prop · H103179 · 2014-03-12 00:00:00 — Behovet av en skyndsam hantering har dock i dessa fall lösts på det sättet att kan, i brådskande fall, begära sådant stöd utan att först ha inhämtat regeringens medgivande. Regeringen får i stället i efterhand pröva huruvida beslutet att begära stöd ska undanröjas eller bestå. Ett sådant beslut lämpar sig inte att beslutas i den särskilda ordningen. –2013 har inte heller beslut fattats i den särskilda beslutsordningen i något ärende som avser Försvarsmaktens deltagande vid officiella ceremonier eller i allmännyttig verksamhet. Beslut inom denna ärendetyp är alltså frågor för Försvarsmakten att hantera och bör även fortsättningsvis vara så. De regeringsbeslut som kan bli aktuella i samband med stöd till polisen vid terrorismbekämpning är beslut som bör fattas av regeringen kollektivt. Regeringen bedömer således att det inte längre finns något behov av den särskilda ordningen i ärenden som avser Försvarsmaktens deltagande vid officiella ceremonier och i allmännyttig verksamhet. Regeringens förslag: Lagen om beslut i särskilda regeringsärenden ska träda i kraft då lagen (1974:613) om handläggningen av vissa regeringsärenden ska upphöra att gälla. Regeringens bedömning: Det finns inget behov av övergångsbestämmelser. Utredningens bedömning: Utredningens bedömning i fråga om övergångsbestämmelser överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i dessa frågor. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De föreslagna ändringarna medför inga större omställningar. Den nya lagen bör därför kunna träda i kraft . Lagen om handläggningen av vissa regeringsärenden bör upphävas. Den nya lagen ska tillämpas fullt ut efter ikraftträdandet. Det saknas behov av övergångsbestämmelser. Regeringen bedömer att förslagen inte leder till ökade kostnader eller innebär andra samhällsekonomiska konsekvenser. Förslag till lag om beslut i särskilda regeringsärenden Paragrafen, som delvis motsvarar 1 § första meningen SRÄ- lag, innehåller en kortfattad beskrivning av lagens innehåll. Det anges således att lagen reglerar i vilken omfattning som regeringsärenden, i stället för att avgöras kollektivt vid regeringssammanträde enligt huvudregeln, får beslutas av ett enskilt statsråd i enlighet med undantagsregeln i 7 kap. 3 § andra stycket regeringsformen. I enlighet med Lagrådets yttrande har paragrafen givits en kortare lydelse än den som föreslogs i lagrådsremissen. Regeringen har dock gjort en smärre justering av den av Lagrådet föreslagna lydelsen för att ytterligare förenkla skrivningen. 2013/14:179 2 § I paragrafen, som saknar motsvarighet SRÄ-lag, anges de grundläggande förutsättningarna för när beslut får fattas enligt den särskilda beslutsordningen. Av första meningen, som hänvisar till tredje paragrafen, framgår att lagen innehåller en uttömmande beskrivning av i vilka regeringsärenden som beslutsformen får användas. För att ett specifikt ärende ska få beslutas enligt lagen måste alltså ärendet vara upptaget i förteckningen av ärendetyper i 3 §. Därutöver anges i förevarande bestämmelse att ärendet i fråga måste uppfylla ytterligare två grundläggande förutsättningar. Den första förutsättningen är att ärendet måste vara brådskande. Om ett ärende utan olägenhet kan vänta till nästa ordinarie regeringssammanträde är kravet på brådska inte uppfyllt. Behovet av skyndsam behandling kan variera beroende på vad ärendet avser i sak och det aktuella läget i samhället. Behovet av snabba beslut kan förstärkas t.ex. i ett förändrat säkerhetspolitiskt läge eller i en krissituation. Den andra förutsättningen är att beslutsformen inte är olämplig med hänsyn till vad ärendet avser eller av andra skäl. Detta krav innebär t.ex. att beslutsformen för en del ärenden