prop · H103102 · 2014-04-14 00:00:00 — Den senaste tioårsperioden hade kommungruppen större städer den genomsnittligt högsta andelen medan glesbygdskommuner hade den lägsta. Även om den kortare tidsperioden –2013 väljs hade kommungruppen glesbygdskommuner den genomsnittligt lägsta andelen, medan gruppen storstäder hade den högsta. redovisade kommungruppen storstäder den högsta andelen, medan glesbygdskommuner redovisade den lägsta. hade i genomsnitt den lägsta andelen sett över de senaste fem- och tioårsperioderna, medan hade den högsta andelen under samma perioder. redovisade den högsta andelen medan, redovisade den lägsta. Resultatets andel av skatteintäkter och generella statsbidrag, kommuner och landsting -0,7 Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Resultatet i kommun- och landstingskoncerner motsvarade av skatteintäkterna och de generella statsbidragen 2012 En stor del av den kommunala verksamheten bedrivs i företagsform. Även de kommun- och landstingsägda företagen omfattas av reglerna för målet om god ekonomisk hushållning. redovisade kommunsektorn i den sammanställda redovisningen i s.k. kommun- och landstingskoncern (se avsnitt 2.2.3) ett resultat som i genomsnitt uppgick till av skatteintäkterna och de generella statsbidragen (se tabell 2.4). Resultatets andel varierade 2008–2012 mellan . Tabell 2.4 Resultatets andel av skatteintäkter och generella statsbidrag, kommun- och landstingskoncern Kommun- och landstingskoncern, totalt Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Kommunernas andel uppgick i genomsnitt till 2012 och 2008–2012. andelen för landstingen uppgick till 2012 och varierade mellan -1,2008–2012. Sammantaget redovisade kommunerna och landstingen ett preliminärt resultat 2013 som var förenligt med kommunallagens balanskrav. Resultatet varierade dock mellan enskilda kommuner och enskilda lands- Balanskravet innebär att intäkterna ska överstiga kostnaderna i Innan resultatet kan stämmas av mot balanskravet ska det bl.a. justeras för realisationsvinster och realisationsförluster i en s.k. balans- Denna balanskravsutredning redovisas först i samband med det slutliga bokslutsresultatet. Ett negativt resultat behöver inte återställas om det finns synnerliga uppgav 49 kommuner () att de använt möjlig- heten att åberopa synnerliga skäl för att inte behöva återställa hela eller delar av ett negativt resultat. var det 86 kommuner (). Motsvarande möjlighet hade tillämpats av 4 landsting, vilket var ett landsting mindre än 2011. hade 12 landsting och 57 kommuner () inom alla kommungrupper, med undantag för kommungruppen storstäder, under ett eller redovisat negativa resultat kvar att återställa. redovisade 2 kommuner och 2 landsting negativt resultat som inte hade återställts. Kommunallagens krav på en god ekonomisk hushållning och en budget i balans innebär bl.a. att kommuner och landsting behöver ha ett eget sparande för att kunna hantera variationer i de ekonomiska förutsättningarna. Kommuner och landsting får bygga upp resultatutjämningsreserver inom ramen för det egna kapitalet. Resultatutjämningsreserverna gör det möjligt att sätta av en del av överskottet i goda tider för att kunna använda medlen för att täcka underskott som uppstår till följd av en lågkonjunktur. I de preliminära boksluten har 52 kommuner och 4 landsting använt möjligheten att retroaktivt reservera delar av 2010–positiva resultat. Total har de tillsammans reserverat (se tabell 2.5). Kommunerna har reserverat och landstingen (se tabell 4 och 5 i bilaga 4). Eventuell reservering av positiva resultat fastställs i samband med de definitiva boksluten. Kommunsektorns avskrivningar och investeringar ökar Avskrivningar används i redovisningen för att fördela utgiften för en tillgång över tillgångens nyttjandeperiod. Avskrivningskostnaderna ska avspegla hur tillgångens värde och/eller servicepotential successivt förbrukas. Avskrivningarna uppgick totalt för kommunsektorn till 2013, vilket