prop · H103115 · 2014-03-07 00:00:00 — trädde fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom den ekonomiska och monetära unionen, den s.k. , i kraft. Detta mellanstatliga fördrag, som etablerades vid sidan av de befintliga , har ratificerats av 25 av EU:s medlemsstater, däribland . Fördraget innehåller bestämmelser som syftar till att stärka de offentliga finanserna och samordningen av den ekonomiska politiken i euroområdet. Fördraget innebär bl.a. följande. -ska ha ett strukturellt saldo som överensstämmer med det landspecifika medelfristiga budgetmålet med ett nedre gränsvärde för det strukturella underskottet om av BNP. Om ett euroland avviker från sitt medelfristiga budgetmål ska en automatisk korrigeringsmekanism aktiveras. Båda dessa regler ska senast efter fördragets ikraftträdande föras in i nationella lagstiftning så att reglerna respekteras och efterlevs i den nationella budgetprocessen. -En högre grad av automatik ska införas i stabilitets- och tillväxtpaktens underskottsförfarande. -Det ska hållas eurotoppmöten minst och ickeeuroländer som ratificerat fördraget ska bjudas in till dessa toppmöten minst en gång . Efter godkännande från har regeringen ratificerat, och därmed anslutit till, fördraget. Fördragets bestämmelser är bindande för . Fördraget innebär inte några rättsliga förpliktelser för de medlemsstater i EU som, i likhet med , inte har euron som valuta såvida de inte förklarar sin avsikt att vara bundna av fördraget. Genom att ansluta sig till fördraget ger sitt stöd till arbete med att stärka det ekonomisk-politiska regelverket i euroområdet. Det innebär också en möjlighet för att få delta vid eurotoppmötena minst en gång och få visst inflytande i frågor som är av stor betydelse för framtid. har ett starkt intresse av att euroområdet fungerar väl eftersom den svenska ekonomin i hög grad är integrerad med euroområdets. 16.2.3Förstärkt ekonomisk styrning för trädde två förordningar om stärkt ekonomisk styrning i euroområdet i kraft (det s.k. tvåpacket, se faktapromemoria 2011/12:FPM70). Den ena förordningen syftar till att säkra samstämmigheten mellan villkor som ställs på euroländer som mottar finansiellt stöd och de krav som följer av EU:s samordningsförfaranden samt att ge möjligheter till skärpt övervakning av euroländer som har, eller hotas av, finansiella problem. Den andra förordningen fastslår att kommissionen ska granska och lämna yttranden på budgetplaner samt utökar rapporteringskraven för euroländer som är föremål för stabilitets- och Skr. 2013/14:115 tillväxtpaktens underskottsförfarande. har , , insänt sina budgetplaner till kommissionen som har antagit yttranden angående dessa budgetplaner. Kommissionens yttranden har därefter diskuterats av . Flera euroländer i underskottsförfarande har vidare blivit föremål för de utökade rapporteringskraven. Som en del i den utökade rapporteringen har dessa länder redogjort för sitt reformarbete inom ramen för de så kallade ekonomiska partnerskapsprogrammen. Rådet antog yttranden om de ekonomiska partnerskapsprogrammen. 16.2.4Makroekonomiska obalanser: förvarningsmekanismen genomfördes förfarandet för övervakning av makroekonomiska obalanser inom ramen för den europeiska terminen, i enlighet med det s.k. sexpacket och förordningen om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser. Processen startade genom att kommissionen publicerade rapporten om förvarningsmekanismen. Den innehöll en preliminär ekonomisk analys av medlemsstaterna, inklusive en resultattavla med elva olika makroekonomiska indikatorer, med syftet att avgöra om länderna skulle bli föremål för en djupgranskning för att där eventuellt påvisa om det finns makroekonomiska obalanser. Utifrån den preliminära analysen av medlemsstaterna föreslogs djupgranskningar för 14 medlemsstater. För del hade tröskelvärden passerats för tre av indikatorerna (bytesbalansen, exportmarknadsandelar och privat skuldsättning) och en djupgranskning