prop · H103107 · 2014-02-25 00:00:00 — Förslaget behandlas i avsnitt 6.18. Paragrafen behandlar vilka omständigheter som särskilt ska beaktas när sanktionsavgiftens storlek bestäms. Vid fastställande av sanktionsavgiftens storlek i det spann som gäller enligt 26 §, ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse är som har föranlett anmärkningen eller varningen samt hur länge överträdelsen har pågått. I enlighet med lagens syfte att förstärka konsumentskyddet bör allvarlighet i första hand bedömas utifrån det bristande konsumentskydd som överträdelsen kan anses ha bidragit till. Redan i valet av sanktion ligger en bedömning av hur allvarlig överträdelsen är. Sanktionsavgiftens storlek ska i detta sammanhang ses som ett sätt att ytterligare gradera anmärkningen eller varningen. Bestämmelsen utesluter inte att även andra omständigheter än allvarligheten av överträdelsen och hur länge den har pågått beaktas när avgiftens storlek bestäms. I mildrande riktning bör kunna beaktas 2013/14:107 exempelvis om företaget snabbt upphör med överträdelsen sedan den påtalats av och om företaget samarbetar väl med inspektionen under utredningen. Paragrafen är utformad efter förebild av 15 kap. 9 § LBF, 25 kap. 10 § lagen om värdepappersmarknaden och 8 kap. 16 § lagen om betaltjänster. Förslaget behandlas i avsnitt 6.19. Paragrafen behandlar möjlighet att besluta om förseningsavgift. Paragrafen är utformad efter förebild av 15 kap. 10 § LBF, 25 kap. 11 § lagen om värdepappersmarknaden och 8 kap. 17 § lagen om betaltjänster. Verkställighet av sanktionsavgift och förseningsavgift 29–31 §§ Förslagen behandlas i avsnitt 6.20. I paragraferna finns bestämmelser som avser verkställighet av sanktionsavgift och förseningsavgift. Bestämmelserna motsvarar vad som gäller på finansmarknadsområdet i övrigt (se t.ex. 15 kap. 11–14 §§ LBF, 25 kap. 25–28 §§ lagen om värdepappersmarknaden och 8 kap. 18–20 §§ lagen om betaltjänster). En avgift ska betalas efter det att beslutet om den vunnit laga kraft eller den som anges i beslutet (29 §). Om avgiften inte betalas ska lämna den för indrivning. Av 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken följer att en förvaltningsmyndighets beslut får verkställas om det finns en särskild föreskrift om detta. En sådan föreskrift finns i 30 §. Efter påpekande från har det i paragrafen förtydligats att processen ska ske med tillämpning av utsökningsbalkens bestämmelser. Om inte verkställighet har skett från det att beslutet att ta ut avgiften vunnit laga kraft faller avgiften bort, dvs. fordran på särskild avgift preskriberas (31 §). Med anledning av påpekande om huruvida det är preskription som avses, konstaterar regeringen att bestämmelsen ska förstås som att det är fråga om preskription. framför även att formuleringen i den utsträckning verkställighet inte har skett är otydlig och ger utrymme för olika tolkningar. Med verkställighet avses faktiska verkställighetsåtgärder. Preskriptionen är absolut. Det betyder att fullgörande inte kan krävas efter det att har gått sedan beslutet vann laga kraft, även om verkställighet har skett avseende en del av sanktionsavgiften. Det som preskriberas är den del av avgiften som ännu inte drivits in. Förslaget behandlas i avsnitt 6.22. Paragrafen reglerar möjlighet att förena ett föreläggande eller förbud med vite. Paragrafen är utformad efter förebild av 15 kap. 20 § LBF. 2013/14:107 Motsvarande rätt för finns i 25 kap. 29 § lagen om värdepappersmarknaden och 8 kap. 25 § lagen om betaltjänster. Förslaget behandlas i avsnitt 6.23. Paragrafen innehåller bestämmelser om sådana avgifter som får ta ut med anledning av sin verksamhet enligt Bestämmelsen omfattar såväl avgifter av engångskaraktär som årliga I 34 § 4 bemyndigas regeringen, eller den myndighet, regeringen bestämmer, att meddela föreskrifter om avgifterna. Föreskrifter om avgiftsuttag kommer att finnas i förordningen (2001:911) om avgifter för prövning av ärenden hos samt i förordningen (2007:1135) om årliga avgifter för finansiering av Förslaget behandlas i avsnitten 6.3 och 6.5. I paragrafen anges vilka föreskrifter som regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer får meddela. Paragrafen är utformad efter förebild av 16 kap. 1 § LBF och 8 kap. 27 § lagen om betaltjänster. Förslaget behandlas i avsnitt 6.24. Paragrafen reglerar vad som gäller i fråga om överklagande av beslut och om möjligheter att bestämma att vissa beslut Paragrafen är utformad efter förebild av 17 kap. 1 § LBF, 21 § lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, 12 § AnmL och 8 kap. 26 § lagen Förslaget behandlas i avsnitt 7. Av punkten 2 framgår att redan pågående