prop · H20311 · 2014-10-21 00:00:00 — framför handläggaren att det även kan vara svårt som handläggare att be den anhörige att lämna över ansvaret till personal på ett boende eller på när man vet att kvaliteten på insatserna inte är bra. Den anhörige kan aldrig slappna av om inte insatserna är tillräckligt bra.169 Anhöriga anser att det bästa anhörigstödet är en väl fungerande vård och omsorg som ges med kvalitet och i rätt omfattning. En av de största belastningarna som anhöriga upplever är när vården och omsorgens insatser till den närstående inte fungerar. Det kan dels handla om att det inte beviljas insatser som passar den närståendes behov, dels att insatserna inte håller tillräcklig kvalitet. Ett exempel är brist på särskilda boenden. Det lyfts fram som ett problem för såväl anhöriga till äldre som anhöriga till funktionshindrade. Anhöriga fungerar i många fall som koordinatorer och upplever att de måste kämpa för den närståendes rättigheter. Anhöriga upplever dessa sysslor som både tidskrävande, påfrestande och onödiga. Detta är områden där det ofta saknas alternativ till att anhöriga utför arbetet. Att anhöriga behöver koordinera är ett resultat av den fragmentiserade organisationen inom vård och omsorg enligt Nka, anhöriga och anhörig- och patientorganisationer. Anhöriga har även andra behov av stöd som riktas direkt till de anhöriga. Behoven handlar främst om att bli sedda, lyssnade på och bemötta med respekt men också om att få kunskap om den närståendes problem och hur den egna situationen kan hanteras. 169 Telefonintervju med före detta biståndshandläggare . Berättelse från en son till mamma med demens Efter att pappa gick bort gick det utför med mammas förmåga att klara av vardagen och sig själv. Hon blev glömsk och hade dålig koll på saker. Väldigt olikt henne som var ordningen själv i vanliga fall. Läkaren sa att det berodde på depression efter pappas död och att det skulle bli bättre. Men det blev inte bättre, det blev bara sämre. Hon fick problem med att hitta, lånade ut pengar och köpte dyra saker. Vi blev mer och mer oroade över henne. Hon började göra saker som varit otänkbara tidigare som att stjäla. Skammen levde vi nära under mammas sjukdom. Läkaren på vårdcentralen föreslog att mamma skulle ansöka om hemtjänst. Det började med att hon fick hjälp med vissa praktiska saker som att ta sina mediciner. Vi barn fick hjälpa till med massa olika saker som att handla, hämtade medicin, hennes personliga hygien och gjorde i ordning portioner som mamma lätt skulle kunna värma i mikron. När mamma till slut fick sin diagnos , var det en lättnad. Mamma ansökte om särskilt boende men biståndshandläggaren menade att det räckte med mer hemtjänst. Som mest fick hon hemtjänst , även . Hon var mycket rädd för att sova själv och barrikaderade sig i sovrummet för att kunna sova. Mamma blev aggressiv mot hemtjänstpersonalen . Vi skämdes och åkte dit, men i efterhand kan man undra varför vi skulle dit och lösa konflikten. Som tur är hade jag en arbetsgivare som förstod och flexibla arbetstider. Vi berättade om problemen för biståndshandläggaren. Till slut ansåg kommunen att hon behövde komma till ett boende. flyttade hon in. Så länge mamma bodde hemma var det oerhört påfrestande för oss. Vi skulle koordinera hela mammas liv med allt vad det innebär som vi skulle bära en stark oro för att mamma kunde hitta på något dumt eller farligt. Både jag och min syster ägnade minst tio-femton timmar åt att hjälpa mamma när hon bodde hemma. Det tog mycket tid att hålla koll på allt och alla som var involverade i mammas liv – vårdcentral, färdtjänst, apotek, hemtjänst, biståndshandläggare och läkare. Sen att försöka reda ut hennes ekonomi och få ordning på den tog jättemycket tid. Det kändes som att handläggaren räknade med att vi skulle ta på oss detta. Vi hade våra egna liv med