prop · H20341 · 2014-12-19 00:00:00 — dödsfall, sjukdom, olycksfall, skadeståndsanspråk eller egendomsskade- Som framgår av avtalet omfattas inte livränteavtal av begreppet Eftersom ersättning även i andra fall än när det är fråga om livränteavtal kan betalas ut , bör det som Svensk Försäkring anför förtydligas i IDKL att även periodiska Med avseende på Kammarrätten i påpekande om hänvisning till specifik amerikansk lagstiftning när det gäller definitionen av ”specificerad amerikansk person”, kan det konstateras den föreslagna definitionen i IDKL hänvisar till motsvarande definition i avtalet och att specifik amerikansk lagstiftning uttryckligen pekas ut i avtalet. avseende skiljer sig denna hänvisning till amerikansk rätt från de flesta andra sådana hänvisningar i avtalet som mer allmänt hänvisar till relevant amerikansk lagstiftning (jfr avsnitt 6.1.6 ovan). kommer således avtalet att behöva ändras om den utpekade amerikanska lagstiftningen skulle ändras på ett sådant sätt att hänvisningen inte längre skulle vara aktuell. Samma specifika amerikanska bestämmelser utpekas också i samtliga andra staters och jurisdiktioners bilaterala avtal med om att genomföra FATCA..hade 52 stater och jurisdiktioner ingått sådana avtal med och ytterligare 60 stater och jurisdiktioner var överens i sak med om innehållet i sådana avtal. Risken för att i detta fall undgå att uppmärksamma relevanta ändringar av de amerikanska bestämmelserna bör därför vara förhållandevis liten. När det gäller det som kammarrätten anfört avseende definitionen av begreppet ”föremål för regelmässig handel” kan följande sägas. på att handeln ska vara fortgående kan möjligen sägas framgå redan av att det ska vara fråga om en regelmässig handel. Utan att detta förtydligas i en definition är det emellertid inte lika klart att begreppet även innehåller ett krav på att den regelmässiga handeln har en viss Detta uttrycks i promemorians lagförslag med att handeln ska ha en ”meningsfull volym”. Det innebär att handeln med andelen inte ska ha en oväsentlig omfattning. Kravet på att handeln ska vara ”fortgående” kan inte utelämnas i definitionen, eftersom det skulle innebära en påtaglig risk för att bestämmelsen tolkas motsatsvis som att något sådant krav inte finns. För att anpassa bestämmelsen till svenskt språkbruk bör uttrycket ”omfattning som inte är oväsentlig” användas i stället för uttrycket ”meningsfull volym”. I linje med detta bör uttrycket ”inte oväsentligt årligt värde” användas i definitionen av begreppet etablerad värdepappersmarknad i stället för begreppet ”meningsfullt årligt värde”. Med avseende på definitionen av begreppet ”kontohavare” invänder mot att klientmedelskonton ska omfattas av rapporteringsplikten och anser att de finansiella institutens gransknings- och rapporteringsskyldighet endast ska avse kontohavare och inte dem för vars räkning kontot förvaltas. konstaterar att huvudregeln är att den som har registrerats eller identifierats som kontohavare också ska anses vara kontohavare. 2014/15:41 finns dock en undantagsbestämmelse som säger att när en person som inte är ett finansiellt institut (eller som är ett finansiellt institut etablerat eller registrerat i ett amerikanskt territorium) i egenskap av ombud, förmyndare, förvaltare, behörig undertecknare, investeringsrådgivare eller förmedlare förvaltar ett finansiellt konto till förmån för annan person eller för annan persons räkning, ska den andra personen anses vara innehavare av kontot. Med hänsyn till den sekretess som råder i förhållandet mellan en advokat och en klient bör det dock, när det gäller klientmedelskonton där en advokat eller en advokatbyrå står som kontohavare, klargöras i IDKL att klienten i de fallen inte ska anses vara kontohavare. Med hänsyn till hur definitionen av begreppet ”kontohavare” är utformad i avtalet anser regeringen att det dock skulle vara att gå alltför långt från avtalets ordalydelse att, såsom föreslår, helt sätta den ovan nämnda undantagsregeln