prop · H103115 · 2014-03-07 00:00:00 — Fullbordandet av projekt av intresse för Energigemenskapen i sydöstra sägs ha avgörande betydelse för marknadsöppningen, försörjningstryggheten och hållbarheten i hela regionen. beslutade att förordningen om anmälan till kommissionen av projekt för investeringar i energiinfrastruktur (nr 617/2010) ogiltigförklaras. Bakgrunden var att bestred den rättsliga grund som använts för antagande av förordningen. Efter domstolens dom har förordningen fortsatt verkan till dess att en ny förordning har antagits med stöd av artikel 194.2 i EUF-fördraget. föreslog kommissionen en förordning med i princip samma innehåll som den ogiltigförklarade för att följa domstolens dom, med undantag för nödvändiga anpassningar på grund av det nya lagstiftningsförfarandet. Förordningen anger gemensamma ramar för anmälan till kommissionen av uppgifter och information om projekt för investeringar i energiinfrastruktur inom sektorerna olja, gas, el, biobränsle och koldioxid. Medlemsstaterna eller de enheter de delegerar denna uppgift till ska samla in och vidarebefordra uppgifter och information om investeringsprojekt som rör produktion, transport Vid (energi) informerade Skr. 2013/14:115 ordförandeskapet att en överenskommelse nåtts. har informerats om regeringens bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i förordningsförslaget. Samråd i har ägt rum . 2013/14:115 DEL 9 JORDBRUK, FISKE OCH 45 Den gemensamma jordbrukspolitiken EU:s gemensamma jordbrukspolitik är ett fullständigt harmoniserat politikområde som består av två pelare: första pelaren (direktstöd och marknadsordningen) och andra pelaren (miljö- och landsbygdsstöd). nådde , rådet och kommissionen en överenskommelse om utformningen av den framtida jordbrukspolitiken efter 2013. 45.1Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken Kommissionen presenterade sitt lagförslag för den framtida gemensamma jordbrukspolitiken . Förslaget omfattade fyra förordningar: direktstödsförordningen, marknadsordningen, landsbygdsförordningen samt den horisontella förordningen om finansiering, förvaltning och kontroll (se faktapromemoria 2011/12:FPM30). och , under det irländska ordförandeskapet, behandlades ett antal utestående frågor i de olika förslagen till förordningar. Principöverenskommelsen om EU:s fleråriga budgetram för perioden –2020 vid stats- och regeringschefernas möte medförde att flera av dessa frågor löstes ut. Vid jordbruksrådet enades medlemsländerna om en allmän inriktning gällande hela förslaget till gemensam jordbrukspolitik. Efter det att fattat beslut om förordningarna inleddes intensiva trepartsförhandlingar. , rådet och kommissionen nådde en politisk överenskommelse om alla fyra förordningarna. Några frågor i direktstödsförordningen och landsbygdsförordningen kvarstod och en överenskommelse om dessa nåddes först . Rådet antog förordningarna efter det att fattat beslut . Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken innebär, förutom en minskad budget, att jordbrukspolitikens tre delar – marknadsstöd, direktstöd och landsbygdsstöd – kvarstår. Inga större framsteg gjordes i reformen för att öka marknadsorienteringen av jordbrukssektorn. Reformen innebär vidare att skillnader i direktstödsnivåer mellan medlemsländer och mellan lantbrukare minskar samt att en rad nya komponenter införs inom ramen för direktstödet. Regeringens övergripande handlingslinje i förhandlingarna har varit att uppnå ökad marknadsorientering, lika konkurrensvillkor, ökad miljö- nytta, förenkling och en förbättrad samstämmighet med politiken för Regeringen har kontinuerligt samrått med EU- Skr. 2013/14:115 nämnden inför ministermöten och hållit överläggningar med miljö- och jordbruksutskottet. 