prop · H103115 · 2014-03-07 00:00:00 — har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara dels Europeiska () beslut om ändring av beslut ECB/2007/7 om villkoren för TARGET2-ECB i den del som beslutet föreskriver, godkänner eller genom hänvisning införlivar en lokaliseringspolicy för centrala motparter (CCP) och/eller i den del det hindrar ECB från att tillhandahålla centralbankspengar i euro till CCP:er verksamma i medlemsstater utanför eurozonen, dels ECB:s riktlinje om ett transeuropeiskt automatiserat system för bruttoavveckling av betalningar i realtid (TARGET2) i den del som riktlinjen föreskriver, godkänner eller genom hänvisning införlivar en lokaliseringspolicy för CCP:er och/eller hindrar centralbanker inom eurozonen från att tillhandahålla centralbankspengar i euro till CCP:er verksamma i medlemsstater utanför eurozonen. har gjort gällande att ECB saknade behörighet att anta de överklagade akterna, att de överklagade akterna strider mot bestämmelser i vad gäller etableringsfrihet, fri rörlighet för tjänster och/eller kapital samt mot EU:s konkurrensrätt. Vidare anser att de överklagade akterna utgör en direkt eller indirekt diskriminering på grund av nationalitet samt att de överklagade akterna och/eller lokaliseringspolicyn strider mot bestämmelserna i förordning (EU) nr 648/2012 om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister () och bestämmelserna i det internationella handelsavtalet on Trade in Services (GATS). Slutligen har Förenade anfört att den rättfärdigandegrund som ECB har åberopat till stöd för lokaliseringspolicyn inte är förenlig med proportionalitetsprincipen. har intervenerat till stöd för och anfört följande. I likhet med den brittiska regeringen ifrågasätter den att de överklagade akterna i nu relevanta delar är förenliga med och med grundläggande bestämmelser i fördragen som till exempel etableringsfriheten och/eller den fria rörligheten för tjänster eller kapital alternativt förbudet mot diskriminering på grund av nationalitet. 2013/14:115 Den delar också den brittiska regeringens uppfattning Bilaga 1 att ett krav på att CCP:er som bedriver clearing i euro överstigande vissa tröskelvärden ska vara etablerade i eurozonen inte är proportionerligt i förhållande till det av ECB angivna ändamålet (se även mål T-496/11 och T-45/12). T-115/13 (UDEUD2013/178) Dennekamp mot Den holländske journalisten har hos begärt att få tillgång till handlingar som visar vilka av dess ledamöter som är anslutna till tilläggspensionssystemet. har avslagit hans begäran med motiveringen att Dennekamp inte på det sätt som krävs enligt personuppgiftsförordningen har visat att det är nödvändigt att personuppgifterna överförs samt att de berörda ledamöternas intressen överväger de eventuella behoven av en sådan överföring. Dennekamp har överklagat beslutet. har intervenerat till stöd för Dennekamp och anfört följande. I situationer där både förordning (EG) nr 45/2001 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (personuppgiftsförordningen) och förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar (öppenhetsförordningen) är tillämpliga ska en sammantagen bedömning göras som innebär en rimlig avvägning mellan de olika syften och rättigheter som förordningarna återspeglar. Dennekamp har lämnat en uttrycklig och legitim motivering som visar varför en överföring p.g.a. allmänintresse är nödvändig. Uppgifter om anslutning till tilläggspensionssystemet tillhör parlamentsledamöternas offentliga sfär och är inte av integritetskänsligt slag. Det saknas därför skäl att anta att de berörda ledamöternas legitima intressen skulle kunna skadas genom en överföring. De handlingarna som Dennekamp begärt tillgång till kan därför lämnas ut. T-303/13 (UDEUD2013/298) Miettinen mot Europeiska unionens råd Den finske forskaren har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara rådets beslut att inte ge