i normalfallet bara kan användas i fråga om justeringar av beslut som tidigare fattats av regeringen som kollektiv. Båda förutsättningarna ska vara uppfyllda i varje enskilt ärende. Bedömningen av om dessa är uppfyllda måste dock göras i ljuset av de för beslutet rådande omständigheterna. Bedömningen av tidsnöd kan, som framgår ovan, variera beroende på vad ärendet avser i sak och det säkerhetspolitiska läget. Avvägningen mellan de båda kraven måste således alltid göras med hänsyn tagen till den vid beslutsfattandet rådande situationen. I ett läge av ofred kan dessutom alternativet, att kalla till extra regeringssammanträde, visa sig vara praktiskt omöjligt vid tillfället. En bedömning av om beslutsformen kan användas ska ske från fall till fall och görs av det beslutande statsrådet under konstitutionellt ansvar inför . De grundläggande förutsättningarna behandlas i avsnitt 5.2. Paragrafen motsvarar 1 § SRÄ-lag på så vis att bestämmelsen, liksom motsvarigheten lag, innehåller en uttömmande uppräkning av i vilka regeringsärenden som beslut får fattas enligt lagen. Tillämpningsområdet behandlas i avsnitt 5.3. För att beslut i något av ärendeslagen ska kunna fattas enligt lagen krävs alltid att de grundläggande förutsättningarna i 2 § är uppfyllda. Punkten 1 motsvarar i huvudsak 1 § 1 SRÄ-lag. avser ärenden om Försvarsmaktens krigsorganisering och mobilisering vid höjd beredskap. I förhållande till lag har beslut i frågor om krigsorganisering lagts till. I författningsregleringen används numera termen krigsorganisering medan begreppet mobilisering förekommer i olika former av regeringsbeslut och används inom Försvarsmakten. begreppen används således. Avsikten är att tillämpningsområdet i sak ska vara detsamma, dock har möjligheten att meddela föreskrifter enligt den särskilda beslutsordningen tagits bort (se avsnitt 5.2). Beslut om Försvarsmaktens krigsorganisering och mobilisering vid höjd beredskap är typiskt sett ärenden av brådskande natur. De är mycket viktiga beslut som är både ingripande och vittomfattande. Begränsningen i 2 § innebär därför att sådana ärenden i normalfallet inte torde lämpa sig för SRÄ-formen. Däremot torde beslutsordningen kunna användas för vissa sådana beslut i form av t.ex. mindre kompletteringar till eller justeringar av ett tidigare fattat regeringsbeslut. Punkten 1 behandlas i avsnitt 5.3.1. Punkten 2 har sin motsvarighet i 1 § 4 SRÄ-lag. Här avses ärenden om totalförsvarspliktigas inkallelse och tjänstgöring i Försvarsmakten. Även inom denna ärendetyp är det typiskt sett fråga om brådskande beslut, men som kan ha stor påverkan på både samhället och enskilda. Begränsningen i 2 § innebär således att beslut enligt den särskilda ordningen även här generellt sett torde handla om mindre kompletteringar till eller justeringar av ett tidigare fattat beslut. Punkten 2 behandlas i avsnitt 5.3.1. Punkten 3, som saknar motsvarighet SRÄ-lag, avser ärenden om utbildning i utlandet enligt lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet. Med hänsyn till kraven i 2 § torde det i normalfallet inte kunna bli fråga om att fatta beslut enligt lagen om utbildning för fredsfrämjande verksamhet i den särskilda ordningen. Denna typ av regeringsbeslut är emellertid ofta mycket detaljerade, t.ex. vad gäller angivande av det exakta antalet personer som ska genomgå viss utbildning utomlands. Skulle det efter det att regeringsbeslut fattats uppstå ett skyndsamt behov av att skicka iväg ytterligare någon eller några personer eller behov att förlänga tiden för deltagandet i utbildningen något måste det således till ett nytt, kompletterande regeringsbeslut. Sådana beslut kan vara mer av verkställighetskaraktär. Den särskilda beslutsformen torde således som huvudregel