prop · H103101 · 2014-01-01 00:00:00 — Det gäller t.ex. vilka valutor som ska ingå i valutaskulden och deras inbördes fördelning. har även möjlighet att inom tilldelade riskmandat fatta beslut om ränte- och valutapositioner. Det riktvärde som regeringen anger för den genomsnittliga räntebindningstiden baseras på en avvägning mellan kostnad och risk. Den nominella kronskuldens löptid varierar kring riktvärdet, bland annat beroende på att statsskuldens storlek följer ett visst säsongsmönster. var räntebindningstiden för lån med löptid under . Den var således inom riktlinjernas intervall. Den reala kronskuldens löptid var . Realskuldens andel av den totala skulden var i genomsnitt av den totala skulden. Riktvärdet på är långsiktigt. Realskulden är svår att styra eftersom ger ut små belopp i förhållande till den utestående skulden. Till skillnad från övriga skuldslag finns det heller inga derivatinstrument som kan användas för att påverka andelen realskuld. Realandelen kan därför variera kring riktvärdet utan att behöver vidta åtgärder. utökades emissionsvolymen från ursprungligen planerade till att slutligen bli . Den genomsnittliga räntebindningstiden för valutaskulden var . Eftersom valutaskulden kan styras med hjälp av derivat, varierar löptiden inte nämnvärt över året. Andelen valutaskuld var i genomsnitt av skulden . Fördelningen av skuldslagen i regeringens riktlinjer bygger på det s.k. SSK-måttet (statsskuldens summerade kassaflöde) som är ett annat skuldmått än den konsoliderade statsskulden. De procentuella andelarna enligt riktlinjerna som beskrivs ovan överensstämmer således inte med andelarna i tabell 4.3 över statsskuldens sammansättning. Tabell 4.3 Statsskuldens utveckling och sammansättning Anm.: Statsskulden redovisas –2013 i denna tabell enligt den nya definitionen medan den tidigare definitionen använts . Beloppen för nominella lån i utländsk valuta är korrigerade vad gäller säkerheter (depositioner för handel med futures) . Nominella lån i svenska kronor minskade med och uppgick till . Den reala lånestocken uppgick till , vilket är en ökning med jämfört med . Valutaskulden ökade med . Merparten av ökningen beror på vidareutlåningen till . tar upp lån i utländsk valuta som i nästa steg lånas ut till . Valutaskulden består delvis av lån i utländsk valuta. skapar även valutaskuld med hjälp av s.k. valutaswappar. Det innebär att ingår avtal om att byta åtaganden i kronor mot åtaganden i utländsk valuta. Omkring hälften av valutaskulden är finansierad i kronor som omvandlats till åtaganden i annan valuta genom valutaswappar. Tabell 4.4 Nominella lån i svenska kronor Anm.: Statsskulden redovisas –2013 i denna tabell enligt nya definitionen medan den tidigare definitionen använts . Finansieringen via nominella statsobligationer ökade med . minskade finansieringen i flertalet andra instrument och total nominell upplåning i svenska kronor var lägre vid utgången av 2013 jämfört med föregående år. I nominella lån i svenska kronor ingår också privatmarknadslån. Privatmarknadslån består dels av premieobligationer, dels av Riksgäldsspar. fortsatte privatmarknadsupplåningen att minska. utgjorde den av statsskulden, en minskning jämfört med utgången av 2012. Upplåningen på privatmarknaden minskade kostnaderna för statsskulden med jämfört med upplåning på kapitalmarknaden . För femårsperioden –2013 var den sammanlagda kostnadsbesparingen , varav premieobligationer stod för . beslutade att avveckla Riksgäldsspar . Skälet är att med den ökade konkurrensen på sparmarknaden bedömer att det inte är möjligt att behålla lönsamheten . tar aktiva positioner4 baserat på bedömningar av den framtida ränte- och växelkursutvecklingen i syfte att sänka statens kostnader. Positioner tas med hjälp av derivat som gör att skuldens löptid och fördelning mellan valutor justeras. kan ta valutapositioner och räntepositioner men räntepositioner tas endast i utländsk valuta. Positionerna kantas inom ramen för fastställda gränser för risktagande. När