initierades. Samtliga djupgranskningar presenterades . Dessa var sedan en del av underlagen för de förslag till landspecifika rekommendationer som kommissionen presenterade . I djupgranskningen konstaterades att uppvisade makroekonomiska obalanser som inte bedömdes vara allvarliga, men som borde åtgärdas. Det framhölls att i synnerhet den privata sektorns skuldsättning och bostadsmarknaden förtjänade uppmärksamhet och åtgärder för att minska risken för skadliga effekter på ekonomin. publicerades en ny rapport om förvarningsmekanismen, för behandling års europeiska termin. Regeringen ställer sig positivt till den förstärkta ekonomiska styrningen inom ramen för sexpacket och välkomnar publiceringen av förvarningsrapporten, resultattavlan och djupgranskningarna. 2013/14:115 16.3 Ekonomiska och monetära unionen 16.3.1Reformering av den ekonomiska och monetära unionen Inför Europeiska rådets möte fördes en diskussion om vissa långtgående förslag inriktade på en centralisering av beslutsfattandet om den ekonomiska politiken. Förslagen baserades på en rapport från Europeiska rådets ordförande och ett meddelande från kommissionen – En plan för en djupgående och verklig ekonomisk och monetär union (KOM(2012)777). beslutade emellertid att lägga de mest långtgående förslagen åt sidan och låta uppföljningen omfatta följande fyra frågor (utöver bankunionen, se avsnitt 17.3.5): a)samordning i förväg av nationella ekonomiska reformer, b)den sociala dimensionen av EMU, c)individuella arrangemang av kontraktsmässig art, och d)solidaritetsmekanismer knutna till dylika arrangemang. Arbete med de fyra frågorna har pågått . Angående den sociala dimensionen se avsnitt 28.2. har behandlat fördjupning av EMU vid alla sina ordinarie möten. Vidare har och med berörda underorgan behandlat ärendet. Kommissionen lade fram två meddelanden. Det ena meddelandet (KOM(2013)165) handlade om individuella arrangemang av kontraktsmässig art samt tillhörande solidaritetsmekanismer, gemensamt benämnda instrument för konvergens och konkurrenskraft. Det andra meddelandet (KOM(2013)166) handlade om förhandssamordning av planer för större reformer av den ekonomiska politiken. Regeringen har vid ett flertal tillfällen samrått med om reformeringen av EMU. Två faktapromemorior har överlämnats (2012/13:FPM57 och 2013/14FPM19). Regeringen anser att det är viktigt med ett väl fungerande EMU men EMU bör inte utvecklas i starkt centraliserande riktning. Det gäller nu framför allt att effektivt genomföra och tillämpa det förstärkta regelverket för ekonomisk-politisk samordning. Demokratisk legitimitet, ansvarsutkrävande och de nationella parlamentens roll är mycket centrala aspekter. Regeringen anser också att eventuella nya förfaranden måste ha ett tydligt mervärde. Regeringen betonar även att EU ska hållas samman. När det gäller frågorna (a), (c) och (d) ovan har ingående diskussioner ägt rum. De har visat på en hel del problem och svårigheter och att det behövs mycket arbete innan det är möjligt att nå fram till lösningar som är praktiskt fungerande och acceptabla för samtliga medlemsstater. Bland de frågor som diskuterats finns mervärdet av nya förfaranden, anknytningen till redan befintliga förfaranden samt medlemsstaternas ägarskap av ekonomiska reformer. De föreslagna solidaritetsmekanismerna, som gäller finansiellt stöd för de kontraktsmässiga arrangemangen, har rest frågor om huruvida incitamenten för ekonomiska reformer verkligen kommer att stärkas. beslutade om fortsatt arbete fram till Skr. 2013/14:115 oktober 2014 med ett system av ömsesidigt överenskomna kontrakts- mässiga arrangemang och tillhörande solidaritetsmekanismer. Arbetet skulle baseras på vissa överenskomna huvuddrag. De innebär bl.a. att de nämnda arrangemangen skulle ha starkt nationellt ägarskap. Arrangemangen ska inriktas på ett begränsat antal centrala drivkrafter för tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning. När det gäller solidaritetsmekanismerna