prop · H20331 · 2014-12-19 00:00:00 — Av kommunintervjuer framgår att många kommuner efterfrågar ökade möjligheter att kunna bosätta nyanlända från anläggningsboenden i samma kommun eller län direkt till kommunen utan att först gå via Arbetsförmedlingens centrala bosättning. Enligt kommunerna skulle en sådan process vara mer eﬀektiv för att få nyanlända att tacka ja till och bosätta sig i glesbygden. Anvisningar som sker till en annan kommun än den där den nyanlända har vistats anses inte vara ändamålsenliga 148Uppgifter från till i e-post . 149Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 150Arbetsförmedlingens PM Projekt bosättning och etablering /, delrapport . nyanländ i – effektiva insatser för ett snabbt mottagande? och riskerar dessutom att påverka etableringen negativt.151 Många kommuner pekar på att särskilt barnen drabbas negativt av de uppbrott sådana anvisningar innebär. Någon kommun uttrycker det så här: ”Jag upplever att många vill stanna i kommunen, barnen har börjat skolan och trivs med sina nya kontakter och vips ska de bosättas någon annanstans. Det är ett problem!”152 Även om många kommuner anser att samverkan med Arbetsförmedlingens bosättningsfunktion kring anvisningar av nyanlända fungerar tillfredställande, uppfattar kommunerna generellt att den centrala anvisningsprocessen tar allt . Eftersom matchningen mot arbetsmarknaden i praktiken ändå inte anses fungera upplevs det som onödigt krångligt att handläggningen av bosättningsärenden för nyanlända som skulle kunna anvisas lokalt från ett anläggningsboende direkt till en närliggande kommun måste gå genom den centrala bosättningsfunktionen.153 Det förekommer att kommuner tar emot nyanlända efter en ”omvänd” bosättningsprocess. Denna innebär att kommunen först tar kontakt med det lokala anläggningsboendet och hör efter om det ﬁnns nyanlända där som kan tänka sig att stanna i kommunen (alternativt att den nyanlände själv hör av sig till kommunen med en förfrågan om att få stanna), och att kommunen sedan kontaktar Arbetsförmedlingens bosättningssektion för att få dessa personer anvisade till sig. Ofta fungerar ett sådant förfarande bättre för att få nyanlända att stanna på de mindre orterna, menar ﬂera av de kommuner har intervjuat. Många kommuner anser därför att anvisningarna från anläggningsboenden i första hand borde ske till en kommun i närområdet. ”Närhetsprincipen” föreslås vara den styrande principen vid anvisning, snarare än matchning mot arbetsmarknaden.154 Även ﬂera av de länsstyrelser som har varit i kontakt med under granskningen tror att en mer lokalt organiserad bosättning skulle kunna bidra till att eﬀektivisera bosättningsarbetet. föreslår att alla kommuner bör ha ett visst antal asylplatser som länkas ihop med ett antal kommunplatser, och att anvisningarna i första hand bör prövas mot möjligheterna till bosättning i närliggande kommuner, därefter mot länet och i sista hand mot hela landet.155 151Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 152Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 27. 153Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 154Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 155Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . granskar: etablering och integration Projekt för vidareﬂytt till glesbygdskommuner efterfrågas Flera kommuner efterfrågar också någon form av ”vidarebosättningsprojekt” för att få nyanlända som redan har tagits emot i en kommun att ﬂytta till en annan kommun som bedöms ha bättre förutsättningar för etablering och integration. Liknande projekt har funnits i bland annat (i samarbete med Arbetsförmedlingen), i (JOBBO) och i . Erfarenheterna från denna typ av projekt visar att en ökad ömsesidig matchning mellan den nyanlände och mottagarkommunen i många fall fungerar bra.156 har ansvar för att bosätta kvotﬂyktingar och nyanlända som inte har rätt till etableringsplan. ska även anvisa kommuner att ta emot asylsökande ensamkommande barn och ungdomar.157 Vidarebosatta ﬂyktingar (kvotﬂyktingar) är utländska medborgare som före resan till beviljats uppehållstillstånd inom den årliga ﬂyktingkvot som regeringen fastställer. Antalet vidarebosatta uppgår till cirka 1 900 personer per år.158 Nyanlända som inte har rätt till etableringsplan och som inte har rätt till en etableringsplan uppgår till drygt 100 personer . I denna grupp ingår gymnasieungdomar 18–och personer , samt personer med en prestationsförmåga som bedömts understiga . Dessutom ingår personer som har varit folkbokförda med ett tidigare uppehållstillstånd. Ensamkommande barn och ungdomar (barn utan vårdnadshavare)159 är en grupp som har ökat . inkom cirka 3 850 asylansökningar från ensamkommande barn och cirka 2 000 beviljades uppehållstillstånd under året.160 Det är som förhandlar och som tecknar överenskommelse med kommunerna om mottagande av ensamkommande barn. 156Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 157Förordning (2007:996) med instruktion för . 1585 kap. 2 § utlänningslagen (2005:716). 159Barn som kommer till utan föräldrar eller andra vårdnadshavare räknas som ensamkommande. 7 § förordningen (2010:408) om mottagande för bosättning av vissa nyanlända invandrare. 160Migrationsverkets Verksamhets- och kostnadsprognos , s. 29 och årsredovisning 2013, s. 149. nyanländ i – effektiva insatser för ett snabbt mottagande? Organisatoriskt ansvarar Verksamhetsområde Mottagning för bosättningsuppdragets genomförande och bosättningsärendena handläggs av Bosättnings- och statsbidragsenhet i . Antalet helårsarbetskrafter på enheten uppgick till 28 (24 ). Av dessa arbetade fem med bosättning och 15 med statsbidrag.161 4.3.2Regelförändringar för mottagande av ensamkommande barn Antalet asylansökningar från ensamkommande barn och ungdomar har liksom det totala antalet asylsökande ökat . Enligt prognos väntas omkring 4 400 ensamkommande barn söka asyl i och lika många under 2015.162 Omkring 3 400 av dem beräknas bli beviljade uppehållstillstånd , och cirka 2 900 . Det genomsnittliga antalet inskrivna ensamkommande barn i mottagningssystem förväntas vara 2 600 för att sedan sjunka till 2 400 . Verket uppskattar att behovet av platser kommer att uppgå till omkring 7 800, varav cirka 2 100 för asylsökande ensamkommande barn.163 hade 287 kommuner en överenskommelse om mottagande av ensamkommande barn innefattande totalt 4 816 platser.164 Av dessa ska minst 1 326 vara tillgängliga för asylsökande ensamkommande barn medan övriga avses för barn med uppehållstillstånd.165 Tillgången till platser för asylsökande ensamkommande barn och barn med beviljade uppehållstillstånd motsvarar därmed inte behovet av platser. För att lösa platsbristen ändrades lagstiftningen för att ge utvidgade möjligheter att anvisa en kommun att ordna boende för ensamkommande barn. Genom lagändringen kan alla kommuner anvisas att ta emot ensamkommande barn oavsett om kommunen har en överenskommelse eller inte.166 sker anvisning av ensamkommande barn till en kommun enligt en prioritetsordning i fyra steg. Vid fördelningen används så kallade fördelningstal. 161Uppgifter från Bosättnings- och statsbidragsenhet i e-post . Enhetens förvaltningskostnader uppgick till 2012 och 2013. 162Migrationsverkets Verksamhets- och kostnadsprognos , s. 29. 163Migrationsverkets Verksamhets- och kostnadsprognos , s. 29–31. 164http:///download/18.220d99db144da03853b4a62/1396959210564/ 165Migrationsverkets Verksamhets- och kostnadsprognos , s. 29. 166http:///download/18.220d99db144da03853b4a62/1396959210564/ granskar: etablering och integration 4.3.3Migrationsverkets anvisningar av vidarebosatta och nyanlända utan rätt till etableringsplan ska anvisa vidarebosatta (kvotﬂyktingar) och nyanlända utan rätt till etableringsplan plats för bosättning i en kommun som har träﬀat överenskommelse med om mottagande. delar kommunernas anvisningsbara platser med Arbetsförmedlingen. startade ett projekt för att öka och stärka mottagandet av kvotﬂyktingar (SMAK). Projektet, som medﬁnansieras av Europeiska ﬂyktingfonden, genomförs i samarbete med länsstyrelserna och syftar till att utveckla en ny arbetsmodell för att bland annat ta fram mer eﬀektiva sätt att arbeta med bosättning av de personer som har särskilda behov av anpassade bostäder eller stora vårdinsatser, eftersom de ofta får vänta på bosättning.167 Sex av tio kommuner har kontaktats av Av de kommuner som hade en överenskommelse med om att ta emot nyanlända på anvisning uppger att kontaktat kommunen med en förfrågan om anvisning av vidarebosatta. av kommunerna uppger att de inte har blivit kontaktade av . Fyra av samtliga svarande kommuner uppger att de inte blev kontaktade, men att kommunen själv tagit kontakt med för att ta emot vidarebosatta.168 Två av tre tillfrågade kommuner tog emot en anvisad vidarebosatt.169 Bostadsbrist största hindret för mottagande av vidarebosatta Tre av fyra kommuner som blev kontaktade om anvisning men som valde att inte ta emot någon vidarebosatt hänvisar till bristen på bostäder som skäl för detta. Det gäller särskilt lägenheter anpassade för personer med särskilda behov. anser hälften av de kommuner som avböjt anvisning av vidarebosatta att bristen på personella resurser hindrat kommunen från att kunna erbjuda ett bra mottagande.170 167Migrationsverkets informationsblad om . 168Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 18. 169Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 19. 170Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna, fråga 21–22. nyanländ i – effektiva insatser för ett snabbt mottagande? Bosättningsunderlag för vidarebosatta håller god kvalitet Endast två kommuner anger att anledningen till att kommunen inte tagit emot en anvisad vidarebosatt var att bosättningsunderlag saknade den information som kommunen behövde för att kunna ta ställning till ett mottagande.171 Fler kommuner är generellt nöjda med bosättningsunderlag jämfört med Arbetsförmedlingens. En förklaring till detta kan vara att underlag även innehåller uppgifter om den vidarebosattes medborarskap, vistelseland och modersmål, uppgifter som många kommuner efterfrågar. Kommunerna är nöjda med kontakterna med Fler kommuner är generellt nöjda med bosättningsfunktion jämfört med Arbetsförmedlingens. av kommunerna upplever att kontakten med (såväl muntlig som skriftlig) fungerar på ett tillfredsställande sätt172 jämfört för Arbetsförmedlingen. Denna bild bekräftas av kommunintervjuer i vilka kommuner framfört att väl upparbetade rutiner och god kommunikation mellan kommunen och kring bosättning av vidarebosatta underlättar mottagandet. Mottagandet av vidarebosatta anses dock av många kommuner innebära mer arbete jämfört med andra nyanlända eftersom individer ur denna grupp ofta står längre ifrån arbetsmarknaden. Själva bosättningsprocessen bedöms dock vara enklare för denna grupp eftersom vidarebosatta inte har möjlighet att tacka nej till anvisning i en viss kommun. Det gör också att vissa kommuner, till exempel i , tar emot förhållandevis många vidarebosatta då dessa i många fall enligt kommunerna är de enda som stannar kvar i länet efter anvisning. Det ﬁnns dock en viss oro från ﬂera aktörer för att en ökad anhöriginvandring och förändringarna i lagstiftningen kring mottagandet av asylsökande ensamkommande barn kommer att innebära att mottagandet av vidarebosatta, som till skillnad från de två andra grupperna går att välja bort, kommer att nedprioriteras av kommunerna. Detsamma gäller i län som har haft ett stort mottagande av vidarebosatta och där nya tillfälliga anläggningsboenden har upphandlats.173 171Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 20. 172Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 22. 173Synpunkter från bland annat . granskar: etablering och integration 4.3.4 anvisningar av ensamkommande barn har möjlighet att anvisa asylsökande ensamkommande barn till samtliga kommuner. Nästan alla kommuner tar emot ensamkommande barn Av de kommuner som svarat på enkät har en majoritet () erfarenhet av att ha tagit emot ensamkommande barn och ungdomar . De kommuner som inte tog emot ur denna grupp anger att skälen varit att kommunen saknat överenskommelse om platser för sådant mottagande, brist på bostäder, avsaknad av tydliga direktiv från kommunledningen, bristande politisk vilja att ta emot, minskad mottagningskapacitet eller att kommunen inte ännu lyckats slussa ut redan mottagna barn till eget boende.174 Välfungerande överenskommelseprocess för anvisningar av kommunerna upplever att processen för att teckna överenskommelse med om platser för mottagande av ensamkommande barn fungerade på ett tillfredsställande sätt. Av de kommuner som inte upplever det anser några att visat liten förståelse för kommunens möjligheter att bygga upp en mottagningskapacitet.175 Var tredje kommun anser sig sakna mottagningskapacitet Något ﬂer än hälften av kommunerna () anser att de har beredskap och kapacitet för att möta utökade möjligheter att anvisa ensamkommande barn även till kommuner som saknar överenskommelse. av kommunerna anger att de saknar beredskap och mottaganingskapacitet. av kommunerna kommer dock inte att som en konsekvens av detta ta emot färre anvisade nyanlända vuxna.176 Av kommunintervjuer framgår att det ﬁnns olika åsikter om införandet av denna ”tvångslagstiftning”. En del kommuner har haft svårt att bygga upp en välfungerande mottagningsverksamhet medan andra är positiva till att ﬂer kommuner är med och delar på ansvaret för mottagandet. 174Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 44–45. 175Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 48–49. 176Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 52–53. nyanländ i – effektiva insatser för ett snabbt mottagande? 4.3.5Migrationsverkets etablering av anläggningsboenden har anläggningsboenden i många av kommuner. Med anläggningsboende (ABO) avses vanligtvis platser i lägenheter som verket hyr från kommunala allmännyttiga bostadsföretag. Med nuvarande höga inﬂöde av asylsökande har verket etablerat ﬂera nya ABO men även upphandlat platser i tillfälliga anläggningsboenden (ABT). Det kan vara vandrarhem, campingplatser och hotell. Få kommuner får regelbundet information om nyetableringar En majoritet av länsstyrelserna (17 av 21) har en regelbunden dialog med när nya anläggningsboenden öppnas i länet.177 De fyra som inte har det ser samtliga ett behov av det.178 Däremot får endast knappt en fjärdedel av kommunerna regelbundet information från innan ett anläggningsboende eller ett tillfälligt anläggningsboende öppnas i kommunen. Drygt en tredjedel anger att de inte får någon sådan information medan två av fem kommuner inte känner till om den lämnas eller inte.179 Av de kommuner som menar att de inte får regelbunden information innan nya anläggningsboenden etableras anger en majoritet (två av tre kommuner) att de har framfört ett behov av detta till lokalt och/eller centralt.180 Av kommunintervjuer framgår att kommunerna efterfrågar en ökad dialog med inför nyöppnande av ABO för att bättre kunna planera mottagandet och insatser inom bland annat förskola och skola. Flera exempel har getts om när kommunen någon dag före ankomst har fått information om att en busslast med ett 50-tal nyanlända är på väg till kommunen eller fått information om detta via lokaltidningen. I något fall hade problem med en oseriös privat aktör som upphandlat tillfälliga platser av kunnat undvikas om verket hade haft en dialog med kommunen om detta. Andra kommuner har framfört att när hyr ett större antal lägenheter från allmännyttan för asylsökande så försvårar det för kommunen att ställa anvisningsbara platser till förfogande för nyanlända med uppehållstillstånd.181 Enligt kan de på grund av upphandlingssekretess, enligt lagen om oﬀentlig upphandling (), inte i förväg lämna ut information till kommuner i vilka nya boenden kan komma att etableras. Kommuner har inte heller möjlighet att påverka antalet boendeplatser som kan bli resultatet av en upphandling. Detta har, enligt , mötts av negativa reaktioner 177Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna, fråga 21. 178Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna, fråga 21b. 179Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 24. 180Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 25. 181Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . granskar: etablering och integration från vissa kommuner.182 Det överensstämmer även med den bild som har fått från genomförda kommunintervjuer.183 4.3.6 Förslag om alternativa boendeformer Bristen på lämpliga bostäder där nyanlända kan bo efter beviljat uppehållstillstånd är ett återkommande hinder för mottagande i kommunerna. För att bidra till att lösa boendefrågan och sänka statens kostnader för nyanlända med uppehållstillstånd i anläggningsboende pågår olika insatser i ﬂera regioner och internt inom myndigheterna. presenterar i sin redovisning av det samverkansuppdrag som bedrivs mellan berörda myndigheter ﬂera förslag på försöksverksamheter med boendeformer som skulle kunna bidra till att ﬂer nyanlända kan bosättas i kommunerna.184 Så kallade ”PUT-boenden” och överlåtelse av ABO-lägenheter är två av förslagen. PUT-boenden, dvs. boenden för nyanlända med permanent uppehållstillstånd, föreslås vara ﬁnansierade av staten (exempelvis genom ) och avse ett tillfälligt boende som upphandlar av en privat aktör eller som kommunen iordningställer. Förslaget om överlåtelse av ABO-lägenheter innebär att lägenheter i Migrationsverkets anläggningsboende görs möjliga att överlåta till den nyanlända när denna fått permanent uppehållstillstånd, om matchningen mellan den nyanlände och kommunen är lämplig.185 4.3.7Migrationsverkets möjligheter att äga boenden har inte möjlighet att äga boenden eller fastigheter. Verket tecknar därför avtal med både privata och kommunala fastighetsägare och står för hyreskostnaderna.186 På grund av bostadsbristen är det svårt för att hitta tillräckligt många lägenhetsplatser för såväl asylsökande som personer med beviljade uppehållstillstånd som väntar på kommunplacering. Det innebär att verket även måste upphandla platser i tillfälliga anläggningsboenden. Det kan handla om vandrarhem, stugbyar och hotell. ﬁnns det cirka 11 000 sådana upphandlade platser på många olika orter i landet. Dessa platser är cirka fyra gånger dyrare än platser i vanliga lägenhetsboenden.187 182Migrationsverkets årsredovisning , s. 70. 183Riksrevisionens fallstudier i , , och . 184Migrationsverkets rapport arbeta tillsammans – redovisning av samverkansuppdraget mellan myndigheter i processen från ansökan till etablering med egen försörjning alternativt återvändande (dnr. 185Bilaga 4 Boendeformer 1, till arbeta tillsammans – redovisning av samverkansuppdraget mellan myndigheter i processen från ansökan till etablering med egen försörjning alternativt återvändande (dnr. 186Migrationsverkets Verksamhets- och kostnadsprognos (), s. 28. 187Migrationsverkets årsredovisning , s. 69. nyanländ i – effektiva insatser för ett snabbt mottagande? Enligt företrädare för , som har intervjuat, har information om en tänkbar lösning att kunna äga och driva boenden i egen regi framförts till (). Förutom lägre kostnader kan en sådan möjlighet innebära en ökad framförhållning i verkets planering och ett bättre resursutnyttjande av beﬁntliga boendeplatser i mottagningssystemet. Det kan också innebära en ökad dialog med kommuner i vilka tillfälliga anläggningsboenden etableras.188 4.4Övergripande om myndigheternas bosättningsansvar 4.4.1Hinder för utskrivning från anläggningsboende påverkar ﬂödet Eftersom Arbetsförmedlingens måluppfyllelse försvåras av en hög ärendebalans är det positivt för myndigheten om en nyanländ inte begär hjälp med, tackar nej till eller avbryter sin bosättning. Att färre nyanlända anvisas bosättning genom Arbetsförmedlingen innebär dock ökade svårigheter för att få nyanlända som tackat nej till anvisning att ﬂytta från anläggningsboendet. Nyanlända som vistas anläggningsboende och som tackar nej till en anvisad plats för bosättning förlorar rätten till fortsatt hjälp med logi från . Dessa nyanlända ska lämna anläggningsboendet. I praktiken uppstår dock ibland problem med att få personer att lämna anläggningsboendet, vilket medför ökade kostnader för . kan inte skriva ut en person som inte på egen hand ordnar sitt boende eller begär hjälp med bosättning. Arbetsförmedlingen kan inte ställa krav på att personen ska anmäla behov av hjälp med bosättning, eftersom detta enligt förordningen (2010:408) om mottagande för bosättning av vissa nyanlända invandrare är frivilligt. Av 8 § i samma förordning framgår att en bosättningsanvisning ska göras möjligt. Detta förutsätter dock att en nyanländ först anmält ett behov av sådan hjälp. Enligt företrädare för , som har intervjuat, har sannolikt alla nyanlända som bor i anläggningsboende ett behov av hjälp med bosättning. Arbetsförmedlingen borde därför påbörja ett bosättningsärende för samtliga nyanlända i anläggningsboende. Om en nyanländ efter att ett bosättningsärende har öppnats själv hittar egen bostad och kan presentera en adress dit personen kan ﬂytta skulle bosättningsprocessen kunna avbrytas. Men en nyanländ skulle, enligt , inte ha möjlighet att kunna avbryta ett bosättningsärende utan att först presentera en adress att ﬂytta till.189 188Intervju med företrädare för centralt . 189Riksrevisionens intervju med företrädare för centralt . granskar: etablering och integration Kommunerna efterfrågar en ansvarig bosättningsmyndighet Av kommunenkät framgår att en majoritet av kommunerna () anser att det vore bättre om en myndighet hade det samlade ansvaret för samtliga grupper av nyanlända med behov av bosättning i kommunerna, istället för att ansvaret som är uppdelat mellan Arbetsförmedlingen och . Endast 14 kommuner () anser inte att ansvaret borde ligga på en myndighet medan av kommunerna är osäkra på vilken organisering som vore bäst.190 De vanligaste argumenteten för en ansvarig bosättningsmyndighet är att en myndighetskontakt skulle underlätta kommunens arbete, skapa en helhetssyn och öka förutsägbarheten. Flera kommuner menar att den konkurrens om lediga lägenheter som råder mellan Arbetsförmedlingens och respektive bosättningsfunktioner skulle kunna undvikas om en myndighet ﬁck ett samlat ansvar. De anvisningsbara platserna skulle kunna användas bättre, det skulle skapa en mer likvärdig hantering jämfört med , och det bedöms även kunna påskynda bosättningsprocessen. Enligt ﬂera kommuner borde Arbetsförmedlingen komma in i processen först då den nyanlända är på plats i kommunen för att då kunna fokusera fullt ut på att få den nyanlända i arbete.191 Flera kommuner bedömer att har starkare incitament att få utﬂödet av nyanlända från anläggningsboenden att gå snabbare, eftersom de ansvarar för dessa boenden och hela processen från ansökan till beslut om uppehållstillstånd. De har även möjlighet att bedöma var platser vid anläggningsboenden behöver frigöras och vilka vidarebosatta som snabbt behöver plats i en kommun. anses av många kommuner även ha bättre kunskaper och ökad helhetssyn om ﬂyktingfrågor än Detta motiverar, enligt ﬂera kommuner, att borde ha det samlade ansvaret för bosättningen av samtliga grupper av nyanlända. En ansvarig myndighet skulle också innebära att kompetensen om förutsättningarna för mottagande i kommunerna samlas och att myndigheten skulle få en mer samlad bild av ärendena med ett platshanteringssystem istället för två. Hinder för informationsöverföring och sekretess mellan myndigheter skulle också kunna undvikas. Det skulle också innebära en förenklad process med färre inblandade aktörer och moment. Som exempel beskriver en kommun kontakterna kring bosättning på följande sätt: ”kontaktar bosättningsenheten kommunen eller kommunen bosättningsenheten om lediga platser. Bosättningen [bosättningsenheten] tar kontakt med [Arbetsförmedlingens lokala] etableringshandläggare