eller utnyttjas i ett land utanför EU torde därför inte medföra att svenska företag missgynnas i förhållande till utländska företag. När det gäller vad som anförts i övrigt av FAR och NSD har regeringen förståelse för det problem som lyfts fram. Mot bakgrund av de överväganden som förs i promemorian, finner regeringen dock att möjligheten att beskatta telekommunikationstjänster där de faktiskt används och utnyttjas med stöd av artikel 59a inte bör tillämpas. Inte heller för elektroniska tjänster eller för radio- och tvsändningar bör någon avvikelse från vad som följer av föreslagna 5 kap. 16 § ML göras med hänsyn till var den faktiska användningen och utnyttjandet sker. Om det skulle visa sig finnas behov av en reglering som innebär sådan avvikelse skulle emellertid möjligheten i artikel 59a kunna användas. Förslaget föranleder att nuvarande 5 kap. 16 § betecknas 5 kap. 18 § och att en ny 5 kap. 16 § ML införs. 6.2Vad avses med telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster? Regeringens förslag: Språkliga och redaktionella ändringar föreslås i bestämmelserna om vad som avses med telekommunikationstjänster och elektroniska tjänster. Regeringens bedömning: Det bör inte införas någon bestämmelse i lagen om vad som avses med radio- och tv-sändningar. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Regeringens bedömning är dock något mer utförlig än den som finns i promemorian vad gäller införande av en definition av radio- och tv-sändningar i mervärdesskattelagen. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i anför i fråga om den föreslagna utformningen av 5 kap. 16 § ML att en sammanfattande definition avseende radio- och tv-sändningar kan vara lämplig. Skälen för regeringens förslag och bedömning Direktiv /8/EG, genom vilket artikel 58 ges det nya innehållet, innebär ingen förändring av de i mervärdesskattedirektivet befintliga bestämmelserna om vad som avses med begreppen telekommunikations- 2013/14:224 tjänster och elektroniska tjänster. I förtydligande syfte har det däremot beslutats om ändringar i tillämpningsförordningens uppräkningar av exempel avseende vilka tjänster som är att betrakta som elektroniska tjänster (artikel 7 och bilaga 1) Dessutom har det, i samma syfte, beslutats att i tillämpningsförordningen införa förteckningar med exempel på vad som avses med telekommunikationstjänster och radio- och tv-sändningar. Tillämpningsförordningen är direkt gällande i nationell rätt och ska därför inte genomföras i svensk lagstiftning. Vad gäller elektroniska tjänster bör nämnas att det i artikel 58 andra stycket i mervärdesskattedirektivet, som inte ändras , anges att kommunikation mellan tillhandahållaren och förvärvaren genom e-post i sig inte betyder att det rör sig om en elektronisk tjänst. Detta innebär bl.a. att ett juridiskt utlåtande inte blir en elektronisk tjänst bara för att det levereras per e-post. Avgörande är i stället vad som faktiskt tillhandahålls. En bestämmelse som motsvarar artikel 58 andra stycket är redan införd i 18 c § mervärdesskatteförordningen (1994:223). Någon lagstiftningsåtgärd i anledning av denna direktivbestämmelse bedöms därför nu inte nödvändig. Som en följd av genomförandet av de ändrade omsättningslandsreglerna för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster bör uppräkningen av nämnda tjänster i nuvarande 5 kap. 18 § 10–12 ML föras över till den nya 5 kap. 16 § ML. I samband härmed föreslås språkliga och redaktionella ändringar i reglerna om vad som avses med telekommunikationstjänster och elektroniska tjänster. Förvaltningsrätten i anför att en sammanfattande definition avseende radio- och tv-sändningar torde vara klargörande och påpekar att en sådan föreslås för telekommunikationstjänster. Regeringen kan instämma i att en sammanfattande uppräkning avseende radio- och tvsändningar kan framstå som klargörande och även som logisk, eftersom sådana uppräkningar redan finns för telekommunikationstjänster och elektroniska tjänster i mervärdesskattelagen. Sistnämnda bestämmelser genomför emellertid direktivets bestämmelser om vad som avses med telekommunikationstjänster och elektroniska tjänster. Mervärdesskattedirektivet innehåller inte någon definition av eller förteckning med exempel på vad som avses med radio- och tv-sändningar. Vad som anses som radio- och