prop · H2031d6 · 2014-10-23 00:00:00 — Nationellt vid har också genomfört en befolkningsundersökning om utsatthet för våld och kopplingen till hälsa. Undersökningen ger stöd för att våld i nära relationer är ett betydande folkhälsoproblem. Många insatser har under en lång rad år genomförts för att motverka mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer. har t.ex. konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet ratificerats. Dessutom har getts en uttrycklig möjlighet att få biträde av polismyndighet och socialnämnd i utredningar om kvarskrivning och sekretessmarkering i folkbokföringen. En förstärkt sekretess har också införts för uppgifter om en enskilds personliga förhållanden i ärenden om kvarskrivning. En särskild utredare har dessutom i uppdrag att föreslå åtgärder som ger ett ytterligare förstärkt skydd för hotade och förföljda personers personuppgifter. Vidare har en nationell samordnare mot våld i nära relationer haft i uppdrag att åstadkomma en kraftsamling inom området. Det betänkande som har lämnats av samordnaren innehåller en mängd olika förslag, som bereds i . Trots tidigare satsningar inom området finns det inget som tyder på att våldet har minskat. Fortsatta insatser är därför nödvändiga och att bekämpa sådant våld är en högt prioriterad fråga för regeringen. Det förebyggande arbetet är centralt. Grunden för detta arbete ligger i att påverka våldsutövarnas attityder och en fortsatt strävan mot ökad jämställdhet. Våldsutövarna måste få behandling och stöd i att förändra sitt beteende. De mansmottagningar som finns är goda exempel. Vidare är det viktigt att samhället säkerställer att våldsutsatta får det skydd och stöd som de behöver. har fått i uppdrag att inventera och vid behov förändra de rutiner och riktlinjer som används som vägledning när det gäller polisens stöd och hjälp till personer som har utsatts för brott av närstående. Dessutom har fått i uppdrag att föreslå en lämplig aktör bland universitet och högskolor som ska utgöra ett nationellt centrum för kunskap om våld och andra övergrepp mot barn. För att ytterligare förbättra processerna för de våldutsatta behöver samverkan mellan myndigheter vidareutvecklas. Den kunskap som har byggts upp om fungerande arbetsmetoder för att motverka våld i nära relationer och för att stödja och skydda de utsatta behöver aktivt spridas till alla berörda aktörer och införlivas i verksamheterna. Vidare bör ytterligare fokus läggas på uppföljning och utvärdering inom området, i syfte att säkerställa att alla berörda verksamheter bedrivs på ett effektivt och ändamålsenligt sätt med hög kvalitet. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 3.5Höjning av avgifterna till brottsofferfonden 3.5.1Ärendet och dess beredning upprättades en promemoria i med förslag till en höjning av avgifterna till brottsofferfonden. Promemorians lagförslag överensstämmer med regeringens. Promemorian har remissbehandlats. En remisssammanställning finns tillgänglig i (dnr Ju2014/3225/). Lagförslagen gäller bl.a. rättsverkan av brott och faller inom Lagrådets granskningsområde. Föreslagen är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Brottsofferfonden inrättades för att på ett mycket påtagligt sätt lyfta fram brottsoffren och tydligt markera att statsmakterna står på brottsoffrens sida. Fonden finansieras genom avgifter från personer som har dömts för ett eller flera brott där fängelse ingår i straffskalan för något av brotten, alternativt har godtagit ett strafföreläggande enligt motsvarande förutsättningar. Vidare erlägger personer som har dömts till fängelse, men verkställer straffet utanför anstalt genom intensivövervakning med elektronisk kontroll (fotboja), avgift till fonden. Dessutom tillförs fonden även ett marginellt tillskott genom donationer från enskilda givare och ränteintäkter. Brottsofferfondens medel ska, enligt de föreskrifter som regeringen bestämmer, användas för verksamhet som gagnar brottsoffer. Bidrag från fonden får lämnas för att stödja forskning, utbildning, information och utvecklingsverksamhet. Bidrag får även lämnas till ideella organisationer i form av verksamhetsstöd. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Regeringens förslag: Avgiften till brottsofferfonden höjs från till . Vidare höjs avgiften för den som verkställer ett fängelsestraff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll från per dag som verkställigheten ska pågå, dock högst för hela verkställighetsperioden, till per dag som verkställigheten ska pågå, dock högst för hela verkställighetsperioden. Avgiftshöjningarna ska gälla . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. När det gäller lagen om ändring i lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll föreslås dock en annan lydelse av övergångsbestämmelsen. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan erinran. Ingen remissinstans avstyrker förslagen. instämmer i vad som i promemorian anförs avseende betydelsen och vikten av en brottsofferfond och det arbete den finansierar. Vidare instämmer myndigheten i att det kan vara motiverat att höja avgifterna till en nivå som motsvarar den rådande allmänna prisnivån. Myndigheten anser dock att förslagen behöver analyseras ytterligare, framför allt vad gäller vilka effekter avgiftshöjningarna förväntas ge. har vidare anfört att avgiftshöjningen enligt lagen om brottsofferfond för vissa grupper kan medföra en minskad betalningsförmåga, som i sin tur kan leda till ett ökat ärendeinflöde till myndigheten liksom ökad skuldsättning i enskilda fall. På samma tema har anfört att det kan finnas anledning att se över skyldigheten för personer att betala fondavgiften. Kriminalvården har anfört att den i promemorian föreslagna övergångsbestämmelsen i lagen om ändring i lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll innebär att avgiftens storlek blir beroende av Kriminalvårdens handläggningstid i det enskilda fallet. Övergångsbestämmelsen bör enligt myndigheten i stället utformas på samma sätt som för avgiften enligt förslaget till lag om ändring i lagen om brottsofferfond, dvs. att äldre bestämmelser ska gälla i fråga om brott som har begåtts före ikraftträdandet. Skälen för regeringens förslag Brottsofferfonden har stor betydelse för såväl finansieringen av ideella organisationers verksamheter avseende brottsutsatta och vittnen som för viktimologisk forskning. har intäkterna till brottsofferfonden minskat betydligt. har en allt större del av fondens medel fördelats till lokala brottsofferjourer, främst för finansiering av samordningen av vittnesstödsverksamheten i de allmänna domstolarna. Brottsofferfonden är huvudfinansiär av vittnesstödsverksamheten, som är i behov av förstärkt finansiering. Regeringen anser att de ideella organisationerna gör betydande insatser till stöd för brottsutsatta. Det är därför angeläget att de ges tillräckliga medel för sin verksamhet och det är naturligt att brottsofferfonden även fortsättningsvis används för detta ändamål. har bl.a. anfört att den allt större delen av brottsofferfondens medel som har blivit uppbunden för finansiering av brottsofferjourernas verksamhet och vittnesstödsverksamheten har inneburit att utvecklingsprojekt, både inom offentlig sektor och ideella organisationer, inte har kunnat finansieras i önskvärd omfattning. Vidare kommer sannolikt behov av utvecklingsarbete att uppstå på många håll i samband med genomförandet av och rådets direktiv /29/EU av om fastställande av miniminormer för brottsoffers rättigheter och för stöd till och skydd av dem samt om ersättande av rådets rambeslut /220/RIF. Myndigheten har även anfört att den kunskap som forskningen genererar är grunden för utvecklingsarbetet inom såväl offentliga verksamheter som ideella organisationer. Att den viktimologiska forskningen tillförsäkras ekonomiska resurser är enligt därför av avgörande betydelse för en fortsatt god kunskapsutveckling avseende brottsofferfrågor. Brottsofferjouren har bl.a. anfört att den stödjande verksamheten är helt beroende av