prop · H103176 · 2014-03-18 00:00:00 — strerade ägarens skuld till det allmänna helt eller delvis. regress bör därför uppmärksammas även här. förslaget men anser att det föreslagna lägsta skuldbeloppet är för lågt. Datainspektionen anför att några av förslagen förutsätter att de som ska tillämpa lagstiftningen, t.ex. parkeringsvakter, ska ha åtkomst till upp- gifter från vägtrafikregistret i en omfattning som de inte har . bör fortsatt belysas hur detta ska gå till och vilka konsekvenserna av denna uppgiftsspridning blir. , , påtalar att förslaget att ett fordon som parkerats i strid med gällande föreskrifter ska få flyttas och omhändertas om den registrerade ägaren har obetalda fel- parkeringsavgifter som överstiger innebär att det tillskapas en form av legal retentionsrätt i fordonet även för avgifter som inte avser det aktuella fordonet. Det uppstår här en diskrepans mellan KFM:s möj- ligheter att ianspråkta det fordon som skatten eller avgiften avser medan det vid ett omhändertagande är möjligt att kvarhålla fordonet för den registrerades samtliga skulder avseende felparkeringsavgifter. KFM vill lyfta frågan om den beskrivna legala retentionsrätten är förenlig med åtaganden enligt . KFM anser att förfarandet bör utredas närmare. KFM påtalar också att med den legala retentionsrätten följer förmånsrätt i egendomen. KFM anser att myndigheten ska informeras i samband med ett omhändertagande för att kunna ta ställning till om verkställighet ska ske. KFM har även vissa förslag till ändringar i 8 § andra stycket lagen om flyttning av fordon i vissa fall och i 2 a § förordningen om flyttning av fordon i vissa fall. Även kommun och Svepark har vissa synpunkter på utformningen av 2 a §. belyser att förslaget innebär att ett fordon kan omhändertas för obetalda parkeringsavgifter även för avgifter som inte avser det aktuella fordonet och anser att det därför bör övervägas om det i vägtrafikregistret eller på annat sätt kan införas uppgift om registrerad ägares totala parkeringsskulder eller en varning angående den registrerade ägarens skuldsituation. och Svepark anser att det bör införas en ny flyttningsgrund för fordon som utgör risk för miljöskada. anser dessutom att det bör införas en möjlighet för en kommun att efter överenskommelse uppdra åt en annan kommun att besluta i flyttningsärenden. Transportstyrelsen anser att vissa tillämpningsfrågor bör förtydligas i den fortsatta beredningen. och kommuner samt Kommuner och Landsting anser att det ska vara möjligt att flytta ett fordon även om fordonet inte är felparkerat i strid med föreskrifter om stannande eller parkering, eftersom det är de obetalda skulderna som är grund för flyttningen. har vidare vissa synpunkter på utformningen av 2 a § i förordningen om flyttning av fordon i vissa fall och anser att möjligheterna att överklaga vissa beslut bör klargöras. Både och kommuner anser att problemet med utlandsregistrerade fordon, som står för en stor del av de obetalda felparkeringsavgifterna, bör behandlas. Svepark anser att lagförslaget bör omfatta även fordon som felparkerar enligt lagen om kontrollavgift vid olovlig parkering. ifrågasätter lämpligheten av att fordon som innehas genom kreditköp eller leasing omfattas av reglerna, särskilt som bruket av fordonsmålvakter inte har någon större omfattning när det gäller dessa fordon. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande lagstiftning är grundförutsättningen för att flytta ett fordon att det behövs för ordningen och säkerheten i trafiken eller av naturvårdsskäl, 2 § lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall, LFF. Det finns, enligt regeringens mening, inga förutsättningar för att ändra eller utöka dessa grundkriterier. Ett normgivningsbemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om en ny flyttningsgrund bör därför införas i LFF. Regeringen föreslår att ett bemyndigande införs i en ny paragraf, 2 a §. Fördelarna med en ytterligare möjlighet till flyttning och