prop · H103147 · 2014-03-18 00:00:00 — Detsamma gäller skatt och avgift enligt bl.a. lagen om statlig fastighetsskatt, SLPL och lagen om fastighetsavgift. SFL trädde i kraft och tillämpas när det gäller slutlig skatt första gången på skatt som avser beskattningsår som börjar . I 3 kap. SFL finns definitioner av vissa begrepp samt förklaringar till hur vissa termer och uttryck används i lagen. Av 3 kap. 11 § SFL framgår att med juridisk person avses i SFL, till skillnad från vad som gäller i IL, även bl.a. svenska handelsbolag. I 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL anges vad som ska avses med beskattningsår för skatt enligt IL, AvpL i fall som avses i 2 § första stycket 1–4, lagen om statlig fastighetsskatt och SLPL samt avgift enligt lagen om fastighetsavgift. Där framgår att med beskattningsår avses beskattningsår enligt 1 kap. 13–15 §§ IL. Av 3 kap. 4 § första stycket 7 framgår att för övriga skatter, bl.a. avkastningsskatt för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6–10 AvpL, avses med beskattningsår det kalenderår som skatten ska betalas för. Av 32 kap. 2 § första stycket SFL framgår när andra juridiska personer än dödsbon ska lämna inkomstdeklaration för ett beskattningsår. Där anges att om beskattningsåret går ut ska deklaration ha kommit in , om beskattningsåret går ut ska deklaration ha kommit in , om beskattningsåret går ut ska deklaration ha kommit in och om beskattningsåret går ut ska deklaration ha kommit in . Av 3 kap. 5 § SFL framgår vad som gäller vid tillämpning av bl.a. bestämmelserna om när en inkomstdeklaration ska lämnas för juridiska personer vars beskattningsår har en annan slutdag än , , eller 2013/14:147 . Där framgår att i stället för det egentliga beskattningsåret så avses med beskattningsår den av vissa i paragrafen angivna perioder som går ut närmast efter det egentliga beskattningsåret. Eftersom beskattningsåret avseende avkastningsskatt för skattskyldiga enligt 2 § första stycket 6–10 AvpL alltid är kalenderåret ska således inkomstdeklaration avseende avkastningsskatten lämnas året efter beskattningsåret. Om en sådan skattskyldig har ett beskattningsår (räkenskapsår) som avviker från kalenderåret enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL och som slutar ska dock den inkomstdeklarationen enligt reglerna i SFL lämnas (, eller ). Om en skattskyldig exempelvis har ett räkenskapsår, tillika beskattningsår, som slutar ska inkomstdeklaration ha kommit in . Inkomstdeklaration avseende avkastningsskatt för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6–10 AvpL ska dock som anges ovan lämnas . En och samma skattskyldig ska således enligt gällande regler lämna inkomstdeklaration vid två olika tidpunkter. Detta problem förekom inte innan SFL trädde i kraft. Enligt tidigare regler skulle nämligen självdeklaration (numera inkomstdeklaration) lämnas under taxeringsåret, dvs. året efter beskattningsåret. Enligt dessa regler skulle skattskyldiga med brutet räkenskapsår lämna självdeklaration som de med kalenderår varför det aldrig blev fråga om skilda deklarationstidpunkter för samma skattskyldiga. 4.3.2Tidpunkt för avlämnande av inkomstdeklaration avseende avkastningsskatt för vissa skattskyldiga Regeringens förslag: Skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6–10 lagen om avkastningsskatt på pensionsmedel som har ett räkenskapsår som inte är ett kalenderår ska ta upp skatteunderlag för avkastningsskatt det räkenskapsår som går ut efter under kalenderåret alternativt går ut närmast efter kalenderåret. I de fall en skattskyldig som avses i 2 § första stycket 6–10 nämnda lag upplöses genom likvidation, konkurs eller ett liknande förfarande ska dock skatteunderlag för avkastningsskatt avseende det kalenderår då den skattskyldige upplöses, tas upp det räkenskapsår som går ut när den skattskyldige upplöses. Det räkenskapsår som skatteunderlag för avkastningsskatt ska tas upp enligt ovan ska även vara beskattningsår enligt skatteförfarandelagen för avkastningsskatt i fall som avses i 2 § första stycket 6–10 lagen om avkastningsskatt på pensionsmedel. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås dock att skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6–10 AvpL som har ett brutet räkenskapsår ska ta upp skatteunderlag för avkastningsskatt det beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL (räkenskapsår) som går ut närmast efter kalenderåret oavsett när under kalenderåret den skattskyldiges räkenskapsår går ut. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker Prop. 2013/14:147 eller har inget att invända mot förslagen. om kontinuitet i 37 kap. IL som huvudregel ska tillämpas för avkastningsskatt vid kvalificerad fusion. Den föreslagna bestämmelsen om vilket beskattningsår skatteunderlag för avkastningsskatt ska tas upp om den skattskyldige upplöses kommer enligt att medföra att det överlåtande företaget vid fusion ska redovisa underlag för avkastningsskatt för fusionsåret. anser därför att den nya bestämmelsen bör begränsas så att den inte gäller i de fall verksamheten upplöses genom kvalificerad fusion enligt 37 kap. IL. Skälen för regeringens förslag Att en och samma skattskyldig enligt reglerna i SFL ska lämna inkomstdeklaration vid två olika tidpunkter är en icke avsedd följd av bestämmelserna. Gällande lagstiftning bör därför ändras så att denna situation inte kan uppstå. Orsaken till att det i 12 § AvpL regleras att beskattningsåret för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6–10 AvpL alltid ska vara kalenderåret är att det rör sig om fysiska och juridiska personer som själva är skattskyldiga till avkastningsskatt och därmed även skyldiga att beräkna och redovisa avkastningsskatten. Det kan t.ex. handla om fysiska eller juridiska personer som innehar utländska pensions- eller kapitalförsäkringar. I dessa fall ankommer det på den enskilde skattskyldige att beräkna och redovisa underlaget för avkastningsskatt i sin inkomstdeklaration. Detta skiljer sig från situationen då en skattskyldig innehar en svensk pensions- eller kapitalförsäkring, där det är försäkringsföretaget som är skattskyldigt till avkastningsskatt. Vid innehav av en försäkring meddelad av ett svenskt livförsäkringsföretag eller ett utländskt livförsäkringsföretag som bedriver försäkringsrörelse från fast driftställe i är det således försäkringsföretaget, och inte innehavaren av försäkringen, som ska beräkna och redovisa avkastningsskatten. För att en innehavare av en utländsk försäkring ska kunna redovisa underlag för att ta ut avkastningsskatt krävs att det är möjligt för den skattskyldige att få tillgång till de uppgifter som behövs för att kunna fullgöra sin skyldighet. Det är sannolikt mycket svårt för en enskild försäkringstagare att få tillgång till den information som krävs för att kunna beräkna underlaget för avkastningsskatt avseende en annan tidsperiod än kalenderåret. Det är därför inte lämpligt att ändra regleringen så att beskattningsåret avseende avkastningsskatten anpassas till den skattskyldiges beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL i de fall beskattningsåren inte överensstämmer dvs. när den skattskyldige har ett räkenskapsår som inte är ett kalenderår. Beskattningsåret avseende avkastningsskatt för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6–10 AvpL bör därmed även fortsättningsvis vara kalenderåret. Som anges ovan kommer vissa skattskyldiga att ha två beskattningsår som inte överensstämmer tidsmässigt, ett i egenskap av skattskyldiga till avkastningsskatt enligt 2 § första stycket 6–10 AvpL och ett enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL. Detta behöver emellertid inte vara något problem i sig så länge underlag för att ta ut skatt kan redovisas i en inkomstdeklaration vid ett och samma tillfälle. Det som behöver åstadkommas är alltså att en skattskyldig med ett beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som avviker från kalenderåret som innehar bl.a. en utländsk försäkring och därför själv ska beräkna underlag för avkastningsskatt, ska ta upp detta underlag ett beskattningsår som gäller för den skattskyldige enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL. I promemorian föreslås att samtliga dessa skattskyldiga ska ta upp skatteunderlag för avkastningsskatt det beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som går ut närmast efter kalenderåret. Regeringen gör dock bedömningen att det inte är motiverat att flytta fram tidpunkten för redovisning av skatteunderlaget för avkastningsskatt så långt för samtliga dessa skattskyldiga. Skattskyldiga som har ett brutet räkenskapsår tillika beskattningsår som går ut under första halvan av kalenderåret ska enligt 32 kap. 2 § första stycket SFL lämna inkomstdeklaration eller . Enligt regeringens förslag ska skatteunderlag för avkastningsskatt i dessa fall tas upp det beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som går ut närmast efter kalenderåret, dvs. beskattningsåret för avkastningsskatten. Skattskyldiga som ska lämna inkomstdeklaration eller kalenderåret efter att deras brutna beskattningsår gått ut kan dock även ta upp skatteunderlag för avkastningsskatt , eftersom då även beskattningsåret för avkastningsskatt enligt 12 § andra stycket AvpL har gått ut. På så sätt uppnås effekten att samtliga dessa skattskyldiga ska ta upp skatteunderlag för avkastningsskatt året efter att deras beskattningsår för avkastningsskatt (som är kalenderåret) har gått ut, dvs. Detta regleras lämpligast i en ny paragraf, 13 § AvpL. I paragrafen anges för vilket beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som skatteunderlag för avkastningsskatt ska tas upp. Det föreslås att skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6–10 samma lag som har ett beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som inte är ett kalenderår, ska ta upp skatteunderlag för avkastningsskatt för ett visst kalenderår det beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som går ut närmast efter kalenderåret, alternativt det beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som slutar efter under det aktuella kalenderåret. Om den skattskyldige upplöses I de fall en skattskyldig som avses i 2 § första stycket 6–10 AvpL upplöses föreslås dock att skatteunderlag för avkastningsskatt avseende det beskattningsår enligt AvpL då den skattskyldige upplöses tas upp det beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som går ut . I dessa situationer finns t.ex. inte något beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som går ut efter beskattningsåret som gäller enligt AvpL. Skatteunderlaget för avkastningsskatt måste då i stället tas upp den skattskyldiges sista beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL, dvs. det beskattningsår då den skattskyldige upplöses. En skattskyldig kan upplösas genom exempelvis likvidation, konkurs eller i samband med fusion. Det kan även i enstaka fall förekomma att en skattskyldig upplöses genom avregistrering. har anfört att den föreslagna bestämmelsen bör begränsas så att den inte gäller i de fall verksamheten upplöses genom kvalificerad fusion. Syftet med den föreslagna bestämmelsen i 13 § tredje stycket är att reglera när skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6–10 AvpL ska ta upp skatteunderlag för avkastningsskatt. Någon förändring av rättsläget gällande de skattemässiga konsekvenserna vid fusioner är inte avsedd. Regeringen föreslår därför att regeln formuleras så att det framgår att regeln gäller om den skattskyldige upplöses genom likvidation, konkurs eller ett liknande förfarande. Om den skattskyldige är ett aktiebolag som upplöses genom likvidation eller konkurs så har den skattskyldige upplösts då likvidatorn lagt fram slutredovisningen respektive när konkursen är avslutad. För att anpassa regleringen i AvpL till SFL föreslås i en ny bestämmelse i 3 kap. 4 § första stycket 2 SFL vad som avses med beskattningsår för skatt enligt AvpL i