prop · H103197 · 2014-03-25 00:00:00 — c)att vägra att återuppta prövningen av sökandens ärende efter att det har avbrutits i enlighet med artikel 28, eller d)om att ansökan inte ska prövas eller inte ska prövas full ständigt enligt artikel 39, ska en domstol eller tribunal ha rätt att avgöra om den sökande får stanna kvar i medlemsstaten, antingen på begäran av sökan den eller ex officio, om beslutet leder till att sökandens rätt att stanna kvar i medlemsstaten upphör, och när i sådana situatio ner rätten att stanna kvar i medlemsstaten, i avvaktan på resul tatet av prövningen inte regleras i nationell rätt. 7.Punkt 6 ska endast tillämpas på de förfaranden som anges iartikel 43 under förutsättning att a)sökanden har tillgång till nödvändig tolkning och nödvän digt rättsligt bistånd och biträde samt har minst på sig att förbereda sin begäran och att för domstolen lägga fram de argument som talar för att låta honom eller henne stanna kvar på territoriet i avvaktan på resultatet av förfaran det, b)inom ramen för prövningen av den begäran som avses i punkt 6, domstolen eller tribunalen prövar den beslutande myndighetens negativa beslut med avseende på faktiska och rättsliga omständigheter. Om de villkor som avses i leden a och b inte är uppfyllda ska punkt 5 tillämpas. 8.Medlemsstaterna ska tillåta sökanden att stanna kvar på deras territorium i avvaktan på resultatet av förfarandet enligt punkterna 6 och 7 för att avgöra om sökanden får stanna kvar på territoriet. 9.Punkterna 5, 6 och 7 ska inte påverka tillämpningen av artikel 26 i förordning (EU) nr 604/2013. 10.Medlemsstaterna får fastställa tidsfrister för domstolen enligt punkt 1 för att pröva den beslutande myndighetens be slut. 11.Medlemsstaterna får även i nationell lagstiftning fastställa under vilka förhållanden det kan anses att en sökande implicit har återkallat eller avstått från sitt rättsmedel enligt punkt 1, tillsammans med regler om det förfarande som ska följas. Europeiska unionens officiella tidning L 180/85 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER Överklagande från offentliga myndigheter Detta direktiv påverkar inte offentliga myndigheters möjlighet att överklaga administrativa och/eller rättsliga beslut enligt na tionell lagstiftning. Medlemsstaterna ska se till att de myndigheter som genomför detta direktiv är bundna av tystnadsplikt enligt nationell lags tiftning vad avser alla uppgifter de får kännedom om i samband med sitt arbete. Varje medlemsstat ska utse en nationell kontaktpunkt och un derrätta kommissionen om dess adress. Kommissionen ska översända dessa upplysningar till övriga medlemsstater. Medlemsstaterna ska i samarbete med kommissionen vidta alla lämpliga åtgärder för att upprätta ett direkt samarbete och ett informationsutbyte mellan behöriga myndigheter. Om de åtgärder som avses i artiklarna 6.5, 14.1 andra stycket och 31.3 b tillgrips ska medlemsstaterna så snart skälen för tillämpningen av dessa undantagsåtgärder inte längre föreligger, och minst , informera kommissionen om detta. Denna information ska om möjligt innefatta uppgifter om den andel av ansökningarna för vilken undantag tillämpats jämfört med det totala antalet ansökningar som behandlats . ska kommissionen rapportera till Eu ropaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv i medlemsstaterna och föreslå nödvändiga ändringar. Medlems staterna ska till kommissionen översända alla uppgifter som behövs för att utarbeta denna rapport. Efter det att rapporten har lagts fram ska kommissionen minst en gång rapportera till och rådet om tillämpningen av detta direktiv i medlemsstaterna. Som en del av den första rapporten ska kommissionen också särskilt ta upp tillämpningen av artikel 17 och de olika verktyg som används när det gäller protokollet från den personliga intervjun. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artiklarna 1–30, artikel 31.1, 31.2, 31.6–31.9, artiklarna 32–46, artiklarna 49 och 50 och bilaga I . De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa be stämmelser. 2.Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nöd vändiga för att följa artikel 31.3, 31.4 och 31.5. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser. 3.När en medlemsstat antar de bestämmelser som anges i punkterna 1 och 2 ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentlig görs. De ska även innehålla en uppgift om att hänvisningar i befintliga lagar och andra författningar till det direktiv som upphävs genom detta direktiv ska anses som hänvisningar till detta direktiv. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras och om hur uppgiften ska formuleras ska varje medlems stat själv utfärda. 4.Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Medlemsstaterna ska tillämpa de bestämmelser i lagar och andra författningar som anges i artikel 51(1) på ansökningar om in ternationellt skydd som lämnats in och på förfaranden för åter kallande av internationellt skydd som inletts efter eller vid ett tidigare datum. Ansökningar som lämnats in före och förfaranden för återkallande av flyk tingstatus som inletts före den dagen ska omfattas av de lagar och andra författningar som antagits enligt direktiv /85/EG. Medlemsstaterna ska tillämpa de lagar och andra författningar som avses i artikel 51.2 på ansökningar om internationellt skydd som lämnats in efter eller ett tidigare datum. Ansökningar som lämnats in före den dagen ska om fattas av de lagar och andra författningar som anges i direktiv /85/EG. För de medlemsstater som är bundna av det här direktivet ska direktiv /85/EG upphöra att gälla , dock utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller den tidsfrist för införlivande med nationell lagstiftning av direktivet som anges i del B i bilaga II. Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvis ningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jäm förelsetabellen i bilaga III. L 180/86 Europeiska unionens officiella tidning Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Artiklarna 47 och 48 ska tillämpas . Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med fördragen. Europeiska unionens officiella tidning L 180/87 Fastställande av säkra ursprungsländer enligt artikel 37.1 Ett land ska betraktas som ett säkert ursprungsland om det på grundval av den rättsliga situationen, tillämpningen av lagstiftningen inom ett demokratiskt system och de allmänna politiska förhållandena framgår att det allmänt och genomgående inte förekommer någon förföljelse enligt artikel 9 i direktiv /95/EU, samt ingen tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning och inget hot på grund av urskillningslöst våld i situationer av interna tionell eller intern väpnad konflikt. Vid denna bedömning ska man bland annat beakta i vilken utsträckning skydd mot förföljelse eller misshandel ges genom att undersöka a)landets berörda lagar och förordningar och på vilket sätt de tillämpas, b)hur landet iakttar de rättigheter och friheter som är fastställda i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och/eller i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och/eller konvention mot tortyr, särskilt de rättigheter från vilka det inte går att göra undantag enligt artikel 15.2 i nämnda Europeiska konvention, c)hur landet iakttar principen om non-refoulement i enlighet med , d)om landet tillhandahåller ett system med effektiva rättsmedel mot överträdelser av dessa rättigheter och friheter. L 180/88 Europeiska unionens officiella tidning (som det hänvisas till i artikel 53) Rådets direktiv /85/EG (EUT L 326, 13.12.2005, s. 13) Tidsfrist för införlivande med nationell lagstiftning (som det hänvisas till i artikel 51) 2005/85/EG Europeiska unionens officiella tidning L 180/89 Direktiv /85/EG Artikel 2 a–c Artikel 2 a–c Artikel 2 d–f Artikel 2 e–g Artikel 2 h och i Artikel 2 k och l Artikel 2 h–k Artikel 2 m–p Artikel 3.1 och 3.2 Artikel 4.1 första stycket Artikel 6.2–6.4 Artikel 7.1 och 7.2 Artikel 9.1 och 9.2 L 180/90 Europeiska unionens officiella tidning Direktiv /85/EG Artikel 8.2 a–c Artikel 10.3 a–c Artikel 8.3 och 8.4 Artikel 10.4 och 10.5 Artikel 9.2, första stycket Artikel 11.2 första stycket Artikel 9.2, andra stycket Artikel 9.2, tredje stycket Artikel 11.2 andra stycket Artikel 10.1 a–c Artikel 12.1 a–c Artikel 10.1 d och 10.1 e Artikel 12.1 e och f Artikel 12.1 första stycket Artikel 14.1 första stycket Artikel 12.2 andra stycket Artikel 14.1 andra och tredje stycket Artikel 12.2 tredje stycket Artikel 14.1 fjärde stycket Artikel 12.3 första stycket Artikel 12.3 andra stycket Artikel 14.2 andra stycket Artikel 12.4–6 Artikel 14.3–14.5 Artikel 13.1–2 Artikel 15.1 och 15.2 Europeiska unionens officiella tidning L 180/91 Direktiv /85/EG Artikel 20.2–20.4 Artikel 15.3 b och c Artikel 21.2 a och b Artikel 15.3 andra stycket Artikel 15.4–6 Artikel 21.3–21.5 Artikel 16.1 första stycket Artikel 23.1 första stycket Artikel 16.1 andra stycket första meningen Artikel 23.1 andra stycket inledande orden Artikel 16.1 andra stycket andra meningen Artikel 16.2 första meningen Artikel 16.2 andra meningen Artikel 23.4 första stycket Artikel 16.4 första stycket Artikel 16.4 andra