prop · H103148 · 2014-03-18 00:00:00 — Vad gäller tillgången på läromedel konstaterar regeringen att Sameskolstyrelsen enligt sin instruktion ska främja utveckling och produktion av läromedel för samisk undervisning och att en nordisk arbetsgrupp har tillsatts för att undersöka hur man kan öka samarbetet kring läromedel på samiska. Vidare har fått i uppdrag att stödja utveckling och produktion av läromedel i och på de nationella minoritetsspråken (U2013/6705/S). Regeringen är medveten om att det råder brist på lärare i de nationella minoritetsspråken och har vidtagit flera åtgärder för att öka tillgången på sådana lärare. Som exempel kan nämnas att har i uppdrag att genomföra insatser för att förstärka tillgången på lärare i nationella minoritetsspråk (A2013/2958/DISK) och att , och har fått ett nationellt ansvar och särskilda medel för att bygga upp och utveckla ämneslärarutbildning i finska, meänkieli, chib och samiska (se Budgetpropositionen , prop. 2012/13:1 utg.omr. 16 s. 91). har också ett särskilt åtagande vad gäller jiddisch. Regeringen avser att noga följa hur tillgången på lärare utvecklas. När det gäller bestämmelsen i skolförordningen om skyldighet att anordna modersmålsundervisning endast om det finns en lämplig lärare vill regeringen understryka att det är av central betydelse att den modersmålsundervisning som erbjuds är av god kvalitet. Det är därför rimligt att huvudmannen endast är skyldig att anordna undervisning om det finns en lämplig lärare. Såväl denna bestämmelse som motsvarande Prop. 2013/14:148 bestämmelse i gymnasieförordningen bör därför fortsätta gälla tills I betänkandet Utbildning för elever i samhällsvård och fjärr- och distansundervisning (SOU 2012:76) föreslås att fjärrundervisning ska tillåtas i modersmål, inklusive minoritetsspråk. Ärendet bereds i . Sammanfattningsvis bedömer regeringen, när det gäller de obligatoriska skolformerna, att det inte finns något som hindrar en stärkt rätt till modersmålsundervisning i de nationella minoritetsspråken på det sätt som föreslås i promemorian. Regeringen föreslår därför att kraven på att vårdnadshavaren ska ha språket som modersmål och att eleven ska ha grundläggande kunskaper i språket tas bort, när det gäller elever som tillhör en nationell minoritet och som går i , grundsärskolan, specialskolan eller sameskolan. Vad gäller gymnasieskolan och gymnasiesärskolan föreslås i promemorian att kravet på att en av vårdnadshavarna ska ha språket som sitt modersmål inte längre ska gälla som förutsättning för rätt till modersmålsundervisning för elever som hör till de nationella minoriteterna. Att behålla kravet på att en vårdnadshavare ska ha språket som modersmål i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan skulle innebära att en elev som har studerat ett minoritetsspråk i någon av de obligatoriska skolformerna och vars vårdnadshavare inte har språket som modersmål, utestängs från fortsatta språkstudier. Regeringen föreslår därför att kravet tas bort inte bara i de obligatoriska skolformerna, utan även i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan, när det gäller elever som hör till de nationella minoriteterna. Sameskolstyrelsen, , Sverigefinländarnas delegation m.fl. förespråkar att man även ska ta bort kravet på att eleven ska ha goda kunskaper i språket för att han eller hon ska ha rätt till modersmålsundervisning i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan. anser att regeringen, som ett alternativ, bör överväga att ersätta kravet på goda kunskaper i språket med ett krav på att eleven ska ha grundläggande kunskaper i detsamma. Som skäl för att avskaffa kravet på goda kunskaper hänvisar Sverigefinländarnas delegation till att kravet inte torde vara förenligt med minoritetskonventionernas eller bestämmelser. anser att kravet på goda kunskaper kan anses för hårt mot bakgrund av att de föreslagna ändringarna för de obligatoriska skolformerna innebär att en elev har rätt att läsa språket som ett