fullständig tillgång till handling nr 15309/12, bestående av ett yttrande från rådets rättstjänst över ett av Europeiska kommissionen framlagt förslag till och rådets direktiv om bekämpning genom straffrättsliga bestämmelser av bedrägerier som riktar sig mot unionens ekonomiska intressen. har ansökt om intervention till stöd för Miettinen. T-395/13 (UDEUD2013/359) Miettinen mot Europeiska unionens råd Den finske forskaren har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara dels rådets beslut att inte ge fullständig tillgång till handling nr 12979/12, bestående av ett yttrande från rådets rättstjänst över två av Europeiska kommissionen framlagda lagstiftnings- förslag om insiderhandel och marknadsmissbruk, dels rådets beslut den att på nytt neka honom tillgång till handlingen. har ansökt om intervention till stöd för Miettinen. T-429/13 (UDEUD2013/432) Bayer CropScience mot Europeiska kommissionen och T-451/13 (UDEUD2013/433) Crop Protection m.fl. mot Europeiska kommissionen Bayer CropScience och Crop Protection m.fl. har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 485/2013 om ändring av genomförandeförordning (EU) nr 540/2011 vad gäller villkoren för godkännande av de verksamma ämnena klotianidin, tiametoxam och imidakloprid samt om förbud mot användning och försäljning av utsäde som behandlats med växtskyddsmedel innehållande dessa verksamma ämnen. har ansökt om intervention till stöd för kommissionen. 3.2 Mål om förhandsavgörande C-222/12 (UDEUD2012/189) A. Karuse mot Politseija Piirivalveamet (Lõuna Politseipre-fektuur) Målet handlar om hur en undantagsbestämmelse från skyldigheten att använda färdskrivare ska tolkas. Den nationella domstolens fråga: Om uttrycket i samband med underhåll av vägar, vilket används vid definitionen av undantaget i artikel 13.1 h i förordning (EG) nr 561/2006 om harmonisering av viss sociallagstiftning på vägtransportområdet (förordningen), ska tolkas så, att det omfattar en tippbil, med en högsta tillåtna vikt på , som på en allmän landsväg transporterar grus från ett grustag till en ort där förbättrings- och underhållsarbeten av en väg genomförs. har anfört följande. Enligt regeringens uppfattning kan tolkningsfrågan endast besvaras med beaktande av samtliga relevanta omständigheter i det enskilda fallet. Vid sin bedömning saknar domstolen möjlighet att beakta omständigheter som skulle innebära att ytterligare rekvisit för undantagets tillämplighet än de som uttryckligen framgår av artikel 13.1. h i förordningen ställs upp. Den nationella domstolens fråga bör besvaras jakande under förutsättning att tippbilen använts på det sätt som gjorts gällande i målet. C-423/12 (UDEUD2012/315) mot Begäran från Kammarrätten i , , Den nationella domstolens fråga: Domstolen vill för det första få reda på om artikel 2.2 c) i direktiv /38/EG om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier (rörlighetsdirektivet) kan tolkas på så sätt att en medlemsstat, under vissa omständigheter, får kräva att en släkting i rakt nedstigande led som är eller äldre – för att anses vara beroende för sin försörjning och därmed falla in under definitionen av familjemedlem enligt artikel 2.2 c) rörlighetsdirektivet – ska ha försökt att få ett arbete, få hjälp för sin försörjning från ursprungslandets myndigheter och/eller på annat sätt klara sin försörjning men att detta inte har varit möjligt. För det andra vill den nationella domstolen få svar på vilken betydelse det har vid tolkningen av rekvisitet är beroende för sin försörjning i artikel 2.2 c) i rörlighetsdirektivet att en släkting, på grund av personliga omständigheter såsom ålder, utbildning och hälsa, bedöms ha goda förutsättningar för att få ett arbete och dessutom har för avsikt att börja arbeta i medlemsstaten, vilket skulle innebära att förutsättningarna för att anses som sådan anhörig som är beroende för sin försörjning enligt bestämmelsen