prop · H103123 · 2014-03-04 00:00:00 — Syftet med konventionen är att på parternas territorier förbjuda sådan verksamhet som ger otillåten tillgång till skyddade tjänster och att närma parternas lagstiftning på området till varandra. Undertecknandet av konventionen skulle utvidga tillämpningen av bestämmelser liknande dem i avkodningsdirektivet till att gälla utanför unionens gränser och fastställa en lagstiftning för tjänster som bygger på villkorad tillgång som skulle gälla för hela den europeiska kontinenten. 5.6Bedömning av behovet av en utvidgning av kriminaliseringen Regeringens bedömning: Det finns behov av att kriminalisera viss privat olovlig hantering av avkodningsutrustning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrat sig, Hovrätten för , , tingsrätt, , , Boxer , C , , , KLYS, Copyswede, STOP, , , Stiftelsen , , TELE2 AB, , , , och antingen tillstyrker eller lämnar promemorians förslag om kriminalisering av viss privat olovlig hantering av avkodningsutrustning utan invändningar. har inget att invända i sig mot förslaget men anser att det inte är tillräckligt utrett huruvida omfattningen och skadeverkningarna av olovlig hantering av avkodningsutrustning bör utgöra skäl för ett mer repressivt synsätt. anser vidare att det finns anledning att ifrågasätta förslagets effekter när det gäller brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet och att det kan bli svårt att kontrollera efterlevnaden av ett förbud mot privat olovlig hantering av avkodningsutrustning. Skälen för regeringens bedömning: Utifrån de uppgifter som har lämnats av branschen och berörda myndigheter är bedömningen i promemorian att omfattningen och skadeverkningarna av olovlig användning av avkodningsutrustning förefaller ha ökat . har framfört viss kritik framför allt när det gäller underlaget för förslaget. Av tillgängliga uppgifter står det dock enligt regeringens uppfattning klart att omfattningen och skadeverkningarna av den olovliga hantering av avkodningsutrustning som en utvidgad kriminalisering är avsedd att träffa är ett angeläget problem. Konsekvenserna av en fortsatt negativ utveckling blir kännbara för såväl företagen som de kunder som tecknar abonnemang och genom sina avgifter måste täcka också det inkomstbortfall som den olovliga hanteringen förorsakar. Regeringen delar därför bedömningen i promemorian att kriminaliseringen av yrkesmässig hantering uppenbarligen inte har varit tillräcklig för att stävja denna utveckling. Enligt regeringens mening finns det tillräcklig erfarenhet av denna problematik för att nu gå vidare och skapa bättre möjligheter att ingripa också mot den otillåtna hantering av avkodningsutrustning som inte utgör brott. Såsom angetts i avsnitt 5.1 utgör tidigare förarbetsuttalanden sannolikt ett hinder i praktiken mot en prövning enligt befintliga straffbestämmelser i . Enbart en tillämpning av befintliga straffbestämmelser i skulle troligen inte heller vara tillräcklig. Någon annan lösning för att komma tillrätta med problemet än att utvidga det kriminaliserade området i avkodningslagen har inte framkommit. Det finns också behov av att uppnå en mer enhetlig reglering när det gäller såväl avkodningslagen och upphovsrättslagens bestämmelser om skydd för tekniska åtgärder som i förhållande till lagstiftningen i våra grannländer. Sammantaget är bedömningen att det finns behov av att särskilt kriminalisera även privat olovlig hantering av avkodningsutrustning. Förhållandet mellan straffbestämmelser och avkodningslagen behöver också klargöras. I det följande redovisar regeringen sina förslag om hur den nya regleringen bör utformas. Viss privat olovlig hantering av avkod- Regeringens förslag: Det ska vara straffbart att anskaffa eller använda avkodningsutrustning för privat bruk i syfte att göra en tjänst som omfattas av avkodningslagen tillgänglig i tolkningsbar form utan tjänsteleverantörens godkännande. Det ska också vara straffbart att tillverka, importera, distribuera, sälja, hyra ut eller installera avkodningsutrustning i syfte att göra en tjänst som omfattas av avkodningslagen tillgänglig i tolkningsbar form utan tjänsteleverantörens godkännande, oavsett om verksamheten bedrivs yrkesmässigt eller i förvärvssyfte eller privat. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över promemorians förslag när det gäller vilka former av privat olovlig hantering av avkodningsutrustning som bör vara straffbelagda. Ett flertal av de remissinstanser som har anknytning till tv-branschen framför dock förslag som syftar till en mer långtgående kriminalisering än promemorians förslag. Till exempel Boxer , C , , , , , , , , och framför alla synpunkter som innebär att någon skillnad inte bör göras mellan hantering som sker yrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte och privat sådan. Enligt blir emellertid förekommande svårigheter att utreda om viss befattning med avkodningsutrustning skett i förvärvssyfte eller för privat bruk av mindre betydelse genom förslaget. , Hovrätten för och C anser att den föreslagna lagtextens utformning är svårtillgänglig och att det bör övervägas om den är möjlig att förenkla. avstyrker den föreslagna kriminaliseringen av anskaffning och användning av olovlig avkodningsutrustning och anför i den delen att en kriminalisering av anskaffning skulle innebära en allt för långtgående straffbarhet för privatpersoner och medföra en rättsosäkerhet. framhåller bl.a. att om begreppet anskaffas även är tänkt att innefatta införsel bör det senare begreppet användas för att överensstämma med formuleringen i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen och att införsel från ett annat EU-land även skulle kräva ändringar i den lagen. ser också stora problem för myndighetens tjänstemän att i en kontrollsituation kunna påvisa att införskaffandet sker i syftet otillåten avkodning, eftersom förslaget inte nämner något om tillståndsgivning, kvotering eller liknande. motsvarande utredningsproblem även beträffande import. Skälen för regeringens förslag Användande eller anskaffande för privat bruk Enligt 5 § avkodningslagen i dess nuvarande lydelse är det förbjudet att yrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte tillverka, importera, distribuera, sälja, hyra ut, inneha, installera, underhålla eller byta ut avkodningsutrustning i syfte att göra en tjänst som omfattas av lagen tillgänglig i tolkningsbar form utan tjänsteleverantörens godkännande. Bestämmelsen motsvarar de verksamheter som anges i artikel 4 a och b i avkodningsdirektivet. Den som på annat sätt än genom import uppsåtligen bryter mot förbudet i 5 § döms enligt 6 § till böter eller fängelse i högst . I övervägandena av vilka former av hantering som lämpligen bör vara straffbelagda när det gäller privat befattning med avkodningsutrustning är det avgörande att ringa in de åtgärder som innebär att en privatperson aktivt skaffar sig själv eller annan tillgång till t.ex. betal-tv utan att det sker i förvärvssyfte. Som tidigare nämnts är ett av skälen till den nu föreslagna regleringen att uppnå enhetlighet med bestämmelserna i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen) om kringgående av skyddet för tekniska åtgärder. Enligt upphovsrättslagen är det alltså själva kringgåendet av skyddet för tekniska åtgärder som är straffbelagt (52 d § upphovsrättslagen). Med denna utgångspunkt bör en motsvarande bestämmelse i avkodningslagen avse olovlig användning av avkodningsutrustning. Det begreppet bör därför finnas med i beskrivningen av vilka icke kommersiella förfaranden som ska vara förbjudna. Privat olovlig användning av avkodningsutrustning, exempelvis genom s.k. cardsharing, kommer därmed att omfattas av det kriminaliserade området. För att någon ska kunna bereda sig olovlig tillgång till en viss tjänst förutsätts i regel också att denne aktivt införskaffar den utrustning som krävs. På den kommersiella sidan är försäljning förbjuden och det är då naturligt att, så som föreslås i promemorian, överväga