användas för att, i brådskande fall, göra vissa justeringar av ett tidigare kollektivt fattat regeringsbeslut, t.ex. att öka deltagandet i en utbildning med ytterligare personer. Punkten 3 behandlas i avsnitt 5.3.3. Punkten 4 motsvarar i huvudsak 1 § 6 SRÄ-lag och avser ärenden om svenska örlogsbesök i utlandet och flygningar till utlandet med svenska militära luftfartyg. I förhållande till lag har ingen ändring gjorts vad avser svenska örlogsbesök i utlandet. När det gäller flygningar till utlandet är däremot möjligheten att kunna fatta beslut i den särskilda ordningen lag begränsad till svenska militära transport- och övningsflygningar. Med den nu valda formuleringen blir det tydligt att även deltagande i internationella flyguppvisningar omfattas av bestämmelsen. Av de grundläggande förutsättningarna i 2 § följer att beslutsformen inte kan användas för alla flygningar med militära luftfartyg till utlandet. Det är vidare naturligtvis inte avsett att det med stöd av denna punkt ska fattas beslut enligt den särskilda ordningen för att i ett militärt luftfartyg sända en svensk väpnad styrka till utlandet. Punkten 4 behandlas i avsnitt 5.3.5. Punkten 5 motsvarar i huvudsak 1 § 7 SRÄ-lag och avser ärenden om tillträde till svenskt territorium för utländska statsfartyg, statsluftfartyg och militära fordon. I förhållande till lag har 2013/14:179 bestämmelsen utvidgats till att också omfatta militära fordon. Vidare framgår nu att även uppehåll på svenskt territorium för utländska statsfartyg får beslutas i den särskilda ordningen. Därutöver har språkliga ändringar gjorts. Den typ av ärenden som avses i denna punkt är ofta av enkel beskaffenhet. Vid tillämpningen av lagen måste emellertid, liksom för alla andra ärendetyper, i varje enskilt fall bedömas om de grundläggande förutsättningarna enligt 2 § är uppfyllda. Punkten 5 behandlas i avsnitt 5.3.6. Punkten 6 saknar motsvarighet SRÄ-lag. Här avses ärenden om övningar av främmande stats militära styrka på svenskt territorium och om undantag från vapenlagen i samband med sådana övningar. Den typ av övningar, bedrivna av utländska militära styrkor, på svenskt territorium som kräver tillstånd av regeringen är typiskt sett viktiga beslut. Med hänsyn till kraven i 2 § torde det därför i normalfallet inte kunna bli fråga om att fatta beslut om sådana övningar i den särskilda ordningen. Denna typ av regeringsbeslut är ofta tämligen generellt hållna och det förekommer också regeringsbeslut i form av årstillstånd för Försvarsmakten att genomföra övningar inom ramen för visst samarbete. Den särskilda beslutsformen torde i normalfallet kunna användas för att, i brådskande fall, göra mindre kompletteringar till eller vissa justeringar av ett tidigare kollektivt fattat regeringsbeslut. Enligt 2 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) krävs tillstånd bl.a. för att föra in skjutvapen eller ammunition till . Regeringen får dock enligt 11 kap. 3 § vapenlagen besluta att lagen inte ska gälla skjutvapen och ammunition som innehas av en främmande stats militära styrka som befinner sig i inom ramen för internationellt militärt samarbete eller internationell krishantering. När regeringen beslutar att tillåta sådana övningar på svenskt territorium som beskrivits i denna punkt fattar regeringen också i regel ett beslut om undantag enligt 11 kap. 3 § vapenlagen, s.k. vapendispens, för de utländska militära styrkorna som ska delta i övningen. Det sker ofta som en del av övningsbeslutet. Punkten 6 behandlas i avsnitt 5.3.7. Sammanfattning av SOU 2013:18 Enligt 7 kap. 3 § första stycket regeringsformen ska regeringsärenden avgöras av regeringen vid regeringssammanträden. Regeringsärenden som gäller verkställighet inom försvarsmakten av författningar eller särskilda regeringsbeslut kan dock enligt paragrafens andra stycke, i den omfattning som anges i lag, under statsministerns överinseende avgöras av chefen för det departement som ärendena hör till. I lagen (1974:613) om handläggningen av vissa regeringsärenden, lagen om särskilda regeringsärenden, anges i vilka ärenden det får ske. Sådana ärenden, som alltså avgörs av endast ett statsråd, har också betecknats kommandomål. För beslut som fattas med stöd av lagen om särskilda regeringsärenden används termen SRÄ. Ordningen med ett kollektivt beslutsfattande grundar sig på uppfattningen i vårt parlamentariska system att alla beslut av regeringen ska vara uttryck för värderingar som omfattas av regeringen i dess helhet. Det var främst kravet på snabbhet som påkallade att kommandomål borde kunna avgöras i enklare former än andra regeringsärenden. Betydelsen av en snabb handläggning accentuerades vid en krissituation i landet. I lagen om särskilda regeringsärenden finns i åtta punkter uppräknat i vilka regeringsärenden beslut får fattas i denna form. Det är bland annat föreskrifter rörande Försvarsmaktens mobilisering, personalrelaterade frågor vid Försvarsmakten, tillträde till militära skyddsobjekt, örlogsbesök i utlandet och övningsflygningar till utlandet samt tillträde till svenskt territorium. Eftersom dessa ärenden hör till Försvarsdepartementets område, avgörs de av försvarsministern ensam. avgörs i praktiken endast ärenden om tillträde till svenskt territorium enligt punkten 7 med stöd av lagen om särskilda regeringsärenden. Mot bakgrund av senare tillkommen annan författningsreglering är det också osäkert i vad mån andra punkter kan tillämpas. I direktiven nämns skyddslagen (2010:305) och skyddsförordningen (2010:523) samt förordningen (2002:375) om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet, som exempel på reglering genom vilken ansvaret delegerats till myndighet. Utredarens uppdrag har varit att se hur lagen om särskilda regeringsärenden förhåller sig till annan författningsreglering och ta ställning till hur lagstiftningen ska utformas för att på bästa sätt svara mot dagens behov av att kunna handlägga regeringsärenden i denna särskilda ordning. Genomgången av annan författningsreglering har skett med utgångspunkt i den begränsning som 7 kap. 3 § andra stycket regeringsformen innebär. Utformningen av bestämmelsen utesluter en användning av beslutsformen i regeringsärenden som saknar koppling till militär verksamhet. Någon möjlighet att införa beslutsformen i andra regeringsärenden där det finns behov av ett snabbt beslutsfattande finns således inte. Utredningen har kommit till slutsatsen att kravet på särskilda skäl som framkommer i lagförarbetena inte kan vara uppfyllt enbart genom att ett ärende kräver en skyndsam handläggning. Ärenden av stor vikt bör hanteras av regeringen som ett kollektiv. För att ett beslut ska få fattas som SRÄ bör därför krävas både att ärendet är brådskande och att beslutsformen inte, med hänsyn till vad ärendet avser eller av andra skäl, Dessa grundläggande förutsättningar bör framgå direkt av Utredningen har även konstaterat att behovet av snabba beslut kan variera beroende på vad ärendet avser i sak och det rådande Eftersom ärendena rör militär verksamhet, skulle självklart ett skärpt säkerhetspolitiskt läge innebära ett ökat behov av Enligt den första punkten i lagen om särskilda regeringsärenden får beslutsformen användas i ärenden som angår föreskrifter rörande Ärenden som angår föreskrifter kan med hänsyn till föreskrifternas mer vidsträckta natur mer sällan anses uppfylla de grundläggande förutsättningarna för beslutsformen. mellan vad som kan tas i föreskriftsform och i förvaltningsbeslut är inte Utredningens