bedömer att ett marknadspris markant avviker från en långsiktigt motiverad nivå kan ta större positioner. Sådana positioner tas dock sällan. Dessutom bedriver en löpande aktiv förvaltning både i egen regi och med hjälp av externa förvaltare. Där tas normalt relativt små positioner. En vinst i den aktiva förvaltningen minskar statens räntekostnader med samma belopp. Utrymmet för positionstagande styrs av regeringens årliga riktlinjer. Den senaste femårsperioden har sparat i genomsnitt , till största delen tack vare den strategiska positionen för en starkare krona som byggdes upp och avvecklades . Den totala realiserade vinsten blev . Den externa positionstagningen gav en förlust på och egen positionstagning gav en vinst på . har den externa förvaltningen bidragit med ett överskott på . Den interna löpande förvaltningen har gett ett underskott på . Beloppen i statens budget redovisas enligt utgiftsmässiga principer och utgör ett netto av inkomster och utgifter i upplåningsverksamheten. Utgifterna för statsskuldsräntor m.m. 4 Genom att aktivt ta positioner på de internationella kapitalmarknaderna strävar efter att reducera räntekostnaderna. Det kan konkret innebära att ökar andelen skuld i en valuta som förväntas tappa i värde och därmed ge upphov till besparingar. redovisas i avsnitt 2. Utfallet för räntor på statsskulden i statens budget, uppgick till 2013. Jämfört med 2012 minskade ränteutgifterna med . Den utgiftsmässiga redovisningen innehåller dock svagheter när det gäller att beskriva statsskuldsräntornas utveckling över tiden. Exempelvis har valet av upplåningsteknik stor påverkan på anslagsbelastningen ett visst år. En kostnadsmässig redovisning ger därför en bättre bild av hur räntekostnaderna påverkas av underliggande skuld-, ränte- och valutautveckling. I resultaträkningen i avsnitt 3, redovisas räntor enligt kostnadsmässiga principer efter eliminering av räntor till/från statliga myndigheter. I kostnaderna ingår även en omvärdering av skulden i utländsk valuta. I tabell 4.5 visas statsskuldens kostnader, vilket är en sammanfattning och specificering av uppgifterna i resultaträkningen (se not 12 till resultaträkningen, Nettokostnad för statsskulden). Enligt resultaträkningen uppgick nettokostnaden för statsskulden (räntor, över- och underkurser, valutakursförändringar m.m.) till , vilket är en minskning med jämfört med . Minskningen beror främst på lägre räntekostnader för upplåning i svenska kronor, högre realiserade valutakursvinster och lägre realiserade kursförluster. Tabell 4.5 Statsskuldens kostnader Räntekostnader på lån i Räntekostnader på lån i Över-/underkurs vid emission Nettokostnader efter intäkter, Realiserade valutakursdifferenser påverkas framför allt av kronans växelkurs mot andra valutor när ett lån förfaller. Den påverkas också av inbördes förändringar mellan andra valutors växelkurser eftersom i förvaltningen av valutaskulden använder olika derivatinstrument. Utfallet för de realiserade valutakursdifferenserna uppgick till -(minskad kostnad), vilket innebär en realiserad valutakursvinst . minskade kostnaderna för de realiserade kursdifferenserna med , till . Kursdifferenser uppstår när köper tillbaka obligationer och statsskuldväxlar och beror på att marknadsräntan avviker från kupongräntan. Andra kostnadsposter ökade . De totala orealiserade valutakursförlusterna uppgick till totalt . Det innebär att valutakursvinsterna blev valutakursförluster och sammanlagt ökade kostnaderna med mellan åren. Orealiserade valutakursförluster hänförbara till skuldskötselinstrument och vidareutlåning ökade med 2013 jämfört med . Över- och underkurser vid emission av statspapper m.m. gick ner något; denna post Skillnaden mellan statsskuldens nettokost- och utfallet på anslaget 1:1 Räntor på statsskulden på förklaras av olika principer för redovisning mot anslag och den kostnadsmässiga redovisningen i resultaträkningen. Det är endast realiserade utgifter som redovisas mot anslaget, medan orealiserade