tv-sändningar regleras därmed enbart av den som svensk rätt gällande tillämpningsförordningen. Regeringen delar mot den bakgrunden promemorians bedömning att någon definition av eller exemplifiering för radio- och tv-sändningar inte bör införas i mervärdesskattelagen. I det följande redovisas bestämmelser om vad som avses med telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Enligt artikel 24.2 i mervärdesskattedirektivet förstås med telekommunikationstjänster tjänster för överföring, sändning eller mottagning av signaler, text, bilder och ljud eller information av vilket slag som helst via tråd, radio, optiska eller andra elektromagnetiska medel, inbegripet överlåtelse och upplåtelse i samband härmed av rätten att nyttja kapacitet för sådan överföring, sändning eller mottagning, inbegripet tillhanda- Prop. 2013/14:224 hållande av tillgång till globala informationsnät. motsvaras av gällande 5 kap. 18 § 10 ML. Som ovan angetts innebär förslaget i denna proposition att sistnämnda bestämmelse överförs till den nya 5 kap. 16 § ML samt ändras i språkligt och redaktionellt hänseende. I nya artikel 6a i tillämpningsförordningen finns en lista med exempel på telekommunikationstjänster. Uppräkningen, som inte är uttömmande, har följande lydelse. a)Fasta och mobila telefonitjänster för överföring och koppling av röst-, data- och videotjänster, inklusive telefonitjänster med en komponent för bildåtergivning (bildtelefoni). b)Telefoni som tillhandahålls via internet, inklusive IP-telefoni (VoIP). c)Tjänster för röstmeddelanden, samtal väntar, omstyrning av samtal, nummervisning, trevägssamtal och andra tjänster för samtalshantering. d)Personsökningstjänster. e)Audiotexttjänster. f)Telefax-, telegrafi- och telextjänster. g)Tillgång till internet, inklusive World (www). h)Privata nätanslutningar som tillhandahåller telekommunikationsförbindelser uteslutande för köparens bruk. En telekommunikationstjänst avser endast själva överföringen och inte innehållet. Tillhandahållande av sådant ljudinnehåll och audiovisuellt innehåll via kommunikationsnät som inte uppfyller villkoren för radio- och tv-sändningar, t.ex. till följd av att det inte faller under det redaktionella ansvaret hos en leverantör av medietjänster, är att anse som elektroniska tjänster (se punkt 4 i bilaga I till tillämpningsförordningen). Rådgivningstjänster per telefon (s.k. helpdesk-tjänster) bör normalt inte betraktas som telekommunikationstjänster. Det finns, som tidigare nämnts, inte någon definition av radio- och tvsändningar i mervärdesskattedirektivet. I tillämpningsförordningen används för dessa tjänster beteckningen sändningstjänster. I nya artikel 6b.1 anges följande. 1.Sändningstjänster ska omfatta tjänster som består av ljudinnehåll och audiovisuellt innehåll i form av exempelvis radio- eller televisionsprogram som tillhandahålls allmänheten via kommunikationsnät av en leverantör av medietjänster och under dennes redaktionella ansvar och för lyssnande eller tittande på enligt en programtablå. 2.Punkt 1 ska särskilt omfatta följande tjänster: a) Radio- eller televisionsprogram som sänds eller återutsänds via ett radio- eller televisionsnät. 2013/14:224 b) Radio- eller televisionsprogram som distribueras via internet eller liknande elektroniska nät (IP-baserade strömmande medier), om de sänds som de sänds eller återutsänds via ett radio- eller televisionsnät. Punkt 1 ska inte omfatta följande tjänster: a)Telekommunikationstjänster. b)Elektroniska tjänster. c)Tillhandahållande av information om särskilda program på beställning. d)Överlåtelse av sändnings- eller överföringsrättigheter. e)Leasing av teknisk utrustning eller tekniska anläggningar som är avsedda att användas för att motta en sändning. f)Radio- eller televisionsprogram som distribueras via internet eller liknande elektroniskt nät (IP-baserade strömmande medier), om de inte sänds som de sänds eller återutsänds via ett radio- eller televisionsnät. Tillämpningsområdet för begreppet är avsett att vara snävt. Den snäva tillämpningen bör ses mot bakgrund av möjligheten att tillämpa reducerad skattesats för dessa tjänster enligt direktivet (artikel 98 och bilaga III punkt 8 till direktivet). Som framgår av nya artikel 6b.1 omfattar definitionen vissa tjänster som via kommunikationsnät tillhandahålls av en leverantör av