en kriminalisering också av anskaffandet. har anfört att en kriminalisering av själva anskaffningen av utrustningen skulle leda till en allt för långtgående straffbarhet för privatpersoner. Regeringen menar dock att det i sammanhanget bör understrykas att en privatperson som aktivt anskaffar avkodningsutrustning för att olovligen bereda sig tillgång till en viss tjänst därigenom även främjar den olagliga försäljningen och bidrar till att skapa en marknad för verksamhet som kan orsaka stora skadeverkningar för leverantörerna och också genom högre avgifter drabba dem som tecknar abonnemang på tjänsterna. Regeringen delar mot denna bakgrund promemorians bedömning att även olovlig anskaffning av avkodningsutrustning för privat bruk bör omfattas av det straffbelagda området. Spridning och andra förfaranden Vid remitteringen av promemorian Kriminalisering av privat olovlig hantering av avkodningsutrustning (Ds 2007:14) framförde flera remissinstanser, däribland och samt flertalet av remissinstanserna med anknytning till tv-branschen, att kriminaliseringen även borde omfatta den som utan att ta betalt olovligen sprider avkodningsutrustning till en större eller mindre krets av personer. Om enbart privat olovlig användning eller anskaffning av avkodningsutrustning skulle förbjudas innebär detta att det fortfarande skulle vara tillåtet för en privatperson att sprida avkodningsutrustning om det sker utan kommersiellt syfte. Eftersom den som sprider avkodningsutrustning underlättar och gör det möjligt för andra att faktiskt använda avkodningsutrustningen för att ta del av skyddade tjänster är detta inte rimligt. En kriminalisering av olika former av privat olovlig spridning av avkodningsutrustning föreslås därför för att ytterligare förbättra skyddet. Vid övervägande av hur en sådan reglering bör utformas kan det konstateras att begreppet distribuera redan återfinns i nuvarande 5 § och att förfarandet således redan är kriminaliserat i den mån det sker yrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte. Vidare kan flera av de övriga förfaranden som anges i paragrafen – tillverkning, import, försäljning, uthyrning och installation – ses som former av spridning antingen direkt eller indirekt. Olika former av spridning synes således redan täckas av flera av de förfaranden som anges i nuvarande 5 §, men som endast är kriminaliserade i den utsträckning hanteringen sker yrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte. Det finns därför anledning att överväga om det finns skäl att ta bort kopplingen till förvärvssyfte och på så sätt utöka det kriminaliserade området. Mot detta talar att flera av de förfaranden som anges i den nuvarande bestämmelsen rent språkligt i första hand förknippas med kommersiell verksamhet. Tillverkning, import, distribution, försäljning, uthyrning och installation kan dock bedrivas även utan förvärvssyfte, och det i sådan omfattning att skadeverkningarna blir betydande. Det skulle exempelvis kunna vara fråga om cardsharing eller annat förfarande inom en bostadsrättsförening eller samfällighet eller att koder sprids till en större krets utan att det är fråga om kommersiellt syfte. De domar som redovisats i avsnitt 4.4 visar också att försäljning faller utanför det kriminaliserade området om verksamheten inte uppnår sådan omfattning att hanteringen kan anses ha skett yrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte. Det finns därför enligt regeringens uppfattning övervägande skäl för att utöka det kriminaliserade området när det gäller tillverkning, import, distribution, försäljning, uthyrning och installation till att även omfatta olovliga förfaranden som sker utan kommersiellt syfte. Sådana enklare installationsåtgärder som utförs av en privat användare som en naturlig följd av olovligt anskaffande för privat bruk kan inte anses utgöra något eget moment utan får anses ingå i anskaffningen. Avsikten är således inte att utöka det kriminaliserade området i detta avseende. För att