inte längre föreligger. har anfört följande. Rekvisitet beroende för sin försörjning i artikel 2.2 c) i rörlighetsdirektivet ska tolkas så att en medlemsstat, i vart fall under vissa omständigheter, får kräva att den som påstår sig vara en beroende familjemedlem ska ha försökt få ett arbete, hjälp för sin försörjning från ursprungslandets myndigheter och/eller på annat sätt klara sin försörjning men att detta inte har varit möjligt. Domstolens praxis, särskilt mål C-1/05 , ger utrymme för en sådan tolkning av artikel 2.2 c). Dessutom talar syftet med bestämmelsen i artikel 2.2 c) och dess effektiva tillämpning för den tolkning som regeringen förespråkar. En annan tolkning skulle riskera att göra kravet på beroende verkningslöst. Slutligen anser regeringen att det inte är relevant för tolkningen av rekvisitet beroende för sin försörjning i artikel 2.2 c) i rörlighetsdirektivet huruvida den sökande bedöms ha goda förutsättningar och/eller avsikt att börja arbeta i medlemsstaten. Denna uppfattning vinner stöd av såväl bestämmelsens ordalydelse som av domstolens praxis. Generaladvokatens förslag till avgörande : Enligt generaladvokaten ska artikel 2.2 c) tolkas så att en familjemedlem ska anses beroende för sin försörjning om vederbörande – oavsett skälet härtill – inte kan tillgodose sina grundläggande behov i ursprungslandet och faktiskt befinner sig i ett sådant beroendeförhållande att det materiella biståndet som ges av unionsmedborgaren är nödvändigt för att familjemedlemmen ska klara sin försörjning. Enligt generaladvokaten kan ett sådant faktiskt beroendeförhållande styrkas med varje bevismedel och det åligger under alla omständigheter myndigheterna i den mottagande medlemsstaten att säkerställa den ändamålsenliga verkan av de rättigheter som medlemmarna i kärnfamiljen indirekt tillerkänns genom att inte ställa alltför höga krav angående bevisningen på Att en sökande har uttryckt en avsikt att arbeta i den mottagande medlemsstaten eller att för ingivande av ansökan av myndigheterna i den staten anses som en person med goda förutsättningar att få ett arbete, får enligt generaladvokaten inte utgöra hinder för att han eller hon anses som beroende för sin försörjning om det i övrigt framgår att sökanden i sitt ursprungsland befinner sig i ett faktiskt beroendeförhållande till den unionsmedborgare som han eller hon vill ansluta sig till. C-466/12 (UDEUD2012/335) m.fl. mot Retriever Den nationella domstolens frågor: Om någon annan än innehavaren av upphovsrätten till ett visst verk tillhandahåller en länk till verket på sin webbsida, är det då fråga om överföring till allmänheten av verket på sådant sätt som avses i artikel 3.1 i direktiv /29/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället? Är det möjligt för en medlemsstat att föreskriva ett mer omfattande skydd för upphovsmannens ensamrätt genom att låta överföring till allmänheten omfatta fler förfoganden än vad som följer av artikel 3.1 i direktivet? C-474/12 (UDEUD2012/341) mot Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend Begäran från Verwaltungsgerichtshof, Den nationella domstolens fråga: Utgör unionsrätten, särskilt artiklarna 18, 45 och 49 jämförda med artikel 346.1 b FEUF, hinder för en nationell bestämmelse, enligt vilken ledamöterna i de organ som företräder ett bolag eller de delägare som har rätt att leda och företräda näringsidkande bolag som avser att bedriva handel med militära vapen och militär ammunition samt förmedla köp och försäljning av militära vapen och militär ammunition, måste vara österrikiska medborgare och det inte är tillräckligt att vara medborgare i en annan EES-medlemsstat? har anfört följande. En medlemsstat bör med stöd av artikel 346.1 b FEUF i vissa situationer kunna ställa krav på att en eller flera ledamöter i bolagets styrelse och/eller den verkställande direktören i bolag som är verksamma inom handel med militära