småbarn och arbete. I efterhand har vi insett att mamma inte hade klarat sig och så bra utan oss. Det känns märkligt att hon inte kom in på boendet tidigare. Vi borde ha tjatat till oss en plats tidigare. mamma flyttade in på ett särskilt boende blev vår tillvaro som anhöriga lättare. Tillvaron på boendet var inte idyllisk, men vi visste i alla fall att mamma var fysiskt trygg. STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE 5Anhörigstöd i kommuner och landsting Kommunerna har det huvudsakliga ansvaret för att ge stöd till anhöriga. Staten har valt att inte styra kommunerna i vilket anhörigstöd som ska erbjudas. Landstingen har inget uttryckligt ansvar för stöd till vuxna anhöriga. Däremot finns ett generellt folkhälsoförebyggande uppdrag i hälso- och sjukvårdslagen. I granskningen har det framkommit att det finns skillnader inom och mellan kommuner och landsting i vilket stöd som erbjuds till de anhöriga. befolkningsstudie visade att anhöriga ofta får ett bra stöd från familjen men inte alltid från det offentliga. Knappt hälften uppgav att de alltid eller ofta får det stöd som behövs från sjukvården eller . En femtedel ansåg att de aldrig får det. frågade i sin enkät om hur omsorgsgivarna uppfattade ansvarsfördelningen mellan samhället och anhöriga. Svaren visar att anser att de anhöriga har huvudansvaret och att samhället bidrar, som majoriteten, , anser att det bör vara tvärt om.170 5.1Stora skillnader inom och mellan kommuner171 Kommunalt självstyre innebär kommunala skillnader. Det är något som är svårt att förklara för anhöriga som exempelvis flyttar mellan olika kommuner.171 Det finns stora skillnader mellan kommuner i vilket stöd som erbjuds anhöriga. Det visar kartläggningar som har genomfört. Kartläggningarna visar också att det finns skillnader mellan förvaltningar i samma kommun. Bilden av kommunala skillnader framkommer också i de intervjuer som vi har genomfört med anhöriga, forskare, handläggare och anhörig- och patientorganisationer. Hela spannet från kommuner med en väl utvecklad verksamhet till kommuner utan verksamhet finns enligt Nka.172 I intervjuer med anhörig- och patientorganisationer och företrädare för Nka framkommer att anhöriga har fått en annan uppmärksamhet och att anhörigstöd till andra grupper än äldre har börjat byggas upp sedan 170Socialstyrelsens befolkningsstudie , s. 41-45. 172E-post med svar på frågor från Nka . STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE framför intervjupersonerna att det är mycket kvar att göra innan stödet är individanpassat.173 5.1.1Anhörigstödet är i stor utsträckning okänt bland anhöriga Var fjärde person som gav omsorg och svarade på enkät kände till kommunernas skyldighet att erbjuda stöd enligt 5 kap. 10 § socialtjänstlagen. Fler kvinnor än män kände till den och fler . Nästan åtta av tio anhöriga ansåg dock att de inte har behövt stöd. Men det var också ovanligt att de som svarade på enkäten visste var de skulle vända sig om de ville ha hjälp. Detta gällde en tredjedel av de svarande. Personer var mer informerade än personer under 65 år.174 5.1.2Anhörigperspektivet är inte styrande i kommunerna lyftes det fram i utredningar att det fanns både positiva och negativa erfarenheter av anhörigstöd, men att det avgörande för om anhöriga fått stöd eller inte snarare berodde på den anhöriges påstridighet än något annat. Det framfördes att avsaknaden av policydokument i kommunerna också gjorde att många anhöriga var beroende av enstaka handläggares syn på anhöriga och stöd till anhöriga.175 Det har funnits en medvetenhet om att kommunerna behöver arbeta mer enhetligt med anhörigstöd men utbudet av anhörigstöd varierar fortfarande stort i kommunerna. En förklaring till detta kan vara att många kommuner drivit stödet som en projektverksamhet utanför ordinarie linjeorganisation. Vikten av att