prop · H2031d10 · 2014-10-23 00:00:00 — De myndighetsföre- skrifter som behövs för att komplettera smitt- skyddslagen och smittskyddsförordningen ska genom bemyndiganden i dessa författningar ute- slutande meddelas av . Regeringen avser inte att minska eller ändra det ansvar som har med stöd av patientsäkerhetslagen, hälso- och sjuk- vårdslagen eller på områden såsom blodsäkerhet, hälsoundersökning av asylsökande eller sprut- utbytesverksamhet. Det är som ansvarar för att exempelvis meddela de före- skrifter som krävs vad gäller behörighetsfrågor, skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal, vårdgivarens systematiska patientsäkerhetsarbete eller frågor om god vård. Däremot kan vissa likartade frågor aktuali- seras både i smittskyddsarbetet och i patient- säkerhetsarbetet. Exempelvis finns det en på- taglig smittskyddsaspekt vad gäller antibiotika- resistens på så sätt att åtgärder måste vidtas ex- empelvis i syfte att förhindra spridning av anti- biotikaresistenta bakterier i det civila samhället. Sådana åtgärder regleras även fortsättningsvis i smittskyddslagen och faller under Folkhälso- myndighetens ansvar. aktualiseras frågor om antibiotikaresistens i patientsäkerhets- arbetet i syfte att förhindra att en enskild patient blir smittad av sådana bakterier, dvs. får en vårdskada. Åtgärder som vidtas i detta samman- hang regleras i patientsäkerhetslagen som en del av verksamheternas systematiska kvalitetsarbete, vilket är kompetensområde. Även vad gäller vårdrelaterade infektioner finns två olika aspekter. Frågor om god hygi- enisk standard regleras i hälso- och sjukvårds- lagen som en del av begreppet god vård. Samti- digt är god hygienisk standard en förutsättning för att förhindra smittspridning. För att för- hindra vårdrelaterade infektioner måste syste- matiska preventiva åtgärder vidtas vilket sker inom ramen för smittskyddslagen. Det praktiska allmänpreventiva arbetet inom landstingen ställer således krav på tillgång till kompetens inom både smittskydd och vårdhygien. Exempelvis ingår det i smittskyddsläkarens uppgifter enligt smitt- skyddslagen att följa att vårdgivare vidtar de åtgärder som krävs för att förebygga smitt- spridning, dvs. agera ifall det finns tecken på bristande vårdhygieniska rutiner. I praktiken måste således smittskyddsläkarna och lands- tingens vårdhygieniska enheter ha ett nära sam- 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 arbete när de utför uppgifter som vilar på smitt- skyddslagen. På myndighetsnivå är det Folkhälsomyndig- heten som, utifrån det ansvar som följer av smittskyddslagen, ansvarar för frågor om hur smittspridning i befolkningen kan förhindras. Vad gäller vårdrelaterade infektioner har myn- digheten ansvar för kunskapsstöd och före- skrifter i den utsträckning som behövs för att undvika smittspridning. Frågor om vad som är god vård i samband med individinriktade direkta åtgärder samt hur en hög patientsäkerhet ska tillförsäkras faller även fortsättningsvis under ansvar i enlighet med det ansvar som myndigheten har enligt hälso- och sjuk- vårdslagen, patientsäkerhetlagen och andra rele- vanta författningar. Särskilt om och normgivningsbemyndiganden I promemorian föreslogs att Folkhälsomyndig- heten inte ska kunna ges bemyndigande att meddela föreskrifter till skydd för enskilda. Det föreslogs därför att 9 kap. 4 § smittskyddslagen och 30 § lagen om skydd mot internationella hot mot människors hälsa ska ändras på så sätt att ledet ”till skydd för enskilda” tas bort. Några remissinstanser har ifrågasatt detta för- slag. och i befarar att förändringen i onödan försvårar Folkhälso- myndighetens arbete. anför att uttrycket till skydd för enskilda, när det används på smittskyddsområdet, innehålls- mässigt och språkligt ska läsas ihop med bemyn- digandetexten i övrigt. I vart fall förutsätter att bemyndigandets räck- vidd på smittskyddsområdet inte reduceras i förhållande till vad som gäller för . Regeringen anser att det är av största vikt att gränsen mellan och