vapen och militär ammunition ska vara medborgare i den aktuella staten om detta är nödvändigt för att säkerställa medlemsstatens väsentliga säkerhets- C-573/12 (UDEUD2013/13) mot Begäran från Förvaltningsrätten i , I samband med Förvaltningsrätten i prövning har fråga uppkommit om en begränsning som innebär att elcertifikat endast kan 2013/14:115 tilldelas producenter vars elproduktion är belägen i är förenlig Bilaga 1 dels med direktiv /28/EG om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (förnybartdirektivet) dels med fördragets bestämmelse om fri rörlighet för varor i artikel 34 FEUF. har anfört följande. Enligt den tillåter förnybartdirektivet sådana nationella stödsystem som innebär att bidrag endast beviljas för energi från förnybara energikällor som produceras på en medlemsstats eget territorium. Vidare utgör elcertifikatssystemet inte en kvantitativ importrestriktion eller en åtgärd med motsvarande verkan. Det svenska stödsystemet innebär inte någon koppling mellan handeln med el och handeln med elcertifikat. Systemet innebär därmed inte någon inköpsskyldighet av el producerad av svenska förnybara energikällor. Således kan el handlas över gränserna och det gäller även el från förnybara källor i andra medlemsstater. Det svenska elcertifikatssystemet hindrar därför inte den gränsöverskridande handeln med el. För det fall det svenska elcertifikatssystemet ändå skulle anses innebära en begränsning av den fria rörligheten för varor enligt artikel 34 FEUF, är detta befogat med hänsyn till skyddet för miljön eftersom systemet främjar användningen av förnybara energikällor och bidrar till att minska utsläppen av växthusgaser. Domstolen har redan konstaterat i mål C-379/98 PreussenElektra att utsläppen av växthusgaser är en av huvudorsakerna till klimatförändringarna som unionen och dess medlemsstater har föresatt sig att motverka. C-7/13 (UDEUD2013/40) (svensk filial) mot Begäran från Förvaltningsrätten i , Den nationella domstolens fråga: Om, enligt direktiv /112 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (mervärdesskattedirektivet), tillhandahållanden av externt förvärvade tjänster från ett företags huvudetablering i tredje land till dess filial i en medlemsstat, med en allokering av kostnaderna för förvärven till filialen, utgör beskattningsbara transaktioner, om filialen ingår i en mervärdesskattegrupp i medlemsstaten? Och om svaret på denna fråga är jakande, huruvida huvudetableringen i tredje land är att betrakta som en beskattningsbar person som inte är etablerad i medlemsstaten enligt artikel 196 i mervärdesskattedirektivet, med följd att förvärvaren ska beskattas för transaktionerna? C-83/13 (UDEUD2013/103) Fonnship A/S mot et v.v. samt Fonnship A/S mot Facket för Service och Kommunikation Begäran från Arbetsdomstolen, Den nationella domstolens fråga: Är regleringen i om fri rörlighet för tjänster, sjötransporttjänster – vilken reglering har sin motsvarighet i EG-fördraget – tillämplig för ett bolag med säte i en EFTA-stat såvitt avser dess verksamhet i form av transporttjänster till en EG-medlemsstat eller en EFTA-stat med ett fartyg som är registrerat, flaggat, i ett tredje land utanför EG/EES-området? har anfört följande. Regeringen ifrågasätter att förordning (EEG) nr 4055/86 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet mellan medlemsstater samt mellan medlemsstater och tredje land skulle vara tillämplig när ett bolag med säte i en EU- eller EES-stat har flaggat ut ett fartyg till ett tredjeland i en situation då besättningen endast består av tredjelandsmedborgare och då rättsförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare regleras av lagstiftningen i tredjeland. C-256/13 och C-264/13 (UDEUD2013/209) Provincie mot Belgacom NV van publiek recht och Mobistar NV Begäran från Hof van beroep te , Den nationella domstolens fråga: Utgör artiklarna 6 och 13 i direktiv 2002/20/EG