nybörjarspråk i . Sameskolstyrelsen hänvisar till risken för att grundskolor misslyckas med att ge modersmålsundervisning i minoritetsspråk, medan påpekar att det alltid kommer att finnas elever som valt att inte läsa meänkieli i . Regeringen konstaterar att de föreslagna åtgärderna innebär en utvidgad skyldighet för huvudmännen att anordna modersmålsundervisning i de nationella minoritetsspråken. Elever som tillhör de nationella minoriteterna får goda möjligheter att läsa sitt minoritetsspråk under sin 2013/14:148 tid i , grundsärskolan, specialskolan eller sameskolan. Kravet på att elever i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska ha goda kunskaper i språket för att ha rätt till modersmålsundervisning är inte så högt ställt att det inte kan nås av en elev som är nybörjare när han eller hon börjar läsa sitt nationella minoritetsspråk i någon av de obligatoriska skolformerna, även om han eller hon inte läser språket under hela sin tid i den aktuella skolformen. Regeringen anser därför att kravet på att eleven ska ha goda kunskaper i språket inte behöver ändras eller tas bort. Målgruppen – vem tillhör en nationell minoritet? Några remissinstanser, däribland Kammarrätten i och , har synpunkter som rör den personkrets som omfattas av förslagen. Som framgått i föregående avsnitt är syftet med regeringens förslag att stärka rätten till modersmålsundervisning för elever som hör till de nationella minoriteterna. Lagtexten bör därför utformas på ett sådant sätt att det klart framgår att de föreslagna undantagen från de krav som annars gäller för rätt till modersmålsundervisning omfattar elever som tillhör en nationell minoritet. Några allmänt erkända, entydiga avgränsningar av vilka som tillhör nationella minoriteter finns inte. För att närmare ange vem som omfattas av den föreslagna regleringen om nationella minoritetsspråk är det, som påpekar, lämpligt att ta som utgångspunkt vad som gäller enligt ramkonvention. Detta innebär att varje enskild individ själv avgör om han eller hon anser sig tillhöra en nationell minoritet och om han eller hon vill göra anspråk på det skydd och stöd som samhället erbjuder minoriteten. Tillhörigheten baseras således på individuell självidentifikation och etnisk förankring i gruppen. Något tvång för individen att ingå i en minoritet finns inte. Den som anser sig tillhöra en nationell minoritet bör därför enligt regeringens bedömning erbjudas modersmålsundervisning i minoritetsspråket i den omfattning som följer av förslagen. Ett liknande resonemang fördes i förarbetena till språklagen, se propositionen Språk för alla – förslag till språklag (prop. 2008/09:153 s. 42). 8 Betygssättning i ämnen som inte har avslutats 8.1 Nuvarande bestämmelser har gett upphov till tolkningsproblem För , specialskolan och sameskolan finns bestämmelser i skollagen (2010:800) enligt vilka det i slutet av vissa terminer ska sättas betyg i ämnen som inte har avslutats. En motsvarande bestämmelse finns även för grundsärskolan, med den skillnaden att betyg bara ska sättas om en elev eller elevens vårdnadshavare begär det. föreskrivs att betyg ska sättas i slutet av varje termin från och med årskurs 6 till och med höstterminen i årskurs 9 i alla ämnen som inte har avslutats, utom språkval (10 kap. 16 § 1). Vidare anges att betyg i språk- Prop. 2013/14:148 val ska sättas i slutet av varje termin från och med årskurs 7 till och med höstterminen i årskurs 9, om ämnet inte har avslutats (10 kap. 16 § 2). I princip motsvarande bestämmelser finns för övriga obligatoriska skolformer (11 kap. 19 §, 12 kap. 16 § och 13 kap. 17 §). och har uppmärksammat att utformningen av de bestämmelser om betygssättning som gäller för orsakar tolkningsproblem och skapar svårigheter i betygssättningen på skolorna. Problemet består i att uttrycken ska sättas i slutet av varje termin och alla ämnen tolkas som att betyg ska sättas i ett ämne även om eleven inte har undervisats i ämnet. I en skrivelse till har därför framhållit