föreskriftsbemyndigande är tydlig. Som anges ovan finns det ett antal frågor som måste hanteras både inom ramen för smitt- skyddsarbetet och för patientsäkerhetsarbetet, exempelvis antibiotikaresistens. Folkhälso- myndighetens ansvar begränsar sig till att målet med smittskyddet enligt smittskyddslagen upp- nås, dvs. att samhällets smittskydd tillgodoser befolkningens behov av skydd mot spridning av smittsamma sjukdomar. För att uppnå detta mål kan det finnas behov av att meddela föreskrifter som även rör skydd för enskilda. Regeringen anser i likhet med remissinstanserna att Folk- hälsomyndighetens föreskriftsbemyndigande inte bör begränsas i förhållande till det be- myndigande har med stöd av smittskyddslagen. Genom att behålla möjlig- heten att meddela föreskrifter till skydd för enskilda ges möjlighet att meddela ändamålsenliga föreskrifter. Regeringens avsikt är att föreskrifter som grundar sig på bemyndiganden i smittskydds- lagen och lagen om skydd mot internationella hot mot människors hälsa i fortsättningen ska meddelas av . Detta inne- bär inte att de bemyndiganden som Social- styrelsen har och som grundas på andra lagar såsom patientsäkerhetslagen och hälso- och sjukvårdslagen kommer att begränsas. För del innebär således för- ändringen att myndigheten inte längre meddelar föreskrifter med stöd av smittskyddsförord- ningen, förordningen om skydd mot inter- nationella hot mot människors hälsa samt ett fåtal andra förordningar som tas upp i pro- memorian. Eftersom smittskyddsområdet är komplext och har nära samband med områden som Social- styrelsen ansvarar för finns det behov av ett välfungerande samarbete mellan och . Detta gäller inte minst myndigheternas föreskriftsarbete. Exem- pelvis finns det behov av att se över Social- styrelsens föreskrifter som grundar sig på före- skriftsbemyndiganden i smittskyddslagen. Rege- ringens förslag innebär att det kan finnas behov av justeringar i dessa föreskrifter eller av att meddelar nya före- skrifter. Myndigheternas föreskriftsarbete måste vara samordnat, effektivt och fokusera på tydlighet gentemot verksamhetsföreträdarna. Regeringen kommer genom inrättandet av skapa en plattform där sådana samverkansfrågor kan diskuteras på strategisk nivå. Vikten av att samverkan mellan myndig- heterna fungerar betonas även genom de krav regeringen ställer i den nya förordningen om statlig kunskapsstyrning inom hälso- och sjuk- vård och socialtjänst. Regeringen anser att vissa bestämmelser i smittskyddslagen ska moderniseras på så sätt att det inte i lagen utpekas till vilken myndighet regeringen kan delegera föreskriftsrätt. samma gäller bestämmelsen i 8 kap. 7 § smitt- skyddslagen som rör uppgiften att förordna särskilda sakkunniga att bistå rätten i mål om isolering. Behovet av ett utpekat samordningsansvar I promemorian föreslogs att det uttryckliga ansvaret för samordning av smittskyddet på nationell nivå i 1 kap. 7 § smittskyddslagen ska tas bort. Ett antal remissinstanser har rest in- vändningar mot detta förslag. att det, sett från ett praktiskt smittskyddsarbete i vardagen, finns ett stort behov av ett samordningsansvar. När tecken uppträder på att ett smittämne spritts till flera landsting finns behov av att Folkhälso- myndigheten kan initiera de åtgärder som be- hövs för att hitta smittkällan och samordna landstingens arbete i detta. Myndigheten för sam- hällsskydd och beredskap anför att eftersom det är många aktörer på flera nivåer som berörs av smittskyddsåtgärder är det en stor fördel om det är klart utpekat vilken aktör som ska vara sam- ordnande och ha en helhetssyn för frågorna. Ett utpekat samordningsansvar minskar risken för att problem som inte tydligt ingår i någon en- skild aktörs ansvar inte tas omhand. Regeringen anser att det i och med att Folk- hälsomyndigheten blir förvaltningsmyndighet för smittskyddet faller sig naturligt att det är denna myndighet som har det övergripande ansvaret på nationell nivå. Behovet av ett ut- tryckligt reglerat samordningsansvar har