medietjänster och som omfattas av dennes redaktionella ansvar och som allmänheten som de sänds kan lyssna till eller se enligt en programtablå. Definitionen har sin utgångspunkt i och rådets direktiv /13/EU av om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktivet om audiovisuella medietjänster). Genom nämnda direktiv har det tidigare direktivet 89/552/EEG upphävts. För att ett program som sänds via internet eller något annat kommunikationsnät än ett radio- eller televisionsnät – och som faller under en medieleverantörs redaktionella ansvar och uppfyller övriga förutsättningar – ska anses som en radio- eller tv-sändning i mervärdesskattesammanhang krävs att sändningen sker som programmet sänds via ett radio- eller televisionsnät. Om sändningarna inte sker utgör sändningen via internet en elektronisk tjänst. Beställ-tv och beställ-video är därmed elektroniska tjänster. När det gäller vad som avses med att sändningen via internet ska ske , bör en kort tidsförskjutning på grund av tekniska orsaker vara godtagbar (jfr skäl 30 i ingressen till direktivet om audiovisuella medietjänster). Uppräkningen av exempel på radio- och tv-sändningar är inte uttömmande. I den svenska versionen av mervärdesskattedirektivet och tillämpningsförordningen används framför allt uttrycket tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg men även det kortare elektroniska tjänster före- I mervärdesskattelagen används endast det kortare uttrycket elektroniska tjänster. Betydelsen är densamma. I bilaga II till mervärdesskattedirektivet finns en lista med olika typer av elektroniska tjänster. Listan innehåller följande. 1.Tillhandahållande av webbplatser, webbhotell samt distansunderhåll av programvara och utrustning. 2.Tillhandahållande av programvara och uppdatering av denna. 3.Tillhandahållande av bilder, texter och upplysningar samt av databasåtkomst. 4.Tillhandahållande av musik, av filmer och av spel, inbegripet hasardspel och spel om pengar, samt tillhandahållande av politiska, kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga eller underhållningsbetonade sändningar eller tilldragelser. 5.Tillhandahållande av distansundervisningstjänster. Bestämmelsen motsvaras av gällande 5 kap. 18 § 12 ML. Som redan angetts innebär förslaget att denna bestämmelse förs över till den nya 5 kap. 16 § ML och ändras språkligt och redaktionellt. Listan är avsedd att så fullständigt som möjligt ge exempel på vilka tjänster som omfattas av begreppet elektroniska tjänster. Listan är inte uttömmande utan utgör endast en exemplifiering. Avsikten är att listan ska kunna omfatta fler tjänster än de som räknas upp, både sådana som redan finns och sådana som inte finns men som kommer att finnas . I klargörande syfte, och för att därmed uppnå en enhetlig tillämpning av mervärdesskattesystemet, har det i artikel 7 i tillämpningsförordningen införts ytterligare bestämmelser avseende elektroniska tjänster. Bestämmelsen har, , följande lydelse: 1.Begreppet tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg som anges i direktiv /112/EG ska inbegripa tjänster som tillhandahålls via Internet eller ett elektroniskt nät och som till sin natur är sådana att tillhandahållandet huvudsakligen är automatiserat, kräver ett minimalt mått av mänsklig inblandning och inte kan utföras i avsaknad av informationsteknik. 2.Punkt 1 ska i synnerhet omfatta följande: a)Tillhandahållande av digitaliserade produkter i allmänhet, t.ex. programvara och ändringar och uppdateringar av programvara. b)Tjänster som tillhandahåller eller stöder en kommersiell eller personlig närvaro på ett elektroniskt nät, t.ex. en webbplats eller en webbsida. c)Tjänster som genereras automatiskt från en dator via Internet eller ett elektroniskt nät, när en mottagare matar in vissa specifika uppgifter. d)Tilldelning mot ersättning av rättigheter att utbjuda varor eller tjänster till försäljning på en webbplats på internet, vilken fungerar som en marknadsplats online, där de potentiella köparna lägger bud via ett automatiserat förfarande och där parterna får meddelande om försäljningen genom automatiskt genererad e-post från en dator. 