prop · H10391 · 2014-02-25 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2013/14:91 Åtgärder för att stärka barnets rättigheter och Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redovisas regeringens prioriteringar och åtgärder inom barnrättspolitiken under i huvudsak perioden –2013. Vidare redovisas en samlad bild av barns och ungas levnadsvillkor tillsammans med regeringens prioriteringar för att förbättra uppväxtvillkoren för barn i ekonomisk och social utsatthet. I skrivelsen presenteras även regeringens handlingsplan för skydd av barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp. Vidare redogörs för hur regeringen avser att fortsätta arbetet med att säkerställa och tillgodose barnets rättigheter med utgångspunkt i Strategin för att stärka barnets rättigheter i som antog (prop. 2009/10:232). Några av de åtgärder som regeringen tagit initiativ till är att stärka kunskapsspridningen och uppföljningen av arbetet med barnets rättigheter, särskilt på lokal och regional nivå, bl.a. genom uppdrag till och i samt genom en överenskommelse mellan regeringen och Kommuner och Landsting. Regeringen avser också att utveckla rapporteringen till för barnets rättigheter (). Vidare har regeringen tagit initiativ till åtgärder för att stödja kommuner i framtagandet av handlingsplaner mot ekonomisk utsatthet bland barn och att stödja en utveckling av indikatorer som rör barn i ekonomisk utsatthet för att bättre kunna följa utvecklingen och arbetet på nivå. I handlingsplanen för skydd av barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp presenteras nya åtgärder för att förbättra kunskap, stöd, skydd och uppföljning. En sektorsövergripande politik........................................... Barnrättsperspektiv på alla nivåer i samhället.................... En strategi för att säkerställa barnets rättigheter................. femte rapport till ............... 3 Regeringens allmänna åtgärder för ett ökat Barnets rättigheter har stärkts i lagstiftningen .................. Kunskap om barnets uppväxtvillkor och om barnets Kunskap bland barn och föräldrar .................................... Ett strategiskt angreppssätt............................................... Ett system för att stödja offentliga aktörer ....................... i , och i övriga 4 Uppföljningssystem för barns och ungas levnadsvillkor ................ En god levnadsstandard.................................................... Bästa möjliga hälsa........................................................... En god utbildning ............................................................. En trygg uppväxt .............................................................. Delaktighet i samhället..................................................... Samhällets stöd och skydd ............................................... De flesta barn har det bra, men arbetet fortsätter.............. 5 Åtgärder för att stärka barns och ungas uppväxtvillkor .................. Arbete vägen ut ur ekonomisk utsatthet ........................... Stöd till familjer med barnet i fokus................................. Goda skolresultat bästa skyddet ....................................... Hälsa på lika villkor ......................................................... En trygg och meningsfull uppväxtmiljö ........................... Stärkt stöd och skydd ....................................................... Ett gemensamt samhällsansvar......................................... 6 Handlingsplan för skydd av barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp............................................... Regeringens insatser 2007–2013...................................... Barn utsatta för människohandel, sexuella övergrepp och exploatering – problembeskrivning ......................... Inriktning för regeringens arbete 2014–2015 ................. Åtgärder för perioden –2015 .................