innebar en ökning med jämfört med (se tabell 2.2). Ökningstakten var högre än den genomsnittliga årliga ökningen under de senaste fem- och tioårsperioderna. Kommunernas kostnader för avskrivningar uppgick till 2013, vilket var en ökning med jämfört med . I genomsnitt har avskrivningskostnaderna uppgått till . Landstingens avskrivningskostnader uppgick till , vilket var en ökning med jämfört med . har avskrivningarna i genomsnitt uppgått till . Kommuner och landsting investerade 2012 för i materiella anläggningstillgångar såsom infrastruktur, byggnader, maskiner och inventarier (se tabell 3 bilaga 4). Detta var en ökning jämfört med . Investeringar gjordes också i finansiella anläggningstillgångar såsom aktier, andelar och bostadsrätter. Dessa utgifter uppgick till 2012, vilket var en ökning jämfört med . Det var kommunerna som stod för de ökade investeringsutgifterna, både i materiella och finansiella tillgångar. 2013/14:102 Landstingens investeringsutgifter var i stort sett oförändrade. Investeringar i materiella anläggningstillgångar görs även genom företag som ägs av kommuner och landsting. investerade dessa företag totalt , vilket var en ökning jämfört med . Självfinansieringsgraden visar hur stor del av investeringarna som finansieras av positiva resultat och avskrivningar. Ju högre andel, desto större del finansieras med egna medel. Kommunerna har, med undantag , haft en högre självfinansieringsgrad än landstingen (se diagram 2.5). ökade självfinansieringsgraden för både kommuner och landsting. Den främsta orsaken var det förbättrade resultatet. påverkades resultatet av återbetalningar av försäkringspremier från Försäkring, vilket påverkade självfinansieringsgraden positivt. Diagram 2.5 Självfinansieringsgrad för investeringar i kommuner och landsting 2003–2012 Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Kommunernas investeringsutgifter ökade i snabbare takt än landstingens Kommunernas investeringsutgifter i materiella anläggningstillgångar uppgick till 2012 (se diagram 2.6). Jämfört med 2011 var det en ökning . –ökade investeringsutgifterna med , eller med i genomsnitt . Landstingens investeringsutgifter i materiella anläggningstillgångar uppgick till 2012. Det var en ökning jämfört med . ökade investeringsutgifterna med , eller med i genomsnitt . Förändringen kan till stor del förklaras av ökade investeringar i mark och byggnader, vars andel av investeringsutgifterna ökade med , från till , under den aktuella Skr. 2013/14:102 perioden. Diagram 2.6 Investeringsutgifter i materiella anläggningstillgångar för kommuner, landsting och företag som ägs av kommuner och landsting 2003–2012 Anm.: Uppgifter för företagen saknas . Källor: Räkenskapssammandrag för kommuner () och landstingens bokslut (Kommuner och Landsting). Investeringsutgifterna i materiella anläggningstillgångar för de kommunägda företagen uppgick till 2011 och för de landstingsägda företagen till . uppgick ökningen till i genomsnitt . Av företagens investeringsutgifter avsåg investeringar i byggnader, mark och markanläggningar, vilket var i nivå med . Resterande del bestod främst av investeringar i maskiner och inventarier. Kommunernas investeringsutgifter i materiella tillgångar har ökat mest inom infrastrukturområdet Driften av de kommunala verksamheterna kräver investeringar i t.ex. skollokaler, lokaler för äldreboenden, vatten- och avloppssystem samt infrastruktur, som vägar och cykelbanor. Kommunernas investeringsutgifter uppgick i genomsnitt till ca per invånare 2012. Drygt en fjärdedel utgjordes av investeringar inom infrastruktur och skydd, dvs. vägar och räddningstjänst m.m. (se diagram 2.7). Denna verksamhet hade också den största procentuella ökningen, , . Investeringsutgifterna inom verksamheten vård och omsorg har minskat svagt . Diagram 2.7 Kommunernas investeringsutgifter per verksamhet 2008 och 2012 Fritid och kultur Vård och omsorg Källa: Räkenskapssammandrag. för kommuner (). Turism- och