kommunerna tar fram en strategi utifrån den nya bestämmelsen om att alla kommuner ska erbjuda anhöriga stöd, underströk . Strategin borde bland annat beakta att det är anhöriga inom hela verksamhetsområde som omfattas av bestämmelsen, att alla kommunens invånare ska få information om anhörigstödet i kommunen och att hela bör utveckla sitt förhållningssätt till anhöriga.176 Av kartläggningar går det inte att utläsa hur många kommuner som har en samlad strategi för anhörigstöd i hela socialtjänsten.177 Det som går att utläsa är förekomsten av strategier eller liknande för de olika förvaltningarna. I lägesbeskrivningen för framkommer att inte alla verksamhetsområden 173Intervjuer med Nkas ledning , Nka Anhöriga till äldre , , och . Se även e-post med svar på frågor från Nka . 174Socialstyrelsens befolkningsstudie , s. 42–43. 1996/97:124, s.30, se även SOU 1994:139, s.321–323 och s. 327. 176Socialstyrelsen (2009b). 177Socialstyrelsen (2011), s. 22 och (2012b), s. 15. har sådana strategier. Inom äldreomsorgen hade en strategi medan motsvarande andelar inom funktionshinderverksamheten (LSS) eller individ- och familjeomsorgen var 59 respektive 41 procent.178 Ett annat sätt att styra på är att ta in anhörigperspektivet och anhörigstödet i de kommunala riktlinjerna för handläggning av SoL- och LSS-ärenden. Även där ser det olika ut mellan de olika förvaltningarna. Att ett anhörigperspektiv finns med i riktlinjerna är vanligast inom äldreomsorgen. I av kommunerna hade detta gjorts inom äldreomsorgen. Motsvarande siffror för funktionshinderverksamheten och individ- och familjeomsorgen var . Genomgående var det vanligast att det som skrivits in i riktlinjerna var rutiner om att informera om anhörigstöd. Det var däremot ovanligt att riktlinjerna innehöll rutiner för utredning av anhörigas situation och behov av stöd samt rutiner för att ta hänsyn till anhörigperspektivet i handläggningen av ärenden.179 Anhörigstödet har drivits vid sidan av ordinarie verksamhet Enligt en forskare har kommunerna organiserat anhörigstödet olika och det går inte att tala om bra eller dåliga kommuner. Det handlar om olikheter. Organiseringen skiljer sig åt där vissa kommuner har byggt upp stödet kring anhörigkonsulenter medan andra har satsat på de som möter anhöriga, till exempel biståndshandläggare och hemtjänst.180 kartläggningar av anhörigstödet i kommunerna visar att det vanligaste är att anhörigstödet hanteras av en speciell tjänst, ofta kallad anhörigkonsulent. Inom äldreomsorgen ligger utvecklingen av stödet till anhöriga på en speciell tjänst eller funktion i nio av tio kommuner . Det är inte lika vanligt med särskilda tjänster för stöd till anhöriga inom funktionshinderverksamheten () och individ- och familjeomsorgen ().181 har dock lite information om vad anhörigkonsulenterna gör och vilka resultat de uppnår. anser att det ser olika ut i kommunerna, hur anhörigkonsulenterna jobbar och vilken roll de har.182 Vissa jobbar nära de anhöriga och andra jobbar närmare kommunledningen. Det är generellt sett okänt vad de gör, vilka de träffar och vilka effekter man kan se. 178Socialstyrelsen (2013c), s. 13. 179Socialstyrelsen (2013c), s. 15. 180Intervju med , vetenskaplig handledare och verksam vid , 181Socialstyrelsen (2013c), s. 17. 