väsentligt ökade medel från brottsofferfonden på såväl lokal nivå som på regional och nationell nivå. På grund av de minskade intäkterna till fonden har i stort sett ingen uppräkning av verksamhetsbidraget kunnat göras , vilket har medfört att verksamheten inte kan finansieras fullt ut. Nödvändig utveckling av verksamheten har även fått stå tillbaka på grund av de ekonomiska förutsättningarna. Regeringen anser att situationen är bekymmersam och att åtgärder bör vidtas för att förstärka brottsofferfonden. Avgifterna till fonden har inte förändrats . De räknas inte upp enligt något index. Enligt regeringens mening är det nu tid att anpassa avgifterna till den rådande allmänna prisnivån. Vidare bör de gärningspersoner som står för allvarligare former av brottslighet, dvs. brott där fängelse ingår i straffskalan, ta ett stort ansvar för stödet till brottsutsatta och den viktimologiska forskningen. En höjning av avgifterna är en tydlig markering mot allvarligare former av brottslighet och den stärker brottsoffrens ställning. Avgiften enligt lagen om brottsofferfond I dagens allmänna prisnivå motsvarar värdet av 1999 . Det innebär en förändring med . Enbart med hänvisning till den rådande allmänna prisnivån finns därmed utrymme att höja avgiften med . Med en höjning som inte överstiger ökningen av prisnivån i allmänhet säkerställs att avgiften även fortsättningsvis inte är högre än att frivillig betalning underlättas och heller inte inkräktar på betalning av böter och eventuella skadestånd till följd av brottet. Det finns emellertid skäl som motiverar en ytterligare höjning av avgiftens storlek. Som har uttalats ovan anser regeringen att det från kriminalpolitiska utgångspunkter är eftersträvansvärt att gärningspersoner som står för allvarligare former av brottslighet tar ett stort ansvar för stödet till brottsutsatta. En reell förstärkning av brottsofferfonden är därför ett effektivt sätt att stärka brottsoffrens ställning och ytterligare betona gärningspersonernas ansvar. Vidare ska beloppet kunna stå sig . Vid en samlad bedömning framstår en höjning av avgiften till som väl avvägd. Ett sådant belopp bedöms generellt sett inte vara högre än att det även fortsättningsvis kan underlätta frivillig betalning och bör heller inte inkräkta på 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 förmågan att betala eventuella böter eller skadestånd. Vidare får avgiften anses så låg att regler om jämkning även fortsättningsvis kan undvaras. har bl.a. anfört att det i promemorian saknas ett mer utvecklat resonemang kring de bakomliggande orsakerna till att inte fler fondavgifter betalas. Myndigheten anser att en närmare analys av de bakomliggande orsakerna till uteblivna betalningar krävs för att den föreslagna höjningen, utöver en indexreglering, ska kunna värderas på ett vederhäftigt sätt. Enligt myndigheten blir en avgiftshöjning verkningslös om det likväl saknas betalningsvilja och betalningsförmåga. Av uppgifter inhämtade från och , vilka redovisas i promemorian, framgår att 41 467 avgifter enligt lagen om brottsofferfond frivilligt betalades . Det motsvarar en betalningsfrekvens om . Av de avgifter som betalades efter överlämnande från till för indrivning avslutades 16 312 ärenden med inbetalning. Det motsvarar en betalningsfrekvens om . Även om trenden har varit minskande i båda dessa kategorier är det uppenbart att en stor andel av de som inte betalar avgiften frivilligt har betalningsförmåga, men väljer att inte betala. Av de som inte på frivillig väg har betalat avgiften betalar sedan knappt hälften efter genomförda indrivningsåtgärder. Resterande andel av de som varken betalar avgiften frivilligt eller efter genomförda indrivningsåtgärder får således anses sakna betalningsförmåga. De uppgifter om betalningsvilja och betalningsförmåga som redovisas i promemorian utgör enligt regeringens mening ett fullgott underlag för en rimlig bedömning av förslagets konsekvenser i detta hänseende. lagfördes 72 307 personer för brott som föranleder en