besöksnäringskommuner samt förortskommuner till storstäder investerade mest 2012, per invånare. Lägst investeringsutgifter hade glesbygdskommuner och pendlingskommuner med per invånare. Landstingen investerar främst i hälso- och sjukvård Landstingens investeringsutgifter uppgick till per invånare 2012 och utgjordes till största delen av investeringar i mark och byggnader. Övriga investeringar gjordes i inventarier, varav medicinsktekniska inventarier och informationssystem utgjorde en dryg fjärdedel. Över hälften av landstingens investeringar gjordes inom hälso- och sjukvården. hade läns landsting högst investeringsutgifter per invånare, . landsting hade lägst investeringsutgifter, per invånare. Balansräkningen visar kommunens respektive finansiella ställning . Den ger en bild av vilka tillgångar kommunen eller förfogar över och hur dessa tillgångar har finansierats. uppgick kommunsektorns totala tillgångar till , vilket var en ökning med eller jämfört med föregående årsskifte (se tabell 2.5). Tillgångarna består till hälften av materiella och immateriella till- gångar såsom mark, byggnader och tekniska anläggningar. De finansiella Skr. 2013/14:102 tillgångarna består till största delen av aktier och andelar samt lång- fristiga fordringar i kommunernas koncernföretag. Kommunsektorns balansräkning 2009–2013 Miljarder kronor och procent 12/13,% 09/13,% Summa eget kapital, som inte ingår i balans- 1 Kommunernas och landstingens balansräkning 2013 är preliminär. Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Kommunernas totala tillgångar uppgick till , vilket var en ökning med eller jämfört med 2012 (se tabell 4 i bilaga 4). Tillgångarna har under den senaste femårsperioden ökat med i genomsnitt . materiella anläggningstillgångarna har i genomsnitt ökat mer än de Den procentuella ökningen var störst för posten bidrag till I genomsnitt uppgick tillgångarna till Minst tillgångar i kronor per invånare hade kommuner i kommungruppen förortskommuner till större städer och mest hade Landstingens totala tillgångar ökade 2013 med knappt 15 miljarder kronor, eller , och uppgick till (se tabell 5 i bilaga 4). ökade de finansiella tillgång- 2013/14:102 arna mest. Landstingens tillgångar har ökat med i genomsnitt . Liksom för kommunerna utgjorde de materiella och immateriella tillgångar omkring hälften av de totala tillgångarna 2013. Tillgångarna varierade mellan per invånare i och per invånare i . För att ge en bild av en kommuns eller ett landstings finansiella styrka kan måttet soliditet användas. Detta mått beaktar både tillgångs- och skuldsidan i balansräkningen. Sättet att organisera verksamheten påverkar såväl skulderna som tillgångarna, vilket försvårar soliditetsjämförelser mellan enskilda kommuner och landsting. De flesta kommuner och landsting bedriver främst sin verksamhet i förvaltningsform. Vissa kommuner har däremot valt att organisera stora delar av verksamheten i företagsform. Om det är fråga om verksamheter med stora tillgångar, såsom fastighetsförvaltning och energiverksamhet, kan valet av organisationsform ha stor påverkan på soliditeten (för uppgifter om soliditeten inklusive de kommun- och landstingsägda företagen se avsnitt 2.2.3). Trots starka resultat för kommunsektorn minskade soliditeten även 2013 och uppgick till (se tabell 2.6). Detta kan förklaras av att tillgångarna har ökat i något snabbare takt än det egna kapitalet. Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Kommunernas soliditet uppgick i genomsnitt till 2013. Högst soliditet hade kommungruppen kommuner i glesbefolkad region, medan kommungruppen storstäder hade lägst soliditet. Storstädernas låga soliditet kan bero på att kommunerna i denna kommungrupp har valt att organisera stora delar av verksamheten i företagsform. Soliditeten för landstingen minskade 2013 med jämfört med och uppgick till sammanlagt . Lägst soliditet hade läns landsting, medan hade den högsta. Avsättningarna avser främst pensioner Avsättningar, som definieras som skulder som är ovissa vad gäller förfallotidpunkt eller belopp, utgjorde av kommunsektorns skulder 2013. För sektorn som helhet ökade avsättningarna med , eller , och uppgick till . Av de totala avsättningarna utgjorde avsättningar för pensioner och uppgick till (se diagram 2.5). Medan avsättningarna för pensioner ökade med minskade övriga avsättningar med . Den relativt stora ökningen av avsättningar för pensioner beror på en förändring vid beräkningen av pensionsskulden. Det låga ränteläget i den svenska ekonomin innebar att den rekommenderade diskonteringsräntan i pensionsskuldsberäkningen sänktes från . Diskonteringsräntan används för att beräkna nuvärdet av framtida pensionsutbetalningar, dvs. kommunens eller pensionsskuld. En nuvärdesberäknad skuld blir högre ju lägre räntan är och vice versa. Effekten av sänkningen har beaktats i redovisningen och belastat resultatet med . Utöver resultatpåverkan och ökningen av avsättningarna för pensioner i balansräkningen ökar ansvarsförbindelsen utanför balansräkningen med ca (se vidare s. 18). Den sänkta räntan medför en större resultatpåverkan för landstingen då avsättningarna är större. Landstingen har fler högavlönade grupper som tjänar in förmånsbestämd pension, varför kostnadspåverkan blir betydligt större för dem. Diagram 2.8 Avsättning för pensioner 2004–2013 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Totalt uppgick kommunernas avsättningar till 2013, vilket var en ökning jämfört med året innan. Avsättningar avseende pensioner uppgick till , vilket innebar en ökning jämfört med . 2013/14:102 minskade med jämfört med året innan och uppgick till . I genomsnitt uppgick avsättningarna för pensioner till per invånare 2013 (se tabell 2.7). Uppdelat på kommungrupper hade storstäder de högsta avsättningarna, medan förortskommuner till storstäder hade de lägsta. Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Totalt uppgick avsättningarna för landstingen till 2013 och ökade med nästan jämfört med . Avsättningar för pensioner stod för hela ökningen . Dessa avsättningar utgjorde nästan hälften av de totala skulderna och uppgick till . Avsättningen ökade och har ökat med i genomsnitt . Genomsnittsskulden för de totala avsättningarna uppgick till per invånare, varav den genomsnittliga skulden för avsättningar för pensioner utgjorde per invånare. Kommunsektorns lång- och kortfristiga skulder uppgick till sammanlagt 2013. De kortfristiga skulderna uppgick till och de långsiktiga skulderna till (se tabell 2.5). Det är främst de långfristiga skulderna som har ökat (se diagram 2.9). har dessa skulder ökat med i genomsnitt , medan de kortfristiga skulderna stigit med i genomsnitt . En stor del av de långfristiga skulderna är upptagna lån som vidareutlånats till koncernföretag. Skuldökningen beror även på ökade investeringar (se vidare avsnitt 2.2.1). Diagram 2.9 Långfristiga skulder 2004–2013 Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). De långfristiga skulderna för kommunerna utgjorde omkring hälften av de totala skulderna 2013 och ökade . Det var en relativt svag ökning jämfört med för den senaste femårsperioden, då dessa skulder ökade . För landstingen utgjorde de långfristiga skulderna en femtedel av de totala skulderna och uppgick till 2013, vilket var en ökning jämfört med . Den genomsnittliga ökningstakten för landstingens långfristiga skulder uppgick till . ökade de långfristiga skulderna i av kommunerna jämfört med . För kommunerna var ökningen störst i kommungruppen större städer. För tre av kommungrupperna, varuproducerande kommuner, turism- och besöksnäringskommuner samt kommuner i tätbefolkad region minskade de långfristiga skulderna. Kommungruppen storstäder hade de högsta långfristiga skulderna 2013, medan kommuner i glesbefolkad region hade de lägsta. De långfristiga skulderna uppgick i genomsnitt till per invånare 2013 (se tabell 2.8). läns landsting hade den största procentuella ökningen jämfört med , medan hade den största minskningen. Jämfört med 2009 har skulderna ökat i alla landsting och i två tredjedelar av kommunerna. 