därför minskat. Begreppet samordningsansvar är dess- utom inte komplikationsfritt. Det är svårt att definiera och kan leda till uppfattningen att det innefattar bestämmanderätt över andra aktörer, vilket inte är fallet. Å andra sidan instämmer regeringen i bedöm- ningen att det i krissituationer inte får råda tvek- samhet om vilken myndighet som har ansvar för att vidta åtgärder. Med hänsyn till att smitt- utbrott ofta berör flera landsting och därmed involverar ett flertal smittskyddsläkare kan det ur verksamhetsutövarnas perspektiv vara en fördel med ett tydligt utpekat samordnings- ansvar på nationell nivå. Regeringen finner där- för att övervägande skäl talar för att det reglerade samordningsansvaret i smittskyddslagen ska kvarstå men flyttas över till Folkhälso- myndigheten. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Ett område där det oavsett vald ansvars- fördelning kommer att uppstå gränsytor mellan myndigheternas ansvar är beredskapen inför olika typer av hälsohot, exempelvis pandemier. Här finns beröringsytor mellan smittskyddets beredskap och hälso- och sjukvårdens beredskap. Därför är det av yttersta vikt att ansvarsfördel- ningen är tydlig så att det inte i en krissituation uppstår tveksamheter om vilket uppdrag respek- tive myndighet har. Utgångspunkten för arbetet med samhällets beredskap är ansvarsprincipen, dvs. den som har ansvar för en verksamhet under normala förhål- landen har motsvarande ansvar under kris- och krigssituationer. Ansvarsprincipen innebär också ett ansvar för varje aktör att samverka med andra. är den myndighet som tar emot anmälningar om misstänkta eller kon- staterade fall av vissa smittsamma sjukdomar. Myndigheten ska bli nationell kontaktpunkt enligt det internationella hälsoreglementet. Myndigheten ska även upprätthålla de uppgifter om bl. a. information och samarbete som grun- das på olika EU-rättsakter. Det är således den myndigheten som först blir varse att en hälso- hotsrelaterad krissituation har uppstått eller kan komma att uppstå. Myndigheten kommer ha kompetens att bedöma om det föreligger en krissituation samt ha tillgång till de bemyndi- ganden som krävs för att vidta nödvändiga åt- gärder för att förebygga eller begränsa smitt- spridningen. Ansvaret för att därefter hantera andra effekter i samhället av en pandemi eller andra hälsohot faller på ett flertal olika aktörer som statliga myndigheter, kommuner och landsting m.fl. Planeringen av smittskyddets beredskap måste således ske i samverkan med berörda aktörer. Genom att tydliggöra ansvarsfördelningen mel- lan och underlättas denna samverkan. Tydligheten ökar också för berörda professioner. Som en följd av att ansvaret för smittskyddet samlas på blir den myn- digheten enligt ansvarsprincipen även ansvarig för smittskyddets beredskap, dvs. kris- beredskapen i de frågor som faller under smitt- skyddslagen. Detta inkluderar ansvar för att utveckla och samordna planläggningen av bered- skapen samt för de insatser som syftar till att förebygga eller begränsa smittspridning. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 svaret för krisberedskapen rörande frågor som aktualiseras inom hälso- och sjukvårdsområdet bör ligga på i dess egenskap av förvaltningsmyndighet för det området. har i sitt remissvar föreslagit att ansvaret för fysisk lagerhållning av smittskydds- läkemedel borde föras över till Folkhälso- myndigheten. Regeringen bedömer att en kon- sekvens av tillämpningen av ansvarsprincipen är att kommer att få ett större ansvar för att samordna förberedelserna för försörjning av läkemedel inför allvarliga ut- brott av smittsamma sjukdomar. Som en följd av detta avser regeringen förtydliga att ansvaret för att, i vissa situationer och på regeringens upp- drag, samordna förberedelserna för försörj- ningen med läkemedel inför allvarliga utbrott av smittsamma sjukdomar bör övergå till Folk- hälsomyndigheten. En effektivare organisation för Regeringens bedömning: bör bli värdmyndighet för Hälso- och sjukvårdens an- svarsnämnd. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Majoriteten av de re- missinstanser som har yttrat sig över denna fråga är positiva, dessa är bl.a. (), , Kam- markollegiet och Statskontoret. Eftersom Social- styrelsen är tillsynsmyndighet över hälso- och sjukvården ser Statskontoret inga hinder mot att blir värdmyndig- het. , i och anser att det inte är lämpligt att låta vara värdmyndighet eftersom med- delar föreskrifter för hälso- och sjukvården. Skälen för regeringens bedömning: är en nämndmyndighet med Kammarkollegiet som värdmyndighet. Kammarkollegiet utför enligt in- struktion administrativa och handläggande upp- gifter åt nämnden. Den personal som arbetar med ärenden är således anställd vid Kammarkollegiet. Bakgrunden till denna organisatoriska lösning är att uppdrag ändrades 2011 på så sätt att nämnden inte längre skulle pröva frågor om disciplinpåföljd. I och med detta blev en liten myndighet med ett fåtal anställda. Den förra regeringen fann att borde finnas kvar som en självständig myndighet men organi- seras ihop med en värdmyndighet. Social- styrelsen bedömdes inte vara en lämplig värd- myndighet eftersom myndigheten ansvarade för tillsyn samt för föreskrifter som låg till grund för prövning. Den förra regeringen be- slutade därför att låta Kammarkollegiet bli värdmyndighet för . Regeringen har för avsikt att låta Social- styrelsen bli värdmyndighet för i stället för Kammarkollegiet. Skälen till detta är att de ärenden som ansvarar för ställer krav på en handläggarorganisation som har kompetens inom exempelvis medicin, juridik och omvård- nad. Ärendemängden är förhållandevis be- gränsad vilket innebär att det är svårt att vid behov av specialistkompetens anlita lämpliga medicinska bedömare. Regeringen anser att det bör finnas personal vid värd- myndigheten som är väl insatt i frågor som rör förutsättningarna för innehav av legitimation att utöva ett yrke inom hälso- och sjukvården. Denna kompetens finns på . är inte längre tillsyns- myndighet över hälso- och sjukvården och alltså inte part i de ärenden som handlägger. Det är i stället Inspektionen för vård och omsorg som anmäler ärenden om prövotid, återkallelse av legitimation eller annan behörighet samt be- gränsning av förskrivningsrätt till . Någon förändring av nämndens konstruktion som en fristående myndighet är inte avsedd. har fortfarande föreskrifts- bemyndigande men myndigheten är helt skild från beslutsfattandet som ansvarar för. ska inte heller ha något inflytande över nämnden som sådan. Att den handläggande personalen är anställd av bör inte, mot bakgrund av den i detta sammanhang tydliga ansvarsfördelningen mellan , och Inspektionen för vård och omsorg, vara en sådan omständig- het som är ägnad att rubba förtroendet för oberoende. Det kan även tilläggas att regler om jäv mot domare även i fortsättningen kommer att tillämpas för den som handlägger ärenden i . Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Kostnaderna för ett genomförande av förslagen kommer att rymmas inom befintliga ramar. Regeringen kommer att ge Statskontoret i uppdrag att följa och utvärdera de förändringar avseende kunskapsstyrning och samverkan som föreslås samt redovisa eventuella besparings- möjligheter till följd av föreslagna förändringar. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser har kommenterat ikraftträdandet. Läkemedels- verket framhåller att tiden för att genomföra förändringarna är kort och anser att det är viktigt att samverkan kommer i gång tidigt mellan de berörda myndigheterna i uppstarten av . Beträffande kostnaderna för förslagen har flera remissinstanser påpekat att promemorian inte konkret redovisade finansieringen av för- slagen. Statskontoret tar exempelvis upp att det inte redovisas hur Myndigheten för vårdanalys breddade uppdrag ska finansieras. Statens bered- ning för medicinsk utvärdering (SBU) pekar på vikten av tillskott av resurser som motsvarar myndighetens nya uppdrag, tar också upp resursfrågan och anför att de