45.2Övergångsförordning för den gemensamma jordbrukspolitiken Eftersom reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken till största del kommer att träda i kraft först lade kommissionen fram ett förslag till övergångsregler för . Reglerna möjliggör en övergång mellan budgetperioderna och regelverken och omfattar övergångsregler för både pelare I- och pelare II-åtgärder (se faktapromemoria 2012/13:FPM105). Förslaget började diskuteras under det irländska ordförandeskapet, diskussioner som fortsatte under det litauiska ordförandeskapet. Regeringens övergripande handlingslinje var att övergångsreglerna skulle vara enkla att hantera och möjliggöra en smidig övergång till en ny gemensam jordbrukspolitik. I linje med detta förespråkade regeringen därför så få förändringar som möjligt jämfört med nuvarande regelverk. Rådet antog övergångsreglerna efter det att fattat beslut . 45.3Säljfrämjande åtgärder och informationskampanjer för jordbruksprodukter Meddelandet Säljfrämjande åtgärder och informationskampanjer för jordbruksprodukter – en strategi med stort europeiskt mervärde för att främja smaker presenterades vid jordbruks- och fiskerådet . offentliggjorde kommissionen sitt förslag till ny förordning på området. Förslaget innehåller bl.a. ändringar som syftar till ökat fokus på europeiska mervärden och ursprung, ökad samverkan mellan producenter i olika medlemsstater samt förenklingar i det administrativa systemet. Kommissionen föreslår även en utökad budget, ett bredare tillämpningsområde beträffande både produkter och stödmottagare samt anpassningar av regelverket till Lissabonfördraget och den nya förordningen om en samlad marknadsordning. Regeringens övergripande ståndpunkt är att informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder inte ska finansieras med offentliga medel utan främst är en uppgift för marknadens aktörer. Inför det faktum att systemet med offentligt stöd till informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder redan existerar, ligger det i svenskt intresse att verka för att gemenskapens medel används på ett så klokt och effektivt sätt som möjligt. 2013/14:115 46 En rad EU-politikområden som miljö, landsbygdsutveckling, energi och handel påverkar skog och skogsbruk i medlemsstaterna. Det finns dock inte någon specifik rättslig grund för en gemensam skogspolitik i . Vid Jordbruks- och fiskerådet presenterade kommissionen ett meddelande om en ny skogsstrategi (se faktapromemoria 2013/14:FPM15). EU har en skogsbruksstrategi. –2011 strukturerades genomförandet av skogsbruksstrategin i en handlingsplan för skog. Utvärderingarna av handlingsplanen påpekade behovet av en uppdatering av . Meddelandet utgör grunden för ett nytt strategiskt ramverk både för samarbetet mellan medlemsstaterna och mellan medlemsstaterna och EU-institutionerna. Strategins syfte enligt meddelandet är att säkerställa samstämmighet mellan politikområden på EU-nivå som påverkar hållbart skogsbruk. Dessutom konstateras att många utmaningar som EU:s skogar står inför är gränsöverskridande. Kommissionen föreslår att strategin, förutom att främja en samstämmig helhetssyn på skogsbruk, etablerar som ett gemensamt mål om att skogarna i EU ska vara brukade enligt principen om hållbart skogsbruk. Målet är dessutom att EU:s bidrag till främjandet av hållbart skogsbruk och minskad avskogning på global nivå förstärks. Förutom betoningen av hållbart skogsbruk lyfts resurseffektivitet och globalt skogsansvar fram som vägledande principer. Meddelandet innehåller åtta prioriterade område som väl återspeglar de EU-politikområden som påverkar medlemsstaternas skogsbruk. Inom de prioriterade områdena har kommissionen inkluderat ett fyrtiotal pågående och kommande initiativ av strategisk karaktär. Regeringen välkomnar arbetet med att se över men är dock oroad över den ansats som kommissionen valt i meddelandet eftersom den delvis är tveksam ur ett befogenhetshänseende. Regeringens övergripande ståndpunkter när det gäller EU och skog är att skogspolitik är nationell kompetens och i övrigt, där kommissionen använder sin initiativrätt, måste subsidiaritetsprincipen respekteras. EU:s insatser på skogsområdet bör även fortsättningsvis vara begränsade. Regeringen anser att samordning av