och tredje stycket Artikel 23.4 andra och tredje stycket Artikel 17.2 b och c L 180/92 Europeiska unionens officiella tidning Direktiv /85/EG Artikel 20.1 och 20.2 Artikel 28.1 och 28.2 Artikel 23.2, första stycket Artikel 31.4 och 31.5 Artikel 23.2, andra stycket Artikel 23.4 c i Artikel 23.4 c ii Artikel 23.4 h och i Artikel 31.8 h och i Artikel 23.4 k och l Artikel 23.4 n och o Artikel 32 (flyttad artikel 28) Europeiska unionens officiella tidning L 180/93 Direktiv /85/EG Artikel 25.2 a–c Artikel 33.2 a–c Artikel 25.2 d och e Artikel 25.2 f och g Artikel 33.2 d och e Artikel 27.1 b–d Artikel 38.1 c–e Artikel 27.2–5 Artikel 38.2–5 Artikel 30.2–30.4 Artikel 30.5 och 30.6 Artikel 37.3 och 37.4 Artikel 40.3 första meningen Artikel 40.3 andra meningen Artikel 32.7 första stycket Artikel 32.7 andra stycket Artikel 40.6 andra stycket Artikel 34.1 och 34.2 a Artikel 42.1 och 42.2 a L 180/94 Europeiska unionens officiella tidning Direktiv /85/EG Artikel 35.2 och 35.3 a–f Artikel 36.1–36.2 c Artikel 39.1–39.2 c Artikel 36.4–6 Artikel 39.4–39.6 Artikel 46.1 a i Artikel 39.1 a i och ii Artikel 46.1 a ii och iii Artikel 39.1 a iii Artikel 39.1 c och d Artikel 46.2 och 46.3 Artikel 46.4 första stycket Artikel 46.4 andra och tredje stycket Artikel 46.5–46.9 Europeiska unionens officiella tidning L 180/95 Direktiv /85/EG Artikel 43 första stycket Artikel 43 andra och tredje stycket Artikel 51.3 och 51.4 Artikel 52 första stycket Artikel 52 andra stycket Europeiska unionens officiella tidning L 180/31 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 604/2013 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat (omarbetning) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 78.2 e, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)Ett antal väsentliga ändringar bör göras av rådets förord ning (EG) nr 343/2003 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlems stat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlems stat (4). Av tydlighetsskäl bör den förordningen omarbe tas. (2)En gemensam asylpolitik, med ett gemensamt europeiskt asylsystem (Ceas), är en del av Europeiska unionens mål att gradvis upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa som är öppet för dem som av olika omständig heter tvingas söka skydd i unionen på laglig väg. (1) EUT C 317, 23.12.2009, s. 115. (2) EUT C 79, 27.3.2010, s. 58. (3) ståndpunkt av (EUT C 212 E, , s. 370) och rådets ståndpunkt vid första behandlingen av (ännu ej offentliggjord i EUT). ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT). (4) EUT L 50, 25.2.2003, s. 1. (3)enades vid sitt särskilda möte i merfors om att arbeta för att inrätta Ceas, grundat på en fullständig och allomfat tande tillämpning av om flyktingars rättsliga ställning av (nedan kallad ), kompletterad genom New York-pro tokollet av , och på så sätt säker ställa att ingen skickas tillbaka för att bli utsatt för för följelse, det vill säga att principen om non-refoulement upprätthålls. Utan att det påverkar ansvarskriterierna i denna förordning betraktas i detta avseende medlemssta terna, som alla iakttar principen om non-refoulement, som säkra länder för tredjelandsmedborgare. (4)I slutsatserna från förklarades också att Ceas på kort sikt bör omfatta ett tydligt och praktiskt genom förbart sätt att fastställa vilken medlemsstat som är an svarig för att pröva en asylansökan. (5)En sådan metod bör bygga på objektiva kriterier, som är rättvisa för både medlemsstaterna och de berörda perso nerna. Den bör särskilt göra det möjligt att snabbt fast ställa ansvarig medlemsstat, för att garantera faktisk till gång till förfarandena för beviljande av internationellt skydd och inte äventyra målet att behandla ansökningar om internationellt skydd snabbt. (6)Den första etappen i inrättandet av Ceas, som bör leda till ett gemensamt förfarande och en gemensam status i hela unionen för personer som beviljas interna tionellt skydd, har avslutats. I Haagprogrammet, som antogs av , fast ställs målen på området för frihet, säkerhet och rättvisa –2010. I Haagprogrammet upp manades kommissionen att slutföra utvärderingen av den första etappens rättsliga instrument och att för Eu ropaparlamentet och rådet lägga fram den andra etap pens instrument och åtgärder för att kunna anta dem . (7)I Stockholmsprogrammet bekräftade sitt engagemang för målet att i enlighet med artikel 78 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF- fördraget) upprätta ett gemensamt område L 180/32 Europeiska unionens officiella tidning för skydd och solidaritet för personer som beviljats in