ur spel och i den svenska lagstiftningen endast ta in huvudregeln att det är den som har registrerats eller identifierats som kontohavare som ska anses vara det. Mot denna bakgrund bör en definition av begreppet ”kontohavare” tas in i IDKL som motsvarar samma definition i avtalet, men med den skillnaden att det i IDKL i anslutning till undantagsregeln bör anges att när en advokat förvaltar ett finansiellt konto till förmån för en klient ska inte klienten anses vara innehavare av kontot. I artikel 1.2 anges att ett begrepp som inte definieras på något annat sätt i , och där sammanhanget inte kräver någonting annat eller de behöriga myndigheterna inte har överenskommit en gemensam innebörd, ska ha den innebörd som det har vid det tillfället enligt lagstiftningen i det avtalande landet som tillämpar avtalet. Vidare anges att ett begrepps innebörd enligt landets skattelagstiftning ska ha företräde framför en annan innebörd enligt annan lagstiftning. Denna bestämmelse har stor betydelse för tolkningen av artikel 2 där bl.a. de olika typer av inkomster och intäkter som det ska utbytas uppgifter om räknas upp. Se vidare om artikel 2 nedan. En bestämmelse bör tas in i IDKL om att termer och uttryck som används i lagen, om något annat inte anges ska ha samma betydelse som i inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL. Artikel 2 Skyldigheter att inhämta och utbyta information avseende konton som medför Regeringens förslag: Bestämmelser ska tas in i skatteförfarandelagen om kontrolluppgiftsskyldighet för rapporteringsskyldiga finansiella institut avseende sådana rapporteringspliktiga konton som avses i 2 kap. 21 § lagen om identifiering av rapporteringspliktiga konton med För samtliga rapporteringspliktiga konton ska kontrolluppgiften innehålla uppgifter om att kontot är ett rapporteringspliktigt konto, kontots identifikationsuppgifter, kontots saldo eller värde samt det amerikanska skatteregistreringsnumret () eller födelsedatumet för den som kontrolluppgiften lämnas för. för rapporteringspliktiga konton som utgör s.k. depåkonton innehålla 2014/15:41 uppgift om ränta, utdelning och annan inkomst som härrör från tillgångar på ett rapporteringspliktigt konto, samt ersättning från försäljning eller inlösen av tillgångar som betalats ut till eller tillgodoräknats ett sådant konto. För rapporteringspliktiga konton som utgör s.k. inlåningskonton ska kontrolluppgiften, förutom de uppgifter som ska lämnas för alla rapporteringspliktiga konton, innehålla uppgift om ränta som betalats ut till eller tillgodoräknats kontot. För rapporteringspliktiga konton som varken är depåkonton eller inlåningskonton ska kontrolluppgiften, förutom de uppgifter som ska lämnas för alla rapporteringspliktiga konton, innehålla uppgift om sammanlagt belopp som har tillgodoräknats eller betalats ut. En bestämmelse ska vidare införas som anger att den som är skyldig att lämna de ovan föreslagna kontrolluppgifterna ska informera den som uppgiften avser om de uppgifter som lämnas i kontrolluppgiften året kontrolluppgiften gäller. För att kontrolluppgiftsskyldigheten ska kunna uppfyllas införs också bestämmelser om informationsuppgifter som ska lämnas till den kontrolluppgiftsskyldige. Om kontrolluppgift ska lämnas av en central värdepappersförvarare, ska ett finansiellt institut som den centrala värdepapperförvararen har antagit som kontoförande institut lämna denne uppgifter som krävs för att kunna identifiera rapporteringspliktiga konton. Om kontrolluppgift ska innehålla amerikanskt skatte- registreringsnummer () eller födelsedatum och uppgiften ska inhämtas av någon annan än den som ska lämna kontrolluppgift ska den som ska inhämta uppgiften lämna den vidare till den kontrolluppgiftsskyldige. Om kontrolluppgift ska lämnas om ersättning från försäljning eller inlösen av tillgångar och någon annan än den som ska lämna kontrolluppgift medverkar vid avyttringen ska denne lämna uppgift till den kontrolluppgiftsskyldige om ersättningen vid försäljningen eller inlösen. En bestämmelse ska också tas in i den nya lagen om identifiering av rapporteringspliktiga konton med anledning av om att den centrala värdepappersförvararen ska sammanställa och tillhandahålla det kontoförande institutet den information som det kontoförande institutet behöver för att genomföra granskningsproceduren för att identifiera rapporteringspliktiga konton. Bestämmelser om skyldighet att överföra de upp- lysningar som ska lämnas i de föreslagna kontrolluppgifterna till ska tas in i den nya lagen om utbyte av upplysningar med anledning av . Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås en bestämmelse i SFL om att termer och uttryck har samma betydelse och tillämpningsområde som i de lagar i vilka skyldigheter enligt en överenskommelse om internationellt informationsutbyte regleras. Promemorian innehåller inga bestämmelser om skyldigheter för en central värdepappersförvarare att sammanställa och tillhandahålla information till det kontoförande institutet. I promemorian föreslås inte att kontrolluppgiften ska innehålla uppgift om att kontot är ett rapporteringspliktigt konto. Remissinstanserna: anför bl.a. följande. Av förslaget framgår att frågan huruvida en betalning är att anse som ränta eller utdelning ska bedömas utifrån svensk skattelagstiftning. Det bör klargöras om även skattefria inkomster som t.ex. Det är uppgifter som det inte lämnas kontrolluppgifter om och det skulle medföra ökad arbetsbelastning för såväl uppgiftslämnarna som om rapportering ska ske. Vidare ska uppgifter bl.a. lämnas om ersättning från försäljning eller inlösen. Försäljning är ett snävare begrepp än avyttring som normalt används i svensk skatterätt, t.ex. omfattas inte andelsbyten av begreppet försäljning. Det framgår även av promemorian att uppgifter om aktiebyten inte behöver lämnas. Eftersom det förekommer aktiebyten som innebär ersättning i både aktier och kontanter, liksom det finns skattefria respektive skattepliktiga andelsbyten, bör det förtydligas om inga uppgifter om andelsbyten ska lämnas. anser att det även bör finnas ett krav på den centrala värdepappersförvararen att bistå kontoförande institut. En sådan skyldighet skulle möjliggöra för den centrala värdepappersförvararen att bearbeta och sammanställa information om VP-kontona. Bolaget anför vidare att en sådan skyldighet måste begränsas till att sammanställa och tillhandahålla information att användas som underlag för kontoförande instituts granskning av kontohavaren. Svensk Försäkring anför att den tidsgräns som föreslås i SFL för att informera den som uppgiften avser i vissa fall kan bli svår att efterleva i praktiken, t.ex. när personens konto bedömts som rapporteringspliktigt efter . Svensk Försäkring föreslår att tidsgränsen utsträcks till och med slutet av året närmast som kontrolluppgiften gäller. Skälen för regeringens förslag I artikel 2.1 anges att parterna, med tillämpning av artikel 3, ska inhämta den information som specificeras i artikel 2.2 och utbyta denna information automatiskt med den andra parten enligt artikel 26 i skatteavtalet mellan och . Med parter avses i detta fall respektive den amerikanska federala skattemyndigheten. är således skyldigt att dels inhämta den aktuella informationen från de rapporteringsskyldiga finansiella instituten, dels automatiskt överföra informationen till den amerikanska federala skattemyndigheten. I artikel 2.2 a räknas de upplysningar upp som ska överföra till den amerikanska federala skattemyndigheten avseende de konton som identifierats som rapporteringspliktiga. Vissa av dessa uppgifter ska lämnas för alla finansiella konton som är rapporteringspliktiga konton medan andra bara ska lämnas för vissa typer av rapporteringspliktiga konton. Vad som avses med ett rapporteringspliktigt konto anges i 2 kap. 21 § IDKL. I 2 kap. 11 § samma lag anges vad som avses med finansiellt konto och i 2 kap. 19 § samma lag vad som avses med rapporteringsskyldigt finansiellt institut. I artikel 3.3 framgår från och med vilka perioder som de aktuella uppgifterna ska lämnas, se avsnitt 6.2.3. 