skyldighet att betala fondavgiften. Antalet fängelsedomar uppgick till 11 212. Majoriteten av alla dem som döms för brott som föranleder skyldighet att betala fondavgiften är inte livsstilskriminella eller i övrigt utsatta personer som helt saknar betalningsförmåga. Några närmare uppskattningar av de intäktsökningar förslagen förväntas leda till är av flera skäl svåra att göra. De konsekvensberäkningar som redovisas nedan är dock gjorda med utgångspunkt i de avgifter som verkligen betalades, antingen 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 frivilligt eller efter genomförda indrivningsåtgärder. Regeringen bedömer därför att den föreslagna avgiftshöjningen såvitt gäller lagen om brottsofferfond för det stora flertalet betalningsskyldiga inte kommer att påverka betalningsförmågan i någon större omfattning. har vidare anfört att en höjning av avgiften enligt lagen om brottsofferfond med medför en betydande risk att fler inte kan betala avgiften och därmed ett ökat inflöde av ärenden till myndigheten. Detta gäller enligt myndigheten särskilt barn och unga vuxna (), eftersom obetalda avgifter till brottsofferfonden jämte böter utgör en av de vanligast förekommande skuldtyperna i denna ålderskategori. har, i likhet med , anfört att det är mycket angeläget att barn kan påbörja sitt vuxenliv utan att ha skulder registrerade hos . Enligt kan det därför finnas anledning att se över skyldigheten för personer att betala fondavgiften. Det är dock brottets allvar som styr om fondavgift ska tas ut eller inte och regeringen anser att kretsen brott som föranleder sådan avgift är väl avvägd. Samhällets reaktioner mot brott behöver återspegla brottets allvar och lika fall så långt som möjligt behandlas lika. Enligt regeringens mening bör därför regler om undantag från att betala avgiften på grund av ålder av ovan anförda skäl inte införas. Vid en samlad bedömning anser regeringen att de konsekvenser förslaget kan ha för betalningsviljan och betalningsförmågan är begränsade och acceptabla. Avgiften enligt lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll Lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll trädde i kraft . Värdet av 1994 motsvarar i dagens allmänna prisnivå . Det innebär en förändring med . Enbart med hänvisning till den rådande allmänna prisnivån finns därmed utrymme att höja avgiften med ca per dag som verkställigheten ska pågå, dock högst för hela verkställighetsperioden. Som har uttalats ovan finns emellertid skäl som motiverar en ytterligare höjning av avgiftens storlek. Vid en samlad bedömning framstår en höjning av avgiften till per dag som verkställigheten ska pågå, dock högst för hela verkställighetsperioden, som väl avvägd. Kriminalvården har anfört att den i promemorian föreslagna övergångsbestämmelsen i lagen om ändring i lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll innebär att avgiftens storlek blir beroende av Kriminalvårdens handläggningstid i det enskilda fallet. Myndigheten föreslår därför att övergångsbestämmelsen i stället utformas på samma sätt som för avgiften enligt förslaget till lag om ändring i lagen om brottsofferfond, dvs. att äldre bestämmelser ska gälla i fråga om brott som har begåtts före ikraftträdandet. Regeringen delar Kriminalvårdens bedömning och den nu föreslagna övergångsbestämmelsen har utformats i enlighet med Kriminalvårdens förslag. Några närmare uppskattningar av de intäktsökningar förslagen förväntas leda till är av flera skäl svåra att göra. De konsekvensberäkningar som redovisas i promemorian bör bedömas mot den bakgrunden. Konsekvensberäkningarna är gjorda med utgångspunkt i de avgifter som verkligen betalades, antingen frivilligt eller efter genomförda indrivningsåtgärder. Under förutsättning att antalet lagföringar för brott med fängelse i straffskalan och betalningsfrekvensen avseende avgifter enligt lagen om brottsofferfond även efter den föreslagna avgiftshöjningen ligger kvar på samma nivåer som 2013 beräknas brottsofferfonden tillföras ytterligare ca . När det gäller lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll beräknas avgiftshöjningen innebära en intäktsökning i storleksordningen fondens intäkter efter de föreslagna avgiftshöjningarna uppgå till . Resultatuppföljningen inleds med en samlad bedömning som innehåller en uppföljning av de övergripande målen för kriminalpolitiken. Eftersom rättsväsendet består av en kedja av myndigheter med ett flöde av ärenden dem emellan beskrivs även hur detta flöde har utvecklats i den samlade bedömningen. Därefter följer regeringen mer i detalj upp måluppfyllelsen inom respektive verksamhetsområde: brottsförebyggande verksamhet, utredning och lagföring, dömande verksamhet, verkställighet av påföljd samt stöd till brottsoffer. Även kompetensförsörjningen inom rättsväsendet redovisas. I de fall mål har satts av regeringen redovisas dessa under respektive målområde. Människors upplevelse av trygghet och deras förtroende för rättsväsendet har ökat . Andelen och antalet brott som upp av rättsväsendet genom att en gärningsperson binds till brotten har däremot minskat . Särskilt negativ har utvecklingen varit . Myndigheterna behöver vidta åtgärder så att denna utveckling bryts. Att klara upp brott är en av rättsväsendets allra viktigaste kärnuppgifter och en negativ utveckling i detta avseende kan också påverka såväl människors trygghet som deras förtroende för rättsväsendet. 3.6.1Bedömning av de övergripande målen för kriminalpolitiken Målet för kriminalpolitiken är att minska brottsligheten och öka människors trygghet. För att bedöma måluppfyllelsen avseende dessa mål används följande indikatorer: –antal anmälda brott inom olika brottskategorier –mäns och kvinnors utsatthet för brott enligt Nationella trygghetsundersökningen –mäns och kvinnors upplevelse av trygghet enligt Nationella trygghetsundersökningen. Bedömningen av brottslighetens utveckling kompletteras också med information från olika specialstudier. Målet för rättsväsendet är den enskildes rättssäkerhet och rättstrygghet. Dessa komplexa begrepp kan inte fångas på ett rättvist sätt i enstaka 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Såväl rättssäkerheten som rättstryggheten bygger på ett väl utvecklat och väl fungerande rättsväsende. Rättssäkerheten och rättstryggheten belyses således endast indirekt genom de indikatorer som mäter kvaliteten och effektiviteten i rättsväsendets olika delar. I grunden är också rättssäkerheten och rättstryggheten beroende av att människor har förtroende för rättsväsendet så att de väljer att anmäla brott, delta i brottsutredningar och ställa upp som vittnen. Eftersom människors förtroende är en viktig grundpelare för rättsväsendets verksamhet följs även utvecklingen av förtroendet genom följande indikator: –mäns och kvinnors förtroende för rättsväsendet enligt Nationella trygghetsundersökningen. Nationella trygghetsundersökningen (NTU) är en omfattande frågeundersökning som genomförs där 20 000 slumpmässigt utvalda personer i befolkningen ombeds svara på frågor om utsatthet för brott, upplevelse av trygghet samt erfarenheter av och förtroende för rättsväsendet. Enligt NTU har människors förtroende för rättsväsendet stärkts (se diagram 3.1). För att kunna bedöma utvecklingen redovisas eftersom nivåerna kan variera mellan åren utan att det behöver innebära ett trendbrott. Sedan NTU infördes har förtroendet för såväl rättsväsendet i stort som för de enskilda myndigheterna; polisen, åklagarna, domstolarna och Kriminalvården, ökat tydligt. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Diagram 3.1 Förtroendet för rättsväsendet, 2006-2013 Andel med mycket eller ganska stort förtroende Källa: Nationella trygghetsundersökningen. Kvinnor har överlag ett något högre förtroende än män för rättsväsendet i stort liksom för de enskilda myndigheterna. Kvinnors och mäns förtroende har dock ökat på ett likartat sätt (se diagram 3.2). Diagram 3.2 Förtroendet för rättsväsendet i stort fördelat på män och kvinnor, 2006-2013 Andel med mycket eller ganska stort förtroende Källa: Nationella trygghetsundersökningen. Tryggheten fortsätter att öka Att öka tryggheten är ett viktigt kriminalpolitiskt mål som polisen och övriga brottsbekämpande myndigheter kan bidra till. NTU mäter flera olika aspekter av otrygghet, exempelvis upplevelsen av otrygghet vid utevistelse sen kväll i det egna bostadsområdet, oro att själv drabbas av brott eller att någon närstående ska drabbas. Samtliga indikatorer inom trygghetsområdet uppvisar tydligt positiva trender sedan undersökningen påbörjades (se diagram 3.3). Människors upplevelse av trygghet påverkas även av förhållanden som ligger utanför rättsväsendets kontroll, exempelvis av mediernas rapportering kring enstaka händelser. Även om det inte nödvändigtvis är utvecklingen inom rättsväsendet som ligger bakom den positiva utvecklingen är det positivt att tryggheten har ökat så tydligt . Diagram 3.3 Indikatorer på otrygghetens utveckling 2006- Andel otrygga/oroliga Otrygga utevistelse sen kväll Stor oro över brottsligheten Ofta oro över närstående Oro för överfall/misshandel Oro för stöld/skadegörelse på fordon Källa: Nationella trygghetsundersökningen. Som framgår av diagram 3.4 upplever kvinnor överlag större otrygghet än män. Det finns därför särskilda skäl att uppmärksamma kvinnors otrygghet. Kvinnors otrygghet har dock minskat särskilt tydligt , vilket är positivt. är det dock av alla kvinnor som uppger att de känner sig otrygga vid utevistelse i det egna bostadsområdet. Diagram 3.4 Andel otrygga vid utevistelse sen kväll i det egna bostadsområdet fördelat på män och kvinnor, 2006- 2013 Källa: Nationella trygghetsundersökningen. Det finns även anledning att uppmärksamma otryggheten i områden som kännetecknas av social utsatthet. Uppgifter från Brå gällande femton särskilt utsatta stadsdelar runt om i visar att det är avsevärt vanligare att personer som bor i dessa områden känner otrygghet när de går ut ensamma . Personer i dessa områden känner också något högre oro för brott, och fler uppger att otryggheten påverkar deras livskvalitet. Färre uppger att de har utsatts för brott Efter en tydlig ökning av antalet anmälda brott har nivån stabiliserats kring 1,4 miljoner anmälda brott . Det är den högsta nivån någonsin vilket ställer stora krav på rättsväsendets myndigheter. Bedrägerier är den brottstyp som har ökat mest . Som framgår av tabell 3.4 har antalet anmälda bedrägerier ökat med . Framför allt är det internetrelaterade bedrägerier som har ökat. Antalet anmälda tillgreppsbrott har däremot minskat . Utvecklingen tyder på att det kan ha skett en viss förskjutning från traditionella stölder till bedrägerier som kan ge pengar utan hantering av stöldgods. har antalet anmälda misshandelsbrott minskat . anmäldes exempelvis färre misshandelsbrott mot personer än färre 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Framför allt är det misshandel utomhus där gärningspersonen är obekant, som till stor utsträckning består av så kallat gatuvåld, som har minskat. I detta avseende uppgår minskningen i antalet anmälda brott mellan 2011 och . Tabell 3.4 Antal anmälda brott 2013 samt procentuell förändring respektive 2006 Källa: Officiell kriminalstatistik. Antalet anmälda brott är dock inte en tillförlitlig indikator på brottslighetens utveckling. Endast en mindre del av de brott som begås anmäls och det kan ske förändringar i vilken utsträckning som bland annat personer och organisationer väljer att anmäla brott. Inom vissa områden påverkas också antalet anmälda brott i stor utsträckning av vilka resurser myndigheterna i rättsväsendet lägger på att upptäcka brott, exempelvis genom olika kontroller. Mycket tyder på att ökningen i den anmälda brottsligheten delvis beror på ökad anmälningsbenägenhet för vissa typer av brott och ökad polisnärvaro. NTU är i flera avseenden en mer relevant källa än antalet anmälda brott för att bedöma brottslighetens utveckling. NTU omfattar utvecklingen för ett flertal vanliga brottstyper som drabbar människor i deras vardag.