ternationellt skydd. Dessutom betonade det att systemet fortfarande utgör en när det gäller att bygga upp Ceas, eftersom det tydligt fördelar ansvar mel lan medlemsstater för prövning av ansökningar om in ternationellt skydd. (8)Resurserna vid Europeiska stödkontoret för asylfrågor (nedan kallat stödkontoret), som inrättades genom parlamentets och rådets förordning (EU) nr 439/2010 (1), bör vara tillgängliga för att tillhandahålla lämpligt stöd till de berörda myndigheterna i de medlemsstater som ansvarar för att genomföra den här förordningen. Stöd kontoret bör särskilt tillhandahålla solidaritetsåtgärder, såsom reserven för asylinsatser med asylstödgrupper, för att bistå de medlemsstater som är utsatta för särskilt tryck och där sökande av internationellt skydd (nedan kallade sökande) inte har tillgång till adekvata standarder, i synnerhet i fråga om mottagning och skydd. (9)Mot bakgrund av resultaten av de utvärderingar av den första etappens instrument som genomförts, är det lämp ligt att i detta skede bekräfta de principer som ligger till grund för förordning (EG) nr 343/2003 och , på grundval av gjorda erfarenheter, göra nödvändiga förbätt ringar för att öka effektiviteten i Dublinsystemet och i det skydd som beviljas personer som ansöker om internatio nellt skydd enligt det systemet. Eftersom ett välfun gerande Dublinsystem är viktigt för Ceas bör dess prin ciper och funktion ses över när andra komponenter av Ceas och unionens verktyg för solidaritet byggs upp. kontroll av ändamålsenligheten bör föreskri vas i form av en evidensbaserad översyn av Dublinsyste mets rättsliga, ekonomiska och sociala effekter, inbegripet dess inverkan på de grundläggande rättigheterna. (10)För att säkerställa likabehandling av alla personer som ansöker om eller åtnjuter internationellt skydd, och över ensstämmelse med det befintliga unionsregelverket på asylområdet, särskilt och rådets di rektiv 2011/95/EU av om nor mer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa perso ner ska anses berättigade till internationellt skydd för en enhetlig status för flyktingar eller personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande och för innehållet i det beviljade skyddet (2), omfattar till lämpningsområdet för denna förordning personer som ansöker om subsidiärt skydd och personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skydds behövande. (11)och rådets direktiv /33/EU av om normer för mottagande av perso (1) EUT L 132, 29.5.2010, s. 11. (2) EUT L 337, 20.12.2011, s. 9. ner som ansöker om internationellt skydd (3) bör vara tillämpligt på förfarandet för att fastställa ansvarig med lemsstat enligt denna förordning, om inte annat följer av begränsningarna för tillämpningen av det direktivet. (12)och rådets direktiv /32/EU av om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (4) bör des sutom vara tillämpligt och utan att det påverkar tillämp ningen av bestämmelserna om rättssäkerhetsgarantier som regleras enligt denna förordning, om inte annat följer av begränsningarna för tillämpningen av det direk tivet. (13)I enlighet med konvention av om barnets rättigheter och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna bör barnets bästa komma i främsta rummet vid tillämpningen av denna förordning. Vid bedömningen av barnets bästa bör medlemsstaterna i synnerhet ta vederbörlig hänsyn till den underåriges välbefinnande och sociala utveckling, säkerhets- och trygghetshänsyn och den underåriges egna synpunkter beroende på hans eller hennes ålder och mognad, inklusive hans eller hennes bakgrund. Dessutom bör det införas särskilda rättssäkerhetsgarantier för en samkommande barn på grund av deras särskilda sårbar het. (14)I enlighet med Europeiska konventionen om de mänsk liga rättigheterna och de grundläggande friheterna och med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna bör respekten för familjelivet vara en fråga av största vikt för medlemsstaterna vid tillämpningen av denna förordning. (15)Om en och samma medlemsstat gör en samlad prövning av ansökningar om internationellt skydd från medlem mar i samma familj kan det säkerställas att ansökning arna prövas grundligt, att de beslut som fattas i dessa ärenden blir enhetliga och att medlemmar i samma familj inte skiljs från varandra. (16)För att säkerställa full respekt för principen om familjens enhet och hänsyn till barnets bästa, bör förekomsten av ett beroendeförhållande mellan en sökande och dennes barn, syskon eller förälder på grund av sökandens gra viditet eller moderskap, hälsotillstånd eller höga ålder göras till ett bindande