prop · H103184 · 2014-03-18 00:00:00 — Att låta redskapsbegränsningarna för fiske som är fritt för var och en gälla även för fiske med stöd av enskild fiskerätt i havet och i de fem skulle enligt regeringens mening vara en ingripande förändring av rätten till fiske med stöd av enskild fiskerätt. Enligt regeringens mening saknas skäl att utvidga redskapsbegränsningarna till att tillämpas för fiske med stöd av enskild rätt. Den som fiskar med stöd av enskild rätt ska således kunna fiska utan redskapsbegränsningar även i fortsättningen. Antalet tillåtna hummertinor och övriga redskapsbegränsningar För att värna om det småskaliga yrkesfisket föreslår utredningen att det tillåtna antalet hummertinor som får användas i fritidsfisket efter hummer ska begränsas från 14 till sex. Enligt utredningen tas den större delen av de årliga hummerfångsterna vid fritidsfiske. landade yrkesfisket och fritidsfisket hummer. Utredningen anser också att svårigheterna att kontrollera att förbudet i kontrollförordningen mot försäljning av fisk som har fångats inom fritidsfisket följs motiverar en begränsning av antalet hummertinor. Åtskilliga remissinstanser tillstyrker förslaget. Det saknas underlag som visar vilken mängd hummer som kan fångas med 14 hummertinor och i vilken mån fångstmängderna skulle uppmuntra till försäljning av fångsten. Fångstmängderna varierar också på grund av beståndssituationen. Flera remissinstanser har framfört att redskapsbegränsningarna även i övrigt bör ses över. Regeringen ser inte några skäl att utöka redskapsanvändningen för fritidsfiske, särskilt inte eftersom kontrollförordningen förbjuder försäljning av fångst från fritidsfiske i havet. Det har inte heller framkommit några skäl att begränsa fritidsfiskets redskapsanvändning av resursfördelningsskäl. De redskapsbegränsningar som är motiverade av 2013/14:184 fiskevårdsskäl får meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av 19 §. Som Lagrådet anfört bör en erinran om bemyndigandet i 19 § tas upp som ett sista stycke i den nya bestämmelsen. Utredningen föreslår att det införs en möjlighet till undantag från redskapsbegränsningarna för fritidsfisket för den som bedriver fisketurism. Redskapsbegränsningarna för fritidsfisket har ansetts utgöra ett problem för de fisketurismföretagare som erbjuder fiske efter hummer, krabba och havskräfta samt kräftfiske på allmänt vatten i de , eftersom begränsningen av antalet redskap som får användas hämmar utvecklingen av branschen. Detta sammanhänger med att redskapen ska vara märkta så att det framgår vem som använder redskapet, dvs. i praktiken fisketurismföretagaren. Märkningen kan nämligen inte ange att turisten använder redskapet eftersom fisket av praktiska skäl är organiserat så att deltagaren sätter i ett redskap, som tillhör fisketurismföretagaren, och drar upp ett annat. Antalet redskap som kan användas vid varje fiskeresa begränsas således oavsett antalet deltagare. Regeringen anser att det är angeläget att underlätta för denna typ av turismverksamhet. En ny bestämmelse fördes därför 2012 in i 2 kap. 21 § fiskeförordningen, enligt vilken Havs- och vattenmyndigheten får besluta om undantag i det enskilda fallet från redskapsbegränsningen för fiske med burar efter skaldjur i fritidsfiskebaserad fisketurismverksamhet. Ändringen trädde i kraft . Till följd av att den gällande bestämmelsen i förordningen om redskapsbegränsningar för fritidsfisket förs in i lagen bör även en bestämmelse med ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om undantag införas i lagen. 8Särskilt om tillträde till fiske i svenska vatten Regeringens förslag: Det förtydligas i lagen att fiskefartyg från andra EU-länder har tillträde till fiske i vatten innanför från baslinjerna endast om sådan rätt framgår av artikel 5 och bilagan till grundförordningen. förslag: Utredningen har inte berört frågan. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte berört frågan. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 5.1 i grundförordningen har Europeiska unionens fiskefartyg lika tillträde till vatten och resurser i alla unionens vatten. Med fiskefartyg avses varje fartyg utrustat för yrkesmässigt fiske. Fritidsfiske omfattas inte av artikeln om lika tillträde. Enligt artikel 5.2 i samma förordning har medlemsstaterna rätt att begränsa tillträdet till fisket i vatten under deras överhöghet eller jurisdiktion från baslinjerna till sådana fiskefartyg som traditionellt fiskar i dessa vatten. En sådan begränsning ska inte påverka tillämpningen av arrangemangen för de unionsfiskefartyg som för andra medlemsstaters flagg enligt befintliga grannförbindelser mellan medlemsstater. Begränsningen ska inte heller påverka arrangemangen i bilaga I till grundförordningen. Det följer direkt av bilaga I till grundförordningen att danska och finska fiskefartyg har tillträde innanför från den svenska baslinjen. Bestämmelserna om utländska fiskares rätt till bl.a. yrkesfiske i svenskt sjöterritorium och svensk ekonomisk zon finns i 13 § fiskelagen. Av denna bestämmelse framgår att utländska medborgare, som omfattas av internationella åtaganden om etableringsfrihet, arbetskraftens fria rörlighet och utbyte av tjänster, får fiska yrkesmässigt i samma utsträckning som svenska medborgare, om de beviljas yrkesfiskelicens. Utan stöd av enskild fiskerätt får annat fiske bedrivas av utländska medborgare bara om det medges i föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Utländska medborgare som är stadigvarande bosatta i är dock likställda med svenska medborgare när det gäller rätten till yrkesmässigt fiske. Utan stöd av enskild fiskerätt eller yrkesfiskelicens får utländska medborgare som inte är stadigvarande bosatta i således bara fiska i svenskt vatten om det medges i föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att enligt folkrätten har förbehållit fisket för det egna landets medborgare. I de fall då utländska medborgare inte likställs med svenska medborgare krävs medgivande av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Tillstånd för utländska medborgare att fiska kan beviljas på grundval av avtal som har ingått med olika stater (prop. 1992/93:232 s. 35). Enligt artikel 5 i grundförordningen är huvudregeln att medlemsstaternas fiskefartyg ska ha lika tillträde till vatten och resurser i alla unionens vatten. kan dock begränsa tillträdet för fartyg från andra medlemsstater i vatten från baslinjerna. Det framgår av bilaga I till grundförordningen vilka som har tillträde innanför . Detta framgår dock inte klart av 13 § fiskelagen. Enligt regeringens mening behöver fiskelagen förtydligas så att bestämmelserna om utländska medborgares rätt att fiska omfattar de utländska yrkesfiskare som har tillträde till fiske i svenska vatten med stöd av artikel 5 grundförordningen och utesluter de utländska fiskefartyg som inte medges sådant tillträde. Det bör därför förtydligas att 13 § även avser utländska fiskefartyg och inte bara utländska medborgare samt införas en ny paragraf av vilken det framgår att fiskefartyg från andra medlemsstater bara har tillträde till svenska vatten innanför från baslinjen om sådan rätt framgår av artikel 5.2 eller bilaga I till grundförordningen. Eftersom det kan finnas ytterligare äldre avtal eller rättigheter som fortfarande gäller bör dock regeringen eller en myndighet kunna meddela föreskrifter om undantag från första stycket. En hänvisning bör därför göras till bemyndigandet i 13 § tredje stycket. 2013/14:184 Ändringen innebär inte någon skillnad i sak mot vad som redan gäller utan utgör bara ett förtydligande. Fiskelicens och personlig fiskelicens Regeringens förslag: Fiskelagens bestämmelser om yrkesfiskelicens och fartygstillstånd upphävs och ersätts av en bestämmelse som upplyser om krav på fiskelicens för yrkesmässigt fiske med fiskefartyg i havet och en bestämmelse om personlig fiskelicens för den som vill fiska utan begränsningar i redskapsanvändningen och inte Bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd förtydligas så att det även avser föreskrifter om t.ex. villkor i anslut- ning till ett tillstånd. Regeringens bedömning: För yrkesmässigt fiske som inte omfattas av krav på fiskelicens krävs en personlig fiskelicens enbart om fisket sker med andra redskap eller redskapsmängder än vad som är tillåtet för fritidsfiske. förslag: Utredningen föreslår att de nuvarande yrkesfiskelicenserna och fartygstillstånden ska slås samman till en grund- läggande licens för fiske som bedrivs i näringsverksamhet med syfte att fånga och sälja fisk och vattenlevande blöt- och kräftdjur i havet och i de fem (fiskelicens). Licensen ska avse det fiske som sökanden En fiskelicens ska t.ex. kunna avse flera fartyg. fiskelicens ska omfatta allt fiske med fiskefartyg i havet inklusive fiske med fartyg med stöd av enskild fiskerätt, men inte annat fiske med stöd av enskild fiskerätt. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till att det ska finnas ett grundläggande tillstånd för yrkesmässigt fiske jämfört med i dag då det vanligen krävs både yrkesfiskelicens och fartygstillstånd. någon remissinstans avstyrker förslaget, men några anser att det måste utredas ytterligare vad det får för effekter att avskaffa kravet på yrkes- fiskelicens för befälhavare och tillståndshavare. påpekar att det inte krävs fartygstillstånd i de fem och att krav på yrkesfiskelicens bör behållas för det fiske som bedrivs där. m.fl. anser att kravet på licens ska gälla även för fiske med stöd av enskild rätt i de fem eftersom man där delar på en Skälen för regeringens förslag och bedömning Fiskelicens för fiske med fiskefartyg i havet Det framgår av 6 § fiskelagen och 2 kap. 13 § fiskeförordningen att det som huvudregel krävs yrkesfiskelicens för att använda fler eller andra redskap än vad som är tillåtet för fritidsfiske. inte den som innehar fisket med äganderätt eller har rätt till fisket på grund av nyttjanderätt som omfattar även annat fiske än det som är fritt för var och en, dvs. den som fiskar med stöd av enskild fiskerätt. med bestämmelserna om yrkesfiskelicens är som har nämnts i tidigare avsnitt att fördela fiskeresurserna mellan yrkesfiske och fritidsfiske. Avsikten med licenskravet är också att antalet yrkesfiskare ska balan- seras mot fiskemöjligheterna för att uppnå ett biologiskt hållbart fiske och en tillfredsställande lönsamhet i fisket (prop. 1992/93:232 s. 54). Enligt 21 § andra stycket fiskelagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om krav på fartygs- tillstånd för användning av fartyg för yrkesmässigt fiske i havet och särskilt fartygstillstånd för användning av fartyg för fiske i närings- verksamhet i havet med stöd av enskild rätt. fartygstillstånd och särskilt fartygstillstånd för fiske med stöd av enskild rätt finns i 3 och 3 a kap. föreskrifter (FIFS 2004:25) om resurstillträde och kontroll på fiskets område. Det framgår av 3 kap. 4 § andra stycket i dessa föreskrifter att fartygstillståndshavare ska vara en fiskare med yrkesfiskelicens och att befälhavare på fartyget vid varje fisketillfälle ska vara en fiskare med yrkesfiskelicens. Kravet på yrkesfiskelicens är en rent nationell reglering, medan kravet på fartygstillstånd och särskilt fartygstillstånd motsvarar krav Enligt artikel 6 i kontrollförordningen får gemenskapens fiskefartyg användas för yrkesmässigt nyttjande av levande akvatiska resurser i havet endast om de har en giltig fiskelicens. artikel 3 i EU:s s.k. genomförandeförordning till kontrollförordningen att en fiskelicens endast får utfärdas för ett visst fiskefartyg och att fiske- licensen ska innehålla detaljerad information om det fiskefartyget (kommissionens genomförandeförordning (EU) 404/2011 av 2011 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs [EUT L112, 30.4.2011, s. 1, Celex 32011R0404]). sen kan kompletteras med ett fisketillstånd för specifika fiskemöjligheter (artiklarna 4.10 och 7 i kontrollförordningen). inte vid yrkesmässigt fiske i havet utan fartyg. Ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela bestämmelser om särskilt fartygstillstånd för fiske med stöd av enskild fiskerätt infördes i 21 § andra stycket 2 fiske- lagen efter det att utredningen hade lämnat sitt betänkande. digandet infördes för att lagstiftningen skulle motsvara kontrollförord- ningens krav på fiskelicens vid fiske med stöd av enskild fiskerätt med fiskefartyg i havet. Undantaget för fartyg upphävdes . Utredningen har föreslagit att begreppet fiskelicens ska användas som benämning på ett sådant tillstånd som kan beviljas för allt yrkesmässigt fiske, oavsett om fisket bedrivs i havet eller i sjöarna och oavsett om fisket bedrivs med fiskefartyg eller inte. Utredningen har också föreslagit att en fiskelicens ska avse det fiske som sökanden bedriver och t.ex. kunna utfärdas för flera fartyg. Utredningens förslag motsvarar således inte fiskelicens enligt kontrollförordningen. Enligt regeringens uppfattning är det olämpligt att använda begreppet fiskelicens i den svenska lagstiftningen med en annan innebörd än vad ordet har i eftersom det svenska fisket i stor uträckning reg- leras av EU-förordningarna om den gemensamma fiskeripolitiken. undvika missförstånd och för att förenkla tillämpningen av de krav som följer av bör en fiskelicens enligt fiskelagen därför motsvara fiskelicens och beviljas för användning av ett visst fiskefartyg vid yrkesmässigt fiske i havet. Kravet på fiskelicens framgår direkt av artikel 6 i kontrollförordningen och ska därför inte införas i svensk rätt. I stället bör det införas en bestämmelse i fiskelagen som upplyser om kontrollförordningens krav på fiskelicens vid yrkesmässigt nyttjande av akvatiska resurser i havet. Som framgår ovan infördes de nuvarande bestämmelserna om fartygstillstånd och särskilt fartygstillstånd för att motsvara krav på fiskelicens. Kravet på fiskelicens ska enligt regeringens uppfattning därför ersätta de nuvarande bestämmelserna om fartygstillstånd och särskilt fartygstillstånd. Regeringen delar utredningens bedömning att licenssystemet i havet ska förenklas genom att kravet på yrkesfiskelicens avskaffas i de fall då fisket bedrivs med stöd av fiskelicens. Någon yrkesfiskelicens för befälhavare och licensinnehavare ska därför inte krävas när fisket bedrivs med stöd av fiskelicens. Personlig fiskelicens för fiske i de fem Bestämmelsen om redskapsbegränsningar för fritidsfiske och krav på yrkesfiskelicens för att undantas från dessa i 2 kap. 13 § fiskeförordningen gäller som har nämnts ovan för fiske som är fritt för var och en, dvs. fiske utan stöd av enskild fiskerätt. Förutom för fiske med fiskefartyg i havet gäller bestämmelsen även för fiske utan stöd av enskild fiskerätt i de fem , , , och i och – i den mån sådant yrkesfiske förekommer – fiske utan fiskefartyg i havet. Någon fiskelicens (fartygstillstånd) enligt artikel 6 i kontrollförordningen krävs däremot inte vid fiske i de fem eller vid fiske som bedrivs utan fiskefartyg i havet. Utredningen har föreslagit att yrkesmässigt fiske i allmänt och enskilt vatten i någon av de fem ska kräva fiskelicens, med undantag för det fiske som sker med stöd av enskild rätt. Krav på licens ska enligt förslaget även gälla för yrkesmässigt fiske utan fiskefartyg i havet som inte bedrivs med stöd av enskild rätt. När det gäller vilka som omfattas av ett licenskrav innebär förslaget inte någon skillnad jämfört med gällande rätt. Även är fisket med stöd av enskild rätt undantaget från kravet på yrkesfiskelicens eftersom detta fiske inte omfattas av redskapsbegränsningarna. Däremot skiljer sig utredningens förslag från gällande rätt i fråga om hur kravet på licens