politik på EU-nivå som påverkar skog och skogsbruk kan förbättras och värdesätter att meddelandet tar sin utgångspunkt i begreppet hållbart skogsbruk. Således anser regeringen att det är av största vikt att även den uppdaterade skogsstrategin tar hänsyn till de olika förutsättningar som råder i EU:s medlemsstater samt respekterar och kompletterar medlemsstaternas nationella skogspolitik. Det inkommande grekiska ordförandeskapet kommer att fortsätta arbetet med rådsslutsatserna med ambitionen att dessa ska antas . Den gemensamma fiskeripolitiken är en fullt utvecklad unionspolitik. Målet är att förvalta en gemensam, gränsöverskridande naturresurs på ett sådant sätt att ett hållbart nyttjande kan uppnås i ekonomiskt, miljömässigt och socialt hänseende. 47.1 Reform av den gemensamma fiskeripolitiken antog kommissionen ett förslag till reformpaket för den gemensamma fiskeripolitiken (se faktapromemoria 2011/12:FPM43). Paketet omfattade den s.k. grundförordningen, marknadsordningen och ett meddelande om den externa dimensionen. presenterades den sista delen i reformpaketet, förslaget om en Europeisk havs- och fiskerifond (EHFF). Förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken (grundförordningen) röstade om sin ståndpunkt vid första behandlingen . Efter förhandlingar mellan , rådet och kommissionen kunde en överenskommelse nås . Överenskommelsen godkändes därefter av fiskeriutskott samt av rådet . röstade ja till den slutliga överenskommelsen om grundförordningen. I korthet innebär överenskommelsen att EU:s fiskebestånd ska uppnå maximal hållbar avkastning (MSY) där det är möjligt, och för samtliga fiskebestånd och att ett utkastförbud införs successivt i olika fisken med start . Regelverket ger möjlighet till femprocentiga undantag av mindre betydelse från utkastförbudet, så kallade de minimis (dessa tillåts vara För undantag krävs att vetenskapliga bevis tyder på att ökad selektivitet är mycket svårt att uppnå eller att hanteringen av oönskade fångster skulle medföra oproportionerliga kostnader för fiskaren. Den nya gemensamma fiskeri- politiken ska se till att fisket och vattenbrukets aktiviteter är långsiktigt hållbara och överensstämmer med annan gemenskapspolitik, såsom unionens miljö- och utvecklingspolitik. Skärpta regler för EU:s fiske som bedrivs i tredjeland, de s.k. fiskepartnerskapsavtalen, har också införts i bekräftade förordningen genom en tidig överenskommelse i andra läsningen . Vid rådsmötet antogs en politisk överenskommelse för marknadsordningen, som i korthet innebär en tydligare koppling mellan marknadsordningen och den Europeiska havs- och fiskerifonden samt de uppsatta målen i den gemensamma fiskeripolitiken (GFP). marknadsordningen ska bidra till att målen med GFP uppnås, vilket har varit i överensstämmelse med generella handlingslinje under 2013/14:115 förhandlingsprocessen. En tydlig koppling till GFP är exempelvis beaktande av minsta bevarandestorlek i förekommande fall i samband med fastställandet av handelsnormer och minsta handelsstorlek vilket särskilt nämns i den nya marknadsordningen. Detta knyter an till utkastförbudet och hantering av oönskad fångst som behandlas i den nya förordningen genom möjligheten till användning av all landad fisk till andra ändamål än att användas som livsmedel. Vidare ges producentorganisationerna möjlighet till ett större ansvar inom den dagliga förvaltningen av fisket, vilket framförallt syftar till en hållbar fiskeri- och vattenbruksverksamhet. Detta säkerställs bl.a. med krav i förordningen på utarbetande av produktions- och saluföringsplaner och en större roll inom övervakning och kontroll. trappas interventionssystemet ner och återtaget av osålda produkter avskaffas i den nya förordningen, vilket har varit en viktig fråga för . I den nya marknadsordningen utvidgas dessutom kravet på konsumentinformation. Förutom handelsbeteckning, produktionsmetod och fångstzon måste nu även vetenskapligt namn samt huvudsaklig redskapstyp anges när produkten säljs till konsument. Samråd med skedde senast . Den europeiska havs- och fiskerifonden Vid Jordbruks- och fiskerådet nåddes en överenskommelse om en s.k. allmän inriktning om förslaget till förordning om en europeisk havs- och fiskerifond. Överenskommelsen kompletterade den delvisa allmänna inriktning som rådet kom överens om , då ministrarna enades om vilka slags åtgärder som fonden ska stödja. De utestående frågorna rörde framförallt utformningen av de bestämmelser som reglerar genomförandet av förvaltningen av fonden (den s.k. genomförandemekanismen), men också om fondbudgetens fördelning mellan åtgärder och de kriterier som ska styra kommissionens kommande fördelning av fondens medel till medlemsstaterna. Den slutliga kompromissen fick stöd av tillsammans med en bred majoritet av medlemsstaterna. Endast och meddelade att de inte kunde ställa sig bakom kompromissen. antog i plenum ett betänkande om samma förordning. Trepartsförhandlingar mellan rådet, och kommissionen inleddes men slutfördes inte . Förhandlingarna förväntas återupptas . Den övergripande svenska målsättningen under förhandlingarna har varit att åstadkomma ett finansiellt instrument som understöder bl.a. en hållbar förvaltning av havet och dess resurser och inte bidrar till att vidmakthålla överkapacitet i flottan och en sned konkurrenssituation. kan konstatera att flera av ändringsförslagen i betänkande går i motsatt riktning. Den svenska handlingslinjen i trepartsförhandlingarna mellan rådet, kommissionen och bygger därför på att försöka behålla rådets allmänna inriktning intakt. arbetar för att säkerställa att sådana stödåtgärder som har tydlig koppling till den gemensamma fiskeripolitiken och som kräver en gemensam lösning på EU-nivå behålls samt att sådana stödåtgärder som motverkar målet om ett hållbart fiske tas bort Skr. 2013/14:115 eller omgärdas av striktare villkor. Samråd skedde med . 47.2EU:s fiskepartnerskapsavtal med tredjeland Regeringens hållning angående EU:s fiskepartnerskapsavtal med tredjeländer (FPA) har varit att göra ett ställningstagande från fall till fall. Avtalet med har en särställning bland fiskepartnerskapsavtalen på grund av Västsahara-frågan. antog rådet med kvalificerad majoritet ett mandat som möjliggjorde för kommissionen att inleda förhandlingar om ett nytt protokoll mellan och . röstade nej till detta mandat. Efter ett antal förhandlingsrundor kom kommissionen överens med om ett nytt protokoll. Protokollet ska gälla och har ett ekonomiskt värde på . har ifrågasatt huruvida EU:s fiskepartnersavtal med är förenligt med folkrätten. Eftersom inte är en del av territorium, krävs enligt folkrätten att nyttjandet av fiskeresurserna sker till förmån för det sahariska folket i och i enlighet med deras intresse och vilja. har noterat de ansträngningar som gjorts från kommissionens och sida för att säkerställa en bättre regional fördelning av intäkterna från avtalet. Trots ansträngningar i rätt riktning är dock bedömningen att de förändringar som skett inte är tillräckliga för att tillse att de folkrättsliga förpliktelserna är uppfyllda i relation till det sahariska folket i . Den sammantagna bedömningen blev därför att inte kunde ställa sig bakom protokollet till fiskepartnerskapsavtalet och röstade nej. har följande protokoll behandlats och har röstat ja till ingående av protokoll med , , , och . Förhandlingsmandat har antagits för samt . har röstat ja till dessa förhandlingsmandat. nåddes en politisk överenskommelse om fiskemöjligheterna i vid jordbruks- och fiskerådet . Kvoterna för torsk sänktes för det västra beståndet och ökades för det östra beståndet. För både östra och västra beståndet var besluten i enlighet med förvaltningsplanen. För lax sänktes kvoten något utöver det förslag som kommissionen lämnat. För övriga bestånd (sill, skarpsill och rödspätta) visar den vetenskapliga rådgivningen på en positiv eller stabil trend och där beslutades huvudsakligen om ökningar av fiskemöjligheterna. Ökningarna ligger under