prop · H2031d8 · 2014-10-23 00:00:00 — En djupare och mer detaljerad redovisning återfinns i avsnitt 3 Försvar, bl.a. med stöd av mer detaljerade indikatorer och bedömnings- grunder. Det resultat som har uppnåtts inom samhällets krisberedskap redovisas i detta avsnitt med utgångspunkt i följande övergripande bedömningsgrunder: –förmåga att motstå störningar – förebygga, olyckor och kriser –förmåga att hantera nödlägen – räddnings- tjänst, krishantering och civilt försvar –förmåga att skydda hav och kust Regeringen redovisar i denna volym en samlad bedömning av krisberedskapen i samhället samt i större detalj de delar av samhällets krisberedskap som finansieras genom utgiftsområde 6. En djupare redovisning, bl.a. utifrån mer detaljerade resultatindikatorer och bedömnings- grunder, återfinns i avsnitt 4 Samhällets kris- beredskap där även förmågan att följa upp, utvärdera och lära behandlas. I enlighet med inriktning bör huvud- delen av förbanden i insatsorganisationen normalt vara tillgängliga och inget förband bör normalt behöva mer än för att bli tillgängligt. Vid krig, krigsfara eller andra utomordentliga förhållanden ska insatsorganisationens förband vara snabbt gripbara. Därför ska huvuddelen av insats- organisationens förband kunna mobiliseras efter beslut om höjd beredskap enligt 3 § lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap. Inget förband bör vid ett sådant beslut ha en beredskapstid som överstiger . I takt med att försvarsreformen genomförs har Försvarsmakten rapporterat att förmågan i insatsorganisationen har ökat. Innan försvarsreformen hade stora delar av insatsorganisationen beredskapskrav . Andelen av förbanden i insats- organisationen som är tillgänglig inom har ökat i takt med att reformen genomförs. Mot bakgrund av om- världsutvecklingen behöver takten ökas. Förutsättningarna för att utveckla den operativa förmågan ser olika ut för olika strids- krafter. Försvarsmakten rapporterar att arméförbanden , bl.a. genom övningen 13, ökade sin förmåga att verka med sammansatta förband. Marin- förbanden vidmakthöll sin förmåga men begränsningar fanns inom vissa områden, främst undervattens- och sjöminröjningsförmågan. Stridsflygförbanden svarade upp mot ökade krav på incidentberedskapen, men vissa förband nådde inte sina produktionsmålsättningar fullt ut, på grund av problem med utbytes- och reservdelar som begränsat flygtidsproduktionen. Basbataljonerna och helikopterbataljonen nådde inte sina produktionsmålsättningar fullt ut beroende på utebliven övningsverksamhet och uteblivna funktionsutbildningar. Inom förbandsverksamheten har en försvars- maktsgemensam övning (FMGÖ) genomförts med deltagande från marin-, flyg- och arméförband. Antalet gruppbefäl, soldater och sjömän som anställdes för kontinuerlig eller tjänstgöring var cirka 2 000 personer. Totalt har uppfyllnaden av denna personalkategori därmed nått 8 000 personer. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Verksamhet med andra länder har bland annat omfattat internationell övningsverksamhet. Samverkan med civila myndigheter har övats i en stabsövning. Internationella insatser har genom- förts bl.a. i och . Materiel- och logistikförsörjningen syftar till att förse krigsförbanden med den materiel som behövs för att utrusta och vidmakthålla för- banden. Regeringen har fattat beslut om ett flertal anskaffningar för att säkerställa att förbanden är utrustade för sina uppgifter. För en djupare redovisning av upp- följningen av respektive materielsystem hänvisas till rubriken och logistikförsörjning i avsnitt 3 Försvar. Regeringen har i propositionen Lag om sprängämnesprekursorer och redovisning av krisberedskapens utveckling (prop. 2013/14:144) redovisat resultaten på området. Resultatbedömningen utgår från förberedelser som har vidtagits för att utveckla och upp- rätthålla en förmåga att hantera nödlägen samt de värderingar av denna förmåga som görs, framförallt i myndigheternas risk- och sårbar- hetsanalyser. Dessa visar att det i finns en generell