prop · H20331 · 2014-12-19 00:00:00 — Med utgångspunkt från bedömning av det nationella mottagningsbehovet ska Arbetsförmedlingen efter samråd med och länsstyrelserna, utifrån olika variabler, fastställa en fördelning av mottagningsbehovet i varje län (genom att ta fram länstal). Vid fastställandet av länstalen ska förutsättningarna för förvärvsarbete vara en utgångspunkt.56 I syfte att föregå den kommunala budgetprocessen tog Arbetsförmedlingen fram preliminära länstal . Dessa uppdaterades och fastställdes sedan formellt . Efter att justerade upp prognosen för antalet personer med beviljade uppehållstillstånd och behov av bosättning i en kommun reviderades länstalen ytterligare en gång, med nytt fastställandebeslut i november 2013.57 Länstalen består numera enbart av så kallade anvisningsbara58 platser. I beslutet redovisas dock även ett planeringstal59 för hur många nyanlända 55Migrationsverkets Verksamhets- och kostnadsprognos , s. 30–31. Inkluderar anhöriga, ensamkommande barn och ungdomar samt kvotﬂyktingar. 56Enligt 5 § förordningen (2010:408) om mottagande för bosättning av vissa nyanlända invandrare. 57Arbetsförmedlingens PM Länstal 2014 (), Underlag för reviderade länstal 2014 (). 58Anger en länsvis fördelning av de platser i överenskommelserna som är avsedda för att ta emot nyanlända som anvisas via Arbetsförmedlingen eller . 59Avser en prognos över självbosatta nyanlända, dvs. asylsökande (både anläggningsboende och egenbosatta) som efter beviljat uppehållstillstånd ordnar eget boende samt direktinresta anhöriga till dessa personer. nyanländ i – effektiva insatser för ett snabbt mottagande? som väntas bosätta sig på egen hand i respektive län. Arbetsförmedlingen och delar på de anvisningsbara platserna och det är upp till myndigheterna att komma överens om hur de ska användas. För de anvisningsbara platserna används en fördelningsmodell med olika variabler som beskriver länens förutsättningar för mottagande av nyanlända. Platserna fördelades utifrån arbetsmarknadsvariabler (), folkmängd (), bostadsmarknad (), samt demograﬁ ().60 Variabeln bostadsmarknad utgörs av andelen lediga lägenheter i allmännyttan. En översyn görs inför fastställandet av länstalen, vilket gör att det kan uppstå förändringar i viktningen mellan dessa. Enligt har utgångspunkten för fördelningen av länstal varit arbetsmarknadens behov av arbetskraft och den enskildas möjligheter att få arbete på bosättningsorten. Det är också därför som viktningen ska ta störst hänsyn till arbetsmarknadens förutsättningar. Skälet till detta formuleras som följer: ”I valet mellan ett stort utbud av tillgängliga bostäder och en arbetsmarknad som kan ta emot och är i behov av ny arbetskraft bör arbetsmarknadens förutsättningar värderas högst. För att fastställa arbetsmarknadens behov i länen har hänsyn tagits till historiska fakta, nulägesbeskrivningar och länsprognoser för den framtida arbetsmarknaden.”61 har dessutom en ökad hänsyn tagits till län med många personer i anläggningsboende. Det innebär att län med relativt få inskrivna hos får ﬂer anvisningsbara platser medan län med ett stort antal inskrivna får färre anvisningsbara platser. De reviderade och slutligen fastställda länstalen anger ett behov av totalt 55 200 platser för mottagande i kommunerna, varav 14 100 anvisningsbara. Resterande är det antal platser som beräknas behövas för nyanlända som på egen hand bosätter sig i kommunerna.62 Principen för arbetsmarknadsperspektivet ligger fast Enligt företrädare för Arbetsförmedlingen ligger principen om bosättning utifrån ett arbetsmarknadsperspektiv fast och det ﬁnns inga planer på någon förändring eftersom detta är syftet med att myndigheten har uppdraget. Enligt kan länstalen inte till fullo få en styrande eﬀekt i praktiken så länge mottagandet av nyanlända är frivilligt för kommunerna. Att kommunerna är tvungna att ta emot asylsökande ensamkommande barn men inte nyanlända 60Arbetsförmedlingens PM Länstal 2014 (). 