prop · H2031d25 · 2014-10-23 00:00:00 — Från finns en ny lag (2014:1009) om handel med timmer och trävaror (prop. 2013/14:183, bet. 2013/14:MJU:25, rskr. 2013/154:361) med kompletterande nationella bestämmelser till EU:s timmerförordning (och rådets förordning (EU) nr 995/2010). Syftet är att förhindra att timmer och trävaror från olagliga avverkningar placeras på den europeiska marknaden. Etappmål i miljömålssystemet och En svensk strategi för biologisk mångfald och ekosystemtjänster Som en del i miljömålsarbetet har förra rege- ringen fattat beslut om ytterligare 5 etappmål i miljömålssystemet (M2014/593/Nm). (Se även UO 20). Etappmålen gäller ökad helhetssyn på markanvändning, skydd och skötsel av land- områden, sötvattenområden och om- råden för bevarande av biologisk mångfald, miljöhänsyn i skogsbruket, ett variationsrikt skogsbruk samt en dialogprocess för ett natio- nellt skogsprogram. Propositionen En svensk strategi för biologisk mångfald och ekosystem- tjänster (prop. 2013/14:141, bet. 2013/14:MJU27, rskr. 2013/14:359) där åtgärder för att nå miljömål och etappmål beskrivs, beslutades av . har verkat för att samverkan inom EU på skogssidan inte ska medföra någon kompetens- förskjutning till unionen samt att EU-politik som påverkar skogen och dess värdekedjor sam- ordnas på bästa sätt. Rådets slutsatser om EU:s nya skogsstrategi återspeglar väl den svenska hållningen. har bidragit till informationsprojektet , som riktar sig till europeiska beslutfattare i syfte att sprida resultat från skoglig forskning. arrangerat seminarier om både biologisk mångfald och skoglig bioenergi i . Ytterligare EU-gemen- samma åtgärder för att begränsa handel med timmer och trävaror som härrör från olagliga avverkningar har vidtagits, t.ex. ett frivilligt part- nerskapsavtal med . Inom det regionala skogssamarbetet ”” har det förts förhandlingar om ett pan- europeiskt skogsavtal. Förhandlingsresultatet kommer att behandlas vid en ministerkonferens . har axlat ett särskilt ansvar inom med målet att bidra till konstruk- tiva lösningar. är också aktivt i andra regionala skogssamarbeten, som inom samt det boreala samarbetet. Exportfrämjande arbete inom skogssektorn fortsätter. Exportfrämjande resor till , och har genomförts, vilket har lett till att nu har två träslag godkända inom det program som reglerar träimport till . Ett nationellt skogsprogram för har redovisat uppdrag om en förstudie om ett nationellt skogsprogram för . anser att det finns en rad mervärden med att utveckla ett program som innehåller skogens roll i utvecklingen mot ett hållbart samhälle. Även i miljömålsberedningens delbetänkande om en långsiktig hållbar mark- användning (SOU2013:43) gavs förslag om att utveckla ett nationellt skogsprogram för . Arbetet med att utforma en dialogprocess för det nationella skogsprogrammet har initierats enligt förra regeringens beslut om etappmål för miljömålssystemet. Målet med ett nationellt skogsprogram är som helhet bredare än ett etappmål och bör ha betydelse för flera politik- områden. Inriktningen har varit att uppnå skogspolitikens två jämställda mål för skogen, produktion och miljö. Regeringen bedömer, utifrån årets resultat och indikatorer, att den befintliga modellen för skogsförvaltningen är anpassad för att uppnå politikens syften. Sam- tidigt finns det områden som behöver utvecklas inom både produktion och miljö. uppföljning av miljöhänsyn vid föryngringsavverkning visar på brister i miljöhänsynen och att det finns fortsatt behov av förstärkning av insatser för att möta detta. De vanligaste bristerna enligt 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 uppföljningar gäller begränsning av markskador, hänsyn till vatten, forn- och kulturlämningar samt hänsynskrävande biotoper. Dialogen mellan sektorns intressenter om miljöhänsyn som drivit har resulterat i beslut om målbilder för god miljöhänsyn och förbättrad samsyn, vilket kan bidra till ökad måluppfyllelse. Att knyta samman bevarandeinsatser i form av såväl miljöhänsyn som olika typer av skydd i en grön infrastruktur som säkrar ekologiska samband i landskapet, är en viktig komponent för att öka måluppfyllelsen. Det pågående arbetet med skydd av skog har betydelse för att särskilt värdefulla områden ska få ett långsiktigt skydd. Utvecklad kunskap och markägarnas engagemang är en god utgångs- punkt. har fokus legat på utveckling av praxis om hur skogsvårdslagens krav på miljöhänsyn ska tillämpas, vilket förväntas leda till effektivare miljöhänsyn i skogsbruket. Gällande produktionsmålet så bedömer rege- ringen att viktiga delar av målet kan anses vara nått, eftersom tillväxten ligger på en fortsatt hög och stabil nivå och bruttoavverkningen ligger väl inom ramarna för ett långsiktigt hållbart uttag. Konjunkturen är dock fortsatt svag, vilket bidrar till en sjunkande avverkningsnivå. Skogens samlade bidrag till samhällets tillväxt och välfärd behöver ytterligare samverkan och insatser för att skogens multifunktionella värden ska kunna tillvaratas. De senaste årens omfattande skador orsakade av storm och brand har ställt frågor om beredskap på sin spets. Klimatförändringen kan komma att ytterligare skärpa läget genom bättre livsbetingelser för skadegörare och risk för ökad konsekvens av stormar på grund av t.ex. fuk- tigare mark och utan tjäle. Skogsråvaran och skogens värdekedjor bidrar uthålligt till utveckling mot en biobase- rad samhällsekonomi, till att minska utsläppen av växthusgaser samt att skapa arbetstillfällen på landsbygden. Det är därför av vikt att stimulera innovation och produktutveckling i skogsrelate- rad affärsverksamhet, särskilt sådan med god miljöprofil. Därmed kan också exporten främjas, vilket är viktigt för som ett litet export- beroende land. Det är också av vikt att lyfta fram skogens sociala värden och dess möjligheter för upplevelser och rekreation. Det är nu väsentligt att ta ett nytt steg i det långsiktigt strategiska arbetet genom att utveckla ett nationellt skogsprogram för , som leder till en skogspolitik som i högre grad leder 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 till att de jämställda målen nås. Erfarenheter och resultat från redan pågående processer som miljömålsarbetet ska användas i arbetet. Skogsbrukets resultat inom miljö- och pro- duktionsområdet är produkten av ett mångårigt, uthålligt och kunskapsbaserat utvecklingsarbete. På grund av långa omloppstider i skogen behövs även framöver en långsiktig, adaptiv förvalt- ningsmodell för att tillgodose behov flera decen- nier framöver. Det svenska skogsbruket påverkas av vad som händer på den internationella arenan. EU-lag- stiftning påverkar direkt eller indirekt även om det inte finns en gemensam skogspolitik i EU. Regeringen bedömer att den uppdaterade EU- skogsstrategin utgör grunden för ett strategiskt samordnande ramverk för att hantera denna påverkan. Genom den starka svenska represen- tationen i centrala skogspolitiska processer har gynnsamma ramvillkor för hållbart skogsbruk vidmakthållits nationellt och utvecklats inter- nationellt. Internationellt har också beslut fattats som bidrar till att motverka olagliga avverk- ningar och handel med därtill hörande timmer och trävaror. Det är av vikt att fortsatt engagerar sig i de internationella processerna på skogs- området, se även under avsnittet De gröna näringarna bidrar till en globalt hållbar utveck- ling. Skogens roll för klimatet samt förnybar energi redovisas under avsnitten De gröna näringarnas klimatarbete respektive De gröna näringarna har en nyckelroll i energiproduktion. Följande indikatorer har använts för att bedöma måluppfyllelsen: –Biologisk status för fiskbestånd. –Antal bestånd under förvaltningsplaner. –Svenska yrkesfiskets förädlingsvärde. –Överskridande av fiskekvoter och kvot- utnyttjande. I Europeiska kommissionens årliga policymed- delande om fiskemöjligheter (TAC:er och kvo- ter) redovisas situationen för EU:s gemensamma fiskbestånd. Andelen bestånd som är inom biologiskt säkra gränser har ökat från , , 2013 och andelen bestånd som bedöms vara överutnytt- jade har minskat från , , 2013. Det finns även ett antal bestånd vars tillstånd är okänt på grund av otillräckligt dataunderlag. Även den sistnämna andelen har minskat, från 2013. har kvoter fastställts för de för viktiga fiskena i och . Den nya gemensamma fiskeri- politiken innebär att medlemsstaterna har för- bundit sig att fastställa fiskemöjligheter i enlig- het med målet för maximalt hållbart uttag. redovisade Internationella havsforsknings- rådet (ICES) en fortsatt tillväxt för torsken i även om den inte fortsatt i samma takt som man har trott. För det östra torskbeståndet ökade därför kvoten något medan kvoten minskade för det västra torskbeståndet där utvecklingen var sämre. För det östra torskbeståndet bedöms utvecklingen vad gäller tillväxten som oroande, eftersom endast en mindre del av beståndet är större än minsta bevarandestorlek. I kombination med den påverkan som de förändrade miljöför- hållandena i har, inte minst för rekrytering, föreligger behov både av förändrade fiskeriförvaltningsstrategier och miljöåtgärder för att vända utvecklingen. Enligt uppgifter från ICES innebär dagens förändrade salt- och syreförhållande bl.a. att av de tre betydelsefulla lekområdena för torsk (runt , och ) är det i princip bara lekområdet runt som signifikant bidrar till reproduktionen av torsk. Beståndssituationen för vild lax i är oroande, eftersom flera bestånd inte når förvaltningsmålen, även om utvecklingen går åt rätt håll. Kvoten för lax har sänkts och minskade ytterligare . För övriga bestånd (sill, skarpsill, rödspätta) visar den vetenskapliga rådgivningen fortsatt på en positiv eller stabil trend och höjda kvoter fastställdes . fiskas fem av åtta bestånd i enligt principen om maximalt hållbart uttag (MSY). Det europeiska ålbeståndet är, trots genomförda åtgärder, fortfarande kritiskt hotat enligt den vetenskapliga rådgivningen. I är de för viktigaste bestånden torsk, kolja, sill, makrill, räka, havs- kräfta, tobis och blåvitling. För 27 av EU:s bestånd för vilka det finns vetenskaplig råd- givning fastställdes TAC-nivåer i linje med MSY. För ytterligare 30 bestånd fastställdes TAC i enlighet med MSY 2015. För vissa av de bestånd där vetenskapliga uppgifter saknas beslutade rådet att bibehålla TAC:erna nivå i kombination med ett uttalande om att frysa dessa nivåer . För bestånd av rockor i och , samt i vissa andra EU- vatten, sänktes TAC . Rådets beslut innebar att samtliga förvalt- ningsplaner följdes. Torskkvoten i fastställdes återigen som en bifångstkvot på samma nivå som eftersom data inte visar på några förändringar av beståndssitua- tionen. I tillägg till detta åtar sig, på svenskt initiativ, och att vidta åtgärder för att minska bifångster och utkast av torsk i . Utöver de årliga besluten har EU-arbetet fort- satt präglats av förhandlingarna av en ny fiskeri- politik. enades ministerrådet och parlamentet om en ny förordning om en gemen- sam fiskeripolitik, och rådet förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemen- samma fiskeripolitiken, och en förordning om den gemensamma marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter, och rådets förordning (EU) nr 1379/2013 om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter. I detta arbete har fokus varit att säkerställa maximalt hållbart uttag (MSY) och införandet av utkastförbud. och parlamentet nådde även en överenskommelse om förord- ningen om Europeiska havs- och fiskerifonden. EU och undertecknade ett nytt avtal för , som ger , och fortsatt tillträde att fiska i varandras vatten. Avtalet ersätter det tidigare tillträdesavtalet . Inom ramen för det nya avtalet finns möjlighet att fatta beslut om gemensamma förvaltningsregler. I avvaktan på förhandlingarna om ett nytt infördes de harmoniserade redskapsreglerna nationellt . Innan landningsskyldig- heten enligt gemensamma fiskeripolitiken införs råder två olika system, EU:s och . Frågan om ett fortsatt gränsöverskridande fiske i med dessa två olika system kommer 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 att behandlas vidare vid de bilaterala överlägg- ningarna mellan och . Överkapacitet i fiskeflottan, såväl i EU som globalt, bedöms vara en av de viktigaste orsa- kerna till bristande måluppfyllelse av fiskeri- politiken. I det svenska pelagiska fisket har ett system med överförbara fiskerättigheter funnits under . Havs- och vattenmyndigheten har, i samråd med , fått i upp- drag att bedöma effekter av systemet. Effekterna ska bedömas för såväl kapacitetsreduktionen som lönsamhet, men även för det småskaliga kustfisket och olika regioners utveckling. har en ändring av lagen (2009:866) om överlåtbara fiskerättigheter beslutats i enlighet med regeringen proposition (2013/14:184) Änd- ringar i fiskelagen. Den träder ikraft den 1 okto- ber 2014 och bemyndigar regeringen att utvidga systemet till andra fiskarter. I samband med ett nytt havs- och fiskeriprogram kommer även en aktuell och fördjupad analys av balansen i det svenska fisket mellan tillgängliga resurser och fiskeflottans kapacitet att göras. Efter att de totala fångsterna (levande vikt) i svenskt fiske varit relativt stabila på mellan 250 000och har de sedan minskat med viss årlig variation. uppgick de till ca , vilket mot- svarar ca i landad vikt. Fångster i levande vikt kan relateras till de kvoter som har, vilka uppgick till ca . Foderfisk utgör mellan ca 50–av den totala fångsten. Värdet av landningarna för yrkesfiske i havet i första försäljningsled var ca , vilket är en minskning jämfört med . har visat på en viss värdeökning trots minskande kvantiteter. Denna utveckling verkar nu ha brutits. De ekonomiskt viktigaste arterna för konsumtion är sill/strömming, torsk, havskräfta och nordhavsräka (kokt). För insjö- fisket uppgick landningsvärdet till . För den svenska fiskeflottan har förädlings- värdet minskat . Detta beror huvudsakligen på att kvoterna minskat och där- igenom har infiskningen minskat. Undantaget är 2010 som påverkades positivt av introduktionen av överlåtbara fiskerättigheter i det pelagiska systemet. minskar förädlingsvärdet även relativt antalet anställda, dvs. att lönsamheten per anställd minskar. Utvecklingen av lönsamheten skiljer sig dock markant åt 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 mellan olika typer av fisken och för olika stor- lekar på fartyg. Det småskaliga fisket, fartyg med passiva redskap, har mycket låga förädlingsvärden. Detta måste dock ses mot bakgrund av att detta fiske sker som en deltidssysselsättning där fartygen är avbetalda. De fartyg som fiskar med aktiva redskap, främst trål, har förhållandevis höga förädlingsvärden. Det bör noteras att inom dessa grova segment är variationen mellan fartygen avseende förädlingsvärdet stor och då främst genom att fartygen har olika målarter. Över tid kan införandet av överlåtbarhet i det pelagiska fisket förmodas vara en av de bidragande orsakerna till förbättringen för gruppen fartyg som fiskar med aktiva redskap. Medan situa- tionen 2012 för de mindre fartygen som fiskar med passiva redskap eller de minsta trålarna ser sämre ut jämfört med . Fiskerikontroll omfattar kvotuppföljning genom statistik från loggböcker, landningsdeklarationer och avräkningsnotor såväl som kontroll av efterlevnad av regelverket. Den sjögående kontrollen som bedrivs av och den satellitbaserade kontrollen ger tillsammans information om fartygsaktiviteter i relation till fiskebestämmelser (tekniska regleringar), medan kontroll i hamnar avser landningskontroll, fångs- ternas artsammansättning och handelsstandar- der. Till detta kommer kontroll av transport- dokument vid förflyttning av fisk mer än från landningsplats samt kontroll av hygien som genomför. har Havs- och vattenmyndig- heten fortsatt arbetet med att utveckla och anpassa fiskerikontrollen till de krav som EU ställer i kontrollförordningen, rådets förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeri- politiken efterlevs, och IUU-förordningen (Illegal, Unreported, Unregulated Fisheries), rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upp- rättande av ett gemenskapssystem för att före- bygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske. Särskilda insat- ser har genomförts för att utveckla it-stödet. I enlighet med regeringen proposition (2013/14:184) Ändringar i fiskelagen har sank- tionsavgiftssystemet skärpts i och med en höjd beloppsgräns och en straffbestämmelse för brott mot landningsskyldigheten införts i fiskelagen (1993:787). Svenskt fiske hade tillgång till 56 kvoter, vilka uppgick till (2012) samt 30 465 (37 967 stycken 2012) stycken laxar. stoppades fisket i sammanlagt 8 områden och på fyra olika kvoter. Kvotutnyttjandet var generellt högt, med undantag för vissa kvoter, framför allt där fisket präglas av låg lönsamhet. har inte några svenska kvoter överskridits. Inte heller den efforttilldelning som används i vissa fisken, dvs. antalet dagar som fartyget får använ- das, har överskridits. genomfördes ett antal kvotbyten med andra länder, 118 stycken, vilket innebär att antalet synes ligga relativt stabilt jämfört med både 2012 (104 stycken) och 2011 (142 stycken). Kvotbyten sker dels för att täcka mindre överskridanden (av eller andra länder) dels för att skapa bättre fiskemöjligheter . Vissa byten sker också för att omfördela kvot mellan områden och därigenom kunna koncentrera fisket till färre områden. Havs- och vattenmyndigheten bedömer att fiskets följsamhet mot rapporteringskraven, en effektiv dokumentation samt snabb och korrekt dataläggning av uppgifterna, är viktiga orsaker till att kvoterna har kunnat hållas. En tydlig tendens inom yrkesfisket (land- ningskontroll och sjögående kontroll) är att andelen överträdelser har minskat från före- gående år. Merparten av de överträdelser som har identifierats till sjöss kan hänföras till fritids- fisket. Utvecklingen visar att antalet bestånd inom biologiskt säkra gränser ökar. Genomförandet av EU:s nya gemensamma fiskeripolitik skapar dessutom bättre förutsättningar för att nå målen om ett hållbart fiske. Det innebär att ett om- fattande arbete med genomförandet kommer att krävas såväl vad avser förvaltningsplaner, tekniska regleringar som av kontrollen. En övergripande bedömning av effekten av genomförda kontrollinsatser är att nivån på underrapportering av landade kvantiteter minskar. ICES bedömning är att underrappor- teringen minskar i flertalet fisken. Det risk- baserade arbetssättet inom fiskerikontrollen synes också ge resultat och värdet av metoden bedöms öka i och med införandet av landnings- skyldigheten (utkastförbud). Införandet av landningsskyldigheten kommer i sig att kräva en utveckling av kontrollen. Det utvecklingsarbete som bedrivs skapar förutsättningar för att ytterligare minska antalet överträdelser inom fisket. Bedömningen är att nuvarande kontrollregler inom EU måste anpassas till de nya reglerna som är beslutade enligt grund- förordningen. Vidare behöver insatser göras under innevarande och kommande år för att informera verksamhetsutövarna om de regel- förändringar som införs. Ytterligare arbete krävs dessutom för att få de tekniska regelverken kring spårbarhet på plats för att uppfylla gällande krav i EU-lagstiftningen. Följande indikatorer har används för utbildning och forskning: –Antal helårsstudenter. –Antal sökande och antagna. –Andel disputerade lärare. –Vetenskaplig publicering. –Externa medel. Utvärdering av vissa examina av Universitets- kanslersämbetet. () utvecklar kunskapen om de biologiska naturresurserna och människans förvaltning och hållbara nyttjande av dessa. Detta sker genom utbildning, forskning och miljöanalys i samverkan med det omgivande samhället. Det övergripande målet är att utbild- ning och forskning ska hålla en internationellt sett hög kvalitet och bedrivas effektivt. genomgår för när- varande stora förändringar, vilket t.ex. innebär att campusområdet i förtätas. De nya lokalerna innebär en successiv ökning av hyres- kostnaderna, vilka tas inom SLU:s ramanslag. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 Ett mål för SLU är att antalet helårsstudenter för perioden –2015 ska uppgå till minst 11 400. Tabell 2.31 nedan redovisar utvecklingen av antalet helårsstudenter för åren 2011–2013. Källa: årsredovisning. Mot bakgrund av att söktrycket till SLU:s utbildningar är relativt så är bedömningen att målet kommer att uppnås. har program med djurinrikt- ning flest sökande. De flesta av SLU:s utbild- ningar på grundnivå och avancerad nivå har en sned könsfördelning. De skogliga utbildningarna har flest män och de djurrelaterade har nästan enbart kvinnor. Tabell 2.34 Antalet sökande och andelen antagna till program på grundnivå Källa: årsredovisning. Könsfördelningen bland de sökande har varit i stort sett oförändrad . Antalet behöriga sökande till SLU:s program på avancerad nivå (masterprogram) har minskat drastiskt efter införandet av studieavgifter för s.k. tredjelandsstudenter. Av de totalt 329 antagna till program på avancerad nivå 2013 var 61 tredjelandsstudenter, varav endast 11 avgifts- skyldiga fanns kvar vid SLU efter den första terminen. Examinationsfrekvensen för de studerande skiljer sig kraftigt mellan de olika utbildningarna. De utbildningar som leder till ett legitimations- yrke, dvs. veterinär och djursjukskötare, har en hög examinationsfrekvens. Studenter i andra utbildningar, t.ex. skogsmästarutbildningen, är så attraktiva på arbetsmarknaden att de erbjuds arbete redan innan de har tagit ut sin examen. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 Tabell 2.35 Examensfrekvens på Grund- och avancerad nivå Examinerade/120 hp Examinerade/120 hp Examinerade/120 hp avlades 90,5 examina inom utbildning på forskarnivå där en licentiatexamen räknas som en halv examen. Den genomsnittliga nettostudietiden för doktorsexamen var 8,5 ter- miner, dvs. en halv termin längre än normal- studietiden. Av antalet aktiva forskarstudenter är kvinnor och män. av de nyantagna rekryterades från andra länder mot föregående år. Den jämnare könsfördelningen på forskarnivå förklaras av att där finns en större andel utländska studenter, av vilka en majoritet är män. av SLU:s forskarstudenter hade doktorandanställning. har i sin kvalitetsgranskning bedömt merparten av SLU:s examina, varvid de allra flesta utbildning- arna fick omdömet ”hög kvalitet”. En examen, i livsmedelsvetenskap, fick ”mycket hög kvalitet”, medan två masterexamina, i markvetenskap och i miljövetenskap, fick ”bristande kvalitet”. publicerade en rapport om examensfrekvensen i forskarutbildningen. I rapporten konstateras att doktoranderna inom medicin och hälsoveten- skap samt inom lantbruksvetenskap hade högst examensfrekvens i jämförelse med andra forsk- ningsområden. SLU fortsätter att strategiskt utveckla forsk- ningen. Prioriterade områden är biobaserad eko- nomi och miljö, hälsa och välbefinnande. Sam- mantaget har forskningen vid SLU ökat , huvudsakligen genom ökade statsanslag. Efter att de externa medlen minskade något har dessa nu åter ökat. Tabell 2.36 Forskningsmedlens fördelning Källa: årsredovisning. Den vetenskapliga publiceringen har ökat konti- nuerligt även om en stag- nation har skett . Diagram 2.6 Antalet artiklar med minst en SLU-adress 2009–2013 Källa: årsredovisning. Totala antalet lärare vid SLU är 951 årsarbets- krafter, varav är disputerade. SLU:s samverkan med det omgivande sam- hället är omfattande. Samverkan sker med flera hundra olika intressenter, såväl andra lärosäten och skolor som företag och organisationer i det civila samhället. Ett av är fort- löpande miljöanalys, vilken bl.a. levererar beslutsunderlag för rapporteringar om miljötillståndet till EU. SLU är en av de största utförarna i det nationella miljöövervaknings- systemet. SLU:s uppdrag att bedriva miljöanalys grundar sig i möjligheterna till synergier mellan miljöövervakning och forskning om de biolo- giska naturresurserna. för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) har ansvar för den långsiktiga kunskapsuppbyggnaden inom miljö- området, för de areella näringarna och för sam- hällsbyggande.