prop · H103224 · 2014-04-29 00:00:00 — bevissäkring och betalningssäkring Prop. i 69 kap., i 69 kap., 17. indrivning i 70 kap., och 21. indrivning i 70 kap., och 18. övriga bestämmelser om 22. övriga bestämmelser om verkställighet i 71 kap. verkställighet i 71 kap. Vid omprövning och över- klagande av beslut enligt de bestämmelser som räknas upp i 23 § tillämpas 66 och 67 kap. (2011:1244). Vid tillämpningen av de bestämmelser som räknas upp i 23 § ska följande gälla: 1.Det som sägs i skatteförfarandelagen (2011:1244) om skattedeklaration eller deklaration tillämpas för en särskild mervärdesskattedeklaration eller en deklaration som lämnats enligt motsvarande bestämmelser i ett annat EU-land. 2.Det som sägs i skatteförfarandelagen om uppgifts- 15–35 kap. tillämpas även för uppgifts- skyldighet enligt denna lag. Det som sägs i 49 kap. 7 § även för motsvarande myndighet i ett annat EU-land. Om skatt enligt mervärdes- skattelagen (1994:200) ska till- godoräknas på grund av ett omprövningsbeslut eller ett beslut av en domstol, ska den beskatt- räknas från och med dagen efter dag till och med den dag då räntesats som anges i 65 kap. 4 § (2011:1244). Den som ett identifieringsbeslut enligt denna lag ska i skälig gäller för enligt denna lag eller enligt motsvarande bestämmelser i ett annat EU-land ska genom dokumentation se till att det finns underlag för att fullgöra uppgifts- dokumentation se till att det finns skyldigheten och för kontroll av underlag för de omsättningar som omfattas av beslutet. skaperna ska vara så detaljerade att kan avgöra om en tion eller en deklaration som bestämmelser i ett annat EU-land Om begär det, ska den beskattningsbara personen göra sådant underlag som avses i första stycket tillgängligt på elektronisk väg. Underlaget ska bevaras efter utgången av det år då den transaktion som underlaget avser utfördes. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen tillämpas på redovisningsperioder som börjar efter utgången av . 11 Senaste lydelse 2013:370. Förslag till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4 § skatteförfarandelagen (2011:1244) ska ha följande lydelse. Lagen gäller inte heller för Lagen gäller inte heller för mervärdesskatt som ska redovisas mervärdesskatt som ska redovisas (2011:1245) om särskilda ord- och tv-sändningar och elektro- Denna lag träder i kraft . 2013/14:224 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. Härigenom föreskrivs att 2 kap. 8 § lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. ska ha följande lydelse. Frihet från skatt skall medges för import av samlarföremål och konstverk som inte är avsedda att säljas, när den för vars räkning varorna införs är ett galleri, museum eller annan institution som har godkänts av för skattefri import enligt denna paragraf. Frihet från skatt skall dock inte medges om varan tillhandahålls mot betalning av en person som bedriver en verksamhet som skulle ha varit yrkesmässig enligt mervärdesskattelagen (1994:200) om den hade bedrivits i . Frihet från skatt ska medges för import av samlarföremål och konstverk som inte är avsedda att säljas, när den för vars räkning varorna införs är ett galleri, museum eller annan institution som har godkänts av för skattefri import enligt denna paragraf. Frihet från skatt ska dock inte medges om varan tillhandahålls mot betalning av någon som är en beskattningsbar person i den mening som avses i 4 kap. 1 § mervärdesskattelagen (1994:200). Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1999:426. Lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt Härigenom föreskrivs att 6 kap. 1 § lagen (1994:1776) om skatt på energi ska ha följande lydelse. I fråga om förfarandet vid beskattningen gäller, utom i fall som avses i andra stycket och 1 a §, bestämmelserna i skatteförfarandelagen (2011:1244). För skatt som ska betalas till gäller tullagen (2000:1281). I fråga om förfarandet vid beskattningen gäller, utom i fall som avses i andra stycket och 1 a §, bestämmelserna i skatteförfarandelagen (2011:1244). För skatt som ska betalas till gäller tullagen (2000:1281). 1 Senaste lydelse 2013:1075. 