ska olika alternativ undersökas när det gäller form för stödet (bidrag, lån, garanti), institutionell form samt storlek på stödet. Systemet ska vara tillämpligt på euroländer (utom de med makroekonomiska anpassningsprogram) men stå öppet för medlemsstater utanför euroområdet och vara förenligt med den inre marknaden. Förhandssamordning av planer för större reformer av den ekonomiska politiken är föremål för en pilotstudie som utförs av politik. Pilotstudien syftar till att undersöka hur denna samordning kan fungera bra i praktiken. Studien förväntas vara färdig . Europeiska investeringsbanken (EIB) är en fristående institution inom EU. Bankens huvudsyfte är att bidra till en balanserad och störningsfri utveckling av den inre marknaden. Detta görs genom långsiktig finansiering av samhällsekonomiskt lönsamma projekt som främjar detta syfte. Prioriterade områden för bankens verksamhet är finansiering till forskning och utveckling, innovation, energi, miljöskydd, motverkande av klimatförändringar, små och medelstora företag samt transporter. har EIB:s finansiering legat på en högre nivå än föregående år, ca i tecknade lån (prognos). Detta framförallt till följd av det kapitaltillskott som det beslutades om . Huvudsakliga frågor som behandlades var: Kriterier för EIB:s energiinvesteringar Utformning av det nya lönesystem som ska gälla för alla som anställs vid banken Gemensamt förslag från kommissionen och EIB om ett initiativ för finansiering av små och medelstora företag Kapitaltillskott för Europeiska investeringsfonden (EIF) samt ett ytterligare mandat från EIB Renovering och utbyggnad av EIB:s campus EIB:s budget inklusive löner beslöt om ett kapitaltillskott till EIB om 10 miljarder euro med syftet att öka EIB:s sammanlagda utlåningskapacitet i EU med samt för att stärka EIB:s finansiella ställning. Den ökade utlåningen ska ske och förväntas bidra till ökad tillväxt och sysselsättning i EU. Ökade investeringar förväntas särskilt 2013/14:115 ske inom följande områden: forskning, utveckling, innovationer och utbildning, små och medelstora företag, resurseffektivitet samt strategisk infrastruktur. Europeiska investeringsfonden (EIF), som ingår i EIB-gruppen, är unionens gemensamma organ för riskkapital och garantier till små och medelstora företag. Fonden investerar indirekt i företag via europeiska riskkapitalfonder. har fondens investeringar legat på ungefär samma nivå som föregående år. Ett förslag om kapitaltillskott om till EIF diskuteras och till detta förväntas EIB bidra med , baserat på att man äger av fonden. Utöver detta föreslås ett mandat om över de kommande sju åren från EIB för EIF:s kapitalförstärkningsverksamhet. Vid G20:s toppmöten representeras EU av ordförandena för och kommissionen. På finansministermöten representeras EU av ordförandeskapet, kommissionen och ECB. Inför varje G20-möte tas gemensamma ståndpunkter fram och godkänns av respektive rådskonstellation eller . Utöver EU är följande länder medlemmar i : , , , , , , , , , , , , , , , , , och . deltar vid G20-möten som observatör. hölls ett stats- och regeringschefsmöte, fyra finansministermöten och ett gemensamt finans- och arbetsmarknadsministermöte. Det ryska ordförandeskapet 2013 hade fem huvudprioriteringar: i)den globala ekonomin och arbetet med att främja hållbar tillväxt, ii)reform av den internationella finansiella arkitekturen, inklusive inflytande och representation i IMF, iii)initiativ för att främja långsiktiga investeringar, iv)reformprocessen i finansiell sektor, v)ökad transparens och informationsutbyte på skatteområdet G20-agendan har även präglats av den ekonomiska och finansiella krisen. Vid toppmötet i kom stats- och regeringscheferna bl.a. överens om att -ge fullt stöd till G20:s finansministrars och centralbankschefers arbete med att öka transparens och informationsutbyte på skatteområdet -välkomna inrättandet av () som en juridisk person med större ekonomisk självständighet och utökad - sätta press på strandade förhandlingar i . 