prop · H103176 · 2014-03-18 00:00:00 — Regeringens proposition 2013/14:176 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen lämnas förslag till en ny lag om rätt att ta fordon i anspråk för betalning av fordringar på vissa skatter och avgifter. Syftet med lagen är att dels minska de restförda fordonsrelaterade skulderna till det allmänna, dels minska incitamentet att använda s.k. fordonsmålvakter. Genom att låta en fordonsmålvakt, normalt en person utan utmätningsbara tillgångar, stå som registrerad ägare för ett fordon kan den civilrättslige ägaren och brukaren undandra sig det betalningsansvar som följer av ett fordonsinnehav. Det allmänna ska, genom , kunna ta i anspråk ett fordon som föranleder debitering av vissa fordonsrelaterade skatter och avgifter. Det föreslås också att felparkerade fordon, vars registrerade ägare har sådana obetalade och förfallna skulder uppgående till visst belopp, ska få flyttas och att fordonet inte behöver återlämnas till ägaren förrän alla dessa skulder och kostnader i samband med flytten är betalade. Den nya lagen och de övriga författningsändringarna föreslås träda i kraft . 2013/14:176 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter Förslag till lag om ändring i lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall Ärendet ..............................................................och dess beredning Fordonsrelaterade ...........................................skulder – ett problem Uthyrning, leasing och kreditköp Anteckning av fordran i vägtrafikregistret Flyttning och omhändertagande av fordon Verkställighet av fordonsrelaterade skulder Överväganden ..............................................................och förslag Rätt att ta ett fordon i anspråk Ändring i lagen (1982:129) om flyttning av fordon i Ny grund för flyttning och Avräkning mot fordonsägarens skulder Återlämning av fordon som Utökat användningsförbud vid obetald fordonsskatt Vägran att registrera ny fordonsägare Rätt att .........................................ta ett fordon i anspråk Konsekvenser för kommuner och statliga 7.2Flyttning och omhändertagande av fordon vid Konsekvenser för kommunerna...................... Konsekvenser för företag och 8.1Förslaget till lag om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter ........................... 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall ......................................... Bilaga 1 Sammanfattning av Transportstyrelsens och Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser vid remissbehandlingen av rapporten......................................... Bilaga 4 Lagförslag i promemorian Fordonsrelaterade skulder (Ds 2012:7) .......................................................................... Bilaga 5 Förteckning över remissinstanser vid remissbehandlingen av promemorian .................................. Utdrag ur vägtullsutrednings slutbetänkande ........ Bilaga 8 Förteckning över remissinstanser vid remiss- behandlingen av slutbetänkandet ......................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . 2013/14:176 1 Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter, 2.lag om ändring i lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller rätt att ta fordon i anspråk för betalning av 1.statens eller en kommuns fordringar på avgift enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift, 2.statens fordringar på trängselskatt eller avgift enligt lagen (2004:629) om trängselskatt, 3.statens fordringar på fordonsskatt eller avgift avseende fordonsskatt enligt vägtrafikskattelagen (2006:227), och 4.statens fordringar på skatt eller avgift enligt lagen (2006:228) med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. 