3 Ärendet och dess beredning antog Europeiska unionens råd (rådet) det s.k. momspaketet. Paketet, som består av två direktiv och en förordning, medför genom de båda direktiven ett antal ändringar i rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt (mervärdesskattedirektivet eller direktivet). Stora delar av det ena av momspaketets två direktiv, rådets direktiv /8/EG av om ändring av direktiv /112/EG med avseende på platsen för tillhandahållande av tjänster (direktiv /8/EG) och det andra direktivet i momspaketet, rådets direktiv /9/EG av om fastställande av närmare regler för återbetalning enligt direktiv /112/EG av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som inte är etablerade i den återbetalande medlemsstaten men i en annan medlemsstat, har redan genomförts i svensk rätt genom propositionen Nya mervärdesskatteregler om omsättningsland för tjänster, återbetalning till utländska företagare och periodisk sammanställning (prop. 2009/10:15). Den nu aktuella propositionen avser det svenska genomförandet av återstående delar av direktiv /8/EG. Direktiv /8/EG finns bifogat i bilaga 1. Den förordning som ingår i momspaketet, rådets förordning (EG) nr 143/2008, avser det administrativa samarbetet mellan medlemsstaterna i fråga om mervärdesskatt och innebär ändringar i förordningen (EG) nr 1798/2003. Sistnämnda förordning är ersatt med rådets förordning (EU) nr 904/2010 av om administrativt samarbete och kampen mot mervärdesskattebedrägeri (förordningen om administrativt samarbete). Förordningen gäller direkt i och ska följaktligen inte genomföras i svensk rätt. Genom direktiv /8/EG ändras i olika steg, med början , mervärdesskattedirektivet angående platsen för tillhandahållande av tjänster (i svensk terminologi vanligen omsättningsland eller beskattningsland). Direktivet innehåller regler som träder i kraft vid fyra olika tillfällen (utom den ikraftträdandetidpunkt som föreskrivs i artikel 1 i sistnämnda direktiv). 2009/10:15 behandlas de ändringar avseende beskattningsland som trädde i kraft , och . Den nu aktuella propositionen behandlar de ändringar avseende gränsöverskridande försäljning av telekommunikationstjänster, radio- och tvsändningar och elektroniska tjänster som träder i kraft . Bestämmelserna om platsen för tillhandahållande avgör i vilket land en viss omsättning ska beskattas vid gränsöverskridande transaktioner. Allt fler tjänster tillhandahålls på distans och reglerna i mervärdesskattedirektivet har inte varit anpassade till denna utveckling. Bestämmelserna i direktiv /8/EG syftar till att modernisera och förenkla det gemensamma mervärdesskattesystemet. Syftet är också att i större utsträckning uppnå beskattning i konsumtionslandet för att upprätthålla den grundläggande principen att skatten ska tillfalla konsumtionslandet. antog rådet nya tillämpningsföreskrifter till mervärdesskattedirektivet. Dessa finns i rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 av om fastställande av tillämpnings- Prop. 2013/14:224 föreskrifter för direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt (tillämpningsförordningen). och antogs ändringar i tillämpningsförordningen för att anpassa den till de regler i direktiv /8/EG som träder i kraft , se rådets förordning (EU) nr 967/2012 respektive rådets genomförandeförordning (EU) nr 1042/2013. Tillämpningsförordningen är direkt gällande i medlemsstaterna och ska således inte genomföras i svensk rätt. Inom har promemorian Nya mervärdesskatteregler om omsättningsland för telekommunikationstjänster, radio- och tvsändningar och elektroniska tjänster tagits fram för att genomföra återstående delar av direktiv /8/EG. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 2. Promemorians lagförslag finns i bilaga 3. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Fi2013/4112). Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. är en följdändring i anledning av de ändringar terminologin i mervärdesskattelagen (1994:200) som gjordes genom propositionen Begreppet beskattningsbar person – en teknisk anpassning av mervärdesskattelagen (prop. 2012/13:124). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Regeringen har följt Lagrådets förslag, som behandlas i avsnitt 6.3, 7.10.3, 7.10.5 och 9 och i författningskommentaren. Dessutom har vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts i förhållande till lagrådsremissens lagförslag. I denna proposition föreslås dessutom en rättelse av redaktionell karaktär i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Lagförslaget är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets granskning skulle sakna betydelse. Regeringen har därför inte inhämtat Lagrådets yttrande över det förslaget. Reglerna för mervärdesskatt är harmoniserade inom EU. Det EU-rättsliga regelverket finns huvudsakligen i mervärdesskattedirektivet. Reglerna i direktivet måste genomföras i den nationella rätten. I har det skett främst genom mervärdesskattelagen (1994:200). Bestämmelser som genomför direktivet finns även i skatteförfarandelagen (2011:1244) och lagen (2011:1245) om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster. Inom EU finns också gemensamma förordningar som rör mervärdesskatt. Dessa är direkt tillämpliga och ska inte genomföras i svensk rätt. Det pågår ett ständigt