behovet av ett förtydligande i skollagen (U2012/1323/S). Bestämmelserna om betygssättning ska Regeringens förslag: Det ska förtydligas i skollagen att en förutsättning för att betyg ska sättas i ett ämne som inte har avslutats är att eleven har fått undervisning i ämnet under terminen. Förslaget i promemorian överensstämmer med Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, bl.a. Statens skolverk, Specialpedagogiska skolmyndigheten, , och kommuner, Kommuner och Landsting och , tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. framhåller att tydliga regler underlättar för huvudmännen, medan kommun och beskriver förtydligandena som viktiga respektive välkomna. skolinspektion anser att bestämmelserna är tillräckligt tydliga i nuvarande utformning, men motsätter sig inte förslaget. Skälen för regeringens förslag: I promemorian föreslås att skollagens bestämmelser om betygssättning i , grundsärskolan, specialskolan och sameskolan ska förtydligas, så att det framgår att betyg i ämnen som inte har avslutats ska sättas i slutet av terminen under förutsättning att eleven fått undervisning i ämnet. Ingen remissinstans motsätter sig förslaget. dock att bestämmelserna är tillräckligt tydliga i nuvarande utformning. Med hänsyn till att det visat sig att bestämmelserna om när betyg ska sättas i ett ämne som inte har avslutats har gett upphov till tolknings- svårigheter vid flera grundskolor anser regeringen att det är befogat att göra ett förtydligande av vad som gäller på området. därför att det, i bestämmelserna om när betygssättning ska ske i grund- skolan, särskilt ska anges att betyg i ett ämne som inte har avslutats ska sättas i slutet av en termin om eleven har fått undervisning i ämnet under den aktuella terminen. Motsvarande förtydliganden föreslås i de bestäm- melser i skollagen som rör tidpunkten för betygssättning i grund- särskolan, specialskolan och sameskolan. 2013/14:148 9 Justeringar av vissa bestämmelser om 9.1Nuvarande bestämmelser om interkommunal ersättning Interkommunal ersättning vid mottagande i Föreskrifter om interkommunal ersättning vid mottagande i finns samlade i 10 kap. 34 § skollagen (2010:800). I paragrafens första stycke anges att en kommun som i sin grundskola har en elev från en annan kommun ska ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av elevens hemkommun, om elevens skolgång i kommunen grundar sig på 24, 25 eller 26 §. I 24 § tredje stycket anges att hemkommunen, om det finns särskilda skäl, får komma överens med en annan kommun om att denna i sin grundskola ska ta emot elever vars grundskoleutbildning hemkommunen ansvarar för. Hänvisningen i 10 kap. 34 § första stycket till 24 § innebär således att det i skollagen föreskrivs att elevens hemkommun ska ersätta den mottagande kommunens kostnader när hemkommunen kommer överens med en annan kommun om att denna ska ta emot en elev i sin grundskola. skollag (1985:1100) fanns inga bestämmelser om hur ersättningen skulle bestämmas i dessa fall. Det var således upp till kommunerna att komma överens om vilken ersättning som skulle lämnas. Den förändring som hänvisningen till 24 § innebär kommenteras inte på något ställe i förarbetena till skollagen (jfr prop. 2009/10:165 och betänkandet Ny skollag, bet. 2009/10:UbU21). I 10 kap. 28 § första stycket skollagen anges att en elev som har tagits emot i en kommuns grundskola ett visst läsår har rätt att gå kvar hela läsåret, även om de förhållanden som låg till grund för mottagandet ändras under läsåret. I paragrafens andra stycke anges att om det för eleven återstår endast en årskurs, har eleven också rätt att gå kvar sista årskursen. Paragrafen motsvarar 4 kap. 9 § första stycket skollag. skollag innehöll inga bestämmelser om interkommunal ersättning för en elev som utnyttjade sin rätt att gå kvar hela läsåret. Däremot angavs att den mottagande kommunen hade rätt till ersättning för sina kostnader för elevens utbildning från elevens hemkommun, när eleven utnyttjade