61Arbetsförmedlingens PM Länstal 2014 (), s. 5–6. 62Arbetsförmedlingens PM Underlag för reviderade länstal 2014 (). granskar: etablering och integration med uppehållstillstånd försvårar därmed, enligt Arbetsförmedlingen, bosättningsuppdragets genomförande. Detta har dock, enligt myndigheten, inte påverkat bosättningsarbetet nämnvärt även om signaler om detta kommer från vissa kommuner. Samverkan kring fastställandet av länstalen kan, enligt Arbetsförmedlingen, ibland kompliceras av att enskilda länsstyrelser inte uppfattar sitt länstal som rimligt och/eller rättvist trots att avstämning skett med länsstyrelserna centralt.63 Länstalet anses inte vara ett ändamålsenligt styrmedel granskning visar att det ﬁnns synpunkter hos de berörda aktörerna på principerna och processen för fastställandet av länstalen och deras ändamålsenlighet som styrmedel för kommunmottagande. Till exempel anser endast 6 av 21 länsstyrelser att länstalen är ett ändamålsenligt styrmedel för att öka kommunernas mottagande av nyanlända.64 Från de 13 länsstyrelser som inte anser att länstalen bidrar till att öka kommunernas mottagande är den vanligaste invändningen att de inte speglar det faktiska mottagandet (i vilka även självbosatta ingår). Länstalet anses av ﬂera länsstyrelser vara ett ”ﬁktivt” tal som i många fall är orealistiskt och ouppnåeligt. Det bedöms vara svårt att uppnå när det inte är arbetsmarknadsperspektivet, utan tillgången till bostäder, som i praktiken styr de olika länens mottagande. Som en länsstyrelse uttrycker det: ”Med tanke på den bostadsbrist som råder och den kraftiga ökningen av EBO-mottagande i kommuner som vanligtvis bara tar emot via anvisning ses länstalet som en omöjlig målsättning som är så långt ifrån verkligheten att den riskerar statens trovärdighet. Länstalet måste i större utsträckning ta hänsyn till tillgången på bostäder. Bosättningen tycks ändå ske utifrån tillgången på bostäder vilket skulle kunna vara ett tecken på att arbetsmarknadsperspektivet i anvisningen bör tonas ner för att ge utrymme för bostadsmarknadsvariabeln.” Något ﬂer (8 av 21) länsstyrelser anser att länstalen är ett ändamålsenligt styrmedel för att uppnå en jämnare spridning av nyanlända mellan länen.65 De 10 länsstyrelser som inte anser det menar bland annat att länstalen borde ta större hänsyn till kommunernas totala mottagande (inklusive Migrationsverkets anläggningsboenden) och utgå ifrån länens befolkningsmängd. Som två länsstyrelser uttrycker det: 63Intervju med företrädare för Arbetsförmedlingens huvudkontor . 64Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 7. Antal svarande: 21 varav Ja (6), Nej (13) och Vet ej (2). 65Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 8. Antal svarande: 21 varav Ja (8), Nej (10) och Vet ej (3). nyanländ i – effektiva insatser för ett snabbt mottagande? ”Länstalen är enbart en siﬀra som är synonym med behovet av mottagandet och är inte tvingande. De nyanlända personerna har en valmöjlighet, dvs. de kan tacka nej till anvisning. Dessutom styr kommunerna över sitt mottagande, dvs. de kan tacka nej till anvisning och det ﬁnns inget tvingande i att överenskommelsen ska ligga i nivå med kommuntalet. Sammantaget medför detta att det inte blir någon jämn fördelning av bosatta nyanlända i landet.” ”Nuvarande beräkning av länstalet saknar extern trovärdighet och förståelse, där de platser som betyder något i länstalet – de anvisningsbara platserna – i princip är lika många i alla län (undantaget ) – trots att länet har olika befolkning, olika arbetsmarknad – olika antal kommuner – och därmed helt skilda förutsättningar att kunna uppnå denna del av länstalet.” Länstalen anses orimliga i förhållande till mottagningskapacitet En majoritet av länsstyrelserna (16 av 21) bedömer att länstalen inte är rimliga för att uppnå i förhållande till kommunernas mottagningskapacitet i länet.66 Av fallstudier i fyra län framgår att många kommuner är kritiska till länstalen som de anser inte speglar kommunernas faktiska mottagande. Länstal med nivåer av mottagande som kommunerna inte anser sig klara av att följa stimulerar inte ett ökat mottagande utan riskerar istället att minska kommunernas motivation att ta emot nyanlända, resonerar några kommuner. För län med få kommuner är det en särskild utmaning att leva upp till ett högt länstal när länets kommuner redan har ett högt asylmottagande eller tar emot många anhöriga och självbosatta. Flera länsstyrelser och kommuner efterfrågar istället en mer långsiktigt hållbar modell som tar större hänsyn till varje kommuns mottagande som andel av kommuninvånarna. Även tillgången till etableringsinsatser lokalt och regionalt bör, enligt länsstyrelser och kommuner, ges större vikt. I det tidigare systemet fram ansvarade dåvarande för att träﬀa överenskommelser med kommunerna. Istället för länstal utgick verket ifrån antalet mottagna som andel av kommuninvånarna när kommuntalen skulle förhandlas fram. 3.1.3Länsstyrelsens överenskommelser om kommuntal Med utgångspunkt från bedömning av det nationella mottagningsbehovet och Arbetsförmedlingens fastställande av länstal ska länsstyrelserna träﬀa överenskommelser med kommuner inom länet om mottagande för bosättning av nyanlända (genom att ta fram kommuntal). 66Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 9. Antal svarande: 21 varav Ja (5), Nej (16) och Vet ej (0). granskar: etablering och integration hade 276 av 290 kommuner en överenskommelse med om mottagande av nyanlända. –2012 har antalet kommuner med överenskommelse varierat mellan 268 och 273. har 275 kommuner träﬀat en överenskommelse.67 En överenskommelse, som är frivillig för kommunen att träﬀa, kan ha olika utformning. De ﬂesta anger ett bestämt antal platser men kan även innehålla ett intervall eller vara ”siﬀerlösa”. Att de är siﬀerlösa kan bland annat vara en politisk markering från en kommun som redan tar emot många självbosatta. hade 13 av de 21 länsstyrelserna träﬀat överenskommelser med samtliga kommuner i sina respektive län. De län med ﬂest kommuner utan överenskommelser 2013 var (fem) och (tre). De ﬂesta av de kommuner som saknade överenskommelse tog dock ändå emot nyanlända. Två exempel är (314 mottagna) och (200 mottagna). Endast tre kommuner utan överenskommelse tog, enligt statistik, inte emot en enda nyanländ under 2013.68 Stora skillnader mellan kommuntal och faktiskt mottagande När förhandlar med en kommun om hur många nyanlända som kommunen kan ta emot är målet att det kommuntal som bägge parter kommer överens om ska ligga i linje med kommunens beredskap och mottagningskapacitet. Allt för stora avvikelser från kommuntalet indikerar att dess verkan som styrmedel är begränsad. Överenskommelserna är frivilliga och saknar sanktionsmöjligheter om en kommun inte lever upp till sitt kommuntal. Flera länsstyrelser och kommuner har under granskningen framfört att de anser att detta är en svaghet i nuvarande system. Som en länsstyrelse uttrycker det: ”Överenskommelserna som tecknas med kommunerna är en politisk viljeyttring men det får inga konsekvenser, mer än kanske ett skarpt samtal från länsledningen, om en kommun konsekvent inte lever upp till sin överenskommelse.”69 Enligt företrädare för länsstyrelser som har intervjuat under granskningen är det problematiskt att det saknas sanktionsmöjligheter gentemot kommuner som inte tar sitt ansvar för de kommuntal som har överenskommits och för att leva upp till det som riksdag och regering har beslutat om ett nationellt ﬂyktingmottagande. Det påverkar också måluppfyllelse negativt. Tillgången till överenskomna anvisningsbara platser 67Migrationsverkets uppdaterade sammanställning, . 