räntor och orealiserade valutakursdifferenser redovisas som nettokostnad. var motsvarande belopp i utgifter på statens budget, jämfört med i nettokostnad i resultaträkningen, dvs. en skillnad på . Redovisning och riskanalys av statliga garantier och krediter 5 Redovisning och riskanalys av statliga garantier och krediter Ett statligt garantiåtagande innebär att staten går i borgen för någon annans betalningsåtagande, vilket leder till en finansiell risk för staten. Generella regler för hanteringen av statliga garantier finns i budgetlagen (2011:203). Denna kompletteras av förordningen (2011:211) om utlåning och garantier som innehåller mer enhetliga och detaljerade bestämmelser om garantigivning och utlåning med kreditrisk. Förordningen gäller inte för studielån. För studielån enligt studiestödslagen (1999:1395) tillämpas budgetslagens bestämmelser fr.o.m. . Det innebär att den redovisning som görs inte fullt ut är anpassad till bestämmelserna. Dessutom finns det garantier som regleras i särskild lagstiftning. Regeringen får enligt budgetlagen ställa ut kreditgarantier och göra andra liknande åtaganden för det ändamål och med högst det belopp som bestämmer. En garantiavgift ska tas ut som motsvarar statens förväntade kostnad för åtagandet, om inte beslutar annat. Avgifterna sätts in på konton hos , i bank eller placeras i värdepapper. Förväntade kostnader för garantier består av de förväntade förluster och administrativa kostnader som är förknippade med åtagandet. En förväntad förlust är väntevärdet av de förluster som kan uppstå från en garanti (inklusive eventuella återvinningar). Garantiverksamheten förväntas därför vara självfinansierad på lång sikt. Denna princip för garantigivning kallas för den statliga garantimodellen. Exempel på stora garantiåtaganden som omfattas av garantimodellen är exportkreditgarantier och kreditgarantier för infrastrukturprojekt. har möjlighet att besluta om att undanta specifika garantier från modellen. Det finns därför garantier som regleras i särskilda lagar vid sidan av budgetlagen. Avgifterna för sådana garantier är vanligen angivna direkt i lag och sätts ofta på andra grunder än att de ska täcka de förväntade kostnaderna. Insättningsgarantin, investerarskyddet och garantiprogrammet för banker m.fl. är exempel på garantier som hanteras i särskild ordning. För att trygga stabiliteten i det finansiella systemet beslutade riksdag och regering om ett garantiprogram för bankers värdepappersupplåning när den finansiella krisen tilltog . Programmet förlängdes vid flertalet tillfällen och löpte fram till då det stängdes för nyteckning. har inga nya garantier ställts ut. Ett fåtal av instituten har däremot fortfarande kvar garanterade skuldförbindelser inom ramen för programmet. fortsatte volymerna att minska kraftigt på grund av att en av de deltagande bankerna förtidsinlöste garanterade skuldförbindelser. Oron för kreditförsörjningen till företagssektorn i krisens spår gjorde att höjde () ram för garantigivning 2009 och 2010. Utställda exportkreditgarantier och utfästelser minskade i jämförelse med 2012. Volymen låg dock fortfarande kvar på en hög nivå historiskt sett. 5.1.1Garantiportföljens sammansättning bestämmas. Även för investerarskyddet saknas Statens garantiportfölj ökade med ca och uppgick till vid utgången av 2013, jämfört med 2012. Störst av åtagandena är insättningsgarantin (per ) följt av kreditgarantier () och garantier om tillförsel av kapital (). Pensionsgarantier inklusive övriga garantier uppgick till sammanlagt . Tabell 5.1 Statliga garantiåtaganden och utfästelser Garantier om tillförsel av 2, 16, Affärsverkens garantier, m.fl. 1Åtagandet för insättningsgarantin avser . 2För investerarskyddet saknas uppgifter om storleken på de skyddade tillgångarna. 3Avser såväl bundna som obundna utfästelser. 4Det finns två kapitaltäckningsgarantier för vilka inte några värden uppskattats eftersom garantierna är obegränsade till tid och belopp. 