verksamheter som lämnar eller förmedlar konsumentkredit enligt 7 kap. 1 § andra stycket 2 LBF får fortsätta att drivas enligt nuvarande bestämmelser under en övergångsperiod utan krav på tillstånd eller, om ansökan om tillstånd till har kommit in , tills dess att ansökan har prövats slutligt. Fysiska personer och andra juridiska personer än sådana som anges i 4 § denna lag, måste upphöra med här avsedd verksamhet till konsumenter, eller ombilda verksamheten, antingen i samband med lagens ikraftträdande eller senast vid övergångsperiodens 2013/14:107 9.2 Förslaget till lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173) Paragrafen behandlar undantag från tystnadsplikt beträffande uppgifter som utväxlas för kreditupplysningsändamål. Genom ändringarna i första stycket kommer företag som driver verksamhet enligt den nya lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter att för kreditupplysningsändamål kunna utväxla uppgifter om krediter, betalningsförsummelser och kreditmissbruk på samma villkor som bl.a. kreditinstitut och värdepappersbolag. Av andra stycket följer att även utländska företag som driver verksamhet med konsumentkrediter i enligt den nya lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter har samma möjlighet som svenska företag att utväxla uppgifter. 9.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Paragrafen innehåller en uppräkning av lagar som reglerar utländska företags rätt att driva verksamhet i . Ändringen innebär att uppräkningen även inkluderar den nya lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter, i vilken det i 2 § finns en hänvisning till lagen om utländska filialer. Av den nya punkten 13 framgår att det i 2 och 8 §§ lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter finns särskilda bestämmelser om rätt för utländska företag att driva verksamhet i , jfr avsnitt 6.5. 9.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet Enligt Kammarrätten i bör den hänvisning till 7 kap. 1 § andra stycket 2 LBF som finns i 1 § 2 denna lag utgå, om lagen inte längre ska gälla för företag som driver verksamhet enligt lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. Regeringen konstaterar att hänvisningen inte kan utgå med hänsyn till att samtliga verksamheter i LBF som hänvisningen avser inte omfattas av den nya lagen. Inlåningsföretagen och pantbankerna omfattas exempelvis inte och de måste följaktligen även regleras genom hänvisningen. Paragrafen reglerar anmälningsplikt avseende verksamhet med valutaväxling eller annan finansiell verksamhet. Ändringen i första stycket innebär att företag som driver verksamhet Prop. 2013/14:107 med konsumentkrediter enligt lagen om viss verksamhet med konsu- mentkrediter är anmälningsskyldiga enligt förevarande lag. Efter synpunkter från har det undantag som i promemorians förslag finns i en ny punkt 3 i stället införts i punkten 1 genom en hänvisning till 1 kap. 2 § 20 lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Enligt bör det i paragrafen införas ett undantag för att tydliggöra att företag som omfattas av 2 kap. 2 § och 3 § 2–7 LBF inte omfattas av anmälningsplikten. Ett grundläggande syfte med lagen om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet är att fånga upp företag som driver finansiell verksamhet så att de kan omfattas av reglering som finns för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. De företag som enligt punkten 1 är undantagna från anmälningsplikten är därför sådana som yrkesmässigt ägnar sig åt finansiell verksamhet men som direkt på grund av bestämmelse i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism omfattas av skyldigheterna enligt den lagen. Vissa av verksamheterna omfattas för övrigt av de lagrum i LBF som samfundet vill att undantaget ska utvidgas till (bl.a. utgivning av elektroniska pengar, tillhandahållande av betaltjänster och värdepappersrörelse). Beträffande övriga av de verksamheter som ingår i de av samfundet angivna lagrummen saknas underlag för att i det här lagstiftningsärendet överväga en eventuell utvidgning av undantaget från anmälningsplikten. 9.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism 1 kap. 2 § Paragrafen innehåller en uppräkning över de olika verksamheter som omfattas av lagen. Av den nya punkten 20 framgår att lagen är tillämplig även på verksamhet med konsumentkrediter enligt den nya lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. 1 kap. 4 § Paragrafen reglerar vilka verksamheter i utländska företag med filial i som omfattas av lagen. Ändringen innebär att även utländska juridiska personers filialer i som tillhandahåller verksamhet med konsumentkrediter enligt den nya lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter omfattas av lagen. 