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Det är år sedan antog konventionen om barnets rättigheter (). var bland de första länderna att signera och sedan ratificera . Många insatser har gjorts för att öka kunskapen om barnets rättigheter bland barn, beslutsfattare och yrkesgrupper som arbetar för och med barn, inte minst genom insatser från det civila samhället. Vidare har barnrättsperspektivet i lagstiftningen successivt stärkts. Arbetet med att genomföra barnets rättigheter i har präglats av ett strategiskt och systematiskt angreppssätt. Barnets rättigheter har kommit att bli en tydligare fråga på den politiska agendan på både internationell, nationell, regional och lokal nivå, men rättigheterna behöver också omsättas i praktiken. Att säkerställa och tillgodose barnets rättigheter är en ständigt pågående process i takt med att samhället utvecklas och ny kunskap tas fram. Utmaningar övervinns och nya utmaningar behöver övervinnas. fanns drygt 1 928 000 barn folkbokförda i . Pojkarna är något fler än flickorna, cirka 991 000 pojkar respektive 937 000 flickor. Antalet barn i har varit om- kring 2 miljoner , med undantag innan och under . På antas antalet barn öka något och förväntas det finnas nästan 2,4 miljoner barn i Sverige.1 är ett bra land för barn att växa upp i. De flesta av barn har det bra och många har fått det bättre . Barns och ungas hälsa och sociala förhållanden i är goda, även jämfört med andra välfärdsländer. Även barns och ungas fysiska miljö är god ur ett internationellt perspektiv. Det finns dock barn vars uppväxtvillkor måste förbättras. Det handlar bl.a. om barn som lever i ekonomisk utsatthet, och som därmed löper högre risk för den sociala utsatthet som ofta är nära sammankopplad med låg ekonomisk standard. Frågan är komplex och orsakerna ofta flera. I denna skrivelse redogörs för regeringens prioriteringar och åtgärder inom barnrättspolitiken under i huvudsak perioden –2013 och för regeringens pågående arbete med att säkerställa och tillgodose barnets rättigheter med utgångspunkt i Strategin för att stärka barnets rättigheter i som antog (prop. 2009/10:232). I kapitel 2 presenteras allmänna utgångspunkter för barnrättspolitiken och regeringens åtgärder för ett ökat barnrättsperspektiv redovisas i kapitel 3. En samlad bild av barns och ungas levnadsvillkor redovisas i kapitel 4 och i kapitel 5 redovisas regeringens prioriteringar för att förbättra uppväxtvillkoren för barn och unga och särskilt för barn och unga i ekonomisk och social utsatthet. Regeringens handlingsplan för skydd av barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp 2014–2015 presenteras i kapitel 6. 1 Statistik från SCB, Nr 2013:19, SCB. Sammanfattande beskrivning: Målet för barnrättspolitiken är att barn och unga ska respekteras och ges möjlighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och inflytande. Konventionen om barnets rättigheter är utgångspunkten för barnrättspolitiken. Åtgärder och beslut som rör barn och unga ska genomsyras av ett barnrättsperspektiv genom ett strategiskt angreppssätt på nationell, regional, lokal och internationell nivå för att tillgodose barnets rättigheter. Strategin för att stärka barnets rättigheter i ska vara ett verktyg i det arbetet. En viktig del av arbetet med att skydda och främja barnets rättigheter är den svenska rapporteringen till för barnets rättigheter () och andra internationella organ som granskar hur staterna efterlever sina internationella åtaganden på området, liksom de synpunkter och rekommendationer som tar emot från dessa organ. Regeringens avsikt är att arbetet med att främja och skydda barnets rättigheter i ska fortsätta med full kraft med utgångspunkt i den ovan nämnda gemensamma strategin. 2.1 En sektorsövergripande politik Målet för barnrättspolitiken är att barn och unga ska respekteras och ges möjlighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och inflytande 2008/09:1, bet. 2008/09:SoU, rskr. 2008/09:127). sig bl.a. på de åtaganden som gjort genom att ratificera konven- tion om barnets rättigheter (). till att främja och skydda barnets rättigheter och intressen i samhället. är en del av det internationella system för skydd av de mänskliga rättigheterna som byggts ut och utvecklats , i syfte att garantera den enskilde skydd från ingrepp i de grundläggande friheterna, mot övergrepp samt för att tillgodose grundläggande behov. Barnets rättigheter uttrycks också i andra traktat, bl.a. Europeiska kon- ventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt i konventionen om rättigheter för personer med funk- Lissabonfördraget som trädde i kraft 2009 behandlar även barnets rättigheter. Dessa och andra internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter är utgångspunkt i arbetet med barnets rättigheter. utgångspunkt för Strategin för att stärka barnets rättigheter i 2009/10:232), som således inte anger några nya rättigheter eller För att anda och intentioner ska realiseras krävs insatser inom politiken på alla de områden där barn är berörda. förutsätter att regeringens barnrättspolitik är sektorsövergripande och förverkligas inom alla områden och verksamheter där barn är berörda, såsom hälso- och sjukvårdspolitiken, utbildningspolitiken, migrations- 2013/14:91 politiken, kulturpolitiken och socialtjänstpolitiken. Uppgiften för barnrättspolitiken är att initiera och samordna processer med målsättningen att , dess anda och intentioner ska genomsyra alla delar av regeringens politik och alla samhällsnivåer som rör barn och unga. Barnrättspolitiken är på så sätt inte något traditionellt sakpolitiskt område. En annan viktig uppgift är att uppmärksamma, samordna och ta initiativ i frågor som rör barn och unga och som rör flera politikområden eller där inte något politikområde har ett tydligt ansvar. Inom barnrättspolitiken ingår också att på den internationella arenan representera i de övergripande frågor som rör barnets rättigheter. Vidare ingår också ansvaret för den periodiska rapporteringen till och att återkommande till redogöra för den samlade barnrättspolitiken. Det nationella arbetet med frågor om mänskliga rättigheter grundar sig i folkrättsliga åtaganden som följer av internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter som har anslutit sig till. Regeringens långsiktiga mål är att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna, inklusive barnets rättigheter, i . I syfte att samordna och utveckla arbetet mot detta mål har regeringen antagit två nationella handlingsplaner för mänskliga rättigheter, en för perioden –2004 (skr. 2001/02:83) och en för perioden –2009 (skr. 2005/06:95). Med utgångspunkt i den andra handlingsplanen tillsattes en delegation för mänskliga rättigheter för att stödja det långsiktiga arbetet med att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna i . Delegationen presenterade sina förslag i slutbetänkandet SOU 2010:70. Vidare har den andra handlingsplanen utvärderats av en särskild utredare (2011:29). Av nämnda betänkanden framgår med tydlighet att ett fortsatt systematiskt arbete med frågor om mänskliga rättigheter på nationell nivå är nödvändigt för att ska uppfylla de mål som regering och riksdag har fastställt inom området. pågår ett arbete med att ta fram vad som planeras bli regeringens tredje övergripande strategi för mänskliga rättigheter. Arbetet är inriktat på att främja ett fortsatt systematiskt arbete med mänskliga rättigheter i . Utgångspunkten för arbetet utgörs av behovet av att säkerställa att det finns kunskap och medvetenhet om rättigheterna så att konventionsåtaganden beaktas inom hela den offentliga verksamheten, såväl inom staten som inom kommuner och landsting. Det innebär att den berör både barnrättspolitiken och ungdomspolitiken. politiken är barn och målgruppen för ungdomspolitiken är ungdomar från och med 13 till . När begreppen unga eller ungdomar används i denna skrivelse avser det dock personer . Ungdomspolitiken är, i likhet med barnrättspolitiken, sektorsöver- Regeringen har i budgetpropositionen