5Åtagandet för pensionsgarantier avser . det uppgifter om storleken på statens åtagande. Utöver utfärdade garantier finns det utfästelser om nya garantier på . Dessa består i huvudsak av exportkreditgarantier. Garantierna hanteras av fyra myndigheter: , , samt (Sida). Garantikapital till internationella finansiella institutioner hanteras av men redovisas av . Diagram 5.1 Garantiåtaganden –2013 I tabell 5.1 visas en sammanställning av de garantier och utfästelser som regeringen och myndigheterna utfärdat. Garantierna motsvarar de garantiförbindelser som redovisas i not till balansräkningen (se avsnitt 3 not 53 Garantiförbindelser). De redovisade utfästelserna omfattar såväl bundna som obundna utfästelser.5 Den finanskris som startade ledde till både nya och utökade garantiramar och därmed större volymer av utfärdade garantier. Regeringen beslutade om en ram för garantiprogrammet till banker m.fl., som tillkom med stöd av lagen (2008:814) om statligt stöd till och programmet är stängt för nyteckning. För övriga garantigivning finns ramar för enskilda projekt och några mindre program. I beloppet ingår inte de två utestående kapitaltäckningsgarantierna till och (), eftersom dessa åtaganden inte kan belopps- 5 Bundna utfästelser är utfästelser för vilka reservationslöst avtal anmälts mellan externa parter, men där inget garantiavtal utfärdats mellan regeringen eller myndigheten och garantitagaren. Obundna utfästelser uppstår när beslut om utfästelse fattats av regeringen eller myndigheten. Dock har för en obunden utfästelse inget underliggande avtal anmälts mellan externa parter, och inget garantiavtal har heller utfärdats av regeringen eller myndigheten. Tabell 5.2 Garantiramar och utfärdade garantier Garantier till insättare i utländska instituts filialer i Sverige2 Garantier till banker m.fl. för skuldförbindelser4 Kreditgarantier till Konsortiets upplåning Nordiska investeringsbanken, garantier för projektinvesteringslån5 Nordiska investeringsbanken, garantier för miljöinvesteringslån5 2, 16, 22, 24 Exportkreditgarantier (garantier och utfästelser)6 därav u-kreditgarantier (garantier och utfästelser) därav fristående garantier och utfästelser Kreditgarantier för ny- och ombyggnad av bostäder7 1Åtagandet för insättningsgarantin avser . 2Garantin innebär endast en möjlighet att skydda dessa filialer och den är en följd av finanskrisen. 3För investerarskyddet saknas uppgifter om storleken på de skyddade tillgångarna. 4Garantiprogrammet till banker m.fl. uppkom som en följd av oron på de finansiella marknaderna . 5Avvikelsen från posten internationella åtaganden i tabell 5.1 beror på garantiåtagandet till Dom Shvetsii på . 6I beloppet ingår garantier, samtliga bundna utfästelser och hälften av de obundna utfästelserna, vilket förklarar skillnaden mot tabell 5.1. 7Avser såväl garantier för färdigställda fastigheter som för fastigheter . Anm.: I tabell 5.2 finns en sammanställning över av beslutade garantiramar respektive utfärdade garantier per myndighet. För EKN:s och Sidas garantier ingår i utfallsbeloppen i tabell 5.2, utöver garantier, även bundna och hälften av de obundna utfästelserna. Skillnaderna i totalbelopp mellan tabellerna 5.1 och 5.2 förklaras främst av att garantikapital, grundfondsförbindelser och affärsverkens garantier ingår i tabell 5.1 men inte i tabell 5.2. höjde ramen för EKN:s garantigivning från till . beslutade senare en ytterligare ökning till från . Det finns en särskild ram på för EKN:s investeringsgarantier. Den totala ramen för Sidas garantiåtaganden är . får ställa ut kreditgarantier för ny- och ombyggnad av bostäder till ett belopp om högst . För övriga verksamhetsgrenar finns ramar på lägre belopp. beslutade också att bemyndiga regeringen att ikläda staten betalningsansvar i form av en kreditgaranti till AB om . Garantiramen hade inte utnyttjats vid slutet av året. I följande avsnitt presenteras de olika garantityperna. Som tidigare nämnts hanteras de flesta garantier inom garantimodellen. Flera av de beloppsmässigt största