säkerställa att straffregleringen inte blir för långtgående föreslås nedan att det i ringa fall inte ska dömas till ansvar. Innehav av avkodningsutrustning samt underhåll och utbyte av utrustning En särskild fråga är om även innehav av avkodningsutrustning bör vara straffbelagt. För en sådan ordning talar att den föreslagna regleringen då skulle bli mer heltäckande och sammanhängande. enbart innehav av ett föremål eller en substans är emellertid relativt sällsynt i svensk straffrätt. Sådana regleringar finns framför allt när det gäller föremål eller substanser som i sig är särskilt farliga och därför kan skada ett skyddsvärt intresse, jfr t.ex. regleringen i 9 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) respektive 1 § första stycket 6 narkotikastrafflagen (1968:64). Även andra exempel finns, t.ex. är det straffbelagt att inneha barnpornografisk bild (16 kap. 10 a § första stycket 5 ). Om även innehav av avkodningsutrustning skulle vara straffbelagt skulle det innebära en mycket omfattande kriminalisering. Det måste särskilt beaktas att avkodningsutrustning ofta förekommer i hushåll med flera personer. Vem eller vilka av dessa som ska anses som innehavare av utrustningen kan vara svårt att fastställa. Det kan inte heller uteslutas att en kriminalisering av innehav i dessa fall skulle medföra att det straffbelagda området blev mer vidsträckt än vad som är motiverat. Det föreslås därför inte en kriminalisering av privat olovligt innehav av avkodningsutrustning. Att straffbelägga privat olovlig hantering som enbart består av att underhålla eller byta ut avkodningsutrustning riskerar också att medföra att det straffbelagda området blev mer vidsträckt än vad som är motiverat. Inte heller på denna punkt föreslås därför kriminalisering. Mot den angivna bakgrunden bör kravet på yrkesmässighet eller i förvärvssyfte kvarstå vad gäller att inneha, underhålla eller byta ut utrustning. Regeringens bedömning är således att kriminaliseringen av dessa förfaranden även fortsättningsvis bör vara förbehållen den kommersiella hanteringen av olovlig avkodningsutrustning. Den kriminalisering som föreslås gäller alltså de angivna formerna av hantering av avkodningsutrustning utan att det finns krav på att hanteringen ska ske yrkesmässigt eller i förvärvssyfte. Förändringen innebär därmed en skärpning av lagen genom att dess tillämpningsområde utvidgas. Utvidgningen av det kriminaliserade området bör ske genom att det för de olika förfarandena anges om det för straffbarhet är en förutsättning att verksamheten sker yrkesmässigt eller i förvärvssyfte. Förändringen syftar inte till att begränsa eller utöka det som är förbjudet att göra yrkesmässigt. Den redaktionella ändringen att ordet annars i uttrycket annars i förvärvssyfte tas bort innebär inte någon ändring i sak. Den föreslagna ändringen får till följd att även personer som privat anskaffar eller använder avkodningsutrustning i syfte att, utan tjänsteleverantörens godkännande, få tillgång till eller ge annan tillgång till en tjänst som avses i lagen kan dömas till ansvar för brott mot avkodningslagen. Denna ändring bör föras in som ett nytt stycke i den befintliga bestämmelse som anger vad som är straffbart. Den föreslagna lagstiftningen är avsedd att vara teknikneutral i så måtto att den täcker in olika tekniska metoder för att otillbörligt skaffa sig själv eller annan tillgång till en tjänst. Det uttrycks, liksom i nuvarande bestämmelse, genom att det straffbara området avser gärningar där syftet är att göra en tjänst som omfattas av lagen tillgänglig i tolkningsbar form utan godkännande av tjänsteleverantören. Hovrätten för och har ansett att en Prop. 2013/14:123 annan utformning av lagtexten bör övervägas. struktion som valts har emellertid sin grund i den åtskillnad i kriminalisering som är avsedd mellan dels sådan olovlig hantering av avkodningsutrustning som i alla former är avsedd att vara förbjuden, dels sådan hantering som är avsedd att vara förbjuden när den sker