sin rätt att gå kvar sista årskursen. I förarbetena till den skollag som trädde i kraft uttalas att föreskrifter om interkommunal ersättning i den situation som avses i 10 kap. 28 § andra stycket, dvs. när en elev utnyttjar sin rätt att gå kvar sista årskursen, finns i 34 § första stycket (se prop. 2009/10:165 s. 738). Där finns dock inte någon hänvisning till 28 § andra stycket och det finns heller inte några andra bestämmelser i skollagen som reglerar hur ersättning ska bestämmas i dessa fall. Detta innebär att hänvisningen i 10 kap. 34 § första stycket till 24 § är felaktig. En hänvisning skulle i stället ha gjorts till 28 § andra stycket. Interkommunal ersättning vid mottagande i grundsärskolan Bestämmelser om interkommunal ersättning vid mottagande i grund- särskolan finns i 11 kap. 33 § skollagen. I paragrafens första stycke anges att en kommun som i sin grundsärskola har en elev från en annan kommun ska ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av elevens hemkommun, om elevens skolgång i kommunen grundar sig på 24 § andra stycket 2 eller 25 §. Föreskrifterna i 11 kap. 24 § motsvarar föreskrifterna i 10 kap. 24 § med den skillnaden att det för krävs särskilda skäl för att hemkommunen ska få komma överens med en annan kommun om att ta emot en elev. I 11 kap. 27 § andra stycket finns en bestämmelse som motsvarar bestämmelsen i 10 kap. 28 § andra stycket, dvs. en bestämmelse som ger en elev som tagits emot i en kommuns grundsärskola rätt att gå kvar sista årskursen när de förhållanden som låg till grund för mottagandet ändras under det läsår då eleven går den näst sista årskursen. bestämmelse som anger hur den interkommunala ersättningen ska bestämmas i de fall som anges i 11 kap. 27 § andra stycket finns inte. Regleringen av den interkommunala ersättningen vid mottagande i grundsärskolan motsvarar därmed i dessa fall den reglering som gäller Av förarbetena framgår att avsikten varit att anpassa reglerna om mottagande i en annan kommuns grundsärskola och interkommunal ersättning vid sådant mottagande till vad som gäller på område (jfr prop. 2009/10:165 s. 757 f.). Det står därför klart att hän- visningen i 11 kap. 33 § till 24 § andra stycket 2 är felaktig, och att en hänvisning i stället skulle ha gjorts till 27 § andra stycket. Hänvisningarna i bestämmelserna om interkommunal ersättning ska justeras Regeringens förslag: Vissa paragrafhänvisningar i skollagens bestämmelser om interkommunal ersättning vid mottagande i grund- skolan ska ändras så att de motsvarar vad som gällde enligt 1985 års Motsvarande paragrafhänvisningar för grundsärskolan ska ändras på liknande sätt. Förslagen i promemorian överensstämmer med Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att invända mot förslagen. Landsting (SKL) och kommun förordar att det i 10 kap. 34 § första stycket och 11 kap. 33 § första stycket skollagen inte bara förs in hänvisningar till 10 kap. 28 § andra stycket respektive 11 kap. 27 § andra stycket samma lag, utan till de sistnämnda paragraferna i deras helhet. kommun påpekar att det är oroväckande att det i promemorian anges att nuvarande hänvisningar sannolikt är felaktiga och att lag- ändringar måste föregås av noggrann textkontroll. Skälen för regeringens förslag: I promemorian föreslås att hänvisningarna i 10 kap. 34 § första stycket och 11 kap. 33 § första 2013/14:148 stycket skollagen korrigeras. Hänvisningen till 10 kap. 24 § bör enligt promemorian ersättas av en hänvisning till 10 kap. 28 § andra stycket, medan hänvisningen till 11 kap. 24 § andra stycket 2 bör ersättas av en hänvisning till 11 kap. 27 § andra stycket. Förslagen i promemorian syftar enbart till att korrigera felaktiga hänvisningar i skollagen. Ingen remissinstans motsätter sig förslagen. SKL och kommun föreslår dock att hänvisningarna ska utformas på sådant sätt att de dessutom innebär att den nya hemkommunen ska ersätta den gamla hemkommunen för dess kostnader när en elev byter hemkommun mitt under ett läsår, men går kvar i den gamla hemkommunens grund- eller grundsärskola. Frågan om ersättning i dessa fall behandlas inte i promemorian och det är inte säkert att den föreslagna förändringen enbart skulle ha positiva konsekvenser. Regeringen gör därför bedömningen att en sådan förändring inte bör göras. Den genomgång av bestämmelser och förarbeten som redovisas i avsnitt 9.1 visar att paragrafhänvisningarna i 10 kap. 34 § första stycket och 11 kap. 33 § första stycket skollagen är felaktiga. Förslagen i promemorian bör därför genomföras. Förslagen innebär att den interkommunala ersättningen får regleras i avtal när en kommun tar emot en elev i sin grund- eller grundsärskola enligt en sådan överenskommelse med en annan kommun som avses i 10 kap. 24 § eller 11 kap. 24 §. Detta motsvarar, när det gäller , vad som gällde innan skollagen började tillämpas. Förslagen innebär vidare att den mottagande kommunen har rätt till ersättning för sina kostnader för elevens utbildning när en elev för vilken det endast återstår en årskurs utnyttjar sin rätt att gå kvar sista årskursen i kommunens grund- eller grundsärskola. Detta motsvarar vad som gällde för enligt 4 kap. 9 § skollag. 10.1Problemställning och nuvarande reglering Dammsdalskolan är en grund- och gymnasiesärskola som drivs av . Skolan har funnits och bedriver undervisning med inriktning mot elever med autism eller autismliknande tillstånd. Många av skolans elever har flera diagnoser varav kombinationen autism och ADHD är den vanligaste. Dessa funktionsnedsättningar leder till svårigheter i skolsituationen och flera elever som kommer till Dammsdalskolan har inte haft en fungerande skolgång . Elevernas behov är mycket varierande och Dammsdalskolan har stora möjligheter att vara flexibel i sitt upplägg av utbildningen. Varje elev har en studieplan som utformas efter elevens förutsättningar. Efterfrågan på platser vid är stor och gäller framför allt ungdomar med funktionsnedsättning inom autismspektrumtillstånd tillsammans med andra funktionsnedsättningar som ADHD och Tourettes syndrom. Huvudmannaskapet för skolformen särskolan var ursprungligen en Prop. 2013/14:148 uppgift för landstingen, men överfördes från landstingen Genom en övergångsbestämmelse kunde dock behålla huvudmannaskapet för Dammsdalskolan i . Bestämmelser om vem som ska eller får vara huvudman för en viss skolform finns i skollagen (2010:800). Ett landsting får vara huvudman för gymnasieskola, gymnasiesärskola, vuxenutbildning och särskild utbildning för vuxna i den utsträckning som anges i skollagen (2 kap. 3 § första stycket). När det gäller gymnasieskolan får ett landsting anordna utbildningar på sådana nationella program som avser naturbruk och omvårdnad. Efter överenskommelse med en kommun får anordna utbildningar även på andra nationella program. Beträffande introduktionsprogram får ett landsting som anordnar ett yrkesprogram även anordna programinriktat individuellt val som är inriktat mot det programmet. får dessutom, efter överenskommelse med en kommun, anordna yrkesintroduktion och individuellt alternativ (15 kap. 31 § och 17 kap. 17 och 18 §§). När det gäller gymnasiesärskolan får ett landsting efter överenskommelse med en kommun anordna utbildning på nationella och individuella program (18 kap. 29 §). Det finns däremot inte någon bestämmelse i skollagen som ger ett landsting möjlighet att bedriva grundskola eller grundsärskola. För att göra det möjligt för Dammsdalskolan att fortsätta sin verksamhet med som huvudman finns ett undantag från skollagens bestämmelser om huvudmannaskap i 24 § lagen (2010:801) om införande av skollagen (införandelagen). Enligt denna bestämmelse får ett landsting vara huvudman för grundsärskola och gymnasiesärskola vid i . Den nya skollagen innebär en förändring av grundsärskolans målgrupp. Grundsärskolan finns, liksom enligt skollag, för elever med utvecklingsstörning. skollag jämställdes dock personer med autism eller autismliknande tillstånd med personer med utvecklingsstörning. Av den nya skollagen följer däremot att personer med autism eller autismliknande tillstånd tillhör grundsärskolans målgrupp endast om de också har en utvecklingsstörning eller en betydande och bestående begåvningsmässig funktionsnedsättning på grund av hjärnskada föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom (29 kap. 8 §, se även prop. 2009/10:165 s. 387). har med anledning av de ändrade bestämmelserna kommit in med en begäran till regeringen om att få bedriva utbildning på grundskolenivå för elever med autism eller autismliknande tillstånd som hör till målgrupp. 10.2Grundskoleutbildning ska få bedrivas vid för elever med autism och autismliknande tillstånd Regeringens förslag: Ett landsting ska få vara huvudman för grundskola för elever med autism och autismliknande tillstånd och för grundsärskola, om bedrev obligatorisk särskola vid Det ska förtydligas att samma bestämmelser ska tillämpas för ett landsting som bedriver utbildning med stöd av lagen om införande av skollagen som för annan offentlig huvudman som bedriver utbildning i Förslagen i promemorian överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås att det ska anges i införandelagen att ett landsting ska få vara huvudman för grundskola vid i för elever med autism och autismliknande tillstånd. Promemorian innehåller inte något förslag till förtydligande av att samma bestämmelser ska tillämpas för som för annan offentlig huvudman som bedriver motsvarande Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som avgett yttrande tillstyrker eller har inte något att invända mot förslaget. dessa remissinstanser hör bl.a. samordning (Handisam), , , Statens skolinspektion, Specialpedagogiska skolmyndigheten, , , , och kommuner, Söder- manlands läns landsting, , Friskolornas kommun bedömer att förslaget är en logisk konsekvens av att målgruppen för grundsärskolan och gymnasiesärskolan ändrats och att Dammsdalskolan har fortsatt god beredskap att ta emot elever med kommun framhåller att en särlösning i detta fall kan vara motiverad även om det i första hand är hemkom- munens ansvar att anordna undervisning för elever boende i kommunen. Det är dock viktigt att de brister som finns i verksamheten åtgärdas innan Dammsdalskolan får tillstånd att bedriva grundskoleutbildning. verket tillstyrker förslaget men framhåller att det saknas reglering av ersättning till ett landsting för utbildning inom . tionen ser anledning att i detta fall göra ett undantag från skollagen, men anser att detta undantag bör göras i skollagen och inte, som enligt förslaget, genom en ändring av införandelagen. Detta med anledning av att undantaget annars riskerar att missas på grund av sin placering. Skälen för regeringens förslag: Syftet med promemorians förslag är att elever med funktionsnedsättning inom autismspektrumtillstånd ska kunna få utbildning vid om de är i behov av den särskilda kompetens som finns vid skolan. Den nya skollagens regler för mottagande i grundsärskolan bör inte hindra de elever som ska läsa enligt läroplan från att ta del av utbildningen vid Dammsdal- Det är vanligt att elever som går på Dammsdalskolan har flera olika funktionsnedsättningar och hemkommunen har ofta haft svårigheter att utforma och anpassa undervisningen efter elevens behov. undantaget för Dammsdalskolan infördes bedömde regeringen i propositionen om ändrat huvudmannaskap för särskolan och särvux m.m. 1991/92:94) att skolan fyllde en väsentlig funktion i utbildnings- Regeringen bedömde vidare att det var viktigt med en stabil huvudman för en verksamhet med påtagligt riksintresse och att skolans inriktning var så specialiserad att det inte var lämpligt att varje kommun anordnade sådan verksamhet. I likhet med vad kommun anför anser regeringen att förslaget i promemorian är en naturlig följd av att målgruppen för grundsärskolan och gymnasiesärskolan ändrats och att Dammsdalskolan har fortsatt god beredskap att ta emot elever med autismliknande tillstånd.