omhändertagande av ett fordon är flera. Den enskildes obetalda skulder kan bli betalda och det är rimligen inte lika attraktivt att bruka ett fordon som är belastat med fordonsrelaterade skulder, om det finns en risk att man blir av med fordonet. Ett omhändertagande av fordonet förhindrar också uppkomsten av ytterligare 2013/14:176 fordonsrelaterade skulder, främst felparkeringsavgifter, hänförliga till det aktuella fordonet. Ett sådant förslag har därmed verkan inte endast mot dem som konsekvent försummar att betala sina felparkeringsavgifter utan även mot s.k. fordonsmålvakter, jfr avsnitt 6.1. Effekten ökar dessutom om man vid förfarandet beaktar den registre- rade ägarens totala skulder avseende felparkeringsavgifter och inte endast de skulder som uppkommit genom felparkering av det aktuella fordonet. Ett fordon som registrerats på en person med betydande skulder avseende obetalda felparkeringsavgifter, som uppkommit när han eller hon tidigare ägt andra fordon, kan därmed flyttas och omhändertas redan vid den första felparkeringen. Ett helt nytt fordon kan alltså i princip flyttas och omhändertas redan vid den första felparkeringen. Regeringen anser i likhet med förslaget i promemorian att det bör vara möjligt att flytta ett fordon som är uppställt i strid med gällande före- skrifter, om fordonets registrerade ägare har obetalda och restförda felparkeringsavgifter på ett visst belopp. Enligt statistik från fanns det 2012 ca 11 500 gäldenärer med skulder avseende felparkeringsavgifter som överstiger , vilket motsvarar av myndig- Ca 19 000 gäldenärer har skulder för felparkerings- avgifter som överstiger , dvs. Medelvärdet för en parkeringsanmärkning ligger på Det skuldbelopp som utlöser möjligheten att flytta och omhänderta ett fordon bör vara så pass stort att flyttningsåtgärden endast kan komma i fråga när det är fråga om en uppenbar och återkommande underlåtelse från den enskildes sida att följa gällande föreskrifter om parkering och betalning av avgifter. Vilket belopp som ska anses vara en rimlig bryt- punkt för när en flyttningsåtgärd bör kunna komma i fråga, bör meddelas genom föreskrifter med stöd av det ovan föreslagna normgivnings- Avsikten är inte att förslaget ska medföra några negativa konsekvenser för de fordonsägare som är i dröjsmål med betalningen av någon eller några enstaka felparkeringsavgifter. De skulder som ska beaktas är endast de avgifter som tas ut enligt lagen om felparkeringsavgift, inte de ytterligare skulder som uppstår till följd av avgifter. efter ikraftträdandet ska beaktas inför flyttningsbeslutet. Med registrerad ägare avses den som för beslutet om flyttning var antecknad i vägtrafikregistret som fordonets ägare, även om någon annan senare registreras som ägare. För att regeln ska vara effektiv, bör det inte vara möjligt att i efterhand förändra de förutsätt- ningar för flyttning som gällde vid beslutet genom att retroaktivt låta registrera en annan ägare till fordonet. Med ägare bör i detta avseende likställas den som innehar ett fordon genom leasing eller kreditköp med Bruket av fordonsmålvakter förekommer inte i någon större omfattning vad gäller fordon som innehas genom leasing eller med stöd av kreditköp med återtagandeförbehåll, jfr avsnitt 6.1.4. leasinggivare blir tvungen att lösa ut det fordon som man civilrättsligt är ägare till uppstår en regressrätt gentemot leasingtagaren, dvs. havaren av fordonet. Den som har återtaganderätt i fordonet i enlighet med ett kreditköpsavtal kan inte återta fordonet efter det att det är flyttat Prop. 2013/14:176 utan att innehavarens skulder avseende felparkeringsavgifter först Även dessa fordon bör dock kunna bli föremål för flyttning, om innehavaren efter ikraftträdandet ådragit sig obetalda felparkeringsavgifter på en nivå som regeringen bestämmer. Det finns annars en risk för att fordon genom konstruerade leasingavtal eller kreditavtal med återtagandeförbehåll kan hållas utanför bestämmelsens räckvidd. Av samma skäl bör fordon i uthyrningsverksamhet (korttidsuthyrning) omfattas av bestämmelserna. Det är inte sannolikt att det i en denna verksamhet kan uppstå obetalda och restförda felparkeringsavgifter i sådan omfattning att flyttning kan komma i fråga utan att den som är betalningsansvarig, dvs. normalt sett uthyraren, har haft möjlighet att betala avgifterna. För att återfå ett flyttat och omhändertaget fordon bör dock den som har förbehållit sig återtaganderätt i fordonet, och som vill återta fordonet från kreditköparen, endast behöva betala flyttningskostnaderna samt sådana obetalda fordringar som föranlett beslut om ianspråktagande av fordonet. Samma bör gälla för den leasinggivare som upplåtit nyttjanderätten i fordonet och som har hävt leasingavtalet med brukaren. För att staten eller en kommun ska kunna ta ställning till en eventuell flyttning av ett fordon, bör det införas en möjlighet att få göra sökningar i vägtrafikregistret även på personnummer, samordningsnummer och organisationsnummer. Detta för att kunna sammanställa en registrerad ägares samtliga obetalda felparkeringsavgifter. Enligt 10 § lagen (2001:558) om vägtrafikregister får emellertid endast de sökbegrepp som regeringen beslutar om användas. Av uppräkningen i 4 kap. 1 § förordningen (2001:650) om vägtrafikregister framgår att man vid sökning för registrering av felparkeringsavgifter får använda sökbegreppen registreringsnummer och/eller ärendenummer. För att kunna sammanställa en registrerad ägares samtliga obetalade felparkeringsavgifter, och därmed uppfylla syftet med förslaget, behövs en möjlighet att söka även på personnummer, samordningsnummer och organisationsnummer. Dessa sökmöjligheter saknas och regeringen har därför för avsikt att komplettera förordningen med dessa sökbegrepp. 6.2.3Avräkning mot fordonsägarens skulder Regeringens förslag: Värdet av ett fordon som inte återlämnas till den registrerade ägaren ska tillgodoräknas ägaren genom särskild avräkning på dennes skulder. Uppkommer ett överskott ska detta tillgodoräknas ägaren, i första hand genom avräkning på dennes skulder avseende flyttkostnader och felparkeringsavgifter. Rapportens förslag överensstämde i sak med promemorians. Remissinstanserna: Hovrätten för ansåg att ytterligare överväganden rörande vad som skulle gälla vid försäljning av fordonet och det eventuella överskottet från försäljningen var nödvändiga. , , pekade på att polisen skulle vara skyldig att underrätta om man omhändertog ett fordon. Det skulle komma att kräva nya bevakningsrutiner för polisen. 2013/14:176 fordon skulle förvaras på ett skyddat och säkert sätt av den verkställande polismyndigheten – detta skulle med all sannolikhet komma att öka polisens kostnader för uppställning och förvaring av omhändertagna Konsekvenserna av förslagen borde studeras närmare. efterlyste ett förtydligande av kommunen skulle ta kontakt med vid ett omhändertagande av ett fordon. det inte är realistiskt, att ett fordon som flyttas på grund av att ägaren har skulder och sedermera tillfaller kommunen, ska behandlas annorlunda av kommunen än övriga fordon som tillfaller kommunen. att förslaget var oklart beträffande vilken myndig- het som skulle vara ansvarig gentemot fordonsägaren när fordonet förordade att informationen om fordons- skulder skulle läggas ut i en databas i stället för listor eftersom dessa snabbt bli föråldrade. kommun påpekade att det blir merarbete för kommunerna om de ska vara skyldiga att aktivt meddela Kronofogde- myndigheten varje fordon som flyttas och där det finns en sammanlagd Det borde övervägas om inte kungörelser om fordonsförflyttning torde anses vara tillräckligt. myndigheten skyndsamt fattar sina beslut förelåg också en risk för tillkommande kostnader för längre uppställningstid. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att det bör finnas möjlig- heter att tillämpa beneficieregler vid en försäljning enligt dessa bestäm- anser att det bör tydliggöras att den summa som ett beslut om omhändertagande/kvarhållande bygger på även bör omfatta obetalda grundavgifter som har uppkommit. anser att 6 § 2 lagen om flyttning av fordon i vissa fall bör ändras så att fordon som förvaras på särskild uppställningsplats tillfaller staten/kommunen om ägaren inte har hämtat fordonet efter kungörelsen (av beslutet) för fordon vars värde inte överstiger visst angivet belopp, exempelvis ett halvt basbelopp, och för Kommuner och Landsting anser att förvaringstiden för fordon som flyttas bör sänkas från . att förvaringstiden ännu hellre bör vara en månad. påtalar vidare att för samtliga nu gällande flyttningsgrunder gäller att eventuellt överskottsvärde vid försäljning av ett flyttat fordon tillfaller stat eller kommun, beroende på vilken myndighet som fattat beslutet. kommun motsätter sig att överskottsvärdet enligt förslaget ska tillfalla den förre ägaren, efter det att fordonet tillfallit kommunen. Svepark har liknande synpunkter och anser att eventuellt överskott ska tillfalla staten eller kommunen. kommun anser att systemet med värdering genom värderingsman leder till ytterligt fördyrande av processen, och anser att det nuvarande systemet där marknaden får styra bör tillämpas även beträffande förfaranden med fordon med obetalade Skälen för regeringens förslag: Om ett fordon med anledning av den utökade möjligheten till flyttning och omhändertagande har tillfallit kommunen eller staten, är det rimligt att det införs bestämmelser om att fordonets värde ska tillgodoräknas den enskilde genom avräkning mot dennes obetalda felparkeringsavgifter. Enligt regeringens mening är det inte skäligt att ett eventuellt överskott tillfaller staten eller en kommun. Det bör av avräkningen framgå hur värdet beräknats och vilka avgifter som tillgodoräknats. Är fordonets värde högre än skulderna tillställs överskottet fordonets ägare. Det finns inga regler om beneficium vid försäljning av ett flyttat fordon. Beneficiereglerna i utsökningsbalken torde inte heller komma i fråga eftersom ett flyttat fordon inte erbjuds till försäljning förrän det tillfallit staten eller en kommun. Enligt det lämnade förslaget ska ett eventuellt övervärde tillgodoräknas fordonsägaren. Regeringen menar att ägarens rätt därmed får anses vara tillgodosedd. Lagrådet yttrar att vem som ska anses vara fordonets ägare och sålunda ska delges en underrättelse och som ska tillgodoräknas fordonets värde i viss mån är reglerat i 1 § andra stycket lagen om flyttning av fordon i vissa fall. Där saknas emellertid den grundläggande regeln, som finns bara i 4 § felparkeringslagen. Lagrådet anser att flyttningslagen borde kompletteras i detta hänseende. Av 5 § lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall framgår att, när ett beslut om flyttning av ett registrerat fordon har meddelats, ska den myndighet som meddelat beslutet underrätta ägaren så snart det kan ske. Vidare framgår av 4 § andra stycket 1 lagen (1976:206) om felparkeringsavgift att med fordonets ägare avses den som när överträdelsen skedde var antecknad som fordonets ägare i vägtrafikregistret, motsvarande utländska register eller det militära fordonsregistret, eller den som senare har antecknats i ett sådant register som ägare av fordonet vid tiden för överträdelsen. Den myndighet som verkställt flyttningen ska alltså söka ägaren till fordonet. Uppgift om ägare hämtas ur vägtrafikregistret eller annat relevant register. Den registrerade ägaren tillsänds då meddelandet. Om det flyttade fordonet är registrerat, ska myndigheten dessutom vidta de fortsatta undersökningar och åtgärder som kan anses motiverade för att underrätta fordonets ägare om flyttningen. Om en person senare antecknas i vägtrafikregistret eller motsvarande annat register som ägare av fordonet, kommer myndigheten att få kännedom om det genom sina undersökningar och kommer då att kunna kontakta denne. Att komplettera ägarbestämmelsen i lagen om flyttning av fordon i vissa fall skulle, enligt regeringens mening, inte vare sig förenkla eller på något annat sätt förändra flyttningsförfarandet. Lagrådet berör vidare frågorna om eventuellt övervärde på flyttade fordon generellt och har betänkligheter beträffande ägarens möjlighet att tillvarata sin rätt. Möjligheten att flytta fordon när det behövs för ordningen och säkerheten i trafiken eller av naturvårdsskäl har funnits i nuvarande form . Systemet fungerar bra men är kostsamt. Särskilt har vissa kommuner stora kostnader för flyttning och uppställning av fordon. Som ett exempel kan nämnas att flyttade 3 020 fordon. Av dessa var 640 fordonsvrak och skrotades direkt. Av de flyttade fordonen kunde sammanlagt 165 stycken överhuvudtaget inte identifieras eftersom de antingen hade felaktiga/falska eller utländska registreringsskyltar eller helt saknade registreringsskyltar. hade förluster om totalt ca avseende hanteringen av flyttade fordon. Av de flyttade fordonen såldes endast tio stycken med en sammanlagd vinst om ca . Det är således ytterst få flyttade fordon som har något 2013/14:176 värde alls. I enlighet med 11 § förordningen (1982:198) om flyttning av fordon i vissa fall ska ägaren delges beslutet om flyttning. Av 1 § första stycket delgivningslagen (2010:1932) framgår att lagen gäller när delgivning ska ske i mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet eller när delgivning i annat fall ska ske enligt lag eller annan författning. Bestämmelserna i delgivningslagen gäller således vid flyttning av fordon och ägarens möjlighet att bevaka sina rättigheter får, enligt regeringens mening, anses tillgodosedda. Den som däremot håller sig undan och/eller inte gör anspråk på sitt fordon får nog anses ha avstått från sin rätt. Om det pågår verkställighet hos i ett omhändertaget fordon, bör enligt regeringens mening informeras om omhändertagandet för ställningstagande till om verkställighet ska ske i fordonet. Avräkning bör då inte ske. En sådan bestämmelse kan lämpligen föras in i föreskrifter meddelade med stöd av lagen om flyttning av fordon i vissa fall. 6.2.4Återlämning av fordon som omhändertagits Regeringens förslag: Kostnaderna för flyttningen ska ha företräde framför fordringar enligt den föreslagna lagen om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter. Ett omhändertaget fordon ska inte behöva lämnas tillbaka förrän den registrerade ägarens alla förfallna skulder avseende felparkeringsavgifter är betalade. Rapportens förslag var att kommunens eller statens fordran på en fordonsägare avseende flyttningskostnaderna skulle ha bästa förmånsrätt vid exekutiv försäljning av fordonet. Förslaget om att införa legal panträtt för vissa fordonsrelaterade skulder samt verkställighetsförfarandets företräde skulle inte medföra att myndigheten avstod från ett flyttningsbeslut på den grunden att möjligheten att få betalt för flyttningskostnaden minskade. I övrigt överensstämde förslaget med promemorians. Remissinstanserna tillstyrkte i huvudsak förslaget, jfr de allmänna synpunkterna under avsnitt 6.2.2. tillstyrkte förslaget men ansåg att ägaren endast skulle behöva betala de skulder som föranlett flyttningen för att fordonet skulle lämnas tillbaka, medan skulder som låg långt tillbaka i tiden skulle inte behöva betalas. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inte yttrat sig i denna del. anser att 6 § 2 lagen om flyttning av fordon i vissa fall bör ändras så att fordon som förvaras på särskild uppställningsplats tillfaller staten eller kommunen om ägaren inte har hämtat fordonet efter kungörelsen (av beslutet) för fordon vars värde inte överstiger visst angivet belopp, exempelvis ett halvt basbelopp, och för övriga fordon. och kommuner samt Kommuner och Landsting anser att förvaringstiden för fordon som flyttas bör sänkas från . kommun anser att förvaringstiden bör vara högst , helst en månad. Skälen för regeringens förslag: Enligt 7 § lagen om flyttning av fordon i vissa fall, LFF, ska ägaren av ett fordon som har flyttats med stöd av lagen ersätta kostnaden för flyttningen och övriga kostnader till följd av flyttningen. Enligt 8 § behöver det flyttade fordonet inte lämnas ut förrän de kostnaderna har betalats. I promemorian föreslås, i likhet med rapportens förslag, att kostnaderna enligt 7 § ska ha företräde framför fordringar på grund av den nu föreslagna lagen om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter. Regeringen instämmer i att det annars finns en risk att den nya lagen avhåller staten eller en kommun från att låta flytta ett fordon på någon annan grund i LFF. Regeringen föreslår vidare i enlighet med promemorians förslag att fordon, som flyttats på den nu föreslagna grunden, inte heller ska behöva lämnas tillbaka förrän samtliga skulder enligt lagen om felparkeringsavgift är betalade. Om de upplupna skulderna betalas ska fordonet återlämnas till den registrerade ägaren. och kommuner samt Kommuner och Landsting föreslår att förvaringstiden för fordon som flyttats bör sänkas. Förslaget framfördes redan i samband med utarbetandet av Transportstyrelsens och . Förslaget utreddes inte och något förslag om ändring lades inte. Inte heller nu är förslaget utrett och det föreslås inte i promemorian. Det finns inga förutsättningar att nu behandla frågan om förvaringstiden för omhändertagna fordon. Några remissinstanser anser att möjligheten att överklaga ett beslut om flyttning ska införas. Enligt 10 § LFF kan beslut om flyttning av fordon inte överklagas. Varken själva beslutet om en flyttningsåtgärd, eller att ett flyttat fordon under vissa förutsättningar tillfaller staten eller kommunen, är alltså möjligt för den enskilde att få prövat i domstol enligt LFF. Bestämmelsen fanns ursprungligen i lagen (1967:420) om flyttning av fordon i vissa fall och ändrades inte vid tillkomsten av nu gällande lag. Inom hade en promemoria utarbetats med förslag till en ny lag om omhändertagande av fordon (stencil K 1966:2). I förarbetena till lagen, prop. 1967:107 s. 26, behandlades frågan om och på vilket sätt den som är missnöjd med ett flyttningsbeslut ska kunna överklaga beslutet. Där sägs att det enligt promemorian knappast finns ... anledning att räkna med att något ingripande från det allmännas sida blir aktuellt i sådana fall där ägaren eller föraren till ett fordon anträffas innan omhändertagande har skett. Vederbörande finner med all sannolikhet bäst förenligt med sina intressen att själv flytta fordonet om han ges möjlighet till det. Frågan om ett besvärsförfarande är motiverat bör därför bedömas med utgångspunkt från att det gäller fall där myndigheterna redan verkställt ett flyttningsbeslut. I propositionen, s. 47, menar föredraganden att besvärsrätten måste ... anses sakna praktisk betydelse när det gäller möjligheterna för en fordonsägare att förekomma flyttning. För att syftet med lagen ska tillgodoses måste flyttning som är påkallad kunna ske utan hinder av anförda besvär. Vidare sägs: Den enskildes intresse av att kunna få ett beslut om flyttning prövat måste därför praktiskt sett begränsa sig till frågor om skadestånd 2013/14:176 eller om skyldighet för myndighet att utan ersättning för flyttningskostnad utlämna ett fordon, som förvaras på särskild uppställningsplats. Frågor om skadestånd bör inte avgöras i administrativ ordning. En fordonsägare kan i och för sig ha ett berättigat intresse av att överklaga ett så ingripande beslut som det nu är fråga om, men för att syftet med lagen ska kunna tillgodoses måste fordonet kunna flyttas utan att ägaren har möjlighet att överklaga beslutet. Om flyttningen inte behöver verkställas omgående, har ägaren i enlighet med 4 § förordningen (1982:198) om flyttning av fordon i vissa fall en möjlighet att själv flytta fordonet. Enligt artikel 6.1 , jfr avsnitt 6.1.6, har var och en rätt till domstolsprövning av hans eller hennes civila rättigheter och skyldigheter. Det kan knappast anses som en civil rättighet att få stanna eller parkera ett fordon i strid med bestämmelser angivna i lag.