2 § Vid indrivning av sådana fordringar som anges i 1 § får besluta att ta i anspråk det fordon som skatten eller avgiften avser för betalning av gäldenärens skuld om 1.gäldenären saknar utmätningsbara tillgångar som räcker till betalning av skulden, och 2.fordonet inte tillhör eller kan anses tillhöra gäldenären enligt bestämmelserna i utsökningsbalken. I fråga om ianspråktagande enligt första stycket är i övrigt bestämmelserna om utmätning i utsökningsbalken tillämpliga. Det som föreskrivs i annan lag om utmätning tillämpas även för ianspråktagande. 3 § Uppgift om beslut ska föras in i vägtrafikregistret enligt 6 § lagen (2001:558) om vägtrafikregister. Denna lag träder i kraft , men tillämpas inte på sådana skatter och avgifter som har beslutats före ikraftträdandet. 2013/14:176 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall dels att 6 och 8 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse. Regeringen får meddela före- skrifter om rätt för staten eller för en kommun att i vissa fall flytta ett fordon som är parkerat i strid mot stannande enligt lagen (1976:206) fordonets ägare har obetalda och förfallna skulder avseende avgifter enligt samma lag. Ett fordon som förvaras på en särskild uppställningsplats tillfaller kommunen om beslutet om flyttning har verkställts av en myndighet och i annat fall staten om 1.ägaren har delgetts sådan underrättelse som avses i 5 § och inte hämtat fordonet inom en månad därefter, 2.ägaren inte har hämtat fordonet efter det att kungörelse skedde enligt 5 §, eller 3.ägaren får anses ha uppgett sin rätt till fordonet. Fordonsvrak som har flyttats tillfaller kommunen eller staten. Värdet av ett fordon som flyttas med stöd av 2 a § och som därefter tillfaller staten eller kommunen enligt första stycket ska, efter det att kostnaderna enligt 7 § betalats, tillgodoräknas ägaren genom avräkning mot dennes obetalda och förfallna avgifter enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift. Avräkning ska i första hand ske mot de äldsta skulderna. 1 Senaste lydelse 2003:637. Fordon som förvaras på en särskild uppställningsplats behöver inte lämnas ut förrän kostnaderna enligt 7 § betalats. Ett fordon som förvaras på en inte lämnas ut förrän kostnaderna enligt 7 § har betalats. exekutiv försäljning har kostnader enligt 7 § företräde framför sådan fordran som avses i lagen (2014:xxx) om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter. Ett fordon som har flyttats med stöd av 2 a § och som inte är utmätt behöver inte heller lämnas ut förrän de förfallna avgifter, som ägaren är betalningsansvarig för enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift, har betalats. Denna lag träder i kraft , men tillämpas inte på sådana skatter och avgifter som har beslutats före ikraftträdandet. 2013/14:176 3 Ärendet och dess beredning inkom Transportstyrelsen och gemensamt med rapporten till åtgärder för minskning av restförda fordonsrelaterade skulder och för att motverka användningen av bilmålvakter. Transportstyrelsens och benämns nedan rapporten sammanfattning av rapporten finns i bilaga 1. Rapportens lagförslag finns i bilaga 2. Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissvaren och en remissammanställning finns tillgängliga i ärende N2009/5081/TE. har vidareutvecklat Transportstyrelsens och förslag i promemorian Fordonsrelaterade skulder (Ds 2012:7), nedan benämnd promemorian. Promemorians lagförslag finns i bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. Remissvaren och en remissammanställning finns även de tillgängliga i ärende N2009/5081/TE. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå vissa bestämmelser om skatte- och avgiftsupptag vid användandet av vissa vägar (dir. 2011:47). Regeringen beslutade vidare om tilläggsdirektiv (dir. 2012:65) till utredningen med uppdrag att lämna författningsförslag avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar. Utredningen, som antog namnet vägtullsutredning, redovisade delbetänkandet Avgifter på väg och elektroniska vägtullsystem (SOU 2012:60). redovisade utredningen sitt slutbetänkande Trängselskatt – delegation, sanktioner och utländska fordon (SOU 2013:3). I slutbetänkandet föreslås bland annat att de föreslagna reglerna i Ds 2012:7 ska omfatta även trängselskatt och infrastrukturavgift, jfr avsnitt 6.1.3. Båda betänkandena har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena över delbetänkandet finns tillgänglig i ärende N2013/283/TE. En sammanställning av remissyttrandena över slutbetänkandet finns tillgänglig i ärende Fi2013/552. Till denna lagrådsremiss bifogas ett utdrag ur slutbetänkandet som bilaga 6, slutbetänkandets lagförslag som bilaga 7 och en förteckning över remissinstanserna som bilaga 8. vägtullsutrednings slutbetänkande föreslås att en bil inte ska Prop. 2013/14:176 få användas om infrastrukturavgift, trängselskatt, förseningsavgift eller tilläggsavgift inte betalats i rätt tid, s. 156 f. Ett användningsförbud vid obetald trängselskatt och obetald tilläggsavgift föreslogs även i Transportstyrelsens och . Remissinstanserna yttrade sig dock inte i denna del. Bedömningen i promemoria var att användningsförbud och omhändertagande av ett fordons registreringsskyltar inte skulle införas. Inte heller här hade remissinstanserna synpunkter på bedömningen, jfr dock avsnitt 6.3. Som nämnts har remisstiden för vägtullsutredningens slutbetänkande gått ut men denna fråga kommer inte att behandlas inom ramen för detta lagstiftningsärende. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 9. Lagrådets yttrande finns i bilaga 10. Lagrådet har haft invändningar mot förslagens utformning. Lagrådets synpunkter behandlas och bemöts i avsnitt 6.1.1, 6.1.4, 6.1.6, och 6.2.3. I förhållande till lagrådsremisen har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. 4 Fordonsrelaterade skulder – ett problem Att äga ett fordon för med sig såväl ett offentligrättsligt som ett civilrättsligt ansvar inom ett flertal områden. Av särskilt intresse i detta sammanhang är skyldigheten för fordonets ägare att betala fordonsskatt samt, i förekommande fall, felparkeringsavgifter och trängselskatt. Ägaren har även ansvar för bl.a. fel och brister i fordonets trafiksäkerhets- och miljöegenskaper. 2013/14:176 Enligt register har ett stort antal gäldenärer fordonsrelaterade skulder till det allmänna. fanns det närmare 100 000 gäldenärer med fordonsrelaterade skulder och det totala skuldbeloppet uppgick till ca . Fördelningen på de olika typerna av skulder framgår av följande tabell. Fordonsrelaterade obetalade skatter och avgifter (jämfört med ) (15 376) (78 192) (49 146) (100 141) Skuldbelopp i balans, (1 137) per gäldenär, kr (10 600) (5 378) (11 243) (11 370) Fordonsskatt och felparkeringsavgifter är bland de största enskilda skuldslagen i utsöknings- och indrivningsdatabas sett till antalet gäldenärer. Även det totala fordringsbeloppet är betydande. Andelen som drivs in är för fordonsskatt och för felparkeringsavgifter (). Utvecklingen för de här skulderna sker efter känt mönster år . Skuldbeloppen växer med ca 100–. Lika stora belopp preskriberas dock , efter att den femåriga preskriptionstiden löpt ut, och det totala skuldbeloppet för fordonsskatt och felparkeringsavgifter är därför förhållandevis . Det sammanlagda skuldbeloppet för fordons- 1Beräknat preskriptionsbelopp per : . 