eller i linje med de vetenskapliga råden. Antalet fiskbestånd som fiskas enligt principen om maximal hållbart avkastning (MSY) till 2014 har ökat, och merparten av sillbestånden, så väl som det östra torskbeståndet, fiskas enligt 2013/14:115 MSY. För skarpsill beslutade rådet en något mindre minskning än vad kommissionen förordat, vilket gör att beståndet når MSY-nivån först . Inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken förhandlar EU om fiskemöjligheter i (, och ). Förhandlingar om fiskekvoter och övriga regler för fisket på gemensamt förvaltade bestånd sker dels internt inom EU, dels med kuststaterna runt . Resultatet av både de externa och de interna förhandlingarna om fiskerimöjligheter fastställs i den s.k. TAC- och kvotförordningen som i regel antas vid jordbruks- och fiskerådsmötet . Årsförhandlingarna med tredjeland baseras på långsiktiga fiskeavtal, främst mellan och , men även mellan EU och de övriga kuststaterna , , samt . För är de viktigaste bestånden i torsk, kolja, sill, makrill, räka, havskräfta, tobis och blåvitling. Förslaget om 2014 års fiskemöjligheter antogs genom en politisk överenskommelse vid jordbruks- och fiskerådsmötet . För majoriteten av EU:s bestånd innebar överenskommelsen att gällande förvaltningsplaner följdes samt kvotminskningar eller oförändrade nivåer med utgångspunkt från vetenskaplig rådgivning. Ministrarna fattade också beslut om oförändrat antal dagar till havs för fiske med torskfångande fiskeredskap inom ramen för den reviderade förvaltningsplanen för torsk. Endast preliminära kvoter kunde fastställas för flera av de för viktiga kvoterna i och såsom torsk, sill, makrill, räka, kolja och sej. Detta beror på att förhandlingarna mellan och inte kunde slutföras som brukligt . Inte heller kuststatsförhandlingarna kunde slutföras innan årsskiftet. EU hoppas kunna slutföra dessa förhandlingar . EU och undertecknade ett nytt tillträdesavtal för som ger svenska, danska och norska yrkesfiskare tillträde till varandras kustnära vatten. Det tidigare avtalet mellan , och sades upp av , och upphörde . Det ömsesidiga tillträdet har förlängts i omgångar i avvaktan på att förhandlingarna om ett nytt avtal kunde slutföras. med diskussionerna om detta så kallade tillträdesavtal har man kommit fram till överenskommelser om så lika fiskeregler som möjligt för fiske i , exempelvis gemensamma redskapsregler vilket medför ett mer selektivt fiske i hela . Inom EU finns omfattande regelverk för djur och livsmedel. Enligt fördraget har unionen och medlemsstaterna skyldighet att ta hänsyn till djurens välfärd. Lagstiftningen om djurhälsa syftar dels till att underlätta handeln med djur och animaliska produkter inom EU utan att sprida sjukdomar, dels till att förhindra smitta från djur till människa. Lagstiftningen för livsmedel är i stort sett harmoniserad inom unionen, vilket innebär att det inte är tillåtet för enskilda medlemsstater att ha strängare regler eller mer generösa bestämmelser än de som finns i . 48.1Friskare djur, sundare växter och säkrare livsmedel presenterade kommissionen ett lagstiftningspaket med fem rättsakter och ett meddelande under namnet: Friskare djur, sundare växter och en säkrare jordbruksbaserad livsmedelskedja – en moderniserad lagstiftning för ett mer konkurrenskraftigt EU. Förordningsförslagen handlar om djurhälsa, skyddsåtgärder mot växtskadegörare, produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial, offentlig kontroll inom djur-, växt- och livsmedelsområdena m.fl. samt EU-utgifter inom områdena djurhälsa, växtskadegörare och offentlig kontroll. Kommissionens målsättning med förslagen är att skapa en effektivare, mer modern och enklare lagstiftning för en god djurhälsa, ett gott skydd mot växtskadegörare, säkra livsmedel och ett konkurrenskraftigt jordbruk. Förslagen förhandlades mellan medlemsstaterna och i . har gett stöd för förslagens huvudlinjer men ifrågasatt vissa delar, främst sådana där bedömningen är att de skulle innebära onödig administrativ börda för företag och myndigheter. Förslagen var föremål för överläggning med miljö- och jordbruksutskott och samråd med . har informerats genom faktapromemoriorna 2012/13: FPM113, 2012/13:FPM114, 2012/13:FPM115, 2012/13:FPM116 och 2012/13:FPM129. 