aviserat avsik- ten att presentera en ny ungdomspolitisk proposition (prop. 2013/14:91 2013/14:1). Som ett underlag till denna har en promemoria med förslag på ett nytt övergripande mål för ungdomspolitiken och för regeringens alla övriga insatser som berör ungdomar 13–varit på remiss. I promemorian En ny ungdomspolitik (U2013/442/UC) föreslås bl.a. att regeringens alla insatser som berör ungdomar från och med till och med bör ha ett ungdomsperspektiv. Ett ungdomsperspektiv innebär att ungdomar ska få utöva sina mänskliga rättigheter, betraktas som en mångfald av individer, stödjas att bli självständiga och ha möjligheter att bli delaktiga och ha inflytande. Förslag läggs också fram i syfte att förtydliga och förbättra ungdomspolitikens genomförande och samordning samt för att tydliggöra ansvar och uppdrag. I promemorian läggs även förslag som rör uppföljning och analys av ungdomars levnadsvillkor, attityder och värderingar. För att stärka barnets rättigheter har regeringen prioriterat det strategiska arbetet med att genomföra , att säkerställa att svensk lagstiftning och dess tillämpning lever upp till och utvecklingen av ett uppföljningssystem för barns och ungas levnadsvillkor. Vidare har regeringen prioriterat att stärka barnrättsperspektivet inom den sociala barn- och ungdomsvården och skolan. Barn i ekonomisk utsatthet, våld mot barn, sexuell exploatering av barn samt stödet i föräldraskapet är ytterligare områden som varit viktiga inom barnrättspolitiken. Bland de områden och åtgärder som är särskilt angelägna har regeringen lyft fram följande (prop. 2013/14:1). -Strategiskt angreppssätt på nationell, regional, lokal och internationell nivå för att tillgodose barnets rättigheter, -uppföljning av hur lagstiftningen och dess tillämpning överensstämmer med barnets rättigheter, -stöd i föräldraskapet, -uppmärksamma ekonomiskt och socialt utsatta barn, -uppmärksamma barn med funktionsnedsättning, -stärka skyddet mot våld, övergrepp och exploatering, -bättre kunskap om barnets uppväxtvillkor och om barnets egna åsikter i frågor som rör honom eller henne. De insatser som regeringen initierar och genomför inom barnrättspolitiken följs upp och redovisas till i budgetpropositionen. När det gäller utvecklingen av barns och ungas levnadsvillkor samlas bl.a. statistik in från olika områden genom uppföljningssystem 18, ofta . Förändringar sker ofta successivt och skiljer sig inte alltid så mycket . Därför bör en redovisning av en helhetsbild och en indikation på utvecklingen framöver ske i en återkommande skrivelse till . En sådan redovisning lämnas i denna skrivelse i kapitel 4. 2.3Barnrättsperspektiv på alla nivåer i samhället Ansvaret för att genomföra och stärka barnets rättigheter ligger ytterst hos regering och riksdag, men alla myndigheter och andra organ har ett ansvar att fullfölja de förpliktelser som staten har tagit på sig genom att ansluta sig till . Vilket innebär att både statliga, regionala och kommunala myndigheter har fullt ansvar för att, inom sina befogenheter, främja och skydda barnets rättigheter enligt de internationella åtaganden som finns. Därutöver bidrar det civila samhället och det privata näringslivet på många sätt i arbetet med att stärka och genomföra barnets rättigheter. Arbetet med är en ständigt pågående process. Även om väl uppfyller minimikraven i konventionen, ställer den krav på att alltid, i alla beslut som rör barn, ha med ett barnrättsperspektiv. Åtgärder och beslut inom all offentlig verksamhet som rör barn bör därför genomsyras av ett barnrättsperspektiv. uttrycker ett förhållningssätt till barn som sätter barnet i fokus vid beslut eller åtgärder som kan beröra ett enskilt barn eller en grupp barn. Inför ett beslut eller en åtgärd bör ansvarig beslutsfattare överväga om det berör barnet eller barnen och i så fall på vilket sätt. Frågor som alltid bör ställas med utgångspunkt i konventionen är: -hur påverkar detta beslut det enskilda barnet eller barn som grupp, -har