68Enligt statistik Överenskommelser om flyktingmottagande och mottagna 2013 och 2014 (). Det har dock under granskningen framförts synpunkter från några kommuner att siffror i en del fall inte överensstämmer med det antal som kommunen har tagit emot. 69Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 2b. nyanländ i – effektiva insatser för ett snabbt mottagande? är även direkt avgörande för hur många nyanlända som Arbetsförmedlingen och i praktiken kan anvisa plats för bosättning, och påverkar därmed även dessa myndigheters måluppfyllelse. Om inte klarar sitt uppdrag att förhandla med den enskilda kommunen så påverkas därför hela mottagande- och bosättningskedjan. är att ﬂer nyanlända med uppehållstillstånd blir kvar i mottagningssystem med stora kostnader för staten, alternativt hamnar i trångboddhet bland annat i storstädernas förortsområden då detta för många är enda sättet att ordna sin bosättning. Av statistik över kommunmottagandet 2013 framgår att det i vissa fall är mycket stora skillnader mellan kommuntal och faktiskt mottagande (se tabell 3.2 nedan). Kommuntalen som anges kan avse antingen anvisningsbara platser inklusive planeringstal för självbosatta eller endast överenskomna platser för anvisning. Kommuntalen och uppgifterna om faktiskt mottagande är därför inte helt jämförbara. Skillnaderna mellan kommuntalen och det faktiska mottagandet ger dock en indikation på kommuntalens bristande styreﬀekter. Tabell 3.2 Exempel på kommuner med överenskommelse och stor skillnad mellan kommuntal och faktiskt mottagande 2013. Kommuntalen som anges kan avse antingen anvisningsbara platser inklusive planeringstal för självbosatta eller endast överenskomna platser för anvisning. Kommuntalen och uppgifterna om faktiskt mottagande är därför inte helt jämförbara. granskar: etablering och integration Nästan hälften av alla nyanlända kommer till storstadslänen Flest nyanlända tog de tre storstadslänen emot (drygt 14 500 av 34 200) (se tabell 3.1). Knappt hälften () av alla kommunmottagna i var och var . togs emot från eget boende () följt av anhöriga () och anläggningsboende ().70 Tabell 3.3 Kommuner (med överenskommelse och kommuntal) med högst respektive lägst mottagande 2013. Liten samverkan om mottagandet över länsgränserna förekommer i praktiken ingen samverkan kring kommunmottagandet över länsgränserna. som har svårt att uppnå sitt länstal kan således inte förhandla med en kommun på andra sidan länsgränsen eftersom den kommunen omfattas av ett annat länstal. Sju av länsstyrelserna anser dock att det ﬁnns behov av ökad samverkan med andra länsstyrelser och kommuner i andra län kring mottagandet. Tio anser inte det och fyra vet ej.71 Länsstyrelserna bedömer att kommunerna kan ta emot ﬂer En majoritet av länsstyrelserna (15 av 21) gör bedömningen att det i någon eller några av länets kommuner ﬁnns beredskap och kapacitet för att ta emot ﬂer anvisade nyanlända än det som överenskommits.72 svarar att alla länets kommuner skulle kunna ta emot ﬂer medan andra räknar upp en handfull kommuner. Så här svarar en företrädare för en länsstyrelse: ”Jag tror att i grunden skulle i princip samtliga kommuner i landet kunna ta emot ﬂer. Frågan är i stället om man vill ta emot ﬂer mot bakgrund av den 70Migrationsverkets statistik Överenskommelser om flyktingmottagande och mottagna 2013 och 2014 71Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 20. Antal svarande: 21 varav Ja (7), Nej (10) och Vet ej (4). 72Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 5. Antal svarande: 21 varav Ja (15), Nej (4) och Vet ej (2). nyanländ i – effektiva insatser för ett snabbt mottagande? oro för ökade kommunala kostnader som ﬁnns i samband med mottagandet. Den här frågan prövas hos oss varje höst när vi genomför kommundialoger om mottagandet . Resultatet hänger inte alltid samman med den faktiska kapaciteten utan hänger ofta ihop med praktiska frågor som t.ex. tillgången på platser i skola och barnomsorg i kommunen, kollektivtraﬁk m.m. Om kommunen skulle se en vinst i mottagandet skulle det inte vara lika svårt att få fram platser motsvarande länstalen. Naturligtvis spelar frågor som bostadssituationen