2013/14:115 (WTO) och bekämpa protektionism Inför toppmötet prioriterade ordförandelandet en överenskommelse om ökad tillgång till resurser för investeringar i låg- och medelinkomstländer, särskilt infrastruktur och finansiering för små och medelstora företag i syftet öka tillväxt och skapa fler arbetstillfällen. Det som diskuterades var framförallt hur förhållandet mellan kapitalmarknaden och stater kunde stärkas bl.a. genom att mobilisera resurser inom den privata sektorn. Samråd med har skett vid de tillfällen som eller diskuterat EU:s gemensamma ståndpunkter. är nytt ordförandeland. Arbetet med att förstärka regelverket på finansmarknadsområdet har varit präglat av en fortsatt hög regleringstakt. Ett flertal nya förslag har lagts, bl.a. om en gemensam avvecklingsmekanism, penningmarknadsfonder, bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism, långsiktiga investeringsfonder, index och lagstiftningspaketet för betaltjänster, vilket inkluderar frågor om betalkonto, betaltjänster och mellanbanksavgifter. Omnibus II-direktivet/minimidirektivet Omnibus II-direktivet är ett direktiv där kommissionen föreslår en rad ändringar i Solvens II-direktivet och prospektdirektivet (se fakta- promemoria 2010/11:FPM76). Solvens II-direktivet innehåller ett nytt riskbaserat regelverk för försäkringsföretag och syftar bl.a. till att stärka sambandet mellan kapitalkrav och de risker som företagen är exponerade I prospektdirektivet finns regler om de prospekt som ska upprättas och offentliggöras när överlåtbara värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel på en reglerad marknad. Genom Omnibus II-direktivet föreslås bl.a. ändringar i fråga om de områden där kommissionen ska ges befogenhet att besluta om tekniska standarder samt hur försäkringsföretagen ska beräkna och hantera sina Vidare har frågan om när Solvens II-direktivet ska införlivas och tillämpas hanterats i ett separat direktiv det s.k. ett direktiv som innebär att datumen för införlivande och tillämpning av Solvens II-direktivet skulle flyttas fram till respektive presenterade kommissionen ett nytt till ändring i Solvens II-direktivet gällande datumen för 2013/14:115 införlivande och tillämpning (minimidirektiv II). Där föreslogs att datum för införlivande skulle flyttas fram till och att datum för tillämpning skulle flyttas fram till . Bakgrunden till förslaget är att förhandlingarna angående Omnibus II- direktivet fortsatt och därmed har flera medlemsstater aviserat att datumen måste flyttas fram ytterligare för att Solvens II- direktivet ska kunna färdigställas och införlivas . Förhandlingarna – i rådet och i s.k. triloger mellan rådet, kommissionen och – har utmynnat i kompromissförslag när det gäller de båda direktivförslagen. Kompromissförslaget innehåller bl.a. att datumet för införlivande av Solvens II-direktivet flyttas fram ytterligare, nu till . Minimidirektivet och Omnibus II-direktivet antogs i Coreper respektive december, och kommer sannolikt antas i rådet . 17.2.1Marknader för finansiella instrument enades rådet om en allmän inriktning om kommissionens förslag till en förordning och ett nytt direktiv om marknader för finansiella instrument (MiFIR/MiFID II) som lades fram (se faktapromemoria 2011/12:FPM34). Inför den allmänna inriktningen skedde samråd med . har medlemsstaterna förhandlat med om förslagen som innebär ändringar i de regler som gäller enligt direktivet om marknader för finansiella instrument (MiFID I), som huvudsakligen har genomförts i svensk rätt genom lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. är positivt till att regelverket på värdepappersmarknadsområdet anpassas till den utveckling som har skett . Förslagen ingår som en del i reformeringen av det EU-rättsliga regelverket på finansmarknadsområdet och tar sikte på att uppnå ett säkrare, sundare, mer genomlyst och ansvarstagande finansiellt system, att uppfylla åtaganden