ansvarskriterium. Om sökanden är ett ensamkommande barn bör även närvaron av en familjemedlem eller en släkting som kan ta hand om honom eller henne, på en annan medlemsstats territori um, göras till ett bindande ansvarskriterium. (3) Se sidan 96 i detta nummer av EUT. (4) Se sidan 60 i detta nummer av EUT. Europeiska unionens officiella tidning L 180/33 (17)Varje medlemsstat bör kunna frångå ansvarskriterierna, särskilt om det föreligger humanitära eller ömmande skäl, för att sammanföra familjemedlemmar, släktingar eller andra närstående och pröva en ansökan om internatio nellt skydd som den staten har mottagit eller som läm nats in i en annan medlemsstat, även om de inte skulle vara ansvariga för prövningen enligt de bindande kriteri erna i denna förordning. (18)En personlig intervju med sökanden bör hållas för att underlätta fastställandet av vilken medlemsstat som är ansvarig för prövningen av en ansökan om internationellt skydd. Sökanden bör efter det att ansökan om internationellt skydd har lämnats in underrättas om tillämpningen av denna förordning och om att intervjun i syfte att underlätta arbetet med att fastställa ansvarig medlemsstat även ger sökanden möjlighet att lämna in formation om familjemedlemmar, släktingar eller andra närstående som befinner sig i medlemsstaterna, för att underlätta den ansvariga medlemsstatens bedömnings process. (19)För att garantera ett effektivt skydd av den berörda indi videns rättigheter är det viktigt att fastställa rättssäker hetsgarantier och rätten till ett effektivt rättsmedel i sam band med beslut om överföring till den ansvariga med lemsstaten, särskilt i enlighet med artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. För att säkerställa respekten för internationell rätt bör ett effektivt rättsmedel för sådana beslut omfatta prövning såväl av tillämpningen av denna förordning som av den rättsliga och faktiska situationen i den medlemsstat till vilken den sökande överförs. (20)Förvar av sökande bör följa den grundläggande principen att personer inte bör hållas i förvar enbart av det skälet att de ansöker om internationellt skydd. Förvar bör pågå en så som möjligt och följa nödvändig hets- och proportionalitetsprinciperna. Förvar av asylsö kande måste särskilt ske i enlighet med artikel 31 i Ge nèvekonventionen. De förfaranden som föreskrivs i denna förordning med avseende på personer som hålls i förvar bör, som en fråga av största vikt, tillämpas inom kortaste möjliga tidsfrister. När det gäller de allmänna garantier som reglerar förvar, samt villkoren för förvar, bör medlemsstaterna i förekommande fall tillämpa be stämmelserna i direktiv /33/EU också på personer som hålls i förvar på grundval av denna förordning. (21)Brister i, eller sammanbrott av asylsystem, som ett sär skilt tryck på systemen ofta kan förvärra eller bidra till, kan riskera den smidiga funktionen hos det system som inrättats genom denna förordning, vilket kan medföra en risk för kränkning av de rättigheter som sökande har enligt unionsregelverket på asylområdet och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna samt andra internationella förpliktelser i fråga om mänskliga rättigheter och flyktingars rättigheter. (22)En process för tidig varning, beredskap och hantering av asylkriser som syftar till att förhindra att asylsystem för svagas eller bryter samman, i samband med vilken stöd kontoret spelar en central roll genom att utnyttja sina befogenheter enligt förordning (EU) nr 439/2010, bör inrättas i syfte att säkerställa ett solitt samarbete inom ramen för den här förordningen och för att utveckla ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna i fråga om asylpolitik. Denna process bör säkerställa att unionen så snabbt som möjligt varnas om farhågor för att det system som inrättats genom denna förordning kan fungera smidigt på grund av att en eller flera med lemsstaters asylsystem utsätts för särskilt tryck och/eller på grund av brister i en eller flera medlemsstaters asyl system. En sådan process skulle göra det möjligt för unionen att främja förebyggande åtgärder i ett tidigt skede och att uppmärksamma sådana situationer politiskt på ett lämpligt sätt. Solidaritet, som är en avgörande komponent i Ceas, och ömsesidigt förtroende går hand i hand. Genom att stärka detta förtroende kan processen för tidig varning, beredskap och hantering av asylkriser förbättra möjligheterna att rikta konkreta åtgärder för verklig och konkret solidaritet till medlemsstaterna i syfte att bistå de berörda medlemsstaterna i allmänhet och sökandena i synnerhet.