förmåga, i form av planering, strukturer, resurser och rutiner, att förebygga och hantera kriser. Det finns områden där ett fortsatt förbättringsbehov föreligger. Underlag från Kommuner och Landsting visar att antalet kommuner som anser sig ha en god förmåga att upprätthålla viktiga verksamheter i kris ökar. ska ha förmåga att bekämpa mycket stora oljeutsläpp till havs. Efter leverans av beställda fartyg och fortsatt övnings- verksamhet har förutsättningarna för att klara av ett stort utsläpp av olja förbättrats betydligt. Det finns fortsatta utmaningar att bekämpa olja vid ogynnsamma omständigheter, exempelvis hård vind eller vinterförhållanden med kort dagsljus- period och is. Vidare kan konstateras att utsläppen från fartygstrafiken har minskat. I uppdrag ingår också att bidra till sjösäkerhet. Antalet personer som misstänks för sjöfylleri har minskat sedan den nedre promillegräns (0,2) som anges i sjölagen (1994:1009) infördes . 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Regeringens bedömning är att Försvarsmakten hade förmåga att möta de krav som då ställdes på myndigheten men begränsningar och utman- ingar skulle uppstå vid ett försämrat omvärlds- läge och vid högre konfliktnivåer. Begränsningarna i förmåga att verka vid högre konfliktnivåer hänger samman med att många förband fortfarande till stor del bemannas med värnpliktig personal. Krigsförbandens värn- pliktiga personal tas inte in till övningar vilket begränsar förmågan att verka vid högre konfliktnivåer även om förbanden efter mobili- sering är nominellt fulltaliga. Begränsningarna i förmåga att verka med förbanden utan beslut om höjd beredskap beror på att värnpliktig personal då inte kan utnyttjas. Nya mobiliserings- och beredskapssystem är under införande i Försvarsmakten och mobili- serings- och försvarsplanering har fortsatt. Krigsförbandens planer kommer att vidare- utvecklas i det fortsatta arbetet. har personal och materiel krigsplacerats i den nya insatsorganisationen. Sammantaget bedöms Försvarsmaktens tillgänglighet såväl i normal- fallet som vid beslut om höjd beredskap därmed ha ökat. Regeringen vill i detta sammanhang betona vikten av att beredskapskontroller och mobiliseringsövningar genomförs. nådde uppfyllnaden av frivilliga gruppbefäl, soldater och sjömän med kontinuer- lig eller tjänstgöring av totalt behov i insatsorganisationen. Övergången till frivillig personal går långsammare för tjänstgörande personal än för kontinuerligt tjänstgörande. Uppfyllnaden är, som framgår ovan, väsentlig för Försvarsmaktens förmåga och föremål för kontinuerlig uppföljning och successiva åtgärder av både Försvarsmakten och regeringen. För att höja den operativa förmågan i krigsförbanden behöver tillväxttakten av tjänstgörande personal öka i förhållande till Försvarsmaktens planering som regelbunden övningsverksamhet genomförs. Övningsverksamheten utvecklas inom Försvarsmakten, även om ambitionerna redu- cerades på grund av ekonomiska och personella begränsningar. Det är positivt att försvarsmaktsgemensamma övningar börjat genomföras och att krigsförbands- övningar genomförts med tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän. Övningsverk- samheten behöver dock öka i omfattning och omfatta fler. Deltagande i internationella övningar utvecklas vilket gör det möjligt att öva i större förbandsvolymer än annars vore möjligt. De internationella insatserna har minskat i omfattning vilket ställer ökade krav på övningsverksamhet. Regeringen konstaterar att det fortfarande finns materielbrister i krigsförbanden. De vid- tagna åtgärderna bedöms sammantaget medföra förbättringar men ett antal utmaningar inom materiel- och logistikförsörjningen bedöms kvarstå. Samhällets samlade förmåga att motstå, hantera och lära från allvarliga olyckor och kriser bygger på förmågan hos alla aktörer i samhället, offentliga såväl som privata, nationella såväl som lokala, organisationer såväl som enskilda individer. Inom ramen för ansvarsprincipen har samhällets aktörer vidtagit