i G20, att ta itu med finanssystemets mindre reglerade delar och förbättra genomlysning och tillsyn, inte minst för finansiella instrument som främst handlas vid sidan av handelsplatser (OTC). Förslagen tar främst sikte på verksamhet som drivs av värdepappersföretag och börser. Regeringen tillsatte en utredning som ska ta fram förslag till nödvändiga ändringar i svensk rätt. Avsikten är att utredningens förslag ska remitteras . och rådet kom överens om ändringar i det s.k. öppenhetsdirektivet (se faktapromemoria 2011/12:FPM40). Öppenhetsdirektivet reglerar vilken finansiell information som ska offentliggöras av emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad samt skyldigheten att anmäla större innehav av exempelvis Skr. 2013/14:115 aktier i sådana bolag i samband med att vissa angivna tröskelvärden tangeras eller passeras (s.k. flaggningsskyldighet). ser positivt på att öppenhetsdirektivet har förtydligats, förstärkts och anpassats till den utveckling som har skett på finansmarknaderna sedan direktivet trädde i kraft. Bland annat har det nu införts åtgärder för att öka bolags intresse för att ta upp sina värdepapper till handel på en reglerad marknad, förbättra informationen om ägarstrukturen i emittenter och göra tillämpningen av öppenhetsdirektivet mer effektiv. Rådet antog det direktiv som ändrade öppenhetsdirektivet. Inför detta skedde skriftligt samråd med . Ändringsdirektivet trädde i kraft . Regeringen har tillsatt en utredning som ska ta fram förslag till nödvändiga ändringar i svensk rätt. Avsikten är att utredningens förslag ska remitteras . 17.2.3Marknadsmissbruk och manipulation av referensvärden Rådet beslutade om en allmän inriktning avseende kommissionens förslag till förordning respektive direktiv om marknadsmissbruk (se faktapromemoria 2012/13:FPM1 samt de tidigare faktapromemoriorna 2011/12:FPM35 och 2011/12:FPM36). inleddes förhandlingar med om förslaget till marknadsmissbruksförordning. Förhandlingarna avslutades genom att och rådet träffade en principöverenskommelse, vilken antogs i Coreper . Principöverenskommelsen innebär att den för viktiga frågan om att medlemsstaterna inte ska vara skyldiga att införa administrativa sanktioner för överträdelser som är straffbelagda har tillgodosetts. inleddes förhandlingar med om direktivförslaget om straffrättsliga påföljder för marknadsmissbruk. En principöverenskommelse ingicks och antogs i Coreper . Kommissionens justerade förslag, som syftade till att manipulation av referensvärden ska omfattas av bestämmelserna om marknadsmissbruk, har omhändertagits i överenskommelserna. Slutligt antagande av rättsakterna kommer inte att kunna ske förrän en överenskommelse har ingåtts angående kommissionens förslag till ändringar i direktivet om marknader för finansiella instrument (se faktapromemoria 2011/12:FPM34 och avsnitt 17.2.1), till vilket flera bestämmelser i förordningen respektive direktivet hänvisar. Samråd med ägde rum inför att principöverenskommelsen om marknadsmissbruksförordningen skulle diskuteras i . Förslaget om europeiska långsiktiga investeringsfonder syftar till att förbättra möjligheterna till finansiering av små och medelstora företag och långsiktiga projekt inom EU (se faktapromemoria 2012/13:FPM 2013/14:115 140). Förslaget kompletterar direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder (2011/61/EU). Genom att uppfylla de krav som föreslås i förordningen ges förvaltare som har auktoriserats i enlighet med detta direktiv möjlighet att marknadsföra andelar eller aktier i europeiska långsiktiga investeringsfonder i sitt hemland och, efter underrättelse till den behöriga myndigheten i hemlandet, även i andra länder inom ESS. Marknadsföring av andelar eller aktier föreslås kunna ske till alla kategorier av investerare, inklusive konsumenter. I enlighet med fondernas långsiktiga inriktning saknar andelsägarna enligt förslaget möjlighet till förtidsinlösen av fondandelar, innan fonden upplöses genom avveckling av dess innehav. stöder inte att andelar eller aktier i en europeisk långsiktig investeringsfond ska kunna marknadsföras till konsumenter. Överläggning med finansutskottet ägde rum . 