prop · H103224 · 2014-04-29 00:00:00 — I promemorian nämns dock att en myndighet får begära att ett företag visar upp de uppgifter som använts för att fastställa var kunden är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas (jfr nya artikel 63c.1 l i tillämpningsförordningen). Eftersom omsättningen anses äga rum där kunden (en icke beskattningsbar person, dvs. i de flesta fall en privatperson) är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas, är dessa uppgifter nödvändiga för att en myndighet ska kunna kontrollera att betalningsskyldigheten för skatten fullgjorts till rätt land. I den kommunikation som sker från myndigheten bör det emellertid normalt inte behöva förekomma några personuppgifter av sådant slag. Datainspektionen anser att personuppgifter och uppgifter för vilka det råder sekretess inte bör skickas med oskyddad e-post. Datainspektionen anför att mottagarens identitet måste säkerställas, vilket kan ske genom e-legitimation, engångslösenord, aktiva behörighetskort eller motsvarande. Vidare anför Datainspektionen att genom exempelvis kryptering förhindras att uppgifterna kan läsas eller förvanskas i samband med överföringen. Enligt Datainspektionen har det ingen betydelse att de särskilda ordningarna är frivilliga att använda, eftersom det inte är möjligt att samtycka till dålig säkerhet. Inte heller har det i detta sammanhang, enligt Datainspektionen, någon betydelse att de uppgifter som kommer att kommuniceras via oskyddad e-post inte är uppgifter som är uppräknade i 13 § personuppgiftslagen som känsliga personuppgifter. Även Förvaltningsrätten i påtalar att den omständigheten att de särskilda ordningarna är frivilliga för företagen inte har någon betydelse vid bedömningen av hur kommunikationen från myndigheten ska ske. Regeringen konstaterar att Datainspektionen inte har bemött vad som i promemorian anförs om att kryptering är mycket komplicerat att använda vid extern kommunikation och att sådana rutiner därför skulle medföra ökade administrativa kostnader för företagen. Datainspektionen synes inte heller ha tagit hänsyn till att utländska företag normalt sett inte har tillgång till svensk e-legitimation. Regeringen instämmer dock i att det inte finns anledning att beakta att de särskilda ordningarna är frivilliga för företagen. Regeringen vill betona att det, som också anförs i promemorian, i kommunikationen från myndigheten normalt sett inte kommer att förekomma några personuppgifter som avser företagets kunder (dvs. De sekretesskyddade uppgifter som det i detta sammanhang kommer att vara fråga om – och som det alltså råder absolut sekretess för – är sådana som avser företagen, dvs. information om enskilda i deras kommersiella verksamhet. Mot denna bakgrund delar regeringen promemorians uppfattning att det är förenligt med 31 § 2013/14:224 personuppgiftslagen att använder e-post – utan särskilda säkerhetsåtgärder – för att utföra den kommunikation som de nya särskilda ordningarna förutsätter. Regeringens bedömning: Det finns goda möjligheter att kontrollera att mervärdesskatt redovisas korrekt. Promemorians bedömning: Överensstämmer inte med regeringens. Promemorian innehåller inte någon uttrycklig bedömning av kontrollfrågor. Remissinstanserna: anser att det bör analyseras om myndigheterna har de verktyg som är nödvändiga för en effektiv kontroll och för ett effektivt brottsutredande arbete. Skälen för regeringens bedömning: Det är konsumtionsstaten, dvs. den stat i vilken omsättningen har skett, som är beskattningsland och som därmed är ansvarig för kontroll av skatt som redovisas inom de särskilda ordningarna. Generellt gäller att försäljning av elektroniska tjänster är svårare att kontrollera på traditionellt vis än handel av varor, t.ex. förekommer det inga fysiska postförsändelser som kan granskas. Den tekniska utvecklingen är emellertid inte enbart till nackdel från kontrollsynpunkt. Exempelvis kan skattemyndigheterna göra sökningar på internet för att på så sätt hitta företag som riktar sig till marknader i respektive medlemsstat. Då det företag som tillämpar en särskild ordning inte kommer att ha någon etablering i konsumtionsstaten, förutsätter reglerna att det finns goda möjligheter till informationsutbyte och annat administrativt samarbete mellan medlemsstaterna. Det krävs givetvis även ett gott administrativt samarbete mellan medlemsstaterna för att skatt avseende företag som har valt att inte tillämpa en särskild ordning ska kunna kontrolleras. anför att förslaget leder till ett mer komplicerat förfarande som kan antas få negativa konsekvenser ur ett brottsförebyggande perspektiv och att det därför bör analyseras om myndigheterna har de verktyg som är nödvändiga för en effektiv kontroll och för ett effektivt brottsutredande arbete. anför vidare att en fråga som aktualiseras är i vilken utsträckning det straffrättsliga ansvaret träffar personer som ska lämna deklaration i ett land (identifieringsstaten) som i sin tur leder till ett skatteundandragande i ett annat land (konsumtionsstaten). I syfte att säkerställa en korrekt beskattning och förhindra skatteflykt och skatteundandragande har det i förordningen om administrativt samarbete tagits in särskilda regler om informationsutbyte i fråga om mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Av artikel 14.2 i denna förordning framgår att den behöriga myndigheten i varje medlemsstat utan föregående begäran ska översända information (automatiskt informationsutbyte) så att konsumtionsstaten kan fastställa att mervärdesskatt för telekommuni- kationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster redo- visats och betalats korrekt, oavsett om en särskild ordning tillämpats. 2013/14:224 Därutöver gäller allmänt att en medlemsstat efter begäran från en annan medlemsstat, t.ex. en konsumtionsstat, är skyldig att utföra en revision eller en annan administrativ utredning, se artikel 7 i nämnda förordning. En konsumtionsstat är också alltid behörig att direkt hos ett företag som tillämpar en särskild ordning begära att få tillgång till erforderligt underlag för beskattning och kontroll (artikel 369.2 och nya artikel 369k.2 i direktivet, se avsnitt 7.10.8). I praktiken kommer troligen kontakten med ett företag i första hand ske genom identifieringsstaten. Detta i syfte att förenkla hanteringen både för företag och för skattemyndigheter. Vad gäller företag etablerade i tredje land har genom bl.a. bilaterala informationsutbytesavtal och skatteavtal möjlighet till informationsutbyte i fråga om indirekt skatt med ett betydande antal länder. Regeringen bedriver ett ständigt arbete för att förbättra transparens och informationsutbyte på skatteområdet. Sammanfattningsvis bedöms möjligheterna att kontrollera att mervärdesskatt redovisas korrekt vara goda. Beträffande fråga om i vilken utsträckning det straffrättsliga ansvaret träffar personer som ska lämna deklaration i ett land (identifieringsstaten) men som förorsakar ett skatteundandragande i ett annat land (konsumtionsstaten) kan regeringen endast konstatera att denna fråga ligger utanför ramen för förevarande lagstiftningsärende. Slutligen ska sägas att det övergripande syftet med de särskilda ordningarna är att förenkla redovisning och betalning av mervärdesskatt för de företag som agerar seriöst och säkra medlemsstaternas skatteintäkter. Regeringens bedömning: Bestämmelserna i skatteförfarandelagen ska endast tillämpas om det angetts i lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens bedömning: I den nuvarande lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster finns – utöver vad som redan framgått av tidigare avsnitt – en rad bestämmelser om förfarande, bl.a. avseende tidsfrister för omprövning Dessutom innehåller lagen flera hänvisningar till bestämmelser i skatteförfarandelagen. Systematiken är utformad så att skatteförfarandelagens bestämmelser endast gäller om det uttryckligen angetts i lagen. Övriga bestämmelser i skatteförfarandelagen gäller alltså inte för den som tillämpar den nuvarande särskilda ordningen för företag i tredje land som tillhandahåller elektroniska tjänster, jfr 2 kap. 4 § SFL. Denna tekniska lösning framstår som naturlig mot bakgrund av att den nuvarande särskilda ordningen bara kan tillämpas av företag i tredje land 2013/14:224 som inte är registrerade för mervärdesskatt enligt de allmänna reglerna i (eller för den delen i något annat EU-land). Så är fallet även fortsatt. När det gäller den nya särskilda ordningen för företag etablerade inom EU (unionsordningen) kommer de som tillämpar denna ordning med som identifieringsstat i regel redan ha registrerats för mervärdesskatt här enligt de allmänna reglerna och därmed omfattas av skatteförfarandelagens bestämmelser. Mot bakgrund av att de som är registrerade till mervärdesskatt i enligt de allmänna reglerna inte kommer att vara skattskyldiga i för de omsättningar som redovisas enligt unionsordningen, bedöms det emellertid lämpligt att den befintliga metoden behålls. Även för de nya särskilda ordningarna anges det uttryckligen vilka bestämmelser i skatteförfarandelagen som är tillämpliga. Vissa ändringar i förfarandereglerna och kompletteringar av hänvisningarna till skatteförfarandelagen bedöms dock behövliga. 7.10.2Identifieringsstatens eller konsumtionsstatens förfaranderegler? Inledningsvis kan sammanfattningsvis i fråga om medlemsstaternas skilda befogenheter sägas följande. Det är identifieringsstaten som beslutar om ett företag uppfyller förutsättningarna för att få använda någon av de särskilda ordningarna. Det är också identifieringsstaten som avgör om företaget inte längre uppfyller förutsättningarna härför. Det är konsumtionsstaten, dvs. den stat där den aktuella tjänsten är omsatt i, som är beskattningsland och som därmed fattar beslut om skatt och har ansvar för kontroll av inom de särskilda ordningarna redovisad skatt. Det är därför konsumtionsstatens förfaranderegler som ska gälla för exempelvis omprövning och överklagande av beslut om skatt. Det är också konsumtionsstaten som har ansvaret för påminnelser och åtgärder för att fastställa och driva in skatten, om lämnande av deklaration eller betalning av skatten inte skett inom föreskriven tid till identifieringsstaten och identifieringsstaten har utfärdat en påminnelse (se nya artikel 60a andra stycket och artikel 63a tredje stycket i tillämpningsförordningen). Vidare har det i förtydligande syfte angetts i nya artikel 63b i tillämpningsförordningen att om en deklaration inte har lämnats in, har lämnats in , är ofullständig eller felaktig eller om skatten har betalats , ska eventuell ränta, straffavgift eller annan avgift beräknas och fastställas av konsumtionsstaten. Det anges även att sådan ränta, straffavgift eller annan avgift ska betalas direkt till konsumtionsstaten. Det nu sagda innebär att identifieringsstaten inte är behörig att vidta några åtgärder för att driva in skatten utöver utsändande av en första påminnelse. Detta gäller även för den del av skatten som identifieringsstaten har rätt att behålla fram enligt nya artikel 46.3 i förordningen om administrativt samarbete. 7.10.3Omprövning och överklagande av identifieringsbeslut Regeringens förslag: En begäran om omprövning eller ett överklagande av ett beslut i fråga om tillåtelse att använda en särskild ordning ska ha kommit in till senast från den dag då beslutet meddelades. får inte på eget initiativ ompröva ett identifieringsbeslut till nackdel för den som beslutet gäller. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Viss omstrukturering av bestämmelserna om omprövning har dock gjorts i regeringens förslag, liksom ändringar av främst språklig karaktär. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Som nämnts i föregående avsnitt fattas beslut rörande användningen av en särskild ordning av identifieringsstaten och för dessa beslut gäller därför identifieringsstatens förfaranderegler. När är identifieringsstat tillämpas således svenska regler. Enligt gällande bestämmelser för beslut om identifiering (prövning av ansökan om tillåtelse att använda den särskilda ordningen) och återkallelse av identifieringsbeslut (återkallelse av en tillåtelse att använda den särskilda ordningen) tillämpas en kortare tidsram för omprövning på begäran av den som beslutet gäller och överklagande än vad som gäller för beslut om skatt, se nuvarande 17 § andra stycket och 20 § andra stycket lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster. Av förarbetena till införandet av reglerna (prop. 2002/03:77 s. 53) framgår att den tidsperiod som gäller för beslut om skatt inte ansågs lämplig för sådana beslut. Eftersom beslut om identifiering och återkallelse får konsekvenser för hanteringen i andra länder, ansågs det viktigt att tiden för omprövning respektive överklagande var så kort som möjligt, utan att rättssäkerheten för den skull åsidosattes. Med hänsyn till att korrespondensen skulle ske elektroniskt ansåg regeringen att tiden för omprövning respektive överklagande lämpligen kunde vara densamma som i förvaltningslagen (1986:223), dvs. Av samma skäl som tidigare är det viktigt att tiden för omprövning respektive överklagande är så kort som möjligt utan att rättssäkerheten riskeras. I fråga om de nya särskilda ordningarna bör också beaktas följande. För att en beskattningsbar person ska tillåtas använda unionsordningen med som identifieringsstat krävs att denne har sitt säte i eller ett fast etableringsställe här. Den som ansöker om identifieringsbeslut enligt unionsordningen i kan därför antas redan vara registrerad eller avse att registrera sig till mervärdesskatt enligt de allmänna reglerna i skatteförfarandelagen. Enligt bestämmelserna i skatteförfarandelagen är tiden för omprövning på den enskildes begäran och överklagande av beslut om registrering från den dag då den som beslutet gäller fick del av det (66 kap. 7 § andra stycket och 67 kap. 12 § andra stycket). För tillämpningen framstår det som lämpligt med 2013/14:224 likartade tidsfrister. Tidsfristen för den särskilda ordningen bör därmed bestämmas . Detsamma bör gälla i fråga om identifieringsbeslut enligt tredjelandsordningen. Mot bakgrund av att det är fråga om ett elektroniskt förfarande och att besluten därför i regel kommer att sändas till företagen på elektronisk väg bör tiden dock kunna räknas från när beslutet meddelades. Motsvarande ändring bör göras för den tidsfrist som gäller omprövning på eget initiativ. Vidare bör det i lagen – på motsvarande vis som gäller enligt skatteförfarandelagen för beslut som är möjliga att återkalla – förtydligas att inte på eget initiativ får ompröva ett identifieringsbeslut till nackdel för den som beslutet gäller. Om det saknas förutsättningar för återkallelse (uteslutning) får alltså inte omprövning till nackdel användas för att ändra ett beslut att ge en enskild tillåtelse att använda den särskilda ordningen med som identifieringsstat. Lagrådet anser att förhållandet mellan den föreslagna bestämmelsen och övriga bestämmelser om omprövning är oklart. Enligt Lagrådet bör klargöras vilka beslut som kan omprövas och vad en sådan omprövning kan gå ut på. I det fortsatta lagstiftningsarbetet bör bestämmelserna, enligt Lagrådet, ses över så att det klart framgår när omprövning kan ske. Regeringen har i anledning av Lagrådets synpunkter gjort vissa omstruktureringar och språkliga ändringar i bestämmelserna om omprövning. regleras frågan om till vilken förvaltningsrätt ett beslut om identifiering eller återkallelse ska överklagas av 14 § andra stycket lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Beslut om identifiering eller återkallelse enligt de nya specialregleringarna bedöms föranleda endast ett fåtal överklaganden, och det bedöms att en inte obetydlig andel kommer att göras av utländska företag. Mot den bakgrunden saknas skäl att frångå den nuvarande forumregeln. Ett svenskt företags överklagande kommer således inte att styras av forumregeln i 67 kap. 8 § SFL utan kommer i stället att behandlas på samma vis som ett utländskt företags överklagande. Förslaget föranleder ändringar i 17, 18 och 20 §§ samt införande av en ny paragraf, 17 a §, lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. 7.10.4Omprövning och överklagande av beslut om skatt Regeringens förslag: Sexårsfristerna för omprövning och överklagande i skatteförfarandelagen ska gälla även för skatt som redovisas genom en särskild ordning. En upplysning om att förfarandet vid begäran om ändring av redovisat skattebelopp till viss del regleras i tillämpningsförordningen ska föras in i lagen. Dessutom görs vissa språkliga och redaktionella ändringar. För skatt som redovisas genom en särskild ordning ska med beskattningsår avses kalenderår. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Regeringens förslag innehåller dock en definition av vad som förstås med beskattningsår när mervärdesskatt redovisas genom en särskild Remissinstanserna: föreslår att ett nytt stycke förs in i 1 kap. 14 § ML för att förtydliga vad som avses med begreppet beskattningsår för skatt som redovisas genom en särskild ordning. Skälen för regeringens förslag: För beslut om svensk mervärdesskatt som redovisas enligt den nuvarande särskilda ordningen för företag i tredje land gäller vissa av bestämmelserna om omprövning, efterbeskattning och överklagande i skatteförfarandelagen. De nuvarande reglerna gäller dels sådan svensk skatt som redovisas i en deklaration lämnad till enligt den särskilda ordningen och där alltså är såväl identifieringsstat som konsumtionsstat, dels sådan svensk skatt som redovisas i en motsvarande deklaration lämnad till ett annat EU-land och där endast är konsumtionsstat. Genom hänvisningar i gällande 19 och 21 §§ lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster till bestämmelser i 66 och 67 kap. skatteförfarandelagen tillämpas samma omprövnings- och överklagandetider som för skatt som redovisas enligt de allmänna bestämmelserna i skatteförfarandelagen. Det innebär att omprövning eller överklagande av beslut om skatt som redovisas enligt den särskilda ordningen generellt sett kan ske . Införandet av de nya särskilda ordningarna bedöms inte föranleda något behov av ändringar i detta avseende. Sexårsfristerna ska således gälla även för de som redovisar svensk mervärdesskatt genom unionsordningen och som därmed är etablerade i ett annat EU-land än . Även i fortsättningen bör frågan om till vilken förvaltningsrätt ett beslut om svensk mervärdesskatt ska överklagas styras av forumregeln i 14 § andra stycket lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Det sagda innebär alltså att det i detta avseende inte uppkommer någon förändring för beskattningsbara personer utanför EU som redovisar skatt att betala i genom en särskild ordning. När det gäller beskattningsbara personer som är etablerade i ett annat EU-land och som tillämpar unionsordningen gäller reglerna i skatteförfarandelagen för svensk skatt som redovisas enligt den särskilda ordningen i en deklaration till det andra EU-landet (identifieringsstaten) och där således är konsumtionsstat. Svenska företag som tillämpar en särskild ordning för att redovisa skatt för omsättningar i ett annat EU-land, och som alltså har som identifieringsstat, omfattas inte av de svenska bestämmelserna om omprövning, efterbeskattning och överklagande av beslut om skatt. För dem gäller i stället den berörda konsumtionsstatens bestämmelser. När det gäller hur omprövning av svensk mervärdesskatt ska begäras följer det av hänvisningen till i 19 § 66 kap. 6 § SFL att en sådan begäran ska vara skriftlig. En begäran