yrkesmässigt eller i förvärvssyfte och dels slutligen sådan hantering som endast är avsedd att vara förbjuden när den sker för privat bruk. Härtill kommer de skillnader i straffskala (se avsnitt 6.2) som föreslås gälla för de olika formerna av hantering. När det gäller synpunkter bör det klargöras att avsikten inte är att med begreppet anskaffa inbegripa införsel, vare sig från ett land utanför EU eller från ett annat EU-land. Kommersiell import, dvs. i enlighet med direktivets innebörd införsel från andra länder än EU:s medlemsstater, är uttryckligen förbjuden enligt 5 § första stycket i dess nuvarande lydelse. Genom den föreslagna nya lydelsen av första stycket kommer import i såväl kommersiellt som privat syfte att omfattas av förbudet och vara belagt med straff i smugglingslagen. Införsel från andra EU-länder faller däremot, liksom tidigare, utanför avkodningslagens tillämpningsområde och lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen kan inte bli tillämplig (jfr prop. 1999/2000:49 s. 25). Den utredningsproblematik beträffande import som påtalar skiljer sig inte ifrån vad som gäller såvitt avser kommersiell import. Genom förslaget kommer någon åtskillnad inte att göras mellan import som sker i kommersiellt syfte respektive privat import. Förslaget i sig bör därför ge bättre förutsättningar i utredningshänseende än den nuvarande regleringen. Regeringens förslag: Straffet för privat olovlig hantering genom användning eller anskaffning av avkodningsutrustning ska vara böter. Straffet för övrig olovlig hantering av avkodningsutrustning ska vara böter eller fängelse i högst . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Avkodningslagen ska inte tillämpas på gärningar som är belagda med straff enligt . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Regeringen föreslår dock till skillnad från förslaget i promemorian att hänvisningen till smugglingslagen ska behållas i sin nuvarande lydelse och att en särskild paragraf om avkodningslagens subsidiaritet i förhållande till ska införas. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser yttrar sig särskilt över vilka straffskalor som ska gälla för privat olovlig hantering av avkodningsutrustning. Boxer anser t.ex. att samma straff i princip bör kunna utgå för brott oavsett om det kan visas att syftet varit att tjäna pengar yrkesmässigt, eller om syftet varit att tjäna pengar genom att slippa betala för sina tv-tjänster. den lägre straffskalan med endast böter för privat anskaffande och användning kan påverka möjligheterna att använda vissa tvångsmedel, t.ex. husrannsakan. KLYS och Copyswede anser att det sänder fel signaler att brottslighet rörande åtkomst till medieinnehåll som typiskt sett är upphovsrättsligt skyddat och som indirekt påverkar upphovsmännens intjäningsmöjligheter ska ha ett lägre straffvärde än t.ex. traditionella bedrägerier eller tillgreppsbrott. , , , Copyswede, STOP, , och anser att en allvarligare rubricering, grovt brott, bör införas. , C , , , , och bör även straffansvar vid grov oaktsamhet införas. Även anser att ett förslag om kriminalisering av spridning av olovlig avkodningsutrustning som sker av grov oaktsamhet hade kunnat övervägas. Boxer , C , , , , , , , , och anser att straffrihet vid ringa fall inte bör införas. Enligt Hovrätten för verkar det som utgångspunkt mer naturligt att i stället för att låta avkodningslagens straffbestämmelser vara subsidiära till och smugglingslagen, låta en särskild straffrättslig reglering som den nu aktuella ha företräde framför åtminstone straffbestämmelser. I fråga om avkodningslagens förhållande till smugglingslagen påtalar att förslaget verkar innehålla två undantag som till synes omfattar samma fråga. Skälen för regeringens förslag Den nuvarande straffskalan för brott mot avkodningslagen sträcker sig från böter till fängelse i högst . Den utvidgning av det kriminaliserade området som föreslås tar sikte på brott mot avkodningslagen som begås utan kommersiellt syfte. Straffvärdet