förebyggande åt- gärder för att förbättra robustheten inom sina respektive ansvarsområden. Åtgärderna har i huvudsak finansierats av den aktör som ansvarar för verksamheten. Åtgärder som vidtagits med medel från utgiftsområde 6 utifrån erfarenheter från inträffade händelser och berörda aktörers risk- och sårbarhetsanalyser är t.ex. tillsyns- verksamhet, kunskapsuppbyggnad genom infor- mationsspridning, kartläggningar och analyser samt fysiska förstärkningar av skydd och drift- säkerhet i samhällsviktiga verksamheter. Arbetet har bidragit till hanteringen av stormar, över- svämningar och störningar i samhällsviktiga funktioner. Förändringar i antalet olyckor påverkas bl.a. av befolkningsutvecklingen i där andelen äldre personer i har ökat. Antalet döda i fallolyckor har ökat. Arbetet för att stärka förmågan att hantera nödlägen är inriktat mot samverkan, ledning, information och kommunikation. Genom att succesivt förstärka och förtydliga kris- beredskapens krav på samhällets aktörer har förmågan att motstå och hantera olyckor och kriser stärkts. Arbetet har bl.a. resulterat i ett ökat antal anslutningar till och fortsatt utveckling av . Förbättringarna avser också bl.a. utbildningar och övningar, stöd till frivilligorganisationer. De medel som anvisas inom utgiftsområde 6, främst genom anslaget 2:4 Krisberedskap och anslaget 2:7 Myndigheten för samhällsskydd och beredskap bidrar framförallt till att skapa en gemensam förmåga. Vidare har samverkanskonferenser genomförts i syfte att lindra samhällskonsekvenserna av t.ex. stormar, översvämningar eller större olyckor. Regeringen har ökat kraven på redovisning av förmågan men kan konstatera att underlaget för att bedöma förmågan att motstå och hantera kriser är bristfälligt. Det gäller särskilt sådan verksamhet som bedrivs i privat regi. Förutom att det gör bedömningen av målupp- fyllelse mer osäker försvåras styrningen. En viktig del i arbetet med krisberedskap och skydd mot olyckor är samhällets förmåga att skydda hav och kust. För att bidra till att upprätthålla och fortsatt stärka denna förmåga bedriver till sjöss och sjöövervakning. förmåga att bekämpa mycket stora oljeutsläpp under goda för- hållanden har förbättrats betydligt. För att upp- nå full förmåga att förhindra att olja kommer ut i vattnet vid olyckor till sjöss behövs dock mer övning och utbildning avseende nödläktring och brandbekämpning till sjöss. Inom sjöövervakning och kontrollverksamhet har fortsatt att utveckla samverkan med ansvariga myndigheter. Den minskade förekomsten av utsläpp och sjöfylla visar på att myndighetens sjöövervakningsverk- samhet ger förebyggande resultat. säkerhet är nära kopplad till utveck- lingen i omvärlden och målen för vår säkerhet har både ett nationellt och internationellt perspektiv. Den svenska unilaterala solidaritetsförklar- ingen omfattar EU-medlemmar samt och . Hot mot freden och vår säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder. är inte med i någon militär allians. Det går inte att se militära konflikter i vårt närområde som skulle påverka endast ett land. kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat medlemsland eller nordiskt land. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 sätt om drabbas. bör därför kunna ge och ta emot civilt och militärt stöd. bygger sin säkerhet tillsammans med andra med utgångspunkt i den solidariska säkerhetspolitiken. Det gör vi genom gemen- samma övningar, insatser och annan verksamhet i exempelvis , (), EU och (), liksom vårt sam- arbete med Nato. Bi- och multilaterala försvars- och säkerhets- politiska samarbeten, särskilt det nordiska, stärker säkerheten i vår del av världen, samt stärker möjligheter att utveckla sin militära förmåga och bidra till internationella insatser. Den ryska aggressionen mot är oacceptabel. Det är ett entydigt brott mot internationell rätt och principer för fred och säkerhet i . Regeringen har valt att inte förlänga den arrangemangsplan med som styr utbytet mellan försvarsmakterna i respektive land. Det innebär att Försvars- maktens samarbete med är suspenderat tills vidare. Den omfattande reformeringen av de ryska väpnade styrkorna som inleddes fortsätter. Om de uppsatta målen nås kommer förmågan till större operationer på större geografiskt avstånd att öka gradvis efter 2015 och även om inte når målen med reformen, kommer rysk militär förmåga fortsatt att öka som ett resultat av reformeringen och ökad medels- tilldelning. Synen på politiska intentioner måste förändras och därmed även vår syn på den säkerhetspolitiska utvecklingen i vår del av världen. Det ryska agerandet innebär ett kraftigt försvagande av den europeiska säkerhets- ordningen. Den militära övnings- och underrättelse- verksamheten i har ökat. Rysk militär uppträder mer utmanande runt och kränkningar av territoriella integritet har skett. Regeringen bedömer att denna utveckling kommer att fortsätta. Ett enskilt militärt väpnat angrepp direkt mot är fortsatt osannolikt. Kriser eller incidenter, som även inbegriper militära makt- medel kan dock uppstå och på kan militära angreppshot likväl aldrig uteslutas. aggression mot innebär att risken för dessa har ökat, även i vårt närområde. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Utvecklingen i och agerande runt understryker vikten av att förstärkningen av försvarsförmåga påskyndas. Regeringen bedömer därför att förbandsverksamheten och materielanskaff- ningen i Försvarsmakten successivt behöver för- stärkas i enlighet med Försvarsberedningens förslag. Regeringen följer noga den fortsatta utvecklingen och är beredd att vidta nödvändiga åtgärder. Det fortsatta arbetet med att stärka säkerhet tar sin utgångspunkt i en samlad syn på målen för vår säkerhet, hoten mot vår säkerhet samt våra medel för att stärka säkerheten. Den territoriella integriteten är avgörande för vår säkerhet. Att stärka samhällets säkerhet är en angelägenhet för flera aktörer; individer, företag, organisationer, kommuner, landsting, statliga myndigheter, regering och riksdag. Förmågan till civil-militär samverkan är central i detta. Genom att kunna möta ett väpnat angrepp ska Försvarsmakten – tillsammans med övriga delar av det samlade försvaret och jämte politiska, diplomatiska och ekonomiska medel – utgöra en tröskel för den som skulle vilja angripa eller använda militära maktmedel för att utöva påtryckningar mot . Utifrån den förändrade säkerhetspolitiska situationen i är det särskilt viktigt att stärka försvarsförmåga på både kort och lång sikt. Det bör göras med fokus på närområde. I denna budgetproposition föreslås därför nya förstärkningar av förbandsverksamheten och materielinvesteringar som bidrar till att öka Försvarsmaktens verksamhet och närvaro i närområdet, främst i och över , bl.a. genom en ökad incidentberedskap. Det ligger i linje med ett ökat fokus på närområdet. Bedömningen är att förbandsverksamheten och materielanskaffningen i Försvarsmakten suc- cessivt behöver förstärkas under den kommande försvarsinriktningsperioden. Den svenska försvarsförmågan, möjligheterna för att föra en självständig och aktiv säkerhets-, utrikes- och försvarspolitik samt förmågan att kartlägga yttre hot mot landet är även beroende av en god försvarsunderrättelse- Försvarsunderrättelseverksamheten bör därför ha beredskap att ge förvarning och uthållighet att följa krisförlopp. Regeringen bedömer att verksamheten behöver förstärkas och aviserar därför i denna pro- position en förstärkning av försvarsunder- rättelseverksamheten . fortsätter genomförandet av det försvarspolitiska inriktningsbeslutet (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09 FöU10, rskr. 2009/09:292). I takt med att krigsförbanden bemannas med frivilligt rekryterad personal ökar förbandens tillgänglighet och användbarhet. I enlighet med den satsning som beslutades i budgetpropositionen (prop. 2013/14:1 utg.omr.6, bet. 2013/14:FöU1, rskr. 2013/14:106) förstärks anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap i syfte att öka tillväxten av tjänstgörande personal