förändringsarbete på mervärdesskatteområdet inom EU. Förändringarna har olika mål. Exempelvis eftersträvas att regelverket ska bli enklare att tillämpa för företag och myndigheter, vilket i sin tur reducerar den administrativa bördan. Ett annat mål är att modernisera mervärdesskattesystemet utifrån förändringar i bl.a. handel och teknik. Ett ytterligare mål är att säkra medlemsstaternas skatteintäkter. Kommissionens förslag syftar till att uppnå dessa och andra mål. Kommissionens förslag avseende omsättningsland för tjänster och företagens administration vid gränsöverskridande handel Det direktiv som är aktuellt i detta lagstiftningsärende grundas på flera olika förslag från kommissionen. Kommissionen lämnade två förslag om ändringar i det dåvarande s.k. sjätte direktivet (direktiv /388/EEG; numera ersatt av mervärdesskattedirektivet). Det första förslaget lämnades och handlar om beskattningsland vid gränsöverskridande omsättning av tjänster mellan beskattningsbara personer, KOM (2003) 822 slutlig. Det andra förslaget, som lämnades , avser beskattningsland vid gränsöverskridande omsättning av tjänster från beskattningsbara personer till icke beskattningsbara personer (främst privatpersoner), KOM(2005) 334 slutlig. Vid förhandlingarna i rådet sammanfördes KOM(2003) 822 slutlig och KOM(2005) 334 slutlig till ett förslag. Förslaget syftar dels till att förenkla för företagen, dels till att tjänster i högre grad ska beskattas där de konsumeras. Huvudprincipen i förslaget är därför att beskattning ska ske där köparen är etablerad, om köparen är en beskattningsbar person. I dessa fall gäller också s.k. omvänd skattskyldighet, dvs. att köparen själv ska ta upp sitt förvärv till beskattning. Därmed behöver säljaren inte vara registrerad till mervärdesskatt i köparens medlemsstat. Om köparen i stället är en privatperson ska säljaren beskatta försäljningen där säljaren är etablerad. Ett antal tjänster ska dock även i detta fall beskattas i köparens land. Säljaren måste då registreras till mervärdesskatt i den medlemsstaten. För en säljare med köpare i många länder är detta administrativt betungande. För att förenkla företagens administration vid gränsöverskridande omsättningar där säljaren måste registrera sig i köparens medlemsstat lämnade kommissionen 2004 ett förslag, KOM(2004) 728 slutlig. Förslaget innebär bl.a. att registreringen till mervärdesskatt och redovisningen av skatten ska ske hos motsvarigheten till skattemyndigheten i den egna etableringsmedlemsstaten. Företagen ska alltså ha en enda s.k. kontaktpunkt (one stop shop) i sin egen medlemsstat. Myndigheten i den egna medlemsstaten överför uppgifterna till skattemyndighetens motsvarighet i den andra medlemsstaten. I denna del bygger förslaget på ordningen med en enda kontaktpunkt som redan införts för företag i tredje land som tillhandahåller privatpersoner inom EU elektroniska tjänster. E-handelsdirektivet och förenklad ordning för företag i tredje land beslutade rådet om ändrade regler för mervärdesbeskattningen vid handel med elektroniska tjänster mellan länder utanför EU och länder inom EU (rådets direktiv /38/EG av om ändring och ändring för begränsad tid av direktiv /388/EEG vad gäller mervärdesskatteordningen för radio- och tv-sändningar samt vissa tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg; e-handelsdirektivet). E- handelsdirektivet var ett resultat av en strävan att anpassa det dåvarande sjätte direktivet till den framväxande handeln med elektroniska tjänster. Reglerna finns numera i mervärdesskattedirektivet. ändrades även den då gällande rådets förordning (EEG) nr 218/92 av om administrativt samarbete inom området för indirekt beskattning (mervärdesskatt). Förordningen ersattes senare av förordning (EG) nr 1798/2003, som i sin tur numera ersatts av förordningen (EU) nr 904/2010 av om administrativt samarbete och kampen mot mervärdesskattebedrägeri. E-handelsdirektivet innebar att det infördes regler om att elektroniska tjänster som tillhandahålls från ett land utanför EG till en medlemsstat ska beskattas inom EG. Omvänt gäller att en omsättning från en medlemsstat till en kund utanför EG inte ska beskattas inom EG. E- handelsdirektivet innehöll också regler om en förenklad ordning om en enda kontaktpunkt för redovisning och betalning av skatt för elektroniskt levererade tjänster i de fall tjänsterna tillhandahålls från ett land utanför EG till en icke beskattningsbar person i ett . Den beskattningsbara personen i tredje land kan välja att redovisa mervärdesskatten för all försäljning till konsumenter inom EG i ett valfritt . Det valda landet vidarebefordrar deklarationsuppgifter och betalning av skatten till det där tjänsterna har konsumerats (beskattningslandet). E-handelsdirektivet redovisas närmare i propositionen Mervärdesskatteregler för elektronisk handel samt för radio- och tv-sändningar (prop. 2002/03:77). Som ett led i en överenskommelse i rådet om det ursprungliga e- handelsdirektivet tidsbegränsades det till att gälla mellan till . Därefter har den temporära e-handelsordningen förlängts i olika omgångar. Rådets behandling av förslagen om omsättningsland för tjänster m.m. Förhandlingarna om förslagen om beskattningsland från kommissionen pågick i rådsarbetsgruppen för indirekta skatter. Vissa frågor kunde medlemsstaterna komma överens om, medan andra visade sig vara svårare att hantera. Reglerna om beskattningsland för tjänster var många medlemsstater angelägna om att få igenom. Vissa stater hade problem med att företag köper tjänster (t.ex. långtidsuthyrning av bilar) i andra länder och därmed undgår den egna medlemsstatens avdragsförbud. Andra medlemsstater hade problem med att telekommunikationsföretag etablerar sig i länder med låg mervärdesskattesats och säljer teletjänster därifrån till privatpersoner i andra medlemsstater. Bolagen kunde därmed konkurrera med en lägre skattesats än vad de inhemska teleoperatörerna kunde tillämpa. Det uppmärksammades att företagen behöver en kontaktpunkt för att inte orsakas alltför stor administrativ börda vid tillämpningen av de nya reglerna om beskattningsland för tjänster vid försäljning till privatpersoner. Kommissionens förslag om en kontaktpunkt för företag inom 2013/14:224 EU fördes därför in i beskattningslandsförslaget för att tillämpas vid sådana försäljningar. Många medlemsstater var även intresserade av de föreslagna reglerna för återbetalning till utländska beskattningsbara personer. I slutskedet av förhandlingarna kopplades de förslag som var möjliga att komma överens om ihop till det s.k. momspaketet. Den slutliga överenskommelsen om momspaketet ingicks av medlemsstaternas finansministrar och det formella beslutet fattades i rådet . Huvuddelen av förslagen om beskattningsland för tjänster trädde i kraft . Även reglerna om återbetalning av ingående mervärdesskatt till utländska beskattningsbara personer trädde i kraft . Vissa medlemsstater angav sig emellertid behöva mer tid för genomförandet av ett antal olika regler. Det beslutades därför bl.a. att reglerna om uthyrning av transportmedel skulle träda i kraft . Dessutom beslutades att reglerna om beskattningsland för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster vid försäljning till icke beskattningsbara personer skulle träda i kraft först . Detsamma gäller reglerna om en enda kontaktpunkt för redovisning och betalning av mervärdesskatt vid sådana försäljningar. Som ett led i överenskommelsen beslutades att när det gäller den nya särskilda ordningen om en enda kontaktpunkt för företag inom EU får den medlemsstat som är kontaktpunkt behålla en viss andel av den redovisade skatten . Den befintliga, temporära förenklade ordningen om en enda kontaktpunkt för företag i tredje land som tillhandahåller privatpersoner inom EU elektroniska tjänster utvidgades och gjordes permanent. Bestämmelserna i direktivet förtydligas och kompletteras genom föreskrifter i rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 av om fastställande av tillämpningsföreskrifter för direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt (tillämpningsförordningen). Syftet med föreskrifterna är att säkerställa att medlemsstaterna tolkar och tillämpar mervärdesskattedirektivet på samma vis. Förhandlingarna i rådsarbetsgruppen pågick och slöts en slutlig överenskommelse i rådet. Det formella beslutet i rådet fattades . fördes förhandlingar i rådsarbetsgruppen rörande kommissionens förslag om ändringar i tillämpningsförordningen med anledning av de nya särskilda ordningarna om en enda kontaktpunkt. Dessa ändringar antogs av rådet . Ytterligare ändringar i tillämpningsförordningen diskuterades . Dessa ändringar innehåller bl.a. presumtioner för att förenkla företagens fastställande av beskattningsland vid tillhandahållanden av telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Slutlig överenskommelse om dessa ändringar fattades i rådet och formellt beslut . Sistnämnda ändringar i tillämpningsförordningen innehåller även bestämmelser som avser tjänster med anknytning till fast egendom. Som ett resultat av förhandlingarna i rådsarbetsgruppen beslutades att för dessa bestämmelser skjuta fram ikraftträdandet i förhållande till förslaget från kommissionen och de träder därför inte i kraft förrän den I den mån lagstiftningsåtgärder är nödvändiga till följd av Prop. 2013/14:224 dessa bestämmelser lämnas förslag vid senare tillfälle. Platsen för tillhandahållande