stor roll för möjligheten till mottagande men om man verkligen ville utöka sitt mottagande skulle man nog i de ﬂesta fall kunna hitta någon form av, i alla fall tillfällig, lösning i perioder av ett högt mottagande som .” Bostadsbristen är ett hinder i överenskommelsearbetet enkätundersökning till länsstyrelserna visar att de huvudsakliga hindren och utmaningarna när det gäller att träﬀa överenskommelser framför allt är bristen på lediga bostäder i kommunerna följt av otillräcklig statlig ersättning till kommunerna. Även ovilja eller ointresse från politiskt håll (kommunledning och/eller kommunfullmäktige) bedöms vara ett hinder när överenskommelser ska träﬀas.73 Andra hinder som nämns är bland annat en oro hos vissa kommuner för att Arbetsförmedlingen inte ska klara sitt etableringsuppdrag lokalt och att etablerar nya anläggningsboenden i kommunen utan att kommunicera detta med kommunerna. En majoritet av länsstyrelserna (13 av 21) anser dock inte att överenskommelserna borde ha en annan juridisk status (avtal istället för överenskommelser) för att öka kommunernas mottagande.74 Förutsättningar för egen försörjning är inte alltid i fokus av kommunerna anser att förutsättningar för nyanländas förvärvsarbete/egna försörjning inte är en utgångspunkt när träﬀar överenskommelser om nyanlända med kommunen.75 anser av länsstyrelserna (13 av 21) att det i samtliga, i de ﬂesta eller i 73Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 10. Antal svarande: 21. Flervalsfråga (antal svar). Bristen på lediga bostäder i kommunerna (21), Svårigheten att matcha nyanländas kompetens mot den regionala arbetsmarknadens behov (7), Otillräcklig statlig ersättning till kommunerna (9), Långa geograﬁska avstånd inom länet till etableringsinsatser, sﬁ, samhällsorientering m.m. (8), Bristande kapacitet inom förskola och skola (8), Ovilja eller ointresse från politiskt håll (kommunledning och/eller kommunfullmäktige) (9), Bristande kapacitet i kommunernas organisation för ﬂyktingmottagande (minskade personalresurser) (5), Otillräcklig samverkan mellan kommunen och övriga berörda aktörer (och Arbetsförmedlingen lokalt) (7), Bristande kapacitet hos Arbetsförmedlingen, eller (7), Avsaknad av lokala överenskommelser (LÖK) (3), Avsaknad av välfungerande lokala överenskommelser (LÖK) (7). 74Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 12. Antal svarande: 21 varav Ja (5), Nej (13) och Vet ej (3). 75Riksrevisionens enkätundersökning till samtliga kommuner om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 8. Antal svarande: 253 varav Ja (21), Ja, i viss mån (76), Nej (110), Vet ej (30) och Kommunen har ingen överenskommelse om anvisningsbara platser (16). granskar: etablering och integration vissa fall är en utgångspunkt i deras överenskommelsearbete. Åtta länsstyrelser är av motsatt uppfattning.76 Som en länsstyrelse uttrycker det: ”saknar en tydlig bild över etableringsinsatser och arbetsmarknadsläge i varje enskild kommun. Arbetsförmedlingen skulle kunna spela en viktig roll för att frågor som arbete och försörjning ska vara tyngdpunkten vid diskussionerna men i realiteten är tillgång till bostäder och tidigare mottagande av ﬂyktingar det som styr samtalen.” Kommunerna är generellt nöjda med länsstyrelserna De ﬂesta av de kommuner som har träﬀat en överenskommelse upplever att processen och kontakterna med inför och under överenskommelsearbetet fungerade på ett tillfredsställande sätt.77 Av dem som inte upplever det är det vanligaste svaret att förslaget till kommuntal anses vara orimligt i förhållande till kommunens mottagningskapacitet. Att kommunerna ser länsstyrelserna som en bra och konstruktiv samverkanspartner framgår även av fallstudier i fyra län. Däremot anses det ﬁnnas en viss sårbarhet i uppdraget, framför allt i mindre län där det ofta endast är en eller två medarbetare på som arbetar med integrationsuppdraget. Vissa kommuner anser dock att borde ha ett starkare mandat och kraftfullare verktyg för att få större genomslag i sitt arbete i länet. har samtliga länsstyrelser uppgifter inom integrationsområdet. Länsstyrelserna ska, som regeringens företrädare i länen, i samverkan med andra aktörer arbeta för att uppnå de nationella integrationspolitiska målen. Förutom att träﬀa överenskommelser med kommunerna om mottagande (se 3.1.3) har länsstyrelserna även andra uppgifter inom integrationsområdet. 