fall som avses i 2 § första stycket 6–10. Av bestämmelsen framgår att med beskattningsår avses det kalenderår som skatten ska betalas för eller det beskattningsår som avses i den föreslagna 13 § AvpL. Hänvisningen till 13 § AvpL gäller för skattskyldiga som har ett beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som inte är ett kalenderår och för skattskyldiga som upplöses t.ex. genom likvidation. Av 13 § AvpL framgår att med beskattningsår avses i dessa fall det beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som går ut efter under kalenderåret, dvs. beskattningsåret avseende avkastningsskatt enligt 12 § andra stycket AvpL, alternativt närmast efter kalenderåret. I de fall den skattskyldige upplöses avses det beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som går ut när den skattskyldige upplöses. På det sättet kommer beskattningsåret enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL även att styra bl.a. när skatteunderlaget för avkastningsskatt för skattskyldiga enligt 2 § första stycket 6–10 AvpL ska redovisas i en inkomstdeklaration och enbart en deklarationstidpunkt blir aktuell för den skattskyldige. När inkomstdeklaration ska lämnas Förslaget innebär att skatteunderlaget för avkastningsskatt för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6–10 AvpL i vissa fall kommer att lämnas i inkomstdeklaration än enligt gällande regler. Om en skattskyldig exempelvis har ett brutet räkenskapsår, tillika beskattningsår, som går ut ska inkomstdeklaration lämnas . Om den skattskyldige också är skattskyldig till avkastningsskatt enligt bestämmelserna i 2 § första stycket 6–10 AvpL ska dock enligt gällande regler skatteunderlag 2013/14:147 avseende avkastningsskatt för redovisas i inkomstdeklaration som ska ha kommit in , eftersom beskattningsåret avseende avkastningsskatt är kalenderåret och alltså går ut . Enligt de föreslagna bestämmelserna, som enligt ikraftträdandebestämmelsen ska tillämpas på beskattningsår som går ut efter (se avsnitt 4.4), kommer dock även skatteunderlaget för avkastningsskatt att tas upp och redovisas i den inkomstdeklaration som ska lämnas . Om en skattskyldig istället har ett räkenskapsår tillika beskattningsår som går ut ska inkomstdeklarationen lämnas . Enligt de föreslagna bestämmelserna ska även skatteunderlag för avkastningsskatt avseende kalenderår 2014 tas upp och redovisas i den deklarationen. De föreslagna bestämmelserna innebär vidare att de aktuella skattskyldiga som har ett brutet räkenskapsår tillika beskattningsår som går ut , oktober eller november och som till följd av att de enligt 3 kap. 5 § andra stycket SFL anses ha ett beskattningsår som går ut ska lämna inkomstdeklaration , även fortsättningsvis ska redovisa också skatteunderlag för avkastningsskatt . Förslagen föranleder ändringar i 12 § AvpL och att en ny paragraf, 13 § AvpL, införs samt ändring i 3 kap. 4 § första stycket 2 SFL. Regeringens förslag: De nya bestämmelserna ska träda i kraft den De nya bestämmelserna om skattskyldighet till avkast- ningsskatt för handelsbolag ska tillämpas första gången vid beräkning av skatteunderlag för avkastningsskatt 2014 som avser tid efter ikraftträdandet och som är hänförligt till kapitalförsäkring. Bestämmelserna om när skatteunderlag för avkastningsskatt ska tas upp tillämpas första gången på beskattningsår avseende avkastnings- skatt som är hänförligt till kalenderår 2013 och då den skattskyldige har ett beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 skatteför- farandelagen som går ut efter . Den nya bestämmelsen om beskattningsår i 3 kap. 4 § första stycket 2 skatteförfarandelagen tillämpas första gången på skatt som ska betalas för kalenderår 2013 respektive på beskattningsår som går De nya bestämmelserna i 12 § tredje stycket lagen om avkastnings- skatt på pensionsmedel, 4 § lagen om särskild löneskatt på pensionskostnader och 3 kap. 4 § första stycket 1 skatteförfarande- lagen om vad som avses med beskattningsår för handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupperingar tillämpas första gången på beskattningsår som börjar efter . Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås ingen övergångsbestämmelse i AvpL om beräk- ning av skatteunderlag för avkastningsskatt. Det föreslås inte heller någon särskild övergångsbestämmelse för vilka beskattningsår de nya bestämmelserna i 12 § tredje och fjärde stycket AvpL första gången ska tillämpas. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslaget till ändrade bestämmelser i 2 § första stycket 6–10 AvpL som innebär att svenska handelsbolag görs skattskyldiga för avkastningsskatt föreslås dock börja tillämpas först från och med ikraftträdandet. Äldre bestämmelser om skattskyldighet till avkastningsskatt ska gälla för tid fram till ikraftträdandet. De nya bestämmelserna om skattskyldighet ska således endast tillämpas beträffande skatteunderlag för avkastningsskatt som beräknas efter . Skatteunderlag kommer därmed endast att bestå av premiebetalningar avseende kapitalförsäkringar som görs efter . Det föreslås vidare att den nya bestämmelsen i 12 § tredje stycket AvpL där det anges vad som ska vara beskattningsår för handelsbolag och europeiska ekonomiska intressegrupperingar ska tillämpas första gången på beskattningsår som börjar efter . Detsamma föreslås för de nya bestämmelserna om beskattningsår i 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL och 4 § SLPL. De nya bestämmelserna i 13 § föreslås tillämpas första gången på skatteunderlag för avkastningsskatt som är hänförligt till kalenderår 2013 och då den skattskyldige har ett beskattningsår enligt 3 kap. 4 § första stycket 1 SFL som går ut efter . Bägge förutsättningarna måste vara uppfyllda för att bestämmelserna ska tillämpas första gången. Den nya bestämmelsen om beskattningsår i 3 kap. 4 § första stycket 2 SFL föreslås tillämpas första gången på skatt som ska betalas för kalenderår 2013 respektive på beskattningsår som går ut efter . Avsikten är att de nya bestämmelserna i 13 § AvpL och 3 kap. 4 § första stycket 2 SFL ska gälla första gången för de skattskyldiga som ska lämna inkomstdeklaration (jfr 3 kap. 5 § och 32 kap. 2 § SFL), dvs. vid den första deklarationstidpunkt som infaller efter ikraftträdandet. Nedan ges exempel på hur de föreslagna ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna ska tillämpas. Ett aktiebolag med brutet räkenskapsår som börjar och slutar har en utländsk kapitalförsäkring. Eftersom bolagets beskattningsår går ut efter gäller de nya bestämmelserna om när skatteunderlag för avkastningsskatt ska tas upp. Avkastningsskatten ska redovisas i deklarationen för beskattningsåret som slutar närmast efter utgången av 2013, i detta fall . Deklarationen ska ha kommit in . Om samma aktiebolag upphör t.ex. , dvs. innan räkenskapsåret har gått ut, ska avkastningsskatt redovisas i bolagets sista Om bolaget i exempel 1 istället har ett brutet räkenskapsår som börjar och går ut 2013 ska de nya bestämmelserna tillämpas på avkastnings- skatten som avser 2013 eftersom bolagets räkenskapsår går ut Till följd av 3 kap. 5 § andra stycket SFL anses bolaget vid tillämpningen av bl.a. 32 kap. 2 § SFL om när inkomstdeklarationen ska lämnas ha ett beskattningsår som går ut . Inkomstdeklaration avseende verksamheten för det brutna räkenskapsåret och avkastningsskatten för ska då lämnas . Regeringens förslag: Kostnadsersättning till elever i gymnasial lärlingsutbildning som betalas ut av ska inte tas upp till beskattning. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag om skattefrihet. Promemorian innehåller dock inget lagförslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft något att erinra mot att kostnadsersättningen till elever i gymnasial lärlingsutbildning ska vara skattefri. framhåller dock att det med den nuvarande utformningen av 11 kap. 34 § inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, finns risk för att kostnadsersättningen kan bli betraktad som en skattepliktig ersättning. anser därför att nämnda lagrum bör kompletteras med att kostnadsersättningen inte ska tas upp till beskattning. Skälen för regeringens förslag: I promemorian föreslås att det införs en kostnadsersättning till elever i den gymnasiala lärlingsutbildningen. Detta för att täcka dessa elevers ökade kostnader för lunch och transporter utbildningen är förlagd till en arbetsplats. Kostnadsersättningen föreslås kunna ges till en elev som har rätt till studiehjälp enligt studiestödslagen (1999:1395) och som deltar i gymnasial lärlingsutbildning. För att få ersättningen ska eleven ha ett utbildningskontrakt enligt 16 kap. 11 a § skollagen (2010:800). Ersättningen föreslås få lämnas med för de delar av ett läsår som eleven har ett utbildningskontrakt. föreslås betala ut ersättningen. Regeringen har mot bakgrund av promemorians förslag beslutat att införa en sådan kostnadsersättning genom förordningen (2013:1121) om kostnadsersättning till elever i gymnasial lärlingsutbildning. Förordningen trädde i kraft . I promemorian föreslås vidare att kostnadsersättningen, i likhet med Prop. 2013/14:147 studiestödet, ska vara skattefri, eftersom den inte är en ersättning för utförd prestation utan är avsedd att täcka kostnader så att studier görs möjliga. Något författningsförslag i den delen lämnades dock inte. I likhet med vad som framförts i promemorian gör regeringen bedömningen att kostnadsersättningen till elever i gymnasial lärlingsutbildning ska vara skattefri. Som framhållit bör emellertid skattefriheten klargöras genom att ersättningen uttryckligen räknas upp i 11 kap. 34 § IL. Lagförslaget föranleder ändringar i 11 kap. 34 § IL. I anledning av ett annat förslag om ändring i 11 kap. 34 § IL enligt propositionen Insatser för vissa nyanlända invandrares etablering m.m. (prop. 2013/14:104), behövs det, av författningstekniska skäl, även en lag om ändring i lagen (2014:000) om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229). 6Vissa förfaranderegler på energiskatteområdet Regeringens förslag: Möjligheten för regeringen att i särskilda fall medge befrielse från energiskatt och koldioxidskatt på bränsle som förbrukas inom pilotprojekt för teknisk utveckling av mer miljövänliga produkter tas bort. Ändringen träder i kraft . Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Jämfört med i promemorian föreslås nu att 7 kap. 5 a § ska upphöra att gälla samt att en övergångsbestämmelse för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet införs. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i , , , , , , , och och tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. påpekar att en följd av förslaget är att även 7 kap. 5 a § lagen om skatt på energi bör slopas, men har i övrigt inga erinringar mot förslaget. BIL och () anser att dispensmöjligheten bör behållas och avstyrker därför förslaget. () och avstår från att yttra sig om förslaget. Bakgrunden till regeringens förslag: Lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, reglerar skatter på bränslen och el. 2013/14:147 är anpassade till energiskattedirektivet2. Direktivet innehåller bestämmelser om vad som ska beskattas och hur detta ska ske. Artikel 16.1 i energiskattedirektivet ger medlemsstaterna rätt att helt eller delvis tillämpa skattebefrielse för bl.a. produkter som framställts av biomassa. Ett förbehåll för skattebefrielsen är att den inte får medföra någon överkompensation för merkostnaderna för framställning av de aktuella biobränslena i förhållande till de fossila bränslen de ersätter (se artikel 16.3 i energiskattedirektivet). Vidare finns en möjlighet för medlemsstaterna att ge skattelättnader för produkter som används inom pilotprojekt för teknisk utveckling av mer miljövänliga produkter eller för bränslen från förnybara källor (se artikel 15.1 a i energiskattedirektivet). Energiskatte- och koldioxidskattesatser anges i 2 kap. 1 § LSE för de fossila energiprodukter för vilka minimiskattenivåer gäller enligt energiskattedirektivet.