48.2Elektronisk märkning av djur Kommissionen presenterade ett förslag som innebär att elektronisk identifiering (EID), vid sidan av konventionella öronmärken, blir en officiell metod för märkning och registrering av nötkreatur. Tillämpningen av EID föreslås bli frivillig, men medlemsstaterna ges möjlighet att införa nationella bestämmelser om obligatorisk EID-märkning. Kommissionen föreslog vidare att det nuvarande systemet som gäller för frivillig märkning av nötkött upphävs och ersätts med de generella märkningsbestämmelserna. Förslagen syftar till att 2013/14:115 minska den administrativa bördan för berörda och öka sektorns konkurrenskraft. Särskilt frågan om reglerna för den frivilliga märkningen ledde i rådet till utdragna diskussioner mellan medlemsstaterna. Regeringen har gett stöd för förslagets huvudlinjer (se faktapromemoria 2011/12:FPM2). krävde i ett ändringsförslag att bestämmelser om märkning av kött från klonade djur och deras avkommor ska införas i förslaget, vilket inte kunde accepteras av övriga institutioner. En principöverenskommelse uppnåddes i första behandlingen av förslaget efter att kommissionen skriftligen lovat att i en separat lagstiftningsakt lägga fram bestämmelser i fråga om kloning. Antagandet av förslaget har försenats beroende på att vill invänta förslaget om kloning från kommissionen. Kommissionen antog två lagstiftningsförslag om kloning. presenterade kommissionen ett förslag till ändring av rådets direktiv /110 om honung (honungsdirektivet, se faktapromemoria 2012/13:FPM12). Målsättningen med förslaget är dels att anpassa lagstiftningen till EUF-fördraget, dels att klargöra att pollen är en beståndsdel i honung och inte en ingrediens mot bakgrund en dom i . Målet rörde förekomsten av pollen från genetiskt modifierad majs i biodlingsprodukter. Honungsdirektivet är i genomfört i föreskrifter om honung, 2003:10. Regeringen delar kommissionens problembeskrivning och förslag till åtgärder och välkomnar därför förslaget till ändring av honungsdirektivet. Förslaget har behandlas i en rådsarbetsgrupp . Jordbruks- och miljöutskotten i röstade och antog en rad ändringsförslag. Rapportören valde att inte söka mandat för att förhandla med rådet. Skälet var bl.a. vissa av ändringsförslagen. Hela måste nu rösta innan triloger kan inledas. Denna omröstning beräknas ske . 48.4Kommissionens handlingsplan mot livsmedelsbedrägerier påvisades inom EU hästkött i produkter som enligt märkningen skulle innehålla nötkött. Ett antal åtgärder har vidtagits för att kartlägga vidden av – och för att motarbeta – denna sorts aktiviteter. Det irländska ordförandeskapet sammankallade berörda ministrar för att informera om läget. Därefter togs frågan även upp för information på jordbruks- och fiskerådet. genomförde medlemsstaterna och kommissionen en samordnad kontrollplan avseende provtagning för häst-DNA i färdiga livsmedel och avseende förekomst av det i livsmedel förbjudna hästläkemedlet fenylbutazon. På EU-nivå blev resultaten av 4144 tester för häst-DNA 193 positiva (4,) och av 3155 tester för fenylbutazon visade 16 tester spår av ämnet. Med anledning av hästköttsskandalen har en handlingsplan lagts fram. 2013/14:115 Ett fempunktsprogram presenterades av kommissionen med avsikt att återfå konsumenternas förtroende för europiska livsmedel. De fem punkterna handlar om livsmedelsbedrägerier, provtagningsprogram, hästpass, offentliga kontroller, implementering och påföljder samt ursprungsmärkning. Bland annat finns förslag om närmare samarbete mellan medlemsstaterna och att redlighetsfrågor ska ingå i medlemsstaternas kontrollplaner. Vidare uppmanas medlemsstaterna att rapportera om åtgärder som vidtas för att kontrollera efterlevnaden av hästpassförordningen.