får således göras per e-post eller på annan elektronisk väg. Vidare följer av nämnda hänvisning att får förelägga den som har begärt omprövningen att underteckna begäran. Hur den som tillämpar en särskild ordning ska förfara för att begära omprövning regleras även i tillämpningsförordningen. Av artikel 61.2 i tillämpningsförordningen framgår att en begäran om ändring av belopp i en deklaration enligt en särskild ordning ska lämnas till identifieringsstaten på elektronisk väg om detta görs från den dag då den ursprungliga deklarationen skulle ha lämnats in. Av artikel 61a följer att detta gäller även om företaget inte längre tillämpar en särskild ordning. 2013/14:224 Vidare följer att om företaget fortfarande tillämpar en särskild ordning (unionsordningen) men har ändrat identifieringsstat ska ändringarna göras till den tidigare identifieringsstaten (se även avsnitt 7.6.9). I förtydligande syfte föreslås att det i lagen lämnas en upplysning om att regler för förfarandet även finns i tillämpningsförordningen. Vidare bör vissa ändringar av språklig och redaktionell karaktär i 19 och 21 §§ göras. I förstnämnda paragraf föreslås dessutom tillägg i hänvisningarna till skatteförfarandelagen. påpekar att tidsfristerna i 66 kap. och 67 kap. skatteförfarandelagen, till vilka hänvisas i 19 och 21 §§, beräknas utifrån beskattningsår och att det inte finns någon bestämmelse om vad som avses med beskattningsår i fråga om mervärdesskatt som ska redovisas och betalas enligt de särskilda ordningarna. För att tydliggöra vad som gäller avseende de särskilda ordningarna föreslår att ett nytt stycke införs i 1 kap. 14 § ML. lämnar även förslag på lydelse. Regeringen instämmer i bedömning att det bör tydliggöras vad som avses med beskattningsår vid omprövning och överklaganden av beslut om skatt som redovisas enligt en särskild ordning. Regeringen föreslår en definition utformad med beaktande av förslag därom. Förslaget föranleder ändringar i 1 kap. 14 § ML samt 19 och 21 §§ lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster m.m. 7.10.5Kommunikationsskyldighet, deklarationsombud och andra förfaranderegler avseende identifieringsbeslut Regeringens förslag: utrednings- och kommunikationsskyldighet ska gälla i ärenden om identifieringsbeslut och återkallelse. Den som omfattas av ett identifieringsbeslut enligt unionsordningen i ska få anlita deklarationsombud. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Vissa ändringar av främst språklig och redaktionell karaktär har dock gjorts i regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: När det gäller identifieringsbeslut eller återkallelse av identifieringsbeslut enligt den nuvarande särskilda ordningen för företag i tredje land framgår det av gällande 22 § lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster att skatteförfarandelagens bestämmelser om uppgifter som lämnas för någons annan räkning (4 kap.), begäran om omprövning som lämnas i rätt tid till domstol (66 kap. 18 §) och besluts verkställbarhet (68 kap. 1 §) är tillämpliga. nämnda bestämmelser i skatteförfarandelagen bör också gälla för de nya särskilda ordningarna. Mot bakgrund av de följder som ett beslut att återkalla ett identi- fieringsbeslut kan ha för en enskild, till exempel genom de karenstider som följer av tillämpningsförordningen, bör dessutom den i 40 kap. skatteförfarandelagen angivna utredningsskyldigheten och kommunika- Prop. 2013/14:224 tionsskyldigheten för gälla i ärenden av detta slag. Av 6 kap. 4 § SFL följer att den som är deklarationsskyldig i , efter godkännande av , får anlita en fysisk person som deklarationsombud. Deklarationsskyldig är bl.a. den som är skattskyldig enligt mervärdesskattelagen (26 kap. 2 § 2 SFL). Den som omfattas av ett identifieringsbeslut enligt unionsordningen i och som därmed har som identifieringsstat är inte skattskyldig i för de omsättningar som redovisas enligt den ordningen.