2009–13,% 1 Det var 14 kommuner som inte redovisade någon långfristig skuld 2013, vilket var 2 färre än 2012. Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Ansvarsförbindelserna för pensionerna ökade Ansvarsförbindelserna avseende pensionsförpliktelser som intjänats , och som inte ska tas upp bland skulder eller avsättningar i balansräkningen, uppgick för kommunsektorn som helhet till 2013 (se tabell 2.5 och diagram 2.10). Liksom ökade ansvarsförbindelserna för pensioner 2013 till följd av förändringen vid beräkningen av diskonteringsräntan för pensionsskulden. Denna förändring bidrog till att ansvarsförbindelserna ökade med . skedde dock även utbetalningar, varför ansvarsförbindelserna totalt sett ökade med jämfört med . Av ökningen stod landstingen för . ökade ansvarsförbindelserna för pensioner . Diagram 2.10 Ansvarsförbindelser för pensioner 2004–2013 Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Ansvarsförbindelserna avseende pensionsförpliktelser för kommunerna ökade med eller jämfört med . har pensionsförpliktelserna ökat med i genomsnitt . Ansvarsförbindelsen för pensionsförpliktelserna uppgick i genomsnitt till per invånare 2013 (se tabell 2.9). Högst ansvarsförbindelse per kommungrupp hade glesbygdskommuner Skr. 2013/14:102 medan förortskommuner till större städer hade den lägsta. För landstingen uppgick ansvarsförbindelserna för pensionsförpliktelserna i gnomsnitt till per invånare. hade den lägsta ansvarsförbindelsen medan hade den högsta. Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Totalt uppgick kommunernas och landstingens övriga ansvarsförbindelser, dvs. exklusive pensionsförpliktelserna, till 2012.2 Det var mindre än året innan. De största ansvarsförbindelserna utgörs av borgensförbindelser gentemot de kommunala företagen. Kommunernas borgensförbindelser gentemot de kommunala företagen uppgick till 2012, vilket var i nivå med året innan. Jämfört med 2011 minskade förbindelserna för de kommunala bostadsföretagen och uppgick till och i förhållande till 2008 hade förbindelserna för de kommunala bostadsföretagen minskat med . Borgensförbindelserna gentemot övriga kommunala företag hade ökat med jämfört med och uppgick till . Den största borgensförbindelsen i en enskild kommun uppgick till per invånare och den minsta till per invånare. Störst genomsnittlig förbindelse i kronor per invånare hade kommungruppen turism- och besöksnäringskommuner, medan kommungruppen storstäder hade den lägsta. För landstingen uppgick övriga ansvarsförbindelser till 2012, vilket var en minskning med jämfört med året innan. Förbindelserna var störst i . Två landsting hade inga övriga ansvarsförbindelser. En betydande del av den kommunala verksamheten bedrivs genom andra juridiska personer än den kommunala förvaltningen och därför bör den samlade kommunala verksamheten ses som en beslutsenhet för vilken kommunrespektive har politiskt och ekonomiskt ansvar. Syftet med en koncernredovisning (sammanställd redovisning) är 2 Uppgifter saknas för kommunerna. uppgick till 2013. 2013/14:102 att ge en helhetsbild av kommunens eller verksamhet och ekonomi samt att åstadkomma en organisationsneutral redovisning som möjliggör jämförelser mellan kommunerna och mellan landstingen. I stort sett alla kommuner bedriver delar av sin verksamhet i företagsform. Kommunkoncernernas omfattning och storlek varierar mellan kommunerna. Befolkningsmässigt stora kommuner har ofta fler företag och större koncerner än kommuner med en liten befolkning. Färre än hälften av landstingen upprättar en koncernredovisning. Kommun- och landstingskoncernernas sammantagna resultat förbättrades Inkluderas de kommun- och landstingsägda företagen i kommunernas respektive landstingens redovisning har resultatet generellt sett varit högre, med undantag för de allra minsta kommunerna där företagen