3.2.1Uppdrag i myndighetsinstruktion och regleringsbrev Av förordning (2007:825) med länsstyrelseinstruktion framgår att länsstyrelserna har till uppgift att verka för att det ﬁnns beredskap och kapacitet hos kommunerna för att ta emot nyanlända och verka för regional samverkan. De ska också verka för regional samverkan mellan kommuner, myndigheter 76Riksrevisionens enkätundersökning till länsstyrelserna om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 13. Antal svarande: 21 varav Ja, i samtliga fall (3), Ja, i de ﬂesta fall (5), Ja, i vissa fall (5), Nej (8) och Vet ej (0). 77Riksrevisionens enkätundersökning till samtliga kommuner om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 5. Antal svarande: 246 varav Ja (212), Nej (12) och Vet ej (22). nyanländ i – effektiva insatser för ett snabbt mottagande? och andra aktörer i planering, organisering och genomförande av insatser för nyanlända samt följa upp dessa insatser.78 Uppdrag och återrapporteringskrav inom integrationsuppdraget ﬁnns i länsstyrelsernas gemensamma regleringsbrev. I regleringsbrevet hade länsstyrelserna i uppdrag att bland annat prioritera insatser för att öka kommunernas mottagningskapacitet.79 Länsstyrelserna skulle också särskilt redovisa förslag till åtgärder som kan vidtas för att förbättra mellankommunal och regional samverkan av mottagande och etablering av nyanlända. De skulle även, efter samråd med och beslut av i , fördela anvisade medel enligt 37 § förordningen (2010:1122) om statlig ersättning för insatser för vissa utlänningar till insatser som syftade till att öka kommunernas mottagningskapacitet (se 3.2.3). Därutöver har länsstyrelserna uppgifter och uppdrag om samhällsorientering. Länsstyrelserna ska också, under ledning av , verka för att det ﬁnns beredskap och kapacitet att ta emot asylsökande ensamkommande barn och ensamkommande barn som har beviljats uppehållstillstånd. De ska förhandla med kommunerna om mottagande och om tillgången till platser.80 Inom ﬂertalet länsstyrelser är sakområdet integration organisatoriskt knutet till området social hållbarhet och antalet medarbetare som arbetar med integrationsuppdraget varierar (vanligtvis 2–3 handläggare per länsstyrelse). Det totala antalet årsarbetskrafter som arbetade med integrationsuppdraget på länsstyrelserna uppgick till 44 och 48 . Länsstyrelserna har samordnat sig i en så kallad koncernsamverkan kring integrationsuppdraget som omfattar ett delat ansvar på olika organisatoriska nivåer. Landshövdingen i , länsrådet i samt integrationsdirektören i har ett särskilt ansvar för integrationsuppdraget. Internt har länsstyrelserna även organiserat sitt arbete i fyra regioner – Syd, Väst, Öst och Nord. Dessa bildar tillsammans ett samordningsråd (LINS). Därutöver ﬁnns länsstyrelsernas integrationsnätverk () som är ett nätverk för internt kunskaps- och erfarenhetsutbyte. i har fram haft ett särskilt ansvar för att samordna samtliga länsstyrelsers integrationsuppdrag. har i övertagit detta ansvar.81 7862 och 63 §§ förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion. 79Regleringsbrev för avseende länsstyrelserna (Regeringsbeslut IV:2, , S2013/7202/SFÖ). Avser uppdragen 74–77. 80Regleringsbrev för avseende länsstyrelserna (Regeringsbeslut IV:2, , S2013/7202/SFÖ). Avser uppdragen 79. 81För detta ändamål beviljas samordningslänet . granskar: etablering och integration Det ﬁnns även en samverkansdelegation i vilken länsstyrelserna samverkar med Arbetsförmedlingen (som är sammankallande), ,