prop · H103239 · 2014-06-10 00:00:00 — 7.Omkärandenharrättattvälja mellanfleratransportörer,skahansvalrättupphöranär talanväcks mot någonavdessa; detta ska också gälla om käranden har rätt att välja mellan en eller flera transportörer och en faktisk transportör. Europeiska unionens officiella tidning L 315/37 Förlust av rätten att föra talan med anledning av dödsfall eller personskada 1.Rätten till sådan talan som grundas på transportörens ansvar i fall då resande dödas eller skadas ska upphöra, om inte den som har rätt till ersättning, från det att han fick kännedom om skadan lämnar meddelande om ska- defallet till någon av de transportörer hos vilka ett anspråk kanframställas enligt artikel55.1. Om den som har rätt tillersätt- ning muntligen lämnar meddelande till transportören, ska denne ge honom ett intyg om det muntliga meddelandet. 2.Talerätten ska dock inte upphöra om a)den som har rätt till ersättning har framställt ett anspråk hos någon av de transportörer som anges i artikel 55.1, inom den tid som anges i punkt 1, b)den ansvariga transportören på något annat sätt har fått kännedom om att en resande har skadats, inom den tid som anges i punkt 1, c)meddelande om skadefallet inte har lämnats eller inte har lämnats till följd av omständigheter som inte kan läggas den till last som har rätt till ersättning, d)den som har rätt till ersättning visar att skadefallet har orsakats av fel eller försummelse från transportörens sida. Förlust av rätten att föra talan om transport av resgods 1.När den som har rätt till resgodset har tagit emot detta, upphör rätten att föra talan till följd av transportavtalet mot transportören med anledning av att resgodset gått delvis förlorat, blivit skadat eller lämnats ut . 2.Talerätten ska dock inte upphöra a)vid delförlust eller skada, om 1.förlusten eller skadan har fastställts enligt artikel 54 innan den som har rätt till resgodset tog emot det, 2.den fastställelse som borde ha gjorts enligt artikel 54 inte har gjorts, och detta beror enbart på fel eller försum- melse från transportörens sida, b)vid skada som inte kan upptäckas utifrån och som fastställs först efter det att den som har rätt till resgodset tagit emot detta, om han 1.begär fastställelse enligt artikel 54 genast efter det att skadan upptäcks och senast efter det att han tog emot resgodset, och 2.dessutom visar att skadan har uppkommit från det att resgodset togs emot av transportören till dess att det lämnades ut, c)vid dröjsmål med utlämningen, om den som har rätt till godset har gjort sin rätt gällande hos någon av de transportörer som anges i artikel 56.3, d)den som har rätt till godset visar att skadan har orsakats av fel eller försummelse från transportörens sida. 1.En skadeståndsfordran som grundas på transportörens ansvar i fall då resande dödas eller skadas ska preskriberas a)för den resande, räknat efter den dag då den skadevållande händelsen inträffade, b)för andra som har rätt till ersättning, räknat efter den resandes död, dock senast räknat efter den dag då olyckan inträffade. L 315/38 Europeiska unionens officiella tidning 2.Andra fordringar på grund av ett transportavtal ska preskriberas . Preskriptionstiden ska dock vara i fråga om en fordran som framställs på grund av en skada som transportören orsakat genom handling eller underlåtenhet antingen i avsikt att vålla en sådan skada eller hänsynslöst och med insikt att en sådan skada sannolikt skulle uppkomma. 3.Den preskriptionstid som anges i punkt 2 ska räknas i fråga om a)fordran på ersättning för totalförlust: från fjortonde dagen efter utgången av den tid som anges i artikel 22.3; b)fordran på ersättning för delförlust, skada eller dröjsmål med utlämningen: för utlämningen; c)fordran som i något annat avseende rör transport av resande: från den dag då biljettens giltighetstid gick ut. I preskriptionstiden inräknas inte den dag som anges som begynnelsedag. 6.I övrigt ska förlängning av preskriptionstiden och preskriptionsavbrott regleras enligt nationell rätt. Avräkning i fråga om transportavgiften 1.Varje transportör som har eller borde ha uppburit en transportavgift ska vara skyldig att till de berörda transportö- rerna betala de andelar som tillkommer dem. Betalningssättet ska bestämmas genom överenskommelse mellan transportörerna. 2.Artikel 6.3, artikel 16.3 och artikel 25 ska även tillämpas på förhållandena mellan efterföljande transportörer. Om en transportör har betalat ersättning enligt dessa enhetliga rättsregler, ska den gentemot de transportörer som har deltagit i transporten ha rätt till återkrav enligt följande bestämmelser: a)Den transportör som orsakat skadan ska vara ensam ansvarig för den. b)Om skadan har orsakats av flera transportörer, ska var och en av dem svaraför den del av skadan som den har orsakat. Om en sådan uppdelning inte är möjlig, ska ersättningsskyldigheten fördelas mellan dem enligt c. c)Om det inte kan visas vilken av transportörerna som har orsakat skadan, ska ersättningsskyldigheten fördelas mellan alla transportörer som har deltagit i transporten, med undantag av dem som visar att skadan inte har orsakats av dem. Fördelningen ska ske i förhållande till deras respektive andelar av transportavgiften. Om någon av transportörerna är på obestånd, ska den obetalda delen av den transportörens andel fördelas mellan de övriga transportörer som har deltagit i transporten i förhållande till deras respektive andelar av transportavgiften. Förfarandet i mål om återkrav En transportör mot vilken återkrav riktas enligt artikel 62 får inte bestrida det befogade i en betalning som den åter- kravsökande transportören har gjort, om ersättningsbeloppet har fastställts av domstol och den transportör mot vilken åter- kravet riktas har blivit vederbörligen underrättad om stämningsansökan och beretts tillfälle att inträda som intervenient i målet. Domstolen i huvudmålet ska fastställa de frister inom vilka underrättelsen och ansökan om intervention ska göras. Europeiska unionens officiella tidning L 315/39 2.Den transportör som utövar sin rätt till återkrav ska i en och samma rättegång framföra sina anspråk mot samtliga transportörer med vilka den inte gjort upp i godo. I annat fall ska transportören förlora rätten till återkrav mot de trans- portörer som inte har stämts in. 3.Domstolen ska meddela en enda dom i fråga om alla återkrav som den handlägger. 4.Den transportör som önskar göra sin rätt till återkrav gällande får föra talan vid domstolarna i den stat på vars terri- torium någon av de transportörer som deltagit i transporten har sitt huvudkontor eller den filial eller agentur som ingått transportavtalet. 5.Om käromålet avser flera transportörer, får den transportör som utövar rätten till återkrav välja mellan de domstolar som är behöriga enligt punkt 4. Överenskommelser i fråga om återkrav Transportörerna ska vara fria att sinsemellan komma överens om bestämmelser som avviker från artiklarna 61 och 62. L 315/40 Europeiska unionens officiella tidning MINIMIINFORMATION SOM SKA LÄMNAS AV JÄRNVÄGSFÖRETAG OCH/ELLER BILJETTUTFÄRDARE Del I: Information före resan Tidtabeller och villkor för den snabbaste resan. Tidtabeller och villkor för det lägsta biljettpriset. Möjligheterna att utnyttja förbindelserna, villkor för detta och tillgången till hjälpmedel ombord på tågen för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Möjligheten att medföra cyklar samt villkor för detta. Tillgång på platser för rökare och icke-rökare, i första och andra klass samt i ligg- och sovvagnar. Eventuella faktorer som kan leda till avbrott eller förseningar i trafiken. Tillgång till tjänster ombord på tågen. Förfaranden för att återfå förlorat resgods. Förfaranden för inlämnande av klagomål. Del II: Information under resan Tjänster ombord på tågen. Viktigare anslutande tåg. Säkerhets- och trygghetsfrågor. Europeiska unionens officiella tidning L 315/41 Information och biljetter. Förbindelsernas punktlighet och allmänna principer för hantering av störningar i trafiken. Renhållning av vagnar och stationsområden (luftkvaliteten i vagnarna, toaletternas hygieniska standard etc.). Enkät om kundtillfredsställelse. Hantering av klagomål, återbetalning och ersättning för bristande kvalitet. Assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Europeiska unionens officiella tidning L 334/1 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1177/2010 av om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artiklarna 91.1 och 100.2, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), efter att ha hört , i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)Unionens åtgärder på sjötransportområdet bör bland annat ha som syfte att säkerställa att passagerarna har en hög skyddsnivå som är jämförbar med den som gäller för andra transportsätt. Dessutom bör de allmänna konsument skyddskraven beaktas fullt ut. (1) EUT C 317, 23.12.2009, s. 89. (2) ståndpunkt av (EUT C 184 E, , s. 293), rådets ståndpunkt vid första behandlingen av (EUT C 122 E, , s. 19), ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av (2)Eftersom passageraren till sjöss och på inre vattenvägar är den svagare parten i ett transportavtal bör alla sådana pas sagerare garanteras en lägsta skyddsnivå. Ingenting bör hindra transportörerna från att erbjuda avtalsvillkor som är gynnsammare för passagerarna än de villkor som fastställs i denna förordning. Syftet med denna förordning är emel lertid inte att ingripa i affärsförhållanden mellan företag avseende godstransporter. Särskilt avtal mellan en åkare och en transportör bör inte anses vara ett transportavtal enligt definitionen i denna förordning och bör därför inte ge åkaren eller dennes personal rätt till ersättning enligt denna förordning vid förseningar. (3)Skyddet av passagerare bör inte enbart omfatta passagerar transporter mellan hamnar belägna inom medlemsstater nas territorium, utan också passagerartransporter mellan sådana hamnar och hamnar utanför medlemsstaternas ter ritorium, med beaktande av risken för snedvridning av konkurrensen på marknaden för passagerartrafik. Därför bör begreppet unionstransportör i denna förordning tol kas så brett som möjligt utan att påverka andra unions rättsakter, t.ex. rådets förordning (EEG) nr 4056/86 av om detaljerade regler för tillämpningen av artiklarna 85 och 86 i fördraget på sjöfarten (3) och rådets förordning (EEG) nr 3577/92 av om tillämpning av principen om frihet att tillhanda hålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemssta terna (cabotage) (4). (3) EGT L 378, 31.12.1986, s. 4. (4) EGT L 364, 12.12.1992, s. 7. L 334/2 Europeiska unionens officiella tidning (4)Den inre marknaden för passagerartransporter till sjöss och på inre vattenvägar bör gagna den stora allmänheten. Det betyder att personer med funktionshinder eller med ned satt rörlighet, oavsett om detta orsakas av funktionsned sättning, ålder eller andra faktorer, bör ha möjlighet att utnyttja passagerartransporter och kryssningar som är jäm förbara med andra medborgares möjligheter. Personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet har samma rättig heter som alla andra personer vad gäller fri rörlighet, val frihet och icke-diskriminering. (5)Medlemsstater bör främja användningen av kollektivtrafik och samordnade biljetter för att till fullo utnyttja möjlig heterna till samtrafik mellan olika transportslag och aktörer. (6)Mot bakgrund av artikel 9 i konven tion om rättigheter för personer med funktionsnedsättning och för att ge personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet de möjligheter till resor till sjöss och på inre vat tenvägar som är jämförbara med övriga medborgares möj ligheter, bör det fastställas regler för icke-diskriminering och assistans under resan. Dessa personer bör därför accep teras för transport och inte vägras transport, utom när detta är motiverat av säkerhetsskäl och när det fastslås av behöriga myndigheter. De bör ha rätt till assistans i ham nar och ombord på passagerarfartyg. Med hänsyn till den sociala delaktigheten bör de berörda personerna få sådan assistans kostnadsfritt. Transportörerna bör fastställa till gänglighetsvillkor, helst med användning av det europeiska standardiseringssystemet. (7)I samband med beslut om utformning av nya hamnar och terminaler och vid större renoveringar bör de organ som ansvarar för dessa anläggningar ta hänsyn till behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, i syn nerhet med avseende på tillgänglighet, med särskild hän syn till de krav som uppstår till följd av principen om design för alla. Transportörerna bör ta hänsyn till sådana behov när de fattar beslut om utformning av nya passage rarfartyg eller renovering av passagerarfartyg i enlighet med och rådets direktiv /87/EG av om tekniska föreskrifter för far tyg i inlandssjöfart (1) och och rådets direktiv /45/EG av om säkerhetsbe stämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg (2). (8)Assistans i hamnar på en medlemsstats territorium bör bland annat göra det möjligt för personer med funktions hinder eller nedsatt rörlighet att ta sig från en angiven (1) EUT L 389, 30.12.2006, s. 1. (2) EUT L 163, 25.6.2009, s. 1. ankomstpunkt i en hamn till ett passagerarfartyg samt från ett passagerarfartyg till en angiven avresepunkt i en hamn, inbegripet ombordstigning och landstigning. (9)När transportörer organiserar assistansen till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet samt utbildningen av sin personal bör de samarbeta med organisationer som företräder personer med funktionshinder eller nedsatt rör lighet. I detta arbete bör de också beakta relevanta bestäm melser i den internationella konventionen och koden om normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthåll ning samt rekommendationen från Internationella sjöfarts organisationen (IMO) om handikappanpassning av passagerarfartyg för att tillgodose behoven hos äldre per soner och personer med funktionshinder. (10)Bestämmelserna om ombordstigning för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet bör inte påverka de allmänna regler om passagerares ombordstigning som fast ställts via gällande internationella eller nationella regler eller unionsregler. (11)Unionsrättsakter om passagerares rättigheter bör ta hän syn till passagerarnas behov, i synnerhet de behov som personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet har, av att använda olika transportslag och på ett smidigt sätt kunna byta mellan dessa, med förbehåll för de tillämpliga säkerhetsbestämmelserna för driften av fartyg. (12)Om en persontransport eller kryssning ställs in eller förse ningar uppstår bör passagerarna underrättas på ett adek vat sätt. Informationen bör underlätta för passagerarna att vidta nödvändiga åtgärder och om nödvändigt inhämta information om alternativa förbindelser. (13)De olägenheter som passagerarna upplever till följd av inställda resor eller kraftiga förseningar bör minimeras. Passagerarna bör därför tas om hand på ett adekvat sätt och ges möjlighet att annullera resan och få ersättning för biljetten eller göra en ombokning på tillfredsställande vill kor. Lämplig inkvartering för passagerarna behöver inte nödvändigtvis vara hotellrum utan kan även vara annan lämplig inkvartering som finns tillgänglig, beroende på framför allt omständigheterna i varje enskilt fall, passage rarnas fordon och fartygets egenskaper. I detta samman hang och i vederbörligt motiverade fall med extraordinära och brådskande omständigheter bör transportörer ha möj lighet att till fullo utnyttja tillgängliga relevanta resurser i samarbete med civila myndigheter. Europeiska unionens officiella tidning L 334/3 (14)Transportörerna bör se till att ersättning betalas ut till pas sagerarna om passagerartransporter ställs in eller blir för senade, baserat på en procentandel av biljettpriset, utom när den inställda transporten eller förseningen beror på väderförhållanden som äventyrar den säkra driften av far tyget eller på extraordinära omständigheter som inte kunde ha undvikits även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits. (15)I enlighet med allmänt accepterade principer bör transpor törerna ha bevisbördan för att visa att en inställd resa eller försening beror på sådana väderförhållanden eller extraor dinära omständigheter. (16)Väderförhållanden som äventyrar den säkra driften av far tyget bör omfatta men inte begränsas till hårda vindar, kraftig sjögång, starka strömmar, svåra isförhållanden, extremt höga eller låga vattennivåer, orkaner, tornador och översvämningar. (17)Extraordinära omständigheter bör omfatta men inte begränsas till naturkatastrofer som eldsvådor och jordbäv ningar, terrorattacker, krig och väpnade militära eller civila konflikter, uppror, militära eller illegala konfiskeringar, arbetskonflikter, landsättning av sjuka, skadade eller avlidna personer, sök- och räddningsinsatser till sjöss eller på inre vattenvägar, åtgärder som är nödvändiga för att skydda miljön, trafikledningsorgans eller hamnmyndighe ters beslut, eller behöriga myndigheters beslut avseende all män ordning och säkerhet, samt för att uppfylla akuta transportbehov. (18)Transportörerna bör i samarbete med intressegrupper, näringslivsorganisationer, konsumentorganisationer, pas sagerare, personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet vidta åtgärder på nationell eller europeisk nivå för att förbättra omhändertagandet av och assistan sen till passagerare vid störningar av resan, särskilt när det gäller kraftiga förseningar eller inställda resor. Nationella tillsynsorgan bör informeras om dessa arrangemang. (19)Europeiska unionens domstol har redan fastställt att pro blem som leder till inställda resor eller förseningar kan anses bero på extraordinära omständigheter endast om de orsakas av händelser som inte ingår i det normala utföran det av transportörens verksamhet och som står utanför dennes kontroll. Det bör noteras att väderförhållanden som äventyrar den säkra driften av fartyget förvisso står utanför transportörens kontroll. (20)Denna förordning bör inte påverka andra rättigheter för passagerare som fastställs i rådets direktiv /314/EEG av om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang (1). Denna förordning bör inte vara til lämplig om ett paketarrangemang ställs in av andra skäl än att passagerartransporten eller kryssningen ställs in. (21)Passagerarna bör få fullständig information om sina rättig heter enligt denna förordning i former som är tillgängliga för alla, så att de kan utöva dessa rättigheter på ett effektivt sätt. Rättigheterna för passagerare bör inbegripa erhållan det av information om passagerartransporten eller kryss ningen före och under resan. All viktig information till passagerarna bör också lämnas i en form som är tillgäng lig för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlig het, där passagerarna får tillgång till samma information med hjälp av t.ex. text, punktskrift, audioformat, videofor mat och/eller elektroniska format. (22)Passagerarna bör kunna utöva sina rättigheter med hjälp av lämpliga och tillgängliga klagomålsförfaranden som trans portörerna och terminaloperatörerna har inrättat inom sina respektive behörighetsområden eller, i förekommande fall, genom att lämna klagomål till det eller de organ som medlemsstaten i fråga har utsett för detta ändamål. Trans portörerna och terminaloperatörerna bör svara på passa gerarnas klagomål inom en fastställd tidsperiod, med beaktande av att om de underlåter att reagera på ett klago mål skulle detta kunna läggas dem till last. (23)Med beaktande av de förfaranden som en medlemsstat inrättat för inlämnande av klagomål, bör ett klagomål som gäller assistans i en hamn eller ombord på ett fartyg helst riktas till det eller de organ som har utsatts för att se till att denna förordning efterlevs i den medlemsstat där ombord stigningshamnen är belägen och, för passagerartranspor ter från ett tredjeland, där landstigningshamnen är belägen. (24)Medlemsstaterna bör se till att denna förordning efterlevs samt utse ett eller flera behöriga tillsynsorgan för övervak ning och genomförande. Detta påverkar inte passagerarnas rätt att få sin sak prövad i domstol i enlighet med nationell lagstiftning. (25)Det eller de organ som har ansvar för genomförandet av denna förordning bör vara oberoende av kommersiella intressen. Varje medlemsstat bör utse minst ett organ som, (1) EGT L 158, 23.6.1990, s. 59. L 334/4 Europeiska unionens officiella tidning i tillämpliga fall, ges behörighet och kapacitet att under söka enskilda klagomål och underlätta tvistlösning. Passa gerare bör ha rätt att få ett underbyggt svar från det behöriga organet inom rimlig tid. Med tanke på hur viktig tillförlitlig statistik är för genomförandet av denna förord ning, i synnerhet när det gäller att säkerställa en samstäm mig tillämpning inom hela unionen, bör rapporterna från organen om möjligt innehålla statistik över klagomål och vilka resultat de gav. (26)Medlemsstaterna bör fastställa sanktioner som ska gälla vid överträdelser av denna förordning och se till att de tilläm pas. Dessa sanktioner bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. (27)Eftersom målen för denna förordning, nämligen att säker ställa en hög nivå för skydd av och assistans till passage rare i alla medlemsstater och se till att de ekonomiska aktörerna verkar under harmoniserade villkor på den inre marknaden, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på unions nivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidia ritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att nå dessa mål. (28)Kontrollen av efterlevnaden av denna förordning bör grunda sig på och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av om samar bete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansva rar för konsumentskyddslagstiftningen (förordningen om konsumentskyddssamarbete) (1). Den förordningen bör därför ändras i enlighet med detta. (29)och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (2) bör respekteras och föl jas strikt för att garantera rätten till privatliv för fysiska och juridiska personer och för att säkerställa att den begärda informationen och rapporterna endast används för att full följa de skyldigheter som fastställs i denna förordning och inte används på ett sätt som skadar sådana personer. (30)Denna förordning står i överensstämmelse med de grund läggande rättigheter och de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättig heterna, som det hänvisas till i artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. (1) EUT L 364, 9.12.2004, s. 1. (2) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. I denna förordning fastställs regler om transport till sjöss och på inre vattenvägar vad gäller följande: a)Icke-diskriminering mellan passagerare när det gäller de transportvillkor som transportörerna erbjuder. b)Icke-diskriminering av och assistans till personer med funk tionshinder eller nedsatt rörlighet. c)Passagerares rättigheter vid inställda resor eller förseningar. d)Minsta information som ska lämnas till passagerarna. e)Hantering av klagomål. f)Allmänna regler om kontroll av efterlevnaden. 1.Denna förordning ska tillämpas på passagerare som reser a)med passagerartransport där ombordstigningshamnen är belägen inom en medlemsstats territorium,