bidragit negativt. uppgick resultatet för kommunkoncernerna till (se diagram 2.11), vilket kan jämföras med resultatet för kommunsektorn (exklusive företagen) som uppgick till . Resultatet förbättrades för både kommun- och landstingskoncernerna jämfört med året innan. –2012 var resultatet totalt sett positivt för kommunkoncernerna, medan landstingen redovisade ett negativt resultat 2011 (se tabell 7 och 8 i bilaga 4). Det genomsnittliga resultatet för samtliga kommun- och 2008–2012 i genomsnitt till drygt varav kommunkoncernerna stod för Diagram 2.11 Resultat före extraordinära poster, kommun- och landstingskoncerner 2008–2012 Totalt kommunsektorn, koncern Totalt kommunsektorn, exkl. koncernen Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Resultatet förbättrades för kommunkoncernerna 2012 Kommunkoncernerna redovisade ett positivt resultat före extraordinära poster på totalt eller per invånare 2012. Resultatet var nästan högre än och varierade mellan -2 000 och per invånare. Spridningen mellan det högsta och det lägsta resultatet ökade jämfört med året innan och spridningen var större än genomsnittet –2012. De högsta resultaten redovisades främst i större kommuner, medan små kommuner redovisade de lägsta resultaten. Per kommungrupp hade storstäder det i genomsnitt högsta resultatet 2012 uttryckt i kronor per invånare. En tredjedel av alla kommunägda företag och två femtedelar av de anställda fanns i denna kommungrupp. Det bör dock framhållas att ett företags säte inte behöver överensstämma med i vilken kommun som det mesta av aktiekapitalet finns eller där den största delen av verksamheten bedrivs. Kommungruppen turism- och besöksnäringskommuner redovisade det i genomsnitt lägsta resultatet 2012. –2012 redovisade kommungruppen glesbygdskommuner det i genomsnitt lägsta kommunkoncernresultatet, medan kommungruppen storstäder redovisade det högsta resultatet. Resultaten har i genomsnitt förbättrats för samtliga kommungrupper jämfört med det genomsnittliga resultatet för femårsperioden, med undantag för kommungrupperna förortskommuner till storstäderna samt turism- och besöksnäringskommuner. Stabil soliditet i kommunkoncernerna Soliditeten enligt balansräkningen är i genomsnitt lägre för kommunkoncernerna än för kommunerna. Soliditeten enligt balansräkningen för kommunkoncernerna uppgick till 2012, vilket var i nivå med liksom genomsnittet 2008–2012. För kommunerna (exklusive företagen) uppgick soliditeten till 2012. I tabell 9 i bilaga 4 redovisas kommunkoncernens balansräkning 2008–2012. Nivån på soliditeten varierade mellan -och mellan kommunkoncernerna 2012. hade 110 kommuner en soliditet som var högre än , vilket var något fler än genomsnittet 2008– 2012. Det var främst kommuner som tillhörde kommungrupperna storstäder och förortskommuner till storstäder som redovisade en soliditet över riksmedelvärdet. Kommungruppen pendlingskommuner hade störst andel kommuner med en soliditet under riksmedelvärdet. Inkluderas kommunernas åtagande för pensioner intjänade uppgick soliditeten för kommunkoncernerna i genomsnitt till 2012, vilket var i nivå med genomsnittet –2012. Soliditeten inklusive pensionsförpliktelser var i genomsnitt . Av kommunkoncernerna var det knappt en tredjedel som hade en negativ soliditet inklusive pensionsåtaganden. Soliditeten varierade mellan -och 2012. Skillnaden mellan den högsta och lägsta soliditeten ökade . Kommungruppen glesbygdskommuner hade högst andel negativ soliditet under såväl 2012 som . Det bör dock påpekas att det även i denna kommungrupp finns kommunkoncerner som redovisar en positiv soliditet. Det var kommunkoncernerna i kommungruppen storstäder som redovisade den genomsnittligt högsta soliditeten. Landstingens resultat och soliditet inklusive de landstingsägda företagen I den sammanställda redovisningen redovisade landstingen sammantaget ett resultat före extraordinära poster på 2012, vilket kan jämföras med det genomsnittliga resultatet –2012 om .