2Indrivet belopp i relation till det restförda beloppet per medelslag. Indrivningsprocenten för trängselskatt har ökat och inflödet minskat, antagligen på grund av ändrade betalningsrutiner. Fordonsskatt och felparkeringsavgifter visar dock ett ökat inflöde. skatter och felparkeringsavgifter var ca Prop. 2013/14:176 2013/2014. Trängselskatt är ett relativt nytt skuldslag i register. Andelen som drivs in är (). Det totala skuldbeloppet hos avseende trängselskatt var ca /2014. Det totala skuldbeloppet för alla fordonsrelaterade skulder till det allmänna var således . Indrivningsprocenten för respektive skatt och avgift varierar över åren men verkar vara relativt , trots att exempelvis betalningsrutinerna för trängselskatt har ändrats, jämför tabellen ovan. En betydande del av skulderna hos hänför sig till personer som kan rubriceras som s.k. fordonsmålvakter. Med fordonsmålvakter avses sådana personer som är antecknade som ägare av ett fordon i vägtrafikregistret (den registrerade ägaren), i stället för den som faktiskt äger (den civilrättslige ägaren) och/eller brukar fordonet. Syftet med att anlita en fordonsmålvakt är att den civilrättslige ägaren till fordonet ska kunna undandra sig det ekonomiska ansvar som följer av ett fordonsinnehav, dvs. ansvaret för exempelvis skatter, trafikförsäkring och eventuella felparkeringsavgifter. En fordonsmålvakt är ofta oanträffbar när man söker honom eller henne. Det förekommer att fordonsmålvakten är folkbokförd hos en annan person eller är skriven utomlands. Kännetecknande är vidare att fordonsmålvakten ofta saknar utmätningsbara tillgångar och därmed är okänslig för de påtryckningsmedel i form av böter, avgifter och verkställningsåtgärder som kan komma i fråga för den som inte fullgjort sina skyldigheter beträffande fordonet. I en utmätningssituation är det inte heller troligt att det fordon som fordonsmålvakten står som registrerad ägare till kan utmätas för betalning av målvaktens skulder, eftersom denne ofta invänder att den civilrättslige ägaren är en annan. Detta innebär normalt att fordonet inte kan utmätas. Uppgiften i vägtrafikregistret är nämligen inte ett bevis om äganderätt, se närmare avsnitt 5.1. I de fall som det, genom utredning, kan konstateras att en person enbart står som registrerad ägare och att den civilrättslige ägaren är en annan, kan fordonet inte utmätas för de skulder som uppkommer genom användning av fordonet. Debiteringarna för fordonet på den registrerade ägaren fortsätter dock. Det förekommer även att upptäcker att fordon anmälts avställda för att undvika nya debiteringar av fordonsskatt. Användandet av fordonen fortsätter emellertid och de körs då avställda och oförsäkrade. De nya skulder som i dessa fall kan uppkomma är felparkeringsavgifter och trängselskatt. 2013/14:176 4.3 Som framgår av tabellen i avsnitt 4.1 ökar de fordonsrelaterade skulderna till det allmänna och allt fler personer har skulder till höga belopp. Även problemet med fordonsmålvakter växer. Vid en undersökning per svarade de 100 gäldenärerna med de största sammanlagda fordonsrelaterade skulderna för tillsammans i skuldbelopp. Av följande tabell framgår fördelningen av dessa skulder jämfört med situationen per . Topp 100 (jämfört med ) Totalt skuldbelopp, mnkr Antal gäldenärer per medel- avseende trängselskatt, 34 personer avseende fordonsskatt och 94 personer skulder avseende felparkeringar. hade de 100 mest skuldtyngda gäldenärerna i princip skulder av samtliga slag. De människor som lojalt gör rätt för sig upplever naturligtvis en djup orättvisa i att ett antal personer undandrar sig betalningsskyldighet. Det faktum att skulderna inte kan drivas in kommer sannolikt att medföra en sänkt betalningsmoral hos fler än dem som kringgår systemet. Bristerna medför också avsevärda kostnader hos myndigheterna som samhället går miste om betydande intäkter. Det är uppenbart att något slags åtgärd måste vidtas för att dels återföra utestående fordringar till staten, dels vidmakthålla och stärka förtroendet för gällande skatte- och avgiftssystem. Bestämmelser om registrering av ägar- och fordonsuppgifter m.m. finns i lagen (2001:558) om vägtrafikregister, LVTR, och förordningen (2001:650) om vägtrafikregister, FVTR. Av 5 § LVTR framgår att vägtrafikregistret bl.a. har till ändamål att tillhandahålla uppgifter om fordonsägare för sådan verksamhet som staten eller en kommun ansvarar för (t.ex. uppbörd av fordonsskatt eller felparkeringsavgifter) och för trafiksäkerhets- eller miljöändamål samt för att förebygga brott i den allmänna omsättningen av fordon. I förarbe- Prop. 2013/14:176 tena till lagen, prop. 2000/01:95 s. 77, sägs att författningsregleringen av (dåvarande) bilregistret inte möjliggjorde en civilrättslig prövning av de ägaruppgifter som förs in i registret och att någon ändring inte heller var åsyftad vid införandet av LVTR. Regeringen ansåg emellertid att registret ändå borde ha till ändamål att tillhandahålla personuppgifter om vem som är registrerad som fordonsägare, även om denne inte i civilrättslig mening skulle vara rätt ägare. Vid ansökan om registrering av ett fordon ska uppgifter om fordonsägarens identitet lämnas i enlighet med 6 kap. 3 § FVTR. Om ett registrerat fordon byter ägare ska enligt 10 kap. 1 § FVTR den registrerade ägaren och den nye ägaren gemensamt anmäla de ändrade ägarförhållandena till Transportstyrelsen för registrering i vägtrafikregistret. Enligt 10 kap. 2 § ska den nye ägaren registreras som ägare från och med den dag som anges i anmälan som överlåtelsedag, under förutsättning att anmälan sker från den angivna dagen. Om anmälan inte inkommer för ägarbytet, ska den nya ägaren registreras först från och med den dag som anmälan kom in. Registreringen av ägarbyte sker således med en viss fördröjning. I anmälan ska, enligt 10 kap. 3 § FVTR, bl.a. identitetsuppgifter om den nye ägaren lämnas. Om oriktiga uppgifter lämnas i en anmälan kan ett straffrättsligt ansvar komma ifråga i enlighet med 17 kap. 4 § FVTR. Någon närmare kontroll av de uppgifter som anmäls för registrering sker således inte och är heller inte avsedd. Hanteringen av anmälda uppgifter är i hög grad formaliserad och i stor utsträckning även automatiserad. I det fall en omprövning begärs av de registrerade uppgifterna, t.ex. av vem som är antecknad som ägare i registret, kan Transportstyrelsen dock väga in även andra omständigheter än att anmälan skett på ett till synes formellt riktigt sätt. I det skriftliga förfarandet kan Transportstyrelsen t.ex. beakta innehåll i avtal och kvitton m.m. som visas upp i ärendet. Transportstyrelsens prövning kan dock aldrig jämställas med en domstols prövning av ägarförhållandena till ett fordon. Uppgifterna om fordonets ägare enligt vägtrafikregistret är följaktligen inte heller något bevis om äganderätt till fordonet. Däremot medför den registrerade uppgiften om fordonets ägare ett direkt ansvar för en del administrativa förpliktelser beträffande fordonet. 5.1.1Uthyrning, leasing och kreditköp Det kan naturligtvis finnas fullt legitima skäl till att den som brukar ett fordon och den som är registrerad som ägare inte är en och samma person. Ett sådant fall är hyra. När någon hyr ett fordon övergår inte äganderätten till fordonet och den verklige ägaren kvarstår som registrerad ägare, trots att han eller hon inte brukar fordonet. Så är exempelvis fallet vid vanlig korttidsuthyrning över . Uthyraren är då betalningsskyldig för t.ex. trängselskatt och felparkeringsavgifter. Parterna kan givetvis avtala om att uthyraren ska ha en rätt att kräva hyrestagaren på ersättning för sådana kostnader som uppkommer under hyresförhållandet. Leasing är också ett slags hyra som innebär att en 2013/14:176 leasingtagare ges rätt att, på avtalade villkor , använda en tillgång mot att en avgift betalas till ett leasingbolag. När en näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet hyr ut ett fordon för om ska detta enligt 10 kap. 7 § FVTR antecknas i vägtrafikregistret. Detta gäller följaktligen även vid leasing som gäller för en bestämd tid om . Betalningsskyldigheten för skatter och avgifter avseende fordonet kommer därefter att belasta brukaren av fordonet och alltså inte uthyraren/leasinggivaren. Enligt samma paragraf ska det också antecknas i vägtrafikregistret när en näringsidkare, i sin yrkesmässiga verksamhet, överlåtit ett fordon genom kreditköp med förbehåll om återtaganderätt. Vid långtidsuthyrning och leasing har parterna möjlighet att avtala om att låntagaren respektive leasingtagaren är ersättningsskyldig för belopp som uthyraren respektive leasinggivaren vid ett återtagande tvingas betala för att fritt kunna disponera fordonet. Vid kreditköp med återtagandeförbehåll i fordonet ser situationen något annorlunda ut. Enligt 41 § konsumentkreditlagen (2010:1846) ska en avräkning göras vid ett återtagande. Kreditgivaren får då tillgodoräkna sig betalningar av köparens skuld som gjorts för att kreditgivaren ska kunna återta varan. Så kan t.ex. vara fallet när ett avbetalningsfordon lämnats in på en verkstad för reparation och verkstaden därigenom har retentionsrätt i fordonet till säkerhet för sina ersättningsanspråk. Bestämmelsen är också tillämplig när kreditgivaren varit tvungen att betala en sådan skuld för att, efter ett återtagande, kunna använda varan på avsett sätt. Konsumentkreditlagen innehåller emellertid en viktig begränsning. Om den avräkning som ska göras vid ett återtagande medför att kreditgivaren har en restfordran på köparen, får fordringen inte drivas in i annat fall än om varan minskat väsentligt i värde genom att köparen vanvårdat den. Vid avbetalningsköp som faller utanför konsumentkreditlagen tillämpas lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. I 10 § finns en bestämmelse som motsvarar 41 § konsumentkreditlagen. En kreditgivare som har kostnader för att fritt kunna disponera över ett fordon som han eller hon återtagit har rätt att kräva kredittagaren på dessa. Så förhåller det sig exempelvis om kreditgivaren vill sälja fordonet till någon annan och då tvingas betala skulder som är förenade med panträtt i fordonet. I 9 kap. 10 § utsökningsbalken föreskrivs att om utmätning skett i avbetalningsgods i vilket det finns en återtaganderätt, får egendomen säljas endast om köpeskillingen förslår till betalning av kreditgivarens fordran eller försäljningen med kreditgivarens samtycke sker med förbehåll för dennes rätt. Bestämmelser om fordonsskatt finns i vägtrafikskattelagen (2006:227), VTSL, samt lagen (2006:228) med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. Enligt 2 kap. 4 § VTSL är ägaren av fordonet skattskyldig. Som ägare Prop. 2013/14:176 av ett fordon anses den som är antecknad i vägtrafikregistret som ägare eller den som bör vara antecknad som ägare. I förarbetena till den tidigare fordonsskattelagen (1988:327), prop. 1987/88:159 s. 48, sägs att med den som bör vara upptagen som ägare avses inte bara ägaren till ett fordon som inte alls är registrerat men borde vara det utan också en ny ägare som ännu inte hunnit bli antecknad i bilregistret. Hänvisningen till ägarbegreppet i LVTR och FVTR gör att den som är registrerad som ägare till fordonet är skattskyldig även om den civilrättslige ägaren skulle vara någon annan. Enligt nuvarande bestämmelser saknas således möjligheter att kräva att någon annan än den registrerade ägaren betalar fordonsskatten. I lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt finns motsvarande bestämmelser för vissa typer av fordon. Att ägarbegreppet är detsamma framgår genom hänvisningen i lagens 5 § till 2 kap. 4 § VTSL. Trängselskatt har tagits ut i . tas trängselskatt ut även i . Samma system som i används där. Bestämmelser om trängselskatt finns i lagen (2004:629) om trängselskatt och förordningen (2004:987) om trängselskatt. Enligt 8 § lagen om trängselskatt är ägaren av fordonet skattskyldig. Som ägare anses den som, när skattskyldigheten inträder, är eller bör vara upptagen i vägtrafikregistret som ägare. I likhet med vad som gäller för fordonsskatt är det alltså ägaren enligt vägtrafikregistret som är skattskyldig, även om det skulle framkomma att den civilrättslige ägaren är någon annan. I förarbetena till lagen, prop.