2013/14:224 e) Servicepaket för internet (ISP) i vilka telekommunikationsdelen endast är en understödjande och underordnad del (dvs. paket som omfattar mer än bara internetanslutning och innehåller andra inslag, såsom sidor med ett innehåll som tillhandahåller nyheter, meteorologisk information eller turistinformation, spelplatser, webbhotellverksamhet, tillträde till diskussioner online osv. f)De tjänster som förtecknas i bilaga I. Punkt 1 ska inte omfatta följande: a)Sändningstjänster. b)Telekommunikationstjänster. c)Varor för vilka beställningen och orderhanteringen sker på elektronisk väg. d)Cd-rom, disketter och liknande fysiska medier. e)Trycksaker såsom böcker, nyhetsbrev, tidningar eller tidskrifter. f)Cd-skivor och ljudkassetter. g)Videokassetter och dvd-skivor. h)Spel på cd-rom. i)Tjänster av fackmän, t.ex. jurister och ekonomiska konsulter, som ger kunderna råd via e-post. j)Undervisning, när kursens innehåll förmedlas av en utbildare över internet eller ett annat elektroniskt nät (dvs. via fjärrförbindelse). k)Fysisk reparation offline av datorutrustning. l)Datalagerhanteringstjänster offline. m)Reklam, t.ex. i tidningar, på affischer och i tv. n)Användarstöd per telefon. o)Undervisning som enbart tillhandahålls via korrespondens, t.ex. brevkurser. p)Konventionella auktioner som kräver direkt medverkan av människor, oavsett hur buden läggs. t)Biljetter till kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga och liknande evenemang som bokas online. u)Logi, hyrbilar, restaurangtjänster, persontransport eller liknande tjänster som bokas online. Som framgår ovan (artikel 7.2 f) innehåller bilaga I till tillämpningsförordningen exempel på elektroniska tjänster. Genom exemplen kompletteras listan i bilaga II till mervärdesskattedirektivet enligt följande. 1.Punkt 1 i bilaga II till direktiv /112/EG a) Webbhotellverksamhet. b) Automatiserat distansunderhåll online av programvara. c) Fjärradministration av datasystem. d) Datalagerhantering online där vissa uppgifter lagras och hämtas på elektronisk väg. e) Tillhandahållande online av diskutrymme på begäran. 2.Punkt 2 i bilaga II till direktiv /112/EG a)Tillgång till eller nedladdning av programvara, t.ex. Prop. 2013/14:224 upphandlings-, bokförings- eller antivirusprogram, samt upp- b)Programvara som förhindrar att det visas reklam på skärmen, även kallad "bannerblockerare". c)Nedladdningsbara drivrutiner, såsom programvara som förbinder datorer med kringutrustning, t.ex. skrivare. d)Automatisk installation online av filter på webbplatser. e)Automatisk installation online av brandväggar. Punkt 3 i bilaga II till direktiv /112/EG a)Tillgång till och nedladdning av "skrivbordsteman". b)Tillgång till och nedladdning av fotografier, illustrationer eller skärmsläckare. c)Det digitaliserade innehållet i böcker och andra elektroniska publikationer. d)Prenumeration på nättidningar och nättidskrifter. e)Webbloggar och webbplatsstatistik. f)Nyheter, trafikinformation och väderrapporter online. g)Information online som genereras automatiskt av en programvara genom att köparen för in vissa uppgifter, t.ex. rättsliga och finansiella uppgifter, inbegripet uppgifter såsom kontinuerligt uppdaterade börsuppgifter. h)Tillhandahållande av annonsutrymme, t.ex. annonser på en webbplats eller webbsida. i)Användning av sökverktyg och Internetkataloger. Punkt 4 i bilaga II till direktiv /112/EG a)Tillgång till eller nedladdning av musik till datorer och mobiltelefoner. b)Tillgång till eller nedladdning av jinglar, musikutdrag, ringsignaler eller andra ljud. c)Tillgång till eller nedladdning av filmer. d)Nedladdning av spel till datorer och mobiltelefoner. e)Tillgång till automatiserade nätbaserade spel som inte fungerar utan internet eller liknande elektroniska nätverk och där deltagarna befinner sig på avstånd från varandra. f)Mottagande av radio- eller televisionsprogram som distribueras via ett radio- eller televisionsnät, internet eller liknande elektroniskt nät som användaren kan lyssna eller titta på som denne väljer och på egen begäran utifrån en katalog med program som valts ut av leverantören av medietjänster, såsom beställ-tv eller beställvideo. g)Mottagande av radio- eller televisionsprogram via internet eller liknande elektroniskt nät (IP-baserade strömmande medier), om de inte sänds som de sänds eller återutsänds via ett radio- eller televisionsnät. h)Ljudinnehåll och audiovisuellt innehåll via kommunikationsnät som inte tillhandahålls av en leverantör av medietjänster och