nya uppgifter myndigheten får kräver resurstillskott, exempelvis för att hantera den gemensamma författningssamlingen. Förslaget att ge Statskontoret i uppdrag att följa och utvärdera förslagen har fått ett brett stöd. Statskontoret ställer sig positivt till för- slaget. anser att uppdraget också bör inkludera möjligheten att vid behov föreslå förändringar. Myndigheten för vårdanalys avstyrker förslaget och anför att uppdraget bör ges till den egna myndigheten då det rimmar väl med kompetensområdet. Skälen för regeringens förslag och be- dömning: I promemorian redovisades bak- grunden till den föreslagna tidplanen för ikraft- trädande som innebär att samtliga föreslagna förändringar planeras träda i kraft . Några av förändringarna är riksdags- 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 bundna och förslagen föranleder anslagsföränd- ringar vilka ska riksdagsbehandlas. Regeringen gör ingen annan bedömning beträffande ikraft- trädandet än den som redovisats i promemorian, . Regeringen gör bedömningen att förändring- arna inte föranleder några ökade kostnader utan kan finansieras inom ram. Mot bakgrund av förslaget att samla ansvaret för systematiska vetenskapliga kunskapsöversikter avseende både hälso- och sjukvård och socialtjänst på SBU föreslås (halvårs- effekt) flyttas från till SBU. flyttas för samma ändamål. Med anledning av förslaget om en överflyttning av smittskyddsfrågorna till föreslås flyttas från till Folk- hälsomyndigheten (halvårseffekt). flyttas för samma ändamål. Mot bakgrund av förslaget att ska ta över uppgiften från Kammarkollegiet att vara värdmyndighet för flyttas (halvårs- effekt)från Kammarkollegiet till . flyttas för samma ändamål. Medel mot- svarande 2015 (halvårseffekt) kommer också att tillföras Myndigheten för vårdanalys för det tillkommande uppdraget avseende . och framåt tillförs myndigheten för samma ändamål. Berörda myndigheter kommer att ges i upp- drag att överföra respektive inordna uppgifter från/i respektive myndighet. Vid genomförandet av uppdragen ska myndigheterna beakta 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd. Vilka konsekvenser förändringarna kommer att få för personalen är svåra att överblicka. Som en följd av myndigheternas ändrade upp- drag och namn samt en ny förordning om statlig kunskapsstyrning måste ändringar göras i ett antal författningar, bl.a. i berörda myndigheters instruktioner. Regeringen kommer att ge Statskontoret i uppdrag att följa och utvärdera förändringarna i enlighet med promemorians förslag. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Förslaget till lag om ändring i smittskyddslagen (2004:168) 1 kap. 7 § I paragrafen finns bestämmelser om ansvaret för smittskyddet på nationell myndighetsnivå. Be- stämmelsen innebär att detta ansvar samlas på en myndighet, tar över de uppgifter som har enligt smittskyddslagen. Uppgiften att som expert- myndighet föreslå åtgärder för att landets smitt- skydd ska fungera effektivt har tagits bort. Denna uppgift får anses ingå i Folkhälso- myndighetens nya samlade ansvar. Se även avsnitt 4.6.3, Ansvaret för smittskyddet på nationell nivå samlas på . 2 kap. 7 § Paragrafen som innehåller ett normgivningsbe- myndigande ges en modernare utformning ge- nom att det inte anges vilken myndighet rege- ringen får delegera föreskriftsrätt till. Vidare byts strecksatslistan ut mot en numrerad lista. Uttrycket ”meddela närmare föreskrifter” an- vänds numera för att tydliggöra att det är verk- ställighetsföreskrifter som är avsedda att med- delas. De föreskrifter som kan meddelas med stöd av bestämmelsen är inte enbart verkställig- hetsföreskrifter. Paragrafen moderniseras därför på så sätt att ordet närmare tas bort. Någon ändring i förhållande till nuvarande bemyndi- gande är inte avsedd. Se även avsnitt 4.6.3, Ansvaret för smitt- skyddet på nationell nivå samlas på Folkhälso- myndigheten. 