2 kap. 4 § Av paragrafen framgår vilka utomstående som en verksamhetsutövare får förlita sig på för att utföra åtgärder för att uppnå grundläggande kundkännedom (se prop. 2008/09:70 s. 188). 2013/14:107 Av den hänvisning till 1 kap. 2 § 20 som införs följer att bestämmelserna är tillämpliga på företag som driver verksamhet enligt den nya lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. 2 kap. 5 § Paragrafen innehåller undantag från skyldigheten att vidta åtgärder för att uppnå grundläggande kundkännedom (se prop. 2008/09:70 s. 189 ff.). Av den hänvisning till 1 kap. 2 § 20 som införs följer att undantaget är tillämpligt också på företag som driver verksamhet enligt den nya lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. 2 kap. 12 § Paragrafen innehåller krav på att verksamhetsutövare ska tillämpa bestämmelserna i förevarande kapitel även beträffande filialer och dotterföretag i länder utanför EES (se prop. 2008/09:70 s. 195 f.). Av den hänvisning till 1 kap. 2 § 20 som införs följer att företag som driver verksamhet enligt den nya lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter ska tillämpa bestämmelserna om kundkännedom och bevarande av handlingar även beträffande filialer och majoritetsägda dotterföretag i länder utanför EES, om inte lagen i det landet förbjuder detta. 3 kap. 7 § Paragrafen innehåller krav på att en verksamhetsutövare ska ha ett system för att besvara förfrågningar (se prop. 2008/09:70 s. 199). Av den hänvisning till 1 kap. 2 § 20 som införs följer att skyldigheten att ha ett sådant system gäller också för företag som driver verksamhet enligt den nya lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. 9.6Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 30 kap. 5 § Förslaget behandlas i avsnitt 6.25. Paragrafen reglerar sekretess för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden i ett ärende hos statlig myndighet om innehav av aktier eller andelar. Ändringen i första stycket 3 innebär att sekretessregleringen vid ägarprövning i företag som driver verksamhet enligt lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter blir densamma som för övriga typer av finansiella företag som nämns i paragrafen. 9.7 Förslaget till lag om ändring i konsumentkreditlagen (2010:1846) Förslaget behandlas i avsnitt 6.12. Paragrafen reglerar omfattningen av tillsyn. Tillägget till första stycket innebär att undantaget från tillsyn inte blir tillämpligt på verksamheter som står under tillsyn av enligt lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. behåller således tillsynen över efterlevnaden av konsumentkreditlagen när det gäller företag som driver sådan verksamhet. Sammanfattning av och registrering 2011 har fått i uppdrag av regeringen att utreda systemet med registrering av vissa finansiella företag. Bakgrunden är bland annat den kritik som själv har framfört mot registreringsförfarandet. har pekat på att ett system med registrering utan möjlighet till tillsyn och ingripande riskerar att skapa en falsk kvalitetsmärkning av registrerade företag. Denna risk är störst för de företag som riktar sig till konsumenter och detta utgör således en brist i konsumentskyddet. När det gäller företag som ägnar sig åt kreditgivning till konsumenter föreslår att de ska söka särskilt tillstånd och omfattas av en ny definition av konsumentkreditrörelse. En ny företagsform, konsumentkreditföretag, bör enligt skapas för de företag som bedriver sådan rörelse. För konsumentkreditföretag ska enklare rörelseregler införas som innefattar allmänna krav på sundhet m.m., men inte särskilda kapitalkrav. Förslagen innebär att får tydliga möjligheter till ingripande och kan återkalla tillståndet för företag som inte sköter sig. anser sammantaget att förslagen bör leda till ett klart förbättrat konsumentskydd. En särskild reglering av konsumentkreditrörelse I lagen om bank- och finansieringsrörelse införs en ny definition av konsumentkreditrörelse som omfattar verksamhet som inriktar sig på kreditgivning till konsumenter. Med konsument avses samma definition som i 2 § konsumentkreditlagen (2010:1846). En ny företagsform, konsumentkreditföretag, föreslås för företag som bedriver konsumentkreditrörelse. Bedrivandet av verksamhet omfattande inlåning och kreditgivning m.m. har olika skyddsändamål. Kreditmarknadsföretag omfattas i stor utsträckning av samma regler som gäller för banker avseende kapitaltäckning m.m. Dessa regelverk är relativt betungande och har som ändamål att säkerställa att företagen har tillräckligt med eget kapital för de risker som verksamheten medför. Kreditgivning innebär att medel lånas ut till konsumenten och det finns av den anledningen begränsat behov av kapitalkrav och tillsyn över kapitalvärdesskyddet. När det gäller verksamheter som enbart omfattar kreditgivning till konsumenter bör därför särskilda regler gälla, jämfört med verksamheter som även omfattar inlåning. Konsumentkreditföretagen bör enligt omfattas av en begränsad del av de regler som gäller för banker och kreditmarknadsföretag. En potentiell nackdel med förslaget är den ytterligare förvirring som kan uppstå av ytterligare en företagsform, men den övervägs enligt mening av behovet av särskilda och enklare rörelseregler, bland annat för att inte i alltför hög grad begränsa konkurrensen och möjligheten för nya företag att träda in på marknaden. Förslag till lag om viss verksamhet med konsumentkrediter Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om viss verksamhet med konsumentkrediter som andra företag än finansiella institut enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse får driva. 2 § Denna lag gäller även för utländska företags verksamhet i . För verksamhet genom filial gäller i övrigt lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. 3 § I denna lag avses med viss verksamhet med konsumentkrediter: yrkesmässig verksamhet som består i att lämna sådana konsumentkrediter som avses i 7 kap. 1 § andra stycket 2 lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Med kvalificerat innehav avses detsamma som i 1 kap. 5 § 14 lagen om bank- och finansieringsrörelse. 4 § För att driva viss verksamhet med konsumentkrediter krävs tillstånd av . Tillstånd får ges endast till ett svenskt aktiebolag, en svensk ekonomisk förening eller motsvarande utländskt företag. 5 § Tillstånd enligt denna lag behövs inte för 1.företag som har tillstånd enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 2.företag som inte omfattas av tillståndsplikt enligt 2 kap. 2 § eller 3 § 2–7 lagen om bank- och finansieringsrörelse, 3.statliga, kommunala och andra offentliga myndigheter, eller för 4.juridiska personer som driver verksamhet med konsumentkrediter i mindre omfattning utan vinstsyfte. Undantagen enligt första stycket 1–3 gäller även för motsvarande utländska företag och utländska statliga, kommunala och andra offentliga myndigheter. 6 § Tillstånd till viss verksamhet med konsumentkrediter ska ges ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening, om 1. bolagsordningen eller stadgarna inte strider mot denna lag eller någon annan författning, 2.det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, 3.den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav iföretaget bedöms som lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen i företaget, och 4.den som ska ingå i företagets styrelse, eller vara verkställande direktör eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift. 7 § Vid bedömningen enligt 6 § 3 av om en innehavare är lämplig ska dennes anseende beaktas. Det ska också beaktas om det finns skäl att anta att 1.innehavaren kommer att motverka att företagets verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med kraven i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, 2.innehavet har samband med eller kan öka risken för a)penningtvätt som avses i 1 kap. 5 § 6 lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller b)brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Om företaget har eller kan förväntas komma att få nära förbindelser med någon annan, får tillstånd ges bara om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av företaget. 8 § Ett utländskt företag får ges tillstånd att driva viss verksamhet med konsumentkrediter från filial i . Tillstånd ska ges om 1.företaget driver motsvarande verksamhet i det land där det har sitt 2.företaget står under betryggande tillsyn av en behörig myndighet i det land där det har sitt säte och den myndigheten har tillåtit att företaget etablerar sig i , och 3.det finns skäl att anta att verksamheten här i landet kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med bestämmelserna i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet. 9 § Ett svenskt företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter får efter tillstånd av inrätta filial i ett annat land. Ett sådant tillstånd ska ges om det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas enligt bestämmelserna i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet. Prövning av ägares lämplighet 10 § Det som anges om ägarprövning i kreditinstitut i 14 kap. lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse ska tillämpas även för viss verksamhet med konsumentkrediter. Godkännande av bolagsordning eller stadgar 11 § Företagets bolagsordning eller stadgar ska godkännas i samband med att det får tillstånd att driva viss verksamhet med konsumentkrediter. Ett företag som beslutat att ändra sin bolagsordning eller sina stadgar ska ansöka om godkännande av ändringen. Ändringen ska godkännas om bolagsordningen eller stadgarna överensstämmer med denna lag och andra författningar av betydelse för verksamheten samt i övrigt innehåller de särskilda bestämmelser som behövs med hänsyn till omfattningen och arten av verksamheten. Ett beslut om ändring av bolagsordning eller stadgar får inte registreras innan det har godkänts. 12 § ska meddela beslut i fråga om tillstånd att driva viss verksamhet med konsumentkrediter från den dag då en fullständig ansökan har kommit in till och ansökningsavgiften har betalats. Detsamma gäller i fråga om godkännande av bolagsordning eller stadgar. 13 § Ett företag som driver verksamhet enligt denna lag ska driva rörelsen på ett sätt som är sunt. 14 § Ett företags handläggning av ett kreditärende ska dokumenteras. 15 § Enskildas förhållanden till ett företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter får inte obehörigen röjas. Ansvar enligt 20 kap. 3 § ska inte följa för den som bryter mot förbudet. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I 5 a § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser om att det som gäller om tystnadsplikt enligt första stycket inte hindrar att uppgifter i vissa fall utväxlas för kreditupplysningsändamål. 16 § Ett företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter får uppdra åt någon annan att utföra visst arbete eller vissa operativa funktioner som ingår i denna verksamhet. Företaget ska anmäla sådana uppdragsavtal till . Uppdrag åt någon annan att utföra sådana funktioner som är av väsentlig betydelse för verksamheten får bara ges om företaget ansvarar för att 1. verksamheten drivs av uppdragstagaren under kontrollerade och säkerhetsmässigt betryggande former, och 2013/14:107 2. uppdraget inte väsentligt försämrar kvaliteten på verksamhetens Bilaga 2 internkontroll och möjligheter att övervaka att företaget följer de regler som gäller för den. 17 § ska föra ett register över företag som har tillstånd att driva viss verksamhet med konsumentkrediter. Tillsynen och dess omfattning 18 § har tillsyn över företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter. Tillsynen omfattar att företaget uppfyller krav på en sund verksamhet och drivs enligt 2.andra författningar som reglerar verksamheten, 3.företagets bolagsordning eller stadgar, och 4.företagets interna instruktioner, som har sin grund i författningar som reglerar verksamheten. Upplysningar från och undersökningar hos ett företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter 19 § Företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter ska lämna de upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter som inspektionen begär. får, när det är nödvändigt, genomföra en undersökning hos ett företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter. Upplysningar från och undersökningar hos andra företag 20 § Om ett företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter ingår i en koncern, ska de övriga företagen i koncernen lämna de upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter som inspektionen behöver för sin tillsyn över företaget. 21 § Om det behövs för tillsynen, får genomföra en undersökning hos den som fått i uppdrag att utföra visst arbete eller vissa funktioner åt företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter. Ett sådant företag ska också lämna inspektionen de upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter som inspektionen behöver för sin tillsyn över företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter. Ingripanden mot företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter 22 § Om ett företag som driver viss verksamhet med konsumentkrediter åsidosätter sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, bolagsordning, stadgar eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar verksamheten, ska ingripa. ska då utfärda ett föreläggande att begränsa verksamheten, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma tillrätta med situationen, ett förbud att verkställa beslut eller en anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig ska företagets tillstånd återkallas, eller om det är tillräckligt, varning meddelas. får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om företaget gör rättelse eller om någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot företaget och dessa åtgärder bedöms tillräckliga.