bör utformas i den nya lagstiftningen. Konstruktionen i den gällande fiskelagen och fiskeförordningen innebär att yrkesfiskelicens måste sökas av den som vill bedriva fiske med andra redskap eller redskapsmängder än vad som är tillåtet för fritidsfisket. Utredningen föreslår i stället att utgångspunkten för när licens måste sökas ska vara om fisket bedrivs i näringsverksamhet med syfte att fånga och sälja fisk. Utredningens förslag innebär att den som t.ex. fiskar med fritidsfiskeredskap i någon av de fem , och säljer fångsten, måste överväga om fisket bedrivs i sådan omfattning att det är fråga om fiske i näringsverksamhet. I normalfallet torde fiske med fritidsfiskeredskap inte innebära att fisket sker i sådan omfattning att det är fråga om fiske i näringsverksamhet. Det blir dock ytterst den enskilde som har att bedöma 2013/14:184 om det fiske som bedrivs är att anse som fritidsfiske eller om fisket och försäljningen av fångsten når en sådan nivå att det kan anses vara fråga om fiske i näringsverksamhet som bara får bedrivas med stöd av licens. Utredningens förslag skulle således innebära att det saknas en klar bestämmelse om när den enskilde måste ansöka om licens. Det har enligt regeringens mening inte framkommit tillräckliga skäl för att införa utredningens förslag till hur ett licenskrav för fiske i de fem ska utformas. Som det har framgått innebär utredningens förslag att det i vissa fall kan vara oklart för den enskilde om det aktuella fisket är att anse som fritidsfiske eller om fisket sker i sådan omfattning att det bara får bedrivas med stöd av licens. Förslaget är vidare onödigt långtgående med hänsyn till eftersom avsaluförbudet för fritidsfisket i artikel 55 i kontrollförordningen endast avser fisket till havs och inte gäller i insjöarna. Något behov av licens för att legitimera försäljning av fisk från fiske i sjöarna finns således inte. Enligt regeringens bedömning bör därför det nationella kravet på licens för yrkesmässigt fiske även fortsättningsvis enbart avse fiske som bedrivs med andra redskap eller redskapsmängder än vad som gäller för fritidsfisket. Härigenom blir det klart och tydligt för den enskilde när licens måste sökas. En bestämmelse bör alltså införas i lagen om att annat fiske än sådant som kräver fiskelicens enligt får bedrivas med stöd av en nationell fiskelicens. Av den av regeringen i avsnitt 7 föreslagna bestämmelsen om redskapsbegränsning (9 a §) framgår att redskapsbegränsningarna för fritidsfiske inte gäller den som fiskar med stöd av fiskelicens eller en nationell licens. En hänvisning till denna bestämmelse bör finnas i licensbestämmelsen. Som det har framgått ovan ska begreppet fiskelicens förbehållas fiske som bedrivs med fiskefartyg i havet och som omfattas av krav på fiskelicens. I avsnitt 9.2 föreslås att den nationella licensen för yrkesmässigt fiske i sjöarna ska avse den person som bedriver fisket på samma sätt som nuvarande yrkesfiskelicens. Regeringen anser därför att den nationella licensen för fiske i sjöarna eller fiske utan fiskefartyg i havet ska benämnas personlig fiskelicens. Lagrådet har anfört att termen personlig fiskelicens kan orsaka missförstånd och borde ersättas, exempelvis med termen personligt fisketillstånd. Enligt regeringens mening är det dock en fördel att det av terminologin framgår att det finns fiskelicenser av två olika slag. Det är också viktigt att dessa kan hållas isär från andra tillstånd. Någon mera lämplig benämning på de personliga fiskelicenserna än den föreslagna har inte framkommit. De berörda bestämmelserna bör dock förtydligas så att det klart framgår vilka licenstyper som avses. Som det har anförts i avsnittet om redskapsbegränsningar för fritidsfiske (avsnitt 7) ska fisket med stöd av enskild fiskerätt inte heller i fortsättningen omfattas av redskapsbegränsningarna för fritidsfiske. Något behov av personlig fiskelicens föreligger därför inte för denna grupp. I 21 § andra stycket 3 fiskelagen bemyndigas regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd för fiske av viss art, inom ett visst område, med ett visst Prop. 2013/14:184 fiskefartyg eller med användning av vissa redskap eller fiskemetoder. Bestämmelsen innebär att särskilda tillstånd till fiske får fördelas mellan olika kategorier av fiskande och att regional hänsyn får tas vid fördelningen. Bestämmelsen bör finnas kvar. Uttrycket krav på tillstånd kan dock enligt regeringens mening uppfattas som för snävt. För att tydliggöra att bemyndigandet avser inte endast föreskrifter om krav på tillstånd utan även föreskrifter om t.ex. villkor i anslutning till ett tillstånd och om återkallelse av tillstånd på vissa grunder bör bestämmelsen formuleras om så att den avser meddelandet av föreskrifter om särskilt tillstånd. De aktuella villkoren kan t.ex. röra sig om skyldighet att tillåta att observatörer följer med ombord vid fisket eller att fisket begränsas så att det får ske i bara ett kvotområde per fiskeresa. Regeringens förslag: En fiskelicens för yrkesmässigt fiske med fiskefartyg i havet får beviljas såväl en fysisk som en juridisk person. En personlig fiskelicens får beviljas en fysisk person. Utländska juridiska personer som omfattas av internationella åtaganden om etableringsfrihet, arbetskraftens fria rörlighet och utbyte av tjänster inom EU och EES får fiska på samma villkor som svenska juridiska personer. Regeringens bedömning: Utländska fysiska personer som omfattas av internationella åtaganden får liksom fiska som svenska fysiska personer, om de beviljas svensk fiskelicens eller personlig fiskelicens. Utländska juridiska personer som omfattas av internationella åtaganden får fiska som svenska juridiska personer, om de beviljas svensk fiskelicens. förslag: Utredningen föreslår att licens för fiske i havet eller i de fem får beviljas fysisk eller juridisk person. Utredningen föreslår vidare att utländska medborgare och utländska juridiska personer ska kunna beviljas fiskelicens om fisket har anknytning till svensk fiskerinäring. Remissinstanserna: Enligt förutsätter att olika tillstånd för etablering och näringsutövning kan erhållas av såväl fysiska som juridiska personer och därför bör en licens kunna innehas av båda dessa kategorier. i anser att konsekvenserna av förslaget inte är tillräckligt klargjorda. anser att möjligheten att meddela fiskelicens för juridiska personer leder till oklarheter om det straffrättsliga ansvaret och att konsekvenserna inom andra rättsområden överlag är otillräckligt utredda. och Fiskekommunerna befarar att förslaget genererar ett ökat intresse för utländska etableringar och avstyrker förslaget med hänsyn till skyddet av det lokala kustnära fisket. Skälen för regeringens förslag och bedömning Juridiska personer som licensinnehavare Enligt gällande rätt får en yrkesfiskelicens endast beviljas en fysisk person. Ett fartygstillstånd får beviljas en fysisk person som har yrkesfiskelicens. En juridisk person kan således inte vara innehavare av vare sig en yrkesfiskelicens eller ett fartygstillstånd. Utredningen har föreslagit att såväl en fysisk som en juridisk person ska kunna beviljas fiskelicens. Enligt utredningen har en sådan förändring efterfrågats från olika håll eftersom det länge har ansetts vara alltför stelbent att tillståndskravet är personligt. De nuvarande reglerna har sitt ursprung i det sätt på vilket det svenska fisket traditionellt har ordnats. Det moderna yrkesfisket har dock använt sig av olika bolagsformer för att organisera ägandet av bl.a. fiskefartyg. Det är inte ovanligt att fartyg och beredningsanläggningar m.m. ägs i aktiebolagsform, som en fysisk person innehar de nödvändiga tillstånden. Ett system som utredningen föreslår med möjlighet även för juridiska personer att inneha fiskelicens stämmer således bättre överens med dagens fiske.