och möjliggöra ökad övningsverksamhet för främst de kontrakterade förbanden. Regeringen föreslår vidare ytterligare förstärkningar i propositionen Höständringsbudget (prop. 2014/15:2) för att ge marinförbanden mer övningstid och närvaro till sjöss, flygvapenförbanden mer flyg- tid och ökad tillgänglighet och arméförbanden ökade övningsmöjligheter. Försvarsberedningen har i sin rapport av – starkare försvar för en osäker tid (Ds 2014:20) beskrivit sin syn på de försvarspolitiska konsekvenserna av den säker- hetspolitiska utvecklingen. Regeringen konsta- terar att det finns ett brett stöd för huvuddragen i rapporten. Förberedelser pågår inför nästa försvarspolitiska inriktningsbeslut som ska avse perioden . Regeringen har uppdragit åt berörda myndigheter att lämna underlag inför den inriktningsproposition som regeringen avser lämna till . Utgångs- punkten för dessa uppdrag är Försvars- beredningens rapport. Personalförsörjningen är en central del av försvarsreformen. Personalförsörjningssystemet bygger på frivillighet för alla personalkategorier. Totalförsvarsplikten kvarstår i grunden och möjligheten att aktivera plikten vidmakthålls. Skyldigheten att genomgå mönstring och skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt träder i kraft först efter att regeringen, med hänsyn till försvarsberedskap, beslutat om detta. Det finns utmaningar i den nya personalförsörjningen, bl.a. den långsiktiga hållfastheten i personalförsörjningssystemet och Regeringen avser att med utgångspunkt i Försvarsberedningens rapport återkomma till frågan om personalförsörjning i den försvarspolitiska inriktningspropositionen. Regeringens inriktning för materielför- sörjningen, som framgår av den försvarspolitiska inriktningspropositionen (prop. 2008/09:140), ligger fast. Som ett led i utvecklingen av materielförsörjningsprocessen avser regeringen att förbättra styrning och uppföljning av investeringsplaneringsprocessen. De förslag som lämnades av utredningen för försvarsmateriel (SOU 2014:15) utgör en viktig del av detta. Regeringen konstaterar att stridsflyg- och undervattensförmågan är av stor betydelse för försvar och för att Försvarsmakten ska kunna upprätthålla kravställd operativ förmåga. Regeringen bedömer att bibehållandet av såväl undervattens- som stridsflygsförmågorna utgör väsentliga säkerhetsintressen för . Regeringen avser fortsätta arbetet med utgångs- punkter och mål avseende rikets väsentliga säkerhetsintressen. I syfte att säkerställa ut- vecklingen och anskaffningen av JAS 39 E föreslår regeringen att anslag 1:3 Anskaffning av materiel och anläggningar engångsvis tillförs . Hot mot fred och säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer. Därför bidrar solidariskt i insatser. kommer den nordiska stridsgruppen under svensk ledning att stå i beredskap för att kunna genomföra en operation inom ramen för EU:s gemensamma försvars- och säkerhetspolitik. Regeringen ser möjligheter till ett mer fördjupat nordiskt samarbete inom det militära försvaret. Utifrån ett svenskt perspektiv finns inga andra begränsningar än att samarbetet inte innebär ömsesidiga försvarsförpliktelser. Ett fördjupat nordiskt samarbete stärker både det nationella försvaret och förmågan att genomföra operationer i närområdet och utanför närområdet. och har ett väl fungerande samarbete inom försvarsområdet. Försvarsmakterna i respektive land har mycket gemensamt, delar många behov och verkar i samma klimat och i samma geografiska område. Det fortsatta arbetet sker i enlighet med en gemensam svensk-finsk handlingsplan som presenterades och som utgör grunden 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 för det fortsatta bilaterala samarbetet. Sam- arbetet ska vara långsiktigt och stärka såväl den nationella förmågan i respektive land som det nordiska samarbetet. Det bör bidra till att skapa ökad säkerhet i närområdet. kommer att vara ordförande i , vilket ger oss ytterligare möjlighet att bidra till utvecklingen av det nordiska samarbetet. Det ligger även i