för sådana gärningar torde, om det rör ett enstaka brott, i normalfallet endast motivera ett bötesstraff. Brottet har likheter med kringgående av en teknisk åtgärd för att få tillgång till upphovsrättsligt skyddat material enligt upphovsrättslagen. I det fallet bedömdes straffskalan kunna begränsas till böter (jfr prop. 2004/05:110 s. 327). Det är lämpligt att enhetlighet i straffskala råder mellan de båda brottstyperna. Straffskalan bör därför när det gäller användning och anskaffning endast omfatta böter. Beträffande den utökade kriminaliseringen av tillverkning, import, distribution, försäljning, uthyrning och installation som sker utan kommersiellt syfte kan det i och för sig röra sig om endast ett begränsat förfarande från en person till en annan, då normalstraffet bör stanna vid böter. Det kan dock också förekomma fall där förfarandet innebär att ett större antal personer får tillgång till en tjänst utan tjänstetillhandahållarens medgivande, genom exempelvis s.k. cardsharing. I sådana fall kan skadeverkningarna bli stora och det finns skäl att markera det genom straffskalans utformning. Straffet för övrig privat olovlig hantering av avkodningsutrustning ska därför vara detsamma som när motsvarande hantering sker yrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte, dvs. böter eller fängelse i högst . Någon förändring av straffskalan för förfaranden som sker yrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte är inte avsedd. Sammanfattningsvis är de i promemorian föreslagna skillnaderna i straffskala mellan å ena sidan privat anskaffande och användande och å andra sidan övrig privat olovlig hantering av avkodningsutrustning motiverade. Det finns enligt regeringens mening inte skäl att ytterligare skärpa straffet för olovlig hantering av avkodningsutrustning. I promemorian föreslås att ringa fall ska undantas från straffansvar. Flera remissinstanser med anknytning till tv-branschen – Boxer , C , , , , , , , , och – har invänt mot förslaget. Enligt bedömningen i promemorian kan det dock inte uteslutas att det med den utvidgade kriminaliseringen skulle kunna uppkomma situationer där ett visst förfarande omfattas av det straffbelagda området, men det skulle framstå som alltför långtgående att döma till ansvar enligt straffbestämmelsen. Ett sådant fall skulle enligt promemorian kunna vara att en person som lagligen har tillgång till en viss tjänst genom hantering av avkodningsutrustning också bereder sig tillgång till den kodade tjänsten via en andra mottagare inom samma hushåll utan tillåtelse av den som tillhandahåller tjänsten. Det skulle också kunna röra sig om att en person för närståendes räkning utför en enklare installation i samband med olovlig anskaffning och användning för privat bruk. Ett annat exempel där en gärning bör kunna bedömas som ringa är enligt regeringens mening användande som sker i en mycket begränsad omfattning. I detta sammanhang förtjänar att påtalas att vid prövningen av rekvisitet ringa, i enlighet med vad som gäller vid sådana prövningar i allmänhet, samtliga omständigheter vid gärningen ska beaktas. Med hänsyn härtill och mot bakgrund även av den åtalsregel som föreslås (se avsnitt 6.5) bedömer regeringen inte att det finns anledning att befara att en ventil för ringa fall kan leda till att straffansvaret begränsas på ett oönskat sätt. Som konstaterats i promemorian hindrar inte heller ett undantag för fall som är att anse som ringa tillämpningen av skadeståndbestämmelsen. En bestämmelse som avgränsar det straffbara området genom ett generellt undantag för ringa fall bör därför införas. Förhållandet till och smugglingslagens bestämmelser I avsnitt 5.1 har det redogjorts för att viss hantering av avkodningsutrustning torde kunna bestraffas med stöd av befintlig straffreglering i , men att vissa förarbetsuttalanden gjort rättsläget oklart. Enligt förslaget i promemorian bör mot den bakgrunden en uttrycklig hänvisning göras till tillämpningen av bestämmelser, för att för-