om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektivet) hinder mot att beskatta den ekonomiska verksamhet som telekomoperatörerna bedriver på territoriet via de på allmän eller privat mark belägna , GSM- pyloner eller GSM-antenner som används för denna verksamhet? har anfört följande. Den nationella domstolens fråga bör besvaras nekande eftersom den aktuella beskattningen av företags driftställen inte utgör någon avgift i den mening som avses i artikel 13 i auktorisationsdirektivet och nämnda artikel inte heller reglerar medlems- C-279/13 (UDEUD2013/214) C mot Den nationella domstolens frågor: Omfattar begreppet överföring till allmänheten, i den mening som avses i artikel 3.1 i direktiv /29/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (infosocdirektivet), åtgärden att på en webbsida som är tillgänglig för envar tillhandahåla en klickbar länk till ett verk som sänds ut av den som innehar upphovsrätten till verket. det någon betydelse för bedömningen av denna fråga på vilket sätt Spelar det någon roll om tillgängligheten till det verk vartill länkningen sker är på något sätt begränsad? föreskriva en mer omfattande ensamrätt för upphovsmannen genom att låta överföring till allmänheten omfatta fler förfoganden än de som anges i artikel 3.1 i infosocdirektivet? Får medlemsstaterna föreskriva en mer omfattande ensamrätt för rättighetshavaren genom att låta överföring till allmänheten omfatta fler förfoganden än de som anges i artikel 3.2 i C-307/13 (UDEUD2013/233) Brottmålet mot m.fl. Den nationella domstolens fråga: Om 1) den förkortning av genomförandetiden från till som förekom vid införandet av 9 § djurskyddsförordningen medfört en 2013/14:115 skyldighet för att anmäla författningsförslaget på nytt i enlighet Bilaga 1 med artikel 8.1 tredje stycket i direktiv /34/EG om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster och 2) om svaret på den första frågan innebär att ny anmälan skulle ha gjorts, vilka rättsverkningar har den omständigheten att så inte har skett? har anfört följande. Inledningsvis kan det finnas anledning att överväga om regeln om förnyad anmälan överhuvudtaget är tillämplig i förevarande fall. Anledningen till detta är att genomförandetiden endast synes ha förkortats i förhållande till den tidsplanering som regeringen meddelat den svenska myndigheten , och inte kommissionen under informationsförfarandet. Om regeln trots det sagda är tillämplig ska den endast anses avse fall i vilka genomförandetiden i väsentlig grad har förkortats. Vid denna bedömning blir svaret på den nationella domstolens första fråga nekande och regeringen saknar därför anledning att ta ställning till den nationella domstolens andra fråga. C-329/13 (UDEUD2013/238) mot Bundesminister für Landund Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft Begäran från Unabhängiger Verwaltungssenat, Den nationella domstolens frågor: Är alla delar i direktiv /4/EG av om allmänhetens tillgång till miljöinformation och om upphävande av rådets direktiv /313/EEG (miljöinformationsdirektivet), giltiga, särskilt mot bakgrund av bestämmelserna i artikel 47 andra stycket i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (stadgan). I vilken mån och under vilka förutsättningar är bestämmelserna i direktivet förenliga med bestämmelserna i stadgan och bestämmelserna i artikel 6 FEU? har anfört följande. Artikel 47 andra stycket i stadgan, tar inte sikte på allmänhetens rätt till tillgång till handlingar hos offentliga myndigheter. Det går därför inte att i denna artikel utläsa någon skyldighet för nationella myndigheter att sekretessbelägga information som rör en pågående domstolsprocess. En sådan tolkning torde sakna stöd i rättspraxis och skulle dessutom strida mot vissa medlemsstaters konstitutionella ordningar. Det finns därför ingenting i artikel 47 andra stycket i stadgan som hindrar att den information som delges en enskild