inte faller under dennes redaktionella ansvar. i)Vidare tillhandahållande av ljudproduktion och audiovisuell produktion från en leverantör av medietjänster via kom- 2013/14:224 munikationsnät som utförs av någon annan än leverantören av medietjänster. Punkt 5 i bilaga II till direktiv /112/EG a)Automatiserad undervisning på distans som inte fungerar utan Internet eller ett liknande elektroniskt nät och som tillhandahålls med begränsad, eller utan, mänsklig medverkan, inbegripet virtuella klassrum, utom när Internet eller ett liknande elektroniskt nät används endast som ett verktyg för kommunikation mellan läraren och eleven. b)Arbetsböcker som eleverna fyller i online och som rättas automatiskt, utan mänsklig medverkan. Den ändrade lydelsen av punkt 4 i bilaga I till tillämpningsförordningen består i att det införs fyra nya led (f–i). Leden f och g omfattar, i korthet, sändningar via internet eller andra kommunikationsnät som inte sker med en sändning via ett radio- eller televisionsnät och som därför inte anses som en radio eller tvsändning enligt nya artikel 6b. Om en sändning via internet inte sker med en sändning via ett radio- eller televisionsnät är det alltså inte fråga om en radio eller tv-sändning enligt sistnämnda artikel. Detta gäller även om sändningen sker av en leverantör av medietjänster under dennes redaktionella ansvar. De tjänster som anges i leden h och i avser sändningar via internet eller andra kommunikationsnät som inte sker av en leverantör av medietjänster under dennes redaktionella ansvar och som av den anledningen inte uppfyller kriterierna för att betraktas som radio- eller tv-sändningar. En sändning som inte faller under det redaktionella ansvaret hos en leverantör av medietjänster utgör således ingen radio- eller tv-sändning, även om den skulle ske med en sändning via ett radio- eller televisionsnät. Genom de ändringar som träder i kraft slopas gällande led q, r och s i artikel 7.3. Dessa led avser följande tjänster: telefoni med en videobildkomponent (bildtelefoni), tillgång till internet och world wide web samt telefoni som tillhandahålls via internet. Sådana tjänster utgör telekommunikationstjänster och anges som exempel på sistnämnda tjänster i nya artikel 6a.1 a, b och g. införs de nya leden t och u i artikel 7.3. Syftet med de nya bestämmelserna är att klargöra att bokningar av biljetter till exempelvis konserter och bokningar av hotellrum, hyrbilar etc. som görs via internet inte utgör elektroniska tjänster. Endast den omständigheten att en bokning sker via internet medför inte att det ska anses vara fråga om en elektronisk tjänst. När det gäller bokning av hotellrum kan nämnas att för det fall bokningen görs på hotellets webbsida bör det anses vara fråga om en tjänst med anknytning till fastighet och beskattning därmed ske där hotellet är beläget (artikel 47 i direktivet). Om hotellbokningen görs av en privatperson via en förmedlare (som agerar i annans namn och för annans räkning), t.ex. på en förmedlares webbsida, kan det – beroende på omständigheterna – anses röra sig om en förmedlingstjänst (artikel 46 i direktivet). Förmedling av hotellrum som tillhandahålls en beskattningsbar person Prop. 2013/14:224 omfattas av huvudregeln och beskattas i det land där köparen är etablerad (artikel 44 i direktivet), medan förmedling som tillhandahålls en privatperson regleras av artikel 46 i direktivet och därmed beskattas i det land där hotellet är beläget. nämnda förhållanden framgår av artikel 31 i tillämpningsförordningen, se även prop. 2009/10:15 s. 101. Det sagda utesluter dock inte att ett företag som tillhandahåller icke beskattningsbara personer tjänster i form av automatiserad förmedling av hotellrum på en webbsida kan anses tillhandahålla elektroniska tjänster (jfr artikel 7.2 c och d i tillämpningsförordningen). Den tjänst som detta företag omsätter till kunden (den icke beskattningsbara personen) – och som kunden alltså betalar för – är i det fallet den automatiserade förmedlingen. Beträffande spel, bl.a. hasardspel och spel om pengar (punkt 4 i bilaga II till mervärdesskattedirektivet), bör nämnas att medlemsstaterna får undanta tillhandahållanden av sådana tjänster från skatteplikt enligt artikel 135.1 i i mervärdesskattedirektivet. I mervärdesskattelagen regleras detta undantag i 3 kap. 23 § 5.