17.3.1Direktiv om att förhindra att finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism presenterade kommissionen ett förslag till direktiv om förhindrande av att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism. Förslaget syftar till att uppdatera och anpassa den befintliga lagstiftningen till reviderade internationella standarder. Revidering sker också med hänsyn till utfallet av den interna översyn som har gjorts av tillämpningen av det befintliga direktivet (2005/60/EG). Förslagen medför bl.a. att omfattningen av det administrativa ramverket för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism i vissa delar utvidgas (se faktapromemoria 2012/13:FPM72). I sina slutsatser manade till snabba framsteg med sikte på ett antagande av en revidering . Förslaget har förhandlats och varit uppe dels för information vid , dels för diskussion vid . Samråd med ägde rum inför båda dessa tillfällen. 17.3.2 Förordning om information som åtföljer överföringar av medel Tillsammans med direktivet om förhindrande av att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism presenterade kommissionen också ett förslag till förordning om information som åtföljer överföringar av medel. direktivförslaget syftar även detta förslag till att uppdatera och anpassa den befintliga förordningen (1781/2006) med hänsyn till reviderade internationella standarder och till utfallet av den interna översyn som har gjorts av tillämpningen av den befintliga förordningen. 2013/14:115 medför bl.a. att omfattningen av förordningen i vissa delar utvidgas och att tidigare luckor beträffande genomlysningskraven åtgärdas (se faktapromemoria 2012/13:FPM73). Förhandlingar har inte inletts men information om förslaget lämnades till finansutskottet . presenterade kommissionen ett förslag till ett omarbetat insättningsgarantidirektiv (se faktapromemoria 2009/10:FPM121). Förslaget syftar till att harmonisera och stärka insättningsgarantisystemen i EU och därigenom öka konsumenternas skydd samt främja den finansiella stabiliteten. Förslaget innebär bl.a. att det införs harmoniserade regler för finansieringen av insättningsgarantisystemen, att utbetalningstiden vid ersättningsfall förkortas och att informationen till insättarna förbättras. En allmän inriktning antogs . Trilogförhandlingar inleddes men har varit vilande i väntan på bl.a. krishanteringsdirektivet. Förhandlingarna återupptogs i en andra läsning och en politisk överenskommelse nåddes . lade kommissionen fram ett förslag till direktiv om jämförbarhet för avgifter som avser betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner (se faktapromemoria 2012/13:FPM117). Förslaget syftar till att fortsätta utveckla den inre marknaden för finansiella tjänster och ge alla konsumenter möjlighet att dra fördel av den inre marknaden genom att förbättra insynen i och öka jämförbarheten av avgifter i samband med betalkonton, underlätta byte av betalkonto samt ge konsumenter inom EU tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner. Förhandlingar i rådsarbetsgrupp inleddes och Coreper enades om en allmän inriktning . Överläggning med finansutskottet ägde rum . Kommissionen presenterade förslag till ett reviderat betaltjänstdirektiv (se faktapromemoria 2012/13:FPM156), vilket syftar till att anpassa ramverket för marknaden för elektroniska betalningar i EU till den utveckling som ständigt sker. De föreslagna nya reglerna är tänkta att säkerställa att det inte uppstår luckor i regelverket. Revideringen syftar även till att bidra till lika konkurrensvillkor, konsumentskydd och den inre marknadens funktionalitet. Förhandlingar i rådsarbetsgrupp har ännu inte inletts. Information lämnades till finansutskottet . 2013/14:115 Förordningen om förmedlingsavgifter