hänsynen till vad som är det bästa för barnet varit avgörande för beslutet (art. 3), -har barnet/barnen fått komma till tals och har dess/deras åsikter beaktats (art.12), -hur förhåller sig beslutet till principen om att alla barn utan diskriminering ska ha samma rättigheter och (art. 2) -hur tas barnets rätt till utveckling i beaktande i beslutet (art. 6)? Vidare ska hänsyn tas till alla de rättigheter barn har, bl.a. enligt . Detta kräver kontinuerliga analyser av konsekvenserna av beslut, så kallade barnkonsekvensanalyser, och utvärderingar av vilka faktiska konsekvenser beslut och åtgärder fått för barn. Att anamma ett barnrättsperspektiv handlar om attityder, kunskap och arbetssätt. 2.4En strategi för att säkerställa barnets rättigheter För att ett barnrättsperspektiv ska genomsyra det sektorsövergripande arbetet med att främja och skydda barnets rättigheter krävs ett systematiskt och strategiskt arbete. Som en gemensam utgångspunkt för ett sådant arbete överlämnade därför regeringen en Strategi för att stärka barnets rättigheter (prop. 2009/10:232) till som antogs av (bet. 2010/11:SoU3, rskr. 2010/11:35). Strategin består av ett antal principer som uttrycker grundläggande förutsättningar för att främja och skydda barnets rättigheter i och ska ses som ett verktyg i arbetet med att förverkliga barnets rättigheter. För att stärka barnets rättigheter i gäller följande strategi: -All lagstiftning som rör barn ska utformas i överensstämmelse med . -Barnets fysiska och psykiska integritet ska respekteras i alla sammanhang. -Barn ska ges förutsättningar att uttrycka sina åsikter i frågor som rör dem. -Barn ska få kunskap om sina rättigheter och vad de innebär i praktiken. -Föräldrar ska få kunskap om barnets rättigheter och erbjudas stöd i sitt föräldraskap. -Beslutsfattare och relevanta yrkesgrupper ska ha kunskap om barnets rättigheter och omsätta denna kunskap i berörda verksamheter. -Aktörer inom olika verksamheter som rör barn ska stärka barnets rättigheter genom samverkan. -Aktuell kunskap om barns levnadsvillkor ska ligga till grund för beslut och prioriteringar som rör barn. -Beslut och åtgärder som rör barn ska följas upp och utvärderas utifrån ett barnrättsperspektiv. De åtgärder som genomförs utifrån strategin kommer att se olika ut för olika aktörer och förändras i takt med samhällsutvecklingen, omvärldsförändringar och kunskapen om barns levnadsvillkor. Det är också i berörda verksamheter som uppföljning och omprövning vid behov sker av de prioriteringar, beslut och åtgärder som genomförs. En förutsättning för att strategin ska kunna vara en gemensam utgångspunkt är att offentliga aktörer känner till och förstår hur strategins nio principer kan användas som ett verktyg för att säkerställa barnets rättigheter inom den egna verksamheten. har därför fått i uppdrag (S2011/8293/FST) att sprida och kommunicera strategin för att stärka barnets rättigheter i (s. 37–38). Det är viktigt att följa upp strategin med jämna mellanrum för att säkerställa att den är effektiv och användbar för att stärka barnets rättigheter i . har bl.a. i uppgift att bevaka tillämpningen av och driva på genomförandet och har på så sätt en central roll i arbetet med att tillgodose barnets rättigheter och att systematiskt och återkommande följa upp och utvärdera tillämpningen av i berörda verksamheter hos förvaltningsmyndigheter, kommuner och landsting. Regeringen anser att det därutöver finns ett behov av att i högre grad följa upp utvecklingen av arbetet med genomförandet av på lokal och regional nivå med utgångspunkt i Strategin för att stärka barnets rättigheter i . Regeringen har därför denna dag beslutat att ge i i uppdrag att i samverkan med övriga länsstyrelser bl.a. lämna förslag på hur utvecklingen av arbetet med att genomföra på lokal och regional nivå med utgångspunkt i strategin kan följas upp (s. 42). 