2014/15:41 Uppgifter som ska lämnas om alla rapporteringspliktiga finansiella konton I artikel 2.2 a (1)–(4) anges de uppgifter som ska inhämtas och överföras för alla rapporteringspliktiga konton. Bestämmelser om skyldighet för rapporteringsskyldiga finansiella institut att lämna dessa uppgifter i kontrolluppgift föreslås införas i ett nytt kapitel i SFL, 22 a kap. De uppgifter som ska lämnas för alla rapporteringspliktiga konton är bl.a. uppgifter om namn, adress och amerikanskt skatteregistrerings- nummer () för sådana kontohavare som är innehavare av rapporteringspliktigt konto eller som har bestämmande inflytande i en passiv icke-finansiell enhet som avses i 2 kap. 21 § IDKL som innehar ett rapporteringspliktigt konto. Samma uppgifter ska då lämnas för den passiva icke-finansiella enheten [art. 2.2 a (1)]. Vad gäller skyldigheten att lämna uppgift om amerikanskt skatteregistreringsnummer framgår vissa inskränkningar i skyldigheten av artikel 3.4, se avsnitt 6.2.3. Därutöver ska uppgift lämnas om kontonummer, eller om kontonummer saknas, en funktionell motsvarighet till sådant nummer, dvs. identifika- tionsuppgifter för kontot [artikel 2.2 a (2)]. Ett rapporteringspliktigt konto kan vara t.ex. ett bankkonto, en försäkring eller en andel i ett riskkapitalbolag. Med funktionell motsvarighet till ett kontonummer avses någon form av beteckning som särskiljer ett visst innehav eller en viss persons innehav från andra. Vidare ska uppgift lämnas om det rapporteringsskyldiga finansiella institutets namn och identifikations- nummer, dvs. i normalfallet enhetens organisationsnummer [artikel 2.2 a (3)]. Dessutom gäller uppgiftsskyldigheten det rapporteringspliktiga kontots saldo eller värde, inklusive kontantvärdet eller återköpsvärdet om det rör sig om ett försäkringsavtal, vid utgången av kalenderåret eller annan lämplig rapporteringsperiod, eller före kontots avslutande om kontot avslutas [artikel 2.2 a (4)]. Ordet ”saldo” tar i första hand sikte på bankkonton och liknande. När kontot är en ägarandel i en juridisk person är det andelens värde som avses. Om marknadsvärdet är känt är det i första hand detta som avses. I detta sammanhang bör dock uppmärksammas att marknadsnoterade andelar inte i sig kan utgöra rapporteringspliktiga konton. Värdepappers- depåer, vp-konton och liknande är dock sådana konton som kan vara rapporteringspliktiga även om samtliga andelar på kontot är marknadsnoterade. Enligt avtalet finns möjlighet att lämna uppgifter avseende saldot eller värdet vid utgången av det relevanta kalenderåret, eller vid utgången av en annan lämplig rapporteringsperiod som ska rapporteras. Det lämnas alltså i avtalet en möjlighet att tillåta att värderingen t.ex. görs utifrån förutsättningarna vid räkenskapsårets utgång i stället för kalenderårets utgång om dessa inte infaller . gällande regler för kontrolluppgifter anger dock utan undantag att kontrolluppgift ska lämnas för varje kalenderår (24 kap. 1 § SFL). Detta gäller oavsett om den kontrolluppgiftsskyldige eller den som kontrolluppgift ska lämnas för har ett räkenskapsår som överensstämmer med kalenderåret eller inte. Med hänsyn till systematiken i kontrolluppgiftssystemet finns det således skäl för att reglera att även de kontrolluppgifter som föreslås ska lämnas enligt det nya kapitel 22 a SFL ska avse kalenderår. Den absoluta merparten av dem som kommer att vara kontrolluppgiftsskyldiga i egenskap av rapporteringsskyldiga finansiella institut är skyldiga att lämna kontrolluppgifter av olika slag, som då avser kalenderår. Det bör inte medföra några nämnvärda problem att även lämna de aktuella kontrolluppgifterna . Om kontot avslutas under kalenderåret ska uppgift i stället lämnas avseende saldo eller värde före kontots avslutande. Uttrycket ”före” kan i vissa fall vara missvisande eftersom vissa typer av konton måste avvecklas innan de avslutas och därför har saldo eller värde som är noll innan kontot avslutas. Det gäller t.ex. konton som är aktiedepåer eller liknande. I sådana fall bör det saldo eller värde rapporteras som kontot hade då kontohavaren meddelade det rapporteringsskyldiga finansiella institutet att kontot skulle avslutas. Konton som är andelar i juridiska personer får anses avslutas vid varje form av avyttring. Bestämmelser om att kontrolluppgiften ska innehålla uppgift om kontots identifikationsuppgifter och kontots saldo eller värde föreslås som nämnts införas i ett nytt kapitel i SFL, 22 a kap. I 24 kap. 4 § SFL finns dock bestämmelser om uppgifter som ska finnas i alla kontrolluppgifter, bl.a. nödvändiga identifikationsuppgifter för den uppgiftsskyldige och den som kontrolluppgiften lämnas för. I 5 kap. 11 § skatteförfarandeförordningen (2011:1261) förtydligas vilka identifikationsuppgifter som kontrolluppgifterna ska innehålla. Där anges att en kontrolluppgift ska innehålla uppgift om namn, personnummer, samordningsnummer eller organisationsnummer och postadress för den uppgiftsskyldige och den som kontrolluppgiften lämnas för. Med den som kontrolluppgiften lämnas för avses i detta sammanhang den eller dem som uppgifter ska lämnas för enligt artikel 2.2 a (1). Eftersom skyldigheten att lämna uppgifter är knuten till ett rapporteringspliktigt konto kan det förekomma att en och samma kontrolluppgift lämnas för flera personer som gemensamt innehar ett rapporteringspliktigt konto. Kontrolluppgift ska i dessa fall anses lämnas för var och en av kontohavarna och uppgifter kommer då att lämnas för var och en av dessa. En förutsättning för att kontrolluppgift kommer att lämnas för en kontohavare är dock att kontohavarens innehav av kontot medför att kontot är ett rapporteringspliktigt konto. Om tre kontohavare gemensamt innehar ett rapporteringspliktigt konto men endast en av dessa är en sådan kontohavare vars innehav av kontot medför att kontot är ett rapporteringspliktigt konto ska kontrolluppgift endast lämnas för den kontohavaren. Med hänsyn till de bestämmelser som redan finns i SFL och skatteförfarandeförordningen saknas skäl för att införa särskilda bestämmelser i 22 a kap. SFL om att kontrolluppgiften ska innehålla uppgifter om namn och adress för den som uppgiften lämnas för samt uppgifter om namn och identifikationsnummer för den uppgiftsskyldige. Enligt artikel 2.2 a (1) ska som framgått uppgift även lämnas om amerikanskt skatteregistreringsnummer (). En bestämmelse bör därför även tas in i 22 a kap. om att kontrolluppgiften ska innehålla det amerikanska skatteregistreringsnumret för den som kontrolluppgiften lämnas för. Vidare bör en bestämmelse tas in om att kontrolluppgiften ska innehålla uppgift om att kontot är ett rapporteringspliktigt konto. Av artikel 3 framgår att uppgifterna som avses i artikel 2.2 a (1–4) ska inhämtas och överföras avseende åren 2014 och framåt. 2014/15:41 Uppgifter som ska lämnas om rapporteringspliktiga finansiella konton som är depåkonton Artikel 2.2 a (5) avser ”Custodial Accounts”, i svensk översättning kallade depåkonton, dvs. värdepappersdepåer, vp-konton och liknande konton. Utöver de uppgifter som ska lämnas om alla rapporterings- pliktiga konton anges i artikel 2.2 a (5) vissa ytterligare uppgifter som ska lämnas specifikt för depåkonton. Avseende sådana rapporterings- pliktiga konton ska uppgifter inhämtas och rapporteras om det sammanlagda bruttobeloppet av ränta, det sammanlagda bruttobeloppet för utdelning och det sammanlagda bruttobeloppet för annan inkomst som genererats av tillgångarna på kontot [artikel 2.2 a (5) (A)]. Dessa belopp ska rapporteras om de betalats till eller tillgodoräknats kontot, eller med avseende på kontot, under ett kalenderår eller annan lämplig rapporteringsperiod. Bruttobeloppen av de tre olika typerna av inkomst ska rapporteras separat. Utöver uppgifter om ränta, utdelning och annan inkomst ska uppgifter inhämtas och överföras om den sammanlagda bruttoavkastningen från avyttring av egendom som betalats till eller tillgodoräknats det rapporteringspliktiga depåkontot under kalenderåret eller annan lämplig rapporteringsperiod [artikel 2.2 a (5) (B)]. Detta gäller dock bara om det rapporteringsskyldiga finansiella institutet har agerat som förvaltare, mäklare, ombud eller annan form av företrädare i samband med avyttringen. Det belopp som ska rapporteras enligt är således ”bruttoavkastningen”. Mot bakgrund av vad som föreskrivs i artikel 3.1 om att belopp och typ av betalning får fastställas i enlighet med principerna för svensk skattelagstiftning (se vidare nedan) får detta tolkas som att det belopp som ska rapporteras är den ersättning som överenskommits efter avdrag för försäljnings- provision och liknande utgifter. Detta överensstämmer med de uppgifter som enligt dagens regler ska lämnas i kontrolluppgift om vissa avyttringar enligt 21 kap. 5 § SFL. Uppgiften ska alltså avse ersättning från försäljning och inlösen. Det är snävare begrepp än begreppet avyttring som används i vissa andra bestämmelser om kontrolluppgifts- skyldighet, vilket bl.a. innebär att uppgift om aktiebyten inte behöver lämnas. Med anledning av vad anför om situationer då andelar avyttras mot dels andra andelar, dels kontant ersättning, vill regeringen förtydliga att sådana avyttringar ska ses som delvis en försäljning och delvis ett andelsbyte. De andelar som erhålls som ersättning vid avyttringen ska således anses vara ersättning från andelsbyte och är inte en sådan ersättning som uppgift ska lämnas om. Den kontanta ersättningen ska däremot anses vara ersättning från försäljning och uppgift ska lämnas om den. Bestämmelser bör således tas in i det nya 22 a kap. SFL om att rapporteringsskyldiga finansiella institut enligt IDKL ska lämna kontrolluppgift om sammanlagd ränta, utdelning och annan avkastning på tillgångar på ett rapporteringspliktigt depåkonto, samt om samman- lagd ersättning från försäljning eller inlösen av tillgångar som tillgodo- räknats eller betalats ut till ett sådant konto under ett kalenderår. Sådana kontrolluppgifter kan komma att lämnas för både fysiska och juridiska personer. Som nämnts ovan finns inte skäl för att föreslå någon möjlighet att lämna kontrolluppgift avseende någon annan tidsperiod än kalenderår. Med anledning av vad anfört om att det bör framgå om skattefria inkomster, såsom ska ingå i rapporteringen, kan det konstateras att det i inte finns några uttryckliga begränsningar till att rapporteringen inte behöver omfatta inkomster som är skattefria i . Även om det i avtalet anges att en betalnings karaktär, t.ex. om den ska anses utgöra en utdelning eller ränta, ska bedömas utifrån svensk skattelagstiftning är det, med hänsyn till att överföringen av uppgifter från till syftar till att beskattning ska kunna ske i , att gå för långt att tolka detta som att en inkomst, t.ex. en utdelning, som är skattefri i inte ska anses vara en inkomst (i detta exempel en utdelning) alls enligt FATCA- avtalet. Även skattefria inkomster omfattas således av uppgifts- skyldigheten om de i enlighet med svensk lagstiftning är att betrakta som en sådan typ av inkomst om vilka uppgifter ska lämnas. Av artikel 3 framgår att uppgifterna som avses i artikel 2.2 a (5)(A) ska inhämtas och överföras avseende åren 2015 och framåt samt att uppgifterna som avses i artikel 2.2 a (5)(B) ska inhämtas och överföras avseende åren 2016 och framåt. Uppgifter som ska lämnas om rapporteringspliktiga konton som är inlåningskonton Artikel 2.2 a (6) avser ”Depository Accounts”, i svensk översättning kallande inlåningskonton, dvs. bankkonton och liknande konton där insättning av kontanta medel kan göras. Utöver de uppgifter som ska lämnas om alla rapporteringspliktiga konton ska, avseende inlåningskonton, uppgift inhämtas och överföras om det sammanlagda bruttobeloppet av ränta som betalats till eller tillgodoräknats kontot under kalenderåret eller annan lämplig rapporteringsperiod.