garantierna, exempelvis insättningsgarantin, hanteras dock utanför garantimodellen. Syftet med insättningsgarantin är att bidra till stabilitet i det finansiella systemet och att ge ett starkt konsumentskydd för allmänhetens insättningar. Garantin infördes i och baseras på ett EU-direktiv. Motsvarande garanti finns i övriga EU-länder och även i flera länder utanför EU. De institut som omfattas av insättningsgarantin betalar en avgift till staten. höjdes det maximala ersättningsbeloppet för den svenska insättningsgarantin. Förändringen var en anpassning till som innebär att ersättnings- beloppen inom EU ska vara per insättare och institut oavsett land. Regeringen har också möjlighet att ställa ut garantier för att insättare i ett utländskt instituts filial i ska få ersättning motsvarande vad som skulle ha betalats ut i institutets hemland. Detta kan bli aktuellt om det finns risk att garantiåtagandet inte kan uppfyllas inom det utländska systemet och att det bedöms medföra störningar i det svenska finansiella systemet. De garanterade insättningarna uppgick till per . Inga ersättningsfall avseende insättningsgarantin inträffade . Eftersom garantin regleras i särskild ordning utanför garantimodellen finns det ingen värdering av statens förväntade kostnad för insättningsgarantin. När en kund anlitar ett , försäljning eller deponering av värdepapper är institutet skyldigt att hålla kundens värdepapper skilda från sina egna. Om institutet trots det inte kan lämna ut kundens egendom vid en konkurs, t.ex. därför att det efter konkursen inte går att klargöra vad som är kundens respektive institutets tillgångar, har kunden rätt till ersättning. Ett ersättningsfall förutsätter därmed en konkurs i kombination med grovt slarv eller brottslig handling hos institutet. Ersättningsbeloppet är maximalt per kund och institut. För investerarskyddet betalar de institut som omfattas av skyddet en årlig administrativ avgift. Vid ersättningsfall tar staten ut avgifter från de kvarvarande instituten, som täcker de fulla kostnaderna för skadefallet. Det innebär att staten i princip inte bär någon kreditrisk till följd av investerarskyddet. Inga ersättningsfall inträffade . har dock arbetat vidare med ett tidigare ersättningsfall – värdepappersbolaget (). Avgifterna för detta ersättningsfall kan behöva justeras i framtiden då det slutliga utfallet av ärendet ännu inte är helt fastställt. Den vanligaste formen av enskilda garantiåtaganden är kreditgarantier. Dessa innebär att staten tar på sig hela eller delar av kreditrisken vid bankers upplåning eller för finansiering av investeringar i exportaffärer, infrastruktur, bostäder etc., men överlåter själva kreditgivningen till andra långivare. Garantiprogram för att underlätta bankernas upplåning beslutade regeringen med stöd av lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut om ett garantiprogram för att underlätta bankernas och bostadsinstitutens upplåning under den rådande globala finanskrisen. Syftet var att underlätta bankers och bostadsinstituts upplåningsmöjligheter för att motverka risken för en kreditåtstramning med negativa effekter på den reala ekonomin som följd. Utställda garantier uppgick som mest till . har inga nya garantier ställts ut. stängdes programmet för nyteckning av garantier. hade de utestående garantierna minskat till från . Kvar i programmet är nu bara och . Utestående garantier löper tills de garanterade lånen förfaller eller återköps. De sista garanterade lånen förfaller under första halvan av 2015. Diagram 5.2 visar hur omfattningen beräknas avta kontinuerligt , under förutsättning att inga nya garantier ställs ut och att de utestående garantierna behålls löptiden ut. Diagram 5.2 Omfattning av garantiprogrammet EKN har i uppdrag att främja svensk export genom att erbjuda konkurrenskraftiga exportkreditgarantier och investeringsgarantier. Efterfrågan på exportkreditgarantier ökade kraftigt för att nå rekordnivå , men har minskat. utfärdade EKN nya offerter för Engagemanget i form av exportgarantier och offerter, obundna såväl som bundna, var vid De femton länder där EKN har störst exponering svarade vid utgången av året för av den totala exponeringen. Exponering mot svenska företag uppgick vid till , vilket kan jämföras med vid utgången av 2012. Den stora exponeringen mot svenska företag uppstod under finanskrisen då EKN tillfälligt erbjöd rörelsekreditgarantier till stora företag. De utgör fortfarande en betydande andel av exponeringen, men har minskat med dryga och förväntas fortsätta att minska för att helt avslutas . Efterfrågan på garantier till höginkomstländer har ökat till . Dessa länder står för av nya garantier. Affärer inom telekom dominerar, tillsammans med en stor affär inom byggsektorn. Utbetalningarna för infriade åtaganden minskade till 2013 jämfört med . EKN och Sida inför vissa förändringar i redovisningen. bygger på vedertagna försäkringsmässiga principer och gör resultatet jämförbart med andra försäkringsgivare (se avsnitt 3.4.1). En u-kreditgaranti är en exportkredit som staten garanterar och subventionerar genom Sida. Garantierna har fram till och med ställts ut till projekt som Sida bedömt kommer att få betydande utvecklingseffekter i berörda länder och som inte kan bära kostnaderna för en normal finansiering med kommersiella villkor. EKN administrerar såväl u-kreditgarantierna som de fristående garantierna på uppdrag av Sida. Sidas totala engagemang av u-kreditgarantier inklusive utfästelser uppgick till . Inga nya utfästelser för u- kreditgarantier utfärdas. Sida ska i stället kombinera utvecklingslån med garantier i enlighet med förordningen (2009:320) om finansiering av utvecklingslån och garantier för utvecklingssamarbete. Inga ersättningar avseende u-kreditgarantier utbetalades . Sida beslutar om finansiering med utvecklingslån och garantier (lånebistånd). Sida ställer därmed ut fristående garantier för risker i samband med transaktioner på marknaden. Vid utgången av uppgick Sidas engagemang för fristående garantier till totalt . Engagemanget bestod av garantier om samt utfästelser om . har finansierats genom att Konsortiet emitterat obligationer på kreditmarknaden. Svenska staten genom och danska staten genom garanterar solidariskt denna upplåning som var . Bostadskreditgarantier beviljas för såväl lån som för lån till färdigställda fastigheter. Garantier lämnas till kreditinstitut som har ramavtal med . tillhandahåller även förvärvsgarantier till individer. Förvärvsgarantierna är till för grupper som har svårt att få tillträde till bostadsmarknaden. Den ökade efterfrågan på bostadskreditgarantier som direkt kunde härledas från marknadsoron under finanskrisen har mattats av. Det skedde dock en ökning av antalet garantier. Det kan bero på att bankerna möter ökade krav på kapitaltäckning, vilket gör ett statligt borgensåtagande mer attraktivt. I den mån banker väljer att täcka risker med hjälp av en statlig kreditgaranti reduceras deras krav på kapitaltäckning. Den totala garantistocken uppgick till och omfattade knappt 900 garantier. De internationella åtagandena på gäller främst garantier för utlåning från Nordiska investeringsbanken (NIB) till enskilda projekt i flera länder. Detta görs genom NIB:s projektinvesteringslån och miljöinvesteringslån. risk i garantiåtagandet för NIB:s projektinvesteringslån har minskat till följd av att NIB vid fyra tillfällen avsatt medel i en kreditriskfond, vilken tas i anspråk innan garantin kan åberopas. Staten har tidigare haft garantiprogram för att främja sysselsättningen inom lantbruk och glesbygd men programmen är stängda för ny garantigivning. Det finns fortfarande kvar ett antal kreditgarantier inom dessa program på relativt små belopp. Det finns även ett litet antal kreditgarantier för verksamhet inom rennäringen. Detta program är fortfarande öppet för nyteckning. Garantier om tillförsel av kapital Garantier kan ställas ut där staten åtar sig att under vissa omständigheter tillskjuta kapital till ett företag.