3 kap. 8 och 10 §§ I paragraferna finns bestämmelser om hälso- kontroll och avspärrning. Paragraferna ändras på så sätt att ansvaret för beslut om hälsokontroll och avspärrning samt undantag från beslut om avspärrning övergår från till . Vidare görs språkliga justeringar. 8 kap. 1 § Paragrafen innehåller bestämmelser om över- klagande till domstol. Bytet av ordet Social- styrelsen till i tredje och fjärde styckena är en konsekvens av ändringarna i 3 kap. 8 och 10 §§. Vidare görs språkliga juste- ringar. 8 kap. 7 § Paragrafen innehåller bestämmelser om hörande av sakkunniga vid muntlig förhandling i förvalt- ningsrätten i mål om isolering. Paragrafen ges en modernare utformning genom att det i andra stycket inte längre anges vilken myndighet som efter regeringens bemyndigande ska förordna särskilda sakkunniga att bistå rätten. 8 kap. 12 § Paragrafen innehåller bestämmelser om biträde av polismyndighet. Bytet av ordet till i andra stycket är en konsekvens av ändringen i 3 kap. 10 §. Vidare görs språkliga justeringar. 9 kap. 3 § Paragrafen som innehåller ett normgivnings- bemyndigande ges en modernare utformning genom att det i andra stycket inte längre anges vilken myndighet regeringen får delegera före- skriftsrätt till. Se även avsnitt 4.6.3, Ansvaret för smitt- skyddet på nationell nivå samlas på Folkhälso- myndigheten. 9 kap. 4 § Paragrafen som innehåller ett normgivnings- bemyndigande ges en modernare utformning genom att det i första stycket inte längre anges vilken myndighet regeringen får delegera före- skriftsrätt till. Se även avsnitt 4.6.3, Ansvaret för smitt- skyddet på nationell nivå samlas på Folkhälso- myndigheten. Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:1570) om skydd mot internationella hot mot människors hälsa I paragrafen regleras vilken statlig myndighet som ska vara nationell kontaktpunkt enligt internationella hälsoreglemente som antogs i (hälsoreglementet). Ändringen innebär att övertar Social- styrelsens uppgift att vara nationell kontakt- punkt enligt hälsoreglementet och ansvara för de uppgifter den är skyldig att fullgöra enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Se även avsnitt 4.6.3, Ansvaret för smitt- skyddet på nationell nivå samlas på Folkhälso- myndigheten. 10–12 §§ Paragraferna innehåller bestämmelser om under- rättelse- och informationsskyldighet. Som en följd av att uppgiften att vara nationell kontakt- punkt enligt 5 § överförs till Folkhälsomyndig- heten ska den myndigheten överta Social- styrelsens nuvarande ansvar för att ta emot underrättelser om misstänkta internationella hot mot människors hälsa samt lämna information till berörda myndigheter, kommuner, landsting och . Ordet Social- styrelsen byts därför genomgående ut mot , några ändringar i sak är inte avsedda. Paragrafen handlar om att ett område som drab- bats av ett internationellt hot mot människors hälsa ska förklaras vara drabbat av ett sådant hot. Paragrafen ändras på så sätt att det är Folk- hälsomyndigheten i stället för som ska förklara området vara drabbat av ett sådant hot och som förklarar området fritt från hotet. I paragrafen regleras åtgärder vid ankomst till . Andra stycket ändras på så sätt att Tull- verket och i fortsättningen ska underrätta om innehållet i sådan information som anges i paragrafens första stycke. Vidare görs språkliga justeringar. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Skälen för regeringens förslag: I enlighet med de förslag gällande en samlad kunskaps- styrning för hälso- och sjukvård och socialtjänst som lämnas i avsnitt 4.6 Förslag om en mer samlad kunskapsstyrning för hälso- och sjukvård och socialtjänst samt en mer renodlad myndig- hetsstruktur avser regeringen att bredda upp- draget för Myndigheten för vårdanalys till att omfatta hela område. Myndig- heten för vårdanalys bör därmed byta namn till Myndigheten för vård- och omsorgsanalys för att bättre spegla dess utökade uppdrag. Anslaget 1:1 Myndigheten för vårdanalys bör därför byta namn till 1:1 Myndigheten för vård- och omsorgsanalys. Anslaget bör användas för förvaltningsutgifter för Myndigheten för vård- och omsorgsanalys.