intresse att samarbetet med de baltiska staterna utvecklas inom försvars- området. I samband med det försvarspolitiska inriktningsbeslutet återupptogs arbetet med försvarsplaneringen. Den säkerhetspolitiska analysen och de beslutade ekonomiska ramarna är styrande och ger tillsammans med den tillgängliga operativa förmågan de resursmässiga ramarna för försvarsplaneringen. Försvars- planeringen ska formulera en grundoperations- plan och planeringsantaganden för operationer och kriser i och närområdet, liksom för deltagande i krishanteringsoperationer utanför närområdet. Den solidariska säkerhetspolitiken är grunden för försvars- och säkerhetspolitiken och därmed också för försvarsplaneringen. Att stärka samhällets robusthet är en viktig del i krisberedskaps- och försvarspolitiken. Ett robust samhälle ska ha god förmåga att förebygga, motstå och hantera olyckor och kriser, samt återhämta sig och dra lärdom när sådana ändå inträffar. Att stärka samhällets robusthet handlar till stor del om att få samhällets samlade resurser att verka på ett så effektivt sätt som möjligt även i krissituationer. Ansvarsprincipen gäller, vilket innebär att den som har ett ansvar för en verksamhet under normala förhållanden har motsvarande ansvar även under krissituationer. I ansvaret ingår att vidta de åtgärder som krävs för att kunna förebygga, motstå, hantera, återställa och lära från olyckor och kriser och därigenom skapa både robusthet och krishanterings- förmåga. Ansvarsprincipen innebär också ett ansvar för varje aktör att samverka med andra, ofta sektorsövergripande. Dessa åtgärder ska vidtas och finansieras inom den ordinarie verksamheten. Arbetet handlar om samverkan och samordning i ett brett perspektiv. Hela samhället måste ta ansvar för att öka samhällets robusthet genom att med hög riskmedvetenhet 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 samordnat stärka samhällets förmåga att motstå och hantera kriser. Utgångspunkten är att sam- hället bör ha en förmåga att hantera även oförutsägbara situationer. Naturkatastrofer, terrordåd och andra allvarliga samhällsstörningar kan komma utan förvarning. I sakens natur ligger att arbetet med planering och förmågeutveckling aldrig kommer att nå en slutpunkt och att samhällets aktörer har olika behov av utvecklig. Därför handlar en stor del av arbetet om att fortsatt förbättra förmågan att motstå och hantera allvarliga olyckor och kriser. Det finns ett fortlöpande behov av utveckling och anpassning i takt med att omvärlden och hoten mot vår säkerhet förändras. För att möta denna osäkerhet fortsätter arbetet med att utveckla krisberedskapen. Detta ska ske inom ramen för befintliga resurser. Samverkan är betydelsefull både på den nationella- och internationella nivån. Regeringen vill ytterligare utveckla det nordiska samarbetet inom krisberedskapen inom ramen för Hagasamarbetet. Nordiskt samarbete bidrar till förmågan att möta gränsöverskridande hot, möjliggör utbyten av kunskap och erfarenheter, samt förbättrar förmågan att solidariskt ta emot och ge stöd vid allvarliga händelser och kriser. Samhällets alarmeringstjänst är en samhällsviktig verksamhet och är nödvändig för att säkra enskildas säkerhet och trygghet. Alarmeringstjänsten måste upprätthållas kontinuerligt. Samhällets alarmeringstjänst är ett grundläggande offentligt åtagande. En förut- sättning är en samordnad alarmeringskedja och att staten kan utöva tillräcklig kontroll och styrning av verksamheten. ska fortsatt vara en samordnande maritim resurs för staten som värnar liv, miljö och säkerhet till sjöss, genom att kombinera räddningstjänst, sjöövervakning och sjöinformation. ska vidare- utveckla sin verksamhet för att bekämpa brott inom myndighetens ansvarsområde. För att ytterligare utveckla myndighetens samverkan med andra statliga maritima aktörer har regeringen beslutat om två uppdrag: dels avseende samverkan mellan avseende bl.a. territoriell övervakning, dels avseende samverkan mellan sjöverkande myndigheter på infrastruktur- området.