2013/14:91 2.5 femte rapport till En viktig del av arbetet med att skydda och främja barnets rättigheter är den svenska rapporteringen till för barnets rättigheter () och andra internationella organ som granskar hur staterna efterlever sina internationella åtaganden på området, liksom de synpunkter och rekommendationer som tar emot från dessa organ. Från , dels i form av de landspecifika rekommendationer (Concluding Observations) som lämnas , dels genom bl.a. så kallade allmänna kommentarer (General ). Regeringen lämnade femte periodiska rapport till för barnets rättigheter om genomförande 2007–2012. I rapporten presenterades, i enlighet med kommitténs anvisningar, den utveckling och de förändringar som skett sedan föregående rapporteringstillfälle. Rapporten behandlar de rekommendationer som lämnade 2009 utifrån fjärde periodiska rapport (CRC/C/SWE/CO/4) samt sammanfattande slutsatser avseende fakultativt protokoll till konventionen om barnets rättigheter vid indragning av barn i väpnade konflikter (CRC/C/OPAC/CO/1) och sammanfattande slutsatser avseende fakultativt protokoll till konventionen om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi (CRC/C/OPSC/SWE/CO/1). fick 2011 i uppdrag av regeringen att lämna en rapport som ett underlag för femte periodiska rapport till . Rapporten som redovisades utgjorde ett viktigt underlag för regeringen och bifogades också i sin helhet som en bilaga till till . Genom samt andra rapporter och uppdrag har regeringen tagit del av vad barn och unga har framfört till i olika frågor som rör dem. Regeringen har dessutom särskilt träffat barn och unga med utsatta levnadsförhållanden för att ta del av hur de ser på sin situation (s. 24). Samråd med Kommuner och Landsting (SKL) och organisationer inom det civila samhället var också en viktig del i förberedelsearbetet med rapporten. En annan del i förberedelsearbetet var de återkommande temadialogerna med organisationer inom det civila samhället, , SKL och statliga myndigheter med utgångspunkt i kommitténs rekommendationer (s. 41). En del av uppföljningen av är den dialog har med regeringen kring de framsteg som gjorts och de utmaningar som finns för att ytterligare stärka barnets rättigheter. Kommittén planerar dialogen med till . Efter dialogen med företrädare för regeringen sammanställer kommittén sina rekommendationer (Concluding Observations) om hur staten kan utveckla sitt arbete för att leva upp till konventionen. De synpunkter och rekommendationer som bl.a. lämnar är inte juridiskt bindande, men har stor betydelse som vägledning för staternas arbete med konven- tionen på nationell nivå. Regeringen ser det som viktigt att rekommen- Skr. 2013/14:91 dationerna tas om hand, övervägs och följs upp. Som underlag för dialogen samlar kommittén även in underlag från andra aktörer såsom , enskilda organisationer och FN:s egna organ. Dialog med dessa aktörer kommer enligt att ske . överlämnade barn och unga från Nätverket för sin egen rapport, Tilläggsrapport , Barns röster från A till FN, till barn- och äldreministern och ordförande. Omkring 700 barn har bidragit till rapporten som är resultatet av ett projekt med medel från Allmänna Arvsfonden. Inför överlämnandet av rapporten fick barn- och äldreministern och andra offentliga aktörer möjlighet att i direkt dialog ta del av barnens och ungdomarnas egna synpunkter och förslag till förändringar. Utveckling av rapporteringen till Regeringen anser att rapporteringen till fortsatt bör utvecklas. I ett sådant utvecklingsarbete är uppföljningen av arbetet med barnets rättigheter och den nationella strategin av stor betydelse. Regeringen tar, som tidigare nämnts, initiativ till att utveckla uppföljningen genom ett uppdrag till i som beslutas denna dag (s. 43). Regeringen har också fört dialog med SKL bl.a. om att utveckla hur kommuner och landsting kan involveras i arbetet med rapportering till , liksom i arbetet med att analysera de synpunkter och rekommendationer som får från kommittén, i de delar som synpunkterna och rekommendationerna avser frågor som rör kommuner och landsting.