av tjänster Mervärdesskatt ska tas ut när tjänster tillhandahålls mot ersättning inom en medlemsstats territorium av en beskattningsbar person som agerar i denna egenskap (artikel 2.1 c i mervärdesskattedirektivet). Reglerna om var en viss typ av tjänst ska anses ha tillhandahållits (dvs. platsen för tillhandahållandet av tjänsterna, i svensk terminologi i regel benämnt beskattningsland eller omsättningsland) finns i avdelning V, kapitel 3 i direktivet (artiklarna 43–59b). Om och var beskattning av ett tillhandahållande av en tjänst ska ske avgörs dels av vilken typ av tjänst det gäller, dels av om köparen är en beskattningsbar person. Genom de delar av direktiv /8/EG som redan trätt i kraft har två huvudregler införts för fastställande av beskattningsland. Vid tillhandahållanden av tjänster mellan beskattningsbara personer ska tjänsterna anses tillhandahållna i det land där köparen är etablerad (artikel 44). Vid tillhandahållanden mellan en beskattningsbar person och någon som inte är en beskattningsbar person ska tjänsten anses tillhandahållen i det land där den beskattningsbara personen, alltså säljaren, är etablerad (artikel 45). Telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster omfattas av huvudreglerna när det är fråga om transaktioner inom EU. I de fall dessa tjänster tillhandahålls en beskattningsbar person sker alltså beskattning i det land där köparen är etablerad. Om tjänsterna tillhandahålls någon som inte är en beskattningsbar person, företrädesvis en privatperson, sker däremot beskattning i det land där säljaren är etablerad, om säljaren är etablerad inom EU. För telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls icke beskattningsbara personer gäller dock vissa undantag från huvudreglerna när det rör sig om transaktioner med tredje land. Enligt artikel 58 ska elektroniska tjänster som tillhandahålls en icke beskattningsbar person som är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas inom EU av en beskattningsbar person utanför EU anses tillhandahållna i det land där köparen är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas. Bakgrunden till den regeln är att medlemsstaterna vill åstadkomma beskattning i det land där tjänsten konsumeras, vilket har presumerats vara där köparen är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas. I artikel 59 räknas upp ett antal tjänster som ska anses tillhandahållna i det land där köparen är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas om denne är en icke beskattningsbar person som är etablerad, bosatt eller 2013/14:224 stadigvarande vistas i ett land utanför EU. Det gäller bl.a. telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. I det fallet ska alltså ingen mervärdesskatt redovisas och betalas i EU. För att undvika dubbelbeskattning, utebliven beskattning eller snedvridning av konkurrensen får medlemsstaterna bestämma att vissa tjänster ska anses tillhandahållna där den faktiska användningen och utnyttjandet av tjänsten äger rum (artikel 59a). Bestämmelsen gäller endast handel med tredje land. Det är frivilligt för medlemsstaterna att tillämpa regeln. Om de tillämpar regeln innebär det att tjänster som enligt huvudreglerna eller vissa undantag från huvudreglerna ska beskattas inom EU undantas från beskattning inom EU eller att tjänster som inte ska beskattas inom EU ändå kommer att beskattas inom EU. När det gäller telekommunikationstjänster och radio- och tv-sändningar från en beskattningsbar person i ett land utanför EU till någon som inte är en beskattningsbar person inom EU har valfriheten för medlemsstaterna begränsats. Dessa tjänster ska beskattas där de faktiskt används och utnyttjas (artikel 59b). Bakgrunden till denna regel är att det för förekom skatteflykt från EU till tredje land inom telekommunikationsområdet. Detta ledde även till konkurrenssnedvridning i branschen. Valfriheten har också begränsats i fråga om elektroniska tjänster. För dessa tjänster får inte medlemsstaterna bestämma att beskattningen ska ske där den faktiska användningen och utnyttjandet av tjänsten äger rum. Särskild ordning för företag i tredje land Beskattningsbara personer som är etablerade i ett land utanför EU och som tillhandahåller icke beskattningsbara personer inom EU elektroniska tjänster har möjlighet att använda en förenklad särskild ordning för redovisning och betalning av mervärdesskatt. Regler om den särskilda ordningen finns i de nuvarande artiklarna 357–369 i mervärdesskattedirektivet. En närmare beskrivning av dessa regler lämnas i samband med redogörelsen för förslaget om nya särskilda ordningar i avsnitt 7. Redan nu kan dock något i korthet nämnas om vad som gäller för den gällande särskilda ordningen.