bedömning är dock att ett förvaltningsbeslut bör kunna ges en utformning som är tillräckligt omfattande för att en akut situation ska kunna hanteras. I en mobiliseringssituation kommer regeringen dessutom att behöva fatta en mängd beslut av stor vikt som ligger utanför den ram som 7 kap. 3 § andra stycket regeringsformen Man kan därför utgå från att regeringssammanträden kommer att behöva hållas betydligt oftare än i en normal situation. bakgrunden anser utredningen inte att det för just mobiliserings- situationen finns behov av att ha kvar möjligheten att meddela föreskrifter som SRÄ. I genomgången av andra ärendetyper har utredningen inte heller kunnat se att det finns behov av föreskriftsformen i någon annan typ av ärenden. Utredningen konstaterar efter genomgången att behov av att kunna fatta beslut som SRÄ finns i regeringsärenden i frågor om Försvars- maktens krigsorganisering och mobilisering, totalförsvarspliktigas inkallelse och tjänstgöring i Försvarsmakten, svenska örlogsbesök i utlandet och flygningar till utlandet med svenska militära luftfartyg. Motsvarande reglering finns delvis i punkterna 1, 4 och 6. När det gäller behovet av att kunna fatta beslut som SRÄ i rege- ringsärenden i frågor om tillträde till svenskt territorium (punkten 7) konstateras att vissa ändringar bör göras. Möjligheten att fatta beslut som SRÄ bör även omfatta utländska militära fordon, liksom uppehåll på svenskt territorium för utländska statsfartyg. I regeringsärenden som rör tillfälligt bedrivna övningar av främmande stats militära styrka på svenskt territorium anser utredningen att det kan finnas behov av beslutsformen för mindre justeringar av tidigare fattade beslut och inom ramen för större beslut. Utredningen konstaterar vidare att det inte finns behov av att kunna fatta beslut som SRÄ i fråga om reservofficerares inkallelse och tjänstgöring i Försvarsmakten, Försvarsmaktens deltagande vid officiella ceremonier och i allmännyttig verksamhet, anställning, kommendering och placering av personal i militär verksamhet, tjänstledighet för personal i militär verksamhet och skyddsobjekt. ärendetyper har haft ett vidare perspektiv än den nuvarande regleringen i lagen om särskilda regeringsärenden. Delar av dessa frågor regleras i punkterna 4, 8, 2, 3 och 5. När det gäller andra tänkbara ärendetyper konstaterar utredningen i de allra flesta fall att ärendena inte lämpar sig för beslut som SRÄ, bland annat när det gäller materielfrågor och försvarsunderrättelseverksamhet. I ytterligare ett fall kan utredningen dock se att det finns behov av att kunna fatta beslut som SRÄ, nämligen i regeringsärenden om utbildning i utlandet enligt lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet. Beslut i sådana regeringsärenden är generellt sett mycket detaljerade. Utredningen bedömer därför att det kan finnas behov av beslutsformen för mindre justeringar av tidigare fattade beslut. Eftersom ändringarna som föreslås är omfattande, bör de inte göras i lagen om särskilda regeringsärenden utan i stället bör en ny lag införas. Utredningen föreslår att lagens rubrik ska vara lagen om beslut i särskilda fall i regeringsärenden rörande militär verksamhet. Uppräkningen i lagen av regeringsärenden i vilka beslut får fattas som SRÄ ska liksom i gällande lag vara uttömmande. Ingen bestämd tidpunkt föreslås för lagens och övriga författningsändringars ikraftträdande. Några övergångsbestämmelser är inte nödvändiga. Förslagen får inte några ekonomiska eller sådana andra konsekvenser som sägs i 14, 15 och 15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). Lagförslag i betänkandet (SOU 2013:18) Förslag till lag (20xx:xx) om beslut i särskilda fall i regeringsärenden rörande militär verksamhet 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om när beslut i ett regeringsärende får fattas av ett statsråd i den ordning som sägs i 7 kap. 3 § andra stycket regeringsformen. 2 § I 3 § anges i vilka frågor beslut får fattas enligt denna lag. Ett sådant beslut får fattas endast om ärendet är brådskande och beslutsformen inte, med hänsyn till vad ärendet avser eller av andra skäl, är olämplig. 3 § Beslut enligt denna lag får fattas i frågor om 1.Försvarsmaktens krigsorganisering och mobilisering, 2.totalförsvarspliktigas inkallelse och tjänstgöring i Försvarsmakten, 3.utbildning i utlandet enligt lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet, 4.svenska örlogsbesök i utlandet och flygningar till utlandet med svenska militära luftfartyg, 5.tillträde till svenskt territorium för utländska statsfartyg, statsluftfartyg och militära fordon samt uppehåll på svenskt territorium för utländska statsfartyg, och 6.tillfälligt bedrivna övningar av främmande stats militära styrka på svenskt territorium. Denna lag träder i kraft den x, då lagen (1974:613) om handläggningen av vissa regeringsärenden upphör att gälla. Förteckning över remissinstanserna (2013:18) Remissvar har inkommit från ombudsmän, , , , , Försvarets radioanstalt, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , Totalförsvarets rekryteringsmyndighet, Totalförsvarets forskningsinstitut, , , , , , , Luftfarts- verket och Transportstyrelsen. Förslag till lag om beslut i särskilda regeringsärenden Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om när beslut i regeringsärenden som gäller verkställighet av författningar eller särskilda regeringsbeslut får fattas av ett statsråd i den ordning som sägs i 7 kap. 3 § andra stycket regeringsformen. 2 § I 3 § anges i vilka frågor beslut får fattas enligt denna lag. Ett sådant beslut får fattas endast om ärendet är brådskande och beslutsformen inte, med hänsyn till det som ärendet avser eller av andra skäl, är olämplig. 3 § Beslut enligt denna lag får fattas i frågor om 1.Försvarsmaktens krigsorganisering och mobilisering, 2.totalförsvarspliktigas inkallelse och tjänstgöring i Försvarsmakten, 3.utbildning i utlandet enligt lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet, 4.svenska örlogsbesök i utlandet och flygningar till utlandet med svenska militära luftfartyg, 5.tillträde till svenskt territorium för utländska statsfartyg, statsluftfartyg och militära fordon samt uppehåll på svenskt territorium för utländska statsfartyg, och 6.övningar av en främmande stats militära styrka på svenskt territorium samt undantag från vapenlagen (1996:67) enligt 11 kap. 3 § vapenlagen. Denna lag träder i kraft , då lagen (1974:613) om handläggningen av vissa regeringsärenden ska upphöra att gälla. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet . Lag om beslut i särskilda regeringsärenden Enligt en lagrådsremiss (Försvarsdepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om beslut i särskilda regeringsärenden. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: Paragrafen innehåller en beskrivning av lagens innehåll. Vissa av de förutsättningar som gäller enligt 7 kap. 3 § andra stycket regeringsformen för att ett enskilt statsråd ska få fatta regeringsbeslut återges, men inte alla. Detta ter sig inkonsekvent. Lagrådet förordar att bestämmelsen ges en mera kortfattad lydelse, i allt väsentligt den som föreslogs i det bakomliggande betänkandet: Denna lag innehåller bestämmelser om när beslut i ett regeringsärende får fattas av ett statsråd i enlighet med vad som sägs i 7 kap. 3 § andra stycket regeringsformen. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , . Regeringen beslutar proposition Lag om beslut i särskilda regeringsärenden inför, ändrar, upp- Lag om beslut i