182Socialstyrelsens vägledning , s. 28. STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE har försökt att ta reda på det, men inte lyckats.183 I intervjuer med företrädare för Nka och anhöriga har det framkommit att många anhörigkonsulenter är ett gott stöd för anhöriga. Mycket av den verksamhet som har byggts upp för anhöriga i kommunerna har drivits fram av anhörigkonsulenterna.184 5.1.3Många kommuner ger inte stöd till anhöriga i enlighet med lagstiftningen Anhöriga har mindre möjliget att få stöd om deras närstående hör till funktionshinderverksamheten eller individ- och familjeomsorgen jämfört med om deras närstående hör till äldreomsorgen. Detta visar kartläggning av anhörigstödet i kommunerna. Men även inom äldreomsorgen är det en tredjedel av kommunerna som anser att de inte tillämpar socialtjänstlagen om stöd till anhöriga. enkätundersökning fick kommunerna själva skatta i vilken utsträckning som kommunen tillämpade anhörigstödsbestämmelsen i SoL.185 Svaren visar att långt ifrån alla kommuner och verksamheter tillämpar bestämmelsen. Det var av kommunerna inom äldreomsorgen som tillämpar bestämmelsen i mycket stor eller stor utsträckning. Inom funktionshinderverksamheterna och individ- och familjeomsorgen var det mindre vanligt, respektive . har efterfrågat vilka problem som kommunerna upplever med att tillämpa bestämmelsen i socialtjänstlagen om att kommunerna ska erbjuda anhöriga stöd. Som generella förklaringar till att 5 kap. 10 § SoL inte tillämpades nämnde många kommuner brist på resurser, tid eller kompetens, och brister i styrning och ledning från kommunledningen och chefer i att tillämpa bestämmelsen. Det var också vanligt att kommunerna inte hittade de anhöriga inom äldreomsorgen. Inom funktionshinderverksamheterna ansåg en del kommuner att de förvärvsarbetande anhöriga som de hade kontakt med inte var intresserade av det anhörigstöd som kommunen erbjuder. Inom individ- och familjeomsorgen uttryckte många kommuner att det var svårt att veta vilka anhöriga de skulle erbjuda stöd och hur.186 184Djupintervju 4: pensionerad maka till make med cancer och demens och intervju Nkas ledning . Se även e-post med svar på frågor från Nka . 1855 kap. 10 § SoL. 186Socialstyrelsen (2013c), s. 23–24. 5.1.4Anhörigstödet har fokus på sammanboende äldre anser att anhörigas behov av stöd inte uppmärksammas systematiskt genom hela . Myndigheten anser dessutom att lagstiftningen inte är fullt ut implementerad.187 anser att anhörigstödet har fått tydligare struktur och att utbudet av stödinsatser har ökat över åren. Stödet är dock fortfarande vanligast inom äldreomsorgen vilket förklaras av att kommunerna började arbeta med anhörigstöd inom detta område. Utformningen har sin utgångspunkt i situationer som rör äldre och deras make/maka.188 anser därför att det inom äldreomsorgen nu handlar om att säkra och förstärka det tidigare arbetet. Bilden av anhörigstödet inom funktionshinderverksamheterna är mer splittrad enligt myndigheten, men många kommuner har kommit igång med att utveckla ett stöd och har genomfört kartläggningar av behovet. Arbetet inom individ- och familjeomsorgen är dock endast i startfasen.189 Många kommuner hänvisar också till att det inom funktionshinderverksamheten och individ- och familjeomsorgen redan finns ett fungerande stöd till anhöriga i LSS-insatserna och i missbruksvården.190 lyfter fram att kulturskillnader mellan verksamheter innebär att det finns olika förhållningssätt till anhöriga. Kommunerna har problem med att få hela att utveckla stödet till anhöriga.191 5.1.5Anhöriga söker inte bistånd för egen del Det finns en möjlighet för anhöriga att söka bistånd för egen del.192 Exakt hur vanligt det är att anhöriga ansöker om och/eller beviljas bistånd är inte möjligt att redovisa på grund av bristande dokumentation och brister i nationell statistik. Att anhöriga kan och bör ansöka om bistånd för egen del betonas dock som viktiga möjligheter av både och regeringen.193 187Socialstyrelsen (2012b), s. 34–36. 188Socialstyrelsen (2012b), s. 34–36. 189Socialstyrelsen (2011), s. 8. 190Socialstyrelsen (2012b), s. 11 och 36 och (2013c), s. 7 och 24. 191Socialstyrelsen (2010b), s. 14, och, (2013c), s. 8. 1924 kap. 1 § SoL. 193Intervju och prop. 2008/09:82, s. 27 och 35. STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE har frågat kommunerna hur vanligt det är att anhöriga söker bistånd för egen del. Kommunