prop · H103177 · 2014-03-11 00:00:00 — har också tillsynsansvar över och rådets förordning (EU) nr 995/2010 av om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden (EUT L 295, 12.11.2010, s. 23, Celex 32010R0995) enligt förordningen med instruktion för . Sammantaget bedömer regeringen, i likhet med remissinstanserna, att det finns skäl att även fortsättningsvis bör vara tillsynsmyndighet över virkesmätningslagstiftningen. Lagen bör därför innehålla en upplysning om att den myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Regeringens förslag: Lagen ska innehålla ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet för den som utför virkesmätning att systematiskt och ändamålsenligt kontrollera att virkesmätningen uppfyller lagstiftningens krav (egenkontroll). Lagen ska även innehålla ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet för den som utför virkesmätning att spara uppgifter om egenkontroll och på begäran lämna dessa uppgifter till tillsynsmyndigheten. 2013/14:177 förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Skillnaden är att även föreslår ett särskilt bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att den som utför virkesmätning är skyldig att på begäran lämna resultatet av utförd egenkontroll och den information som ligger till grund för resultatet till tillsynsmyndigheten. Remissinstanserna: Med undantag för Skogsindustrierna tillstyrker remissinstanserna förslaget eller har inte några invändningar mot det. SDC, VMF Nord, VMF Syd, VMF Qbera, Skogsägarna Norrskog, skog och som är positiva till förslaget att mätningen ska vara teknikneutral pekar på att det ger det mätande företaget en större frihet men även ett större ansvar för att säkerställa att man uppfyller kraven på noggrannhet genom i första hand egenkontroll. De anser även, i likhet med Skogforsk och Svebio, att kraven på egenkontroll inte får ställas så högt att det innebär att systematiska fel inte får förekomma eftersom det i praktiken är omöjligt. Det är bättre att ange att endast obetydliga systematiska fel får förekomma. Med en noggrant utförd virkesmätning är detta möjligt att åstadkomma till en rimlig kostnad. Svebio pekar på att ett annat alternativ är att inte ha en bestämmelse om systematiska fel då det redan ryms i kravet om noggrannhet. SDC, VMF Nord, VMF Syd, VMF Qbera, Skogsindustrierna, Skogsägarna Norrskog, Skog och menar vidare att kravet på egenkontroll inte bara bör avse statistisk noggrannhet utan även bör inbegripa andra parametrar såsom virkets identitet, dess egenskapsklasser eller grundkrav för mätningen. LRF Skogsägarna och Skogsägarna Norrskog anger att mätnoggrannhet inte bara bör avse hur noga en virkesmängd mäts, utan även vilken tolerans som accepteras för systematiska fel och med vilken precision som produkten i övrigt ska specificeras. Förekomst av systematiska fel bör därför inte lyftas fram särskilt i bestämmelsen om egenkontroll i den föreslagna förordningen. Skogsindustrierna anser det vara otidsenligt att i lagtext kräva egenkontroll. Det bör i stället finnas krav på att visa att man följer lagen, vilket kan regleras på föreskriftsnivå. Dagens system med egenkontroll bör inte vara styrande, det kan komma nya metoder att verifiera lagefterlevnad. , Skogsåkarna i , Trätransporter i , och anser att förslaget till ny lagstiftning som innebär att samtliga aktörer som yrkesmässigt bedriver vederlagsgrundande virkesmätning för handel i det första affärsledet, ska ha en systematisk och ändamålsenlig egenkontroll är bra. Det öppnar systemet för fler aktörer. Vidare är det bra att förslaget om egenkontroll och lagring av uppgifter innefattar kontroll av att mätningen uppfyller lagstiftningens krav på noggrannhet och att den är teknikneutral. Skälen för regeringens förslag: Den nu gällande virkesmätningslagen innehåller inte något krav på att den som mäter virke ska utföra egenkontroll. Virkesmätningsföreningarna bedriver dock på frivillig basis en omfattande egenkontroll av sin virkesmätning. Egenkontrollen innefattar t.ex. en regelbunden kontroll av mätinstrumentens noggrannhet, genom att testa instrumenten med provkroppar som har känd dimension. Som nämnts i avsnitt 10 anger den av föreslagna lagstiftningen inte i detalj hur mätningen ska utföras utan i stället ställs vissa krav på med vilken noggrannhet den ska utföras. Regeringen bedömer i likhet med SDC, VMF Nord, VMF Syd, VMF Qbera, Skogsägarna Norrskog, skog och att detta ger det mätande företaget en större frihet men även ett större ansvar för att säkerställa att man uppfyller kraven på noggrannhet. föreslår att lagen ska innehålla ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att den som utför virkesmätning är skyldig att systematiskt och ändamålsenligt kontrollera att mätningen följer lagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, s.k. egenkontroll. Egenkontrollen ska framför allt avse kontroll av att lagstiftningens krav på noggrannhet uppfylls. För att säkerställa att syftet med lagen nås, att både säljare och köpare ska ha en jämbördig möjlighet att bedöma rimlig ersättning för det virke som överlåts, anser regeringen, i likhet med SDC, VMF Nord, VMF Syd, VMF Qbera, Skogsägarna Norrskog, skog, , , Skogsåkarna i , Trätransporter i , och , att lagen bör innehålla ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet för den som utför virkesmätning att bedriva egenkontroll. Regeringen delar även den uppfattning som några remissinstanser framför om att kraven på egenkontroll inte får ställas så högt att det innebär att systematiska fel inte får förekomma eftersom det i praktiken är omöjligt. SDC, VMF Nord, VMF Syd, VMF Qbera, Skogsindustrierna, Skogsägarna Norrskog, Skog och framför att kravet på egenkontroll inte bara bör avse statistisk noggrannhet utan även bör inbegripa andra parametrar såsom virkets identitet och dess egenskapsklasser. Regeringen är av samma uppfattning som remissinstanserna. Den närmare utformningen av såväl noggrannhetskrav som vad som bör ingå i egenkontrollen bör dock anges i föreskrifter som meddelar efter bemyndigande av regeringen. För att möjliggöra tillsyn av egenkontrollen och för att bl.a. säkerställa att mätningarna uppfyller kraven på noggrannhet föreslår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges bemyndigande att föreskriva att resultatet av egenkontrollen och den information som ligger till grund för resultatet ska sparas och på begäran lämnas till tillsynsmyndigheten. Flertalet av remissinstanserna har tillstyrkt eller har inte något att invända mot förslaget. Regeringen anser därför att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska ges bemyndigande att meddela föreskrifter om en skyldighet för den som utför virkesmätning att spara sådana uppgifter . Mot bakgrund av att regeringen i avsnitt 12.4 föreslår att tillsynsmyndigheten på begäran ska få de uppgifter som behövs för tillsynen anser regeringen dock att det inte finns behov av ett särskilt bemyndigande att meddela föreskrifter om att uppgifter som avser egenkontroll på begäran ska lämnas till tillsynsmyndigheten. 2013/14:177 digandet bör därför få en annan utformning än det som föreslår. 12.3Anmäla verksamheten till tillsynsmyndigheten Regeringens förslag: Lagen ska innehålla ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet för den som utför virkesmätning att till tillsynsmyndigheten dels anmäla sin verksamhet när den påbörjas, dels lämna uppgifter om den bedrivna verksamheten. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte några invändningar mot förslagen. () stödjer utredningens förslag om krav på anmälan av verksamheten till tillsynsmyndigheten. SCB menar vidare ett det bör övervägas om det av författningstexten ska framgå att insamlad data får användas för statistikproduktion. Övriga remissinstanser har inte berört frågan särskilt. Skälen för regeringens förslag: I den nu gällande virkesmätningslagen (1966:209) finns inte någon skyldighet för den som utför virkesmätning att anmäla sin verksamhet till tillsynsmyndigheten. Nästan alla virkesmätningar som omfattas av den nu gällande virkesmätningslagen utförs av landets tre virkesmätningsföreningar. Det innebär att behovet för tillsynsmyndigheten att få uppgifter om vilka ytterligare aktörer som utför virkesmätning har varit begränsat. Genom att den nya virkesmätningslagens tillämpningsområde utökas till att omfatta fler sortiment och användningsområden än den nu gällande lagen kommer juridiska och fysiska personer som inte omfattas av lagstiftningen att göra det. Det rör sig huvudsakligen om de som utför partsmätning av energisortiment. Kunskapen om virkesmätningslagstiftningen hos dem som inte tidigare omfattats av den kan antas vara lägre än hos virkesmätningsföreningarna. har mängden stormskadad skog ökat, särskilt efter stormarna och Per . De stora kvantiteter av virke som ska tas omhand till följd av stormskador kan leda till att partsmätningen ökar, att nya aktörer tillkommer och att virkessäljarna, som befinner sig i en pressad situation, har svårt att bevaka sina intressen. Stormskador leder således till ett tillfälligt ökat behov av ökad tillsyn och rådgivning från tillsynsmyndighetens sida. För att underlätta tillsynsmyndighetens tillsyn och för att öka möjligheten för myndigheten att lämna information och rådgivning om de regler som gäller för virkesmätningen anser regeringen, i likhet med och , att lagen bör innehålla ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om en anmälningsskyldighet för de fysiska eller juridiska personer som yrkesmässigt bedriver virkesmätning inom virkesmätningslagens tillämpningsområde och att därefter lämna uppgifter om verksamheten. Uppgifter om bl.a. en enskilds affärs- eller driftsförhållanden, uppfin- Prop. 2013/14:177 ningar eller forskningsresultat i statliga myndigheters tillsynsverksamhet enligt virkesmätningslagen kan omfattas av sekretess enligt 30 kap. 23 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) jämfört med 9 § och punkt 18 i bilagan till offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641). föreslår att uppgifter i tillsynsverksamhet även fortsättningsvis ska kunna omfattas av sekretess. Frågan om behov av ändringar med anledning av förslag övervägs inom . Rätt till upplysningar och handlingar som Regeringens förslag: ska ha rätt att i den ut- sträckning som behövs för att utöva tillsyn på begäran få upplysningar och ta del av handlingar. förslag: Överensstämmer i huvudsak med reger- Skillnaden är att också föreslår ett särskilt bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer att meddela föreskrifter om att den som utför virkesmätning är skyldig att på begäran lämna resultatet av utförd mätning och den infor- mation som ligger till grund för mätningen till tillsynsmyndigheten. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte några invändningar mot förslagen. Inte någon av remissinstanserna har berört denna fråga särskilt. Skälen för regeringens förslag: Den nu gällande virkesmätningslagen (1966:209) innehåller inte någon bestämmelse om rätt för tillsyns- myndighet till upplysningar eller handlingar. För att kunna upprätthålla en effektiv tillsyn är det enligt regeringen av stor vikt att tillsynsmyndig- heten kan få de upplysningar och handlingar som behövs. tillse att virkesmätningen och egenkontrollen uppfyller kraven på nog- grannhet och bedrivs på ett i övrigt korrekt sätt behöver tillsynsmyndig- heten kunna få tillgång till exempelvis uppgifter om resultatet av utförd mätning, vilken mätmetod som har använts, uppgifter om mätningen såsom vem som har utfört den och vem som var säljare respektive köpare samt information som låg till grund för mätningen och uppgifter som Regeringen anser därför, i likhet med Skogssty- relsen och remissinstanserna att tillsynsmyndigheten ska ha rätt att i den utsträckning som behövs för att utöva tillsyn på begäran få upplysningar och ta del av handlingar. Proportionalitetsprincipen ska beaktas innan tillsynsmyndigheten begär upplysningar eller begär att ta del av handlingar. Det innebär att tillsyns- myndigheten ska göra en avvägning mellan myndighetens behov av upplysningar eller handlingar för att utöva tillsyn och den enskildes föreslår ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att den som utför virkesmätning är skyldig att på begäran lämna resultatet av 2013/14:177 utförd mätning och den information som ligger till grund för mätningen till tillsynsmyndigheten. Mot bakgrund av att tillsynsmyndigheten föreslås kunna begära sådana uppgifter om de behövs för tillsynen med stöd av den nya lagen bedömer regeringen att ett sådant särskilt bemyndigande inte behövs. 12.5Rätt till tillträde och att ta prover Regeringens förslag: ska ha rätt att i den utsträckning som behövs för att utöva tillsyn få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som har anknytning till virkesmätningen och där göra undersökningar och ta prover. Rätten till tillträde ska inte gälla bostäder. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Skillnaden är att föreslår att rätten till tillträde ska avse områden m.m. som har anknytning verksamheten. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte några invändningar mot förslagen. Inte någon av remissinstanserna har berört denna fråga särskilt. Skälen för regeringens förslag: Den nu gällande virkesmätningslagen (1966:209) innehåller inte någon bestämmelse om rätt för myndighet till tillträde eller att ta prover. I regeringens skrivelse En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (skr. 2009/10:79) redovisar regeringen generella bedömningar för hur en tillsynsreglering bör vara utformad. Bland annat anges att tillsynsorgan bör ha tillträdesrätt till alla utrymmen som används i den tillsynspliktiga verksamheten men att av integritetsskäl bör bostäder inkluderas endast om det är nödvändigt för att tillsynsorganet ska kunna bedriva en effektiv tillsyn. Vidare anges att omfattningen av tillsynsorganets tillträdes- och undersökningsrätt ska vara nödvändig för tillsynen samt att de områden, anläggningar, platser, byggnader, lokaler, transportmedel eller andra utrymmen som omfattas ska användas i den tillsynspliktiga verksamheten (s. 50 f). För att kunna upprätthålla en effektiv tillsyn är det enligt regeringens uppfattning av stor vikt att tillsynsmyndigheten har möjlighet att genomföra kontroller och undersökningar av virkesmätningen. Regeringen anser därför, i likhet med och remissinstanserna, att tillsynsmyndigheten bör ha rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som har anknytning till virkesmätningen och där genomföra erforderliga undersökningar inklusive rätt att ta prover, t.ex. för att bestämma torrhalt. Proportionalitetsprincipen ska beaktas innan tillsynsmyndigheten begär tillträde, gör undersökningar eller tar prover. Det innebär att tillsynsmyndigheten ska göra en avvägning mellan myndighetens behov av att utöva tillsyn och den enskildes intressen. Rätten till tillträde bör, i enlighet med vad föreslår, inte omfatta bostäder. föreslår att rätten till tillträde ska begränsas till områden, lokaler och andra utrymmen som har anknytning till verksamheten. Regeringen anser att det bör tydliggöras att med verksamheten avses virkesmätningen. Föreläggande och förbud, vite Regeringens förslag: ska ha rätt att meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen och de föreskrifter som medelats med stöd av lagen ska följas samt att förena sådana beslut med vite. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte några invändningar mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: Den nu gällande virkesmätningslagen (1966:209) innehåller inte någon bestämmelse om föreläggande, förbud eller vite. I regeringens skrivelse En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (skr. 2009/10:79) anges att när en brist konstateras vid tillsyn måste tillsynsorganet ha möjlighet till någon form av ingripande, som ska vara effektivt och tydligt (s. 42). I likhet med och remissinstanserna anser regeringen att den nya lagen bör innehålla en möjlighet för tillsynsmyndigheten att meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagstiftningen ska följas samt att förena sådana beslut med vite eftersom det är en grundläggande förutsättning för att tillsynsmyndigheten ska kunna säkerställa att lagstiftningen följs. Ett förbud kan innebära att viss mätutrustning som visar fel mätresultat inte får användas. Ett föreläggande kan innebära att den som utför mätning ska utforma sina mätbesked på visst sätt eller lämna vissa uppgifter som behövs för tillsynen till tillsynsmyndigheten. Som regeringen bedömer i avsnitt 13 innebär möjligheten att meddela förelägganden och förbud förenade med vite att överträdelser av bestämmelser i virkesmätningslagstiftningen inte kan antas behöva sanktioneras med straff eller sanktionsavgifter. 12.7Hjälp av behövs inte Regeringens bedömning: Någon bestämmelse om hjälp av bör inte föras in i lagen. bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte några invändningar mot bedömningen. Inte någon av remissinstanserna har berört denna fråga särskilt. Skälen för regeringens bedömning: Den nu gällande virkesmätningslagen (1966:209) innehåller inte någon möjlighet för tillsynsmyndighet att begära hjälp av polismyndighet. Regeringen delar och remissinstansernas bedömning om att det inte heller finns ett sådant behov vid tillsyn enligt den nya lagen. Regeringens bedömning: Överträdelse av bestämmelser i virkes- mätningslagstiftningen bör inte vara förenade med straff eller sank- bedömning: Överensstämmer med regeringens be- Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte några invändningar mot bedömningen. myndigheten tillstyrker bedömning att överträdelse av bestämmelse i virkesmätningslagstiftningen inte bör sanktioneras med straff eller sanktionsavgift. anser att föreslagna sank- tionsmedel (förelägganden och förbud förenat med vite) är väl lämpade Skälen för regeringens bedömning: Enligt 1 § i nu gällande virkes- mätningslag ska vederlagsgrundande virkesmätning som avser såg- timmer av barrträd eller massaved utföras enligt föreskrifter som Skogs- Bryter någon uppsåtligen eller av oaktsamhet mot 1 § döms enligt 3 § till böter. Enligt nu gällande lagstiftning saknas möjlig- het för tillsynsmyndigheten att meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen eller föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen ska följas. Kriminalisering för att förhindra överträdelser av olika normer ska användas med försiktighet, jfr prop. 1994/95:23 Ett effektivare brott- målsförfarande s. 53 f. En kriminalisering kan trots det vara befogad om alternativa sanktioner inte står till buds eller inte skulle vara rationella eller skulle medföra oproportionerligt höga kostnader. vara befogat med hänsyn till gärningens allvar. förutsätter vidare att straffsanktionen är ett effektivt medel för att mot- verka det icke önskvärda beteendet och att rättsväsendet har resurser att klara av den eventuella ytterligare belastning som kriminaliseringen Syftet med en kriminalisering är ytterst att aktörer inom virkesmät- ningen ska avhålla sig från det straffsanktionerade beteendet. har ingen sanktion för överträdelse av bestämmelse i den nu gällande virkesmätningslagen dömts ut av domstol. Att den föreslagna lagstift- ningen omfattar nya sortiment och fler aktörer som utför virkesmätning kan antas innebära att antalet överträdelser av lagstiftningen kommer att öka jämfört med situationen under nu gällande lagstiftning. myndigheten föreslås dock i avsnitt 12.6 få meddela de förelägganden och förbud, vilka kan förenas med vite, som behövs för att denna lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen ska följas. rätten för tillsynsmyndigheten kan antas vara ett tillräckligt effektivt medel för att motverka överträdelser av virkesmätningslagstiftningen. Det är dock inget som hindrar att allmänna straffrättsliga bestämmelser Det är då i första hand fråga om brottet bedrägeri enligt 9 kap. Förutom det förebyggande syftet har straffet i sig en repressiv funktion. Vid överträdelser av bestämmelser i virkesmätningslagen kan det röra sig om stora ekonomiska belopp i det enskilda fallet och utnyttjande av Prop. 2013/14:177 avtalspartens svagare ställning. Vidare kan det röra sig om systematiska Överträdelserna får dock i ett större straffrättsligt sammanhang antas inte vara så allvarliga att det på egen hand motiverar en straffsanktion i lagen. Överträdelse av bestämmelse i virkesmätningslagstiftningen bör därför inte vara straffbelagda. Sanktionsavgifter kan vara ett alternativ till straff. Ett system med sanktionsavgifter används ofta för att åstadkomma ett enklare och snabbare beivrande av regelbrott. ges därför en myndighet rätt att som första instans besluta om sanktionsavgifter. I propositionen om ändring i , ekonomiska sanktioner vid brott i näringsverksamhet, prop. 1981/82:142 redovisas några vägledande principer för användningen av sanktionsavgifter, bl.a. att en sanktionsavgift bör knyta an till ett enkelt, objektivt och lätt konstaterbart faktum. Virkesmätningslagstiftningen anger inte i detalj hur virkesmätningen ska utföras, utan ställer endast krav på att viss noggrannhet i mätningen uppnås. Det innebär att en mer omfattande bedömning krävs när det gäller om lagstiftningen följs i det enskilda fallet. Sanktionsavgifter är således inte lämpliga i sådana situationer. Vissa andra regler i förslaget till ny lagstiftning skulle kunna vara mer lämpade för sanktionsavgifter eftersom det är lätt att konstatera om reglerna följs. Exempel på det är skyldigheten för den som utför virkesmätning att lämna resultatet av utförd virkesmätning till säljare och köpare och att anmäla sin verksamhet till tillsynsmyndigheten. I dessa fall kan det dock antas att möjligheten till föreläggande och förbud förenat med vite kan vara tillräckligt för att bestämmelserna ska följas. Vidare är behovet av den repressiva funktionen litet för dessa bestämmelser. Överträdelse av bestämmelse i virkesmätningslagen bör därför inte heller sanktioneras med sanktionsavgifter. Regeringens förslag: beslut enligt den nya lagen ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. ningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte några invändningar mot förslaget. att den föreslagna lagens överklagandebestämmelser inte innehåller Kammarrätten menar att det bör övervägas om en speciell forumregel ska tas in i den föreslagna lagen eftersom det, liksom ifråga om överklagande av beslut enligt skogsvårdslagen (1979:429), kan råda osäkerhet om huruvida säte eller styrelsens regionala organisation ska vara avgörande i forumfrågan. Skälen för regeringens förslag: Förvaltningsbeslut överklagas enligt huvudregeln i 22 a § förvaltningslagen (1986:223) till allmän förvalt- I likhet med vad som gäller för beslut enligt skogsvårds- 2013/14:177 lagen (1979:429) anser regeringen att även beslut enligt den nu föreslagna lagen bör överklagas till allmän förvaltningsdomstol.