person inom ramen för en domstolsprocess också offentliggörs eller på begäran lämnas ut till andra än den enskilda personen som är föremål för domstolsprocessen. Här står det i stället medlemsstaterna fritt att, utifrån sina rättsliga traditioner och politiska ställningstaganden, med beaktande av övriga bestämmelser i stadgan och om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (), avgöra i vilken mån information ska vara tillgänglig för allmänheten. Ett ogiltigförklarande av direktivet skulle omkullkasta hela det EU-rättsliga system som inrättats när det gäller tillgång till miljöinformation liksom även det arbete som EU bedriver för att förbättra genomförandet av miljörätten i syfte att skydda miljön. C-340/13 (UDEUD2013/248) Bpost mot Institut belge des services postaux et des télécommunications Begäran från dappel de , Den nationella domstolens frågor: Ska den femte strecksatsen i artikel 12 i direktiv /67/EG om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna (direktivet) endast tillämpas på tillfälliga rabatter och mängdrelaterade rabatter i stället bedömas enligt den fjärde strecksatsen i samma bestämmelse? Om denna fråga besvaras nekande; innebär det ett åsidosättande av principen om icke-diskriminering i femte strecksatsen i artikel 12 att den mängdrelaterade rabatt som förmedlaren beviljas inte är lika stor som den rabatt som beviljas en avsändare som avlämnar samma antal försändelser, utan i stället motsvarar summan av de rabatter som beviljas samtliga avsändare på grundval av antalet försändelser från var och en av dessa? har anfört följande. Enligt den uppfattning är den mängdrabatt som är aktuell i målet en sådan specialavgift som omfattas av och därmed ska bedömas enligt femte strecksatsen i artikel 12 i direktivet. Vidare anser regeringen att principen om ickediskriminering i denna bestämmelse åsidosätts om den mängdrelaterade rabatten som förmedlaren beviljas inte är lika stor som den rabatt som beviljas en avsändare som avlämnar samma volym försändelser. C-364/13 (UDEUD2013/263) mot Comptroller General of Patents Begäran från the of , Chancery Division, Patents Court, Den nationella domstolens fråga: Om obefruktade mänskliga ägg, vilkas delning och vidareutveckling har stimulerats genom partenogenes, och vilka, i motsats till befruktade ägg, innehåller endast pluripotenta celler och inte kan utvecklas till människor, omfattas av uttrycket mänskliga embryon i artikel 6.2 c) i direktiv /44/EG om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar (bioteknikdirektivet)? har anfört följande. Under den förutsättning som är ett ostridigt faktum i den nationella domstolen – dvs. att utvecklingen av partenogenetiskt aktiverade äggceller inte kan leda till en människa – är denna typ av äggceller inte av ett sådant slag att de ska anses kunna utlösa utvecklingen av en människa. Sådana partenogenetiskt aktiverade äggceller som avses i detta mål omfattas därför inte av begreppet mänskliga embryon i bioteknikdirektivets mening. Vid nu redogjorda förhållanden är obefruktade mänskliga ägg, vilkas delning och vidareutveckling har stimulerats genom partenogenes, och som innehåller endast pluripotenta celler och inte kan utvecklas till människor, således inte undantagna patenterbarhet på grund av artikel 6.2 c) i bioteknikdirektivet. C-396/13 (UDEUD2013/317) Sähköalojen ammattiliitto ry mot Elektrobudowa Spolka Akcyjna Begäran från Satakunta tingsrätt, Den nationella domstolens frågor: I samband med den nationella domstolens prövning har fråga uppkommit om den kan underlåta att tillämpa artikel 84 i den polska lagen om arbete, det vill säga om finsk lagstiftning är tillämplig framför polsk lagstiftning såvitt gäller arbetstagares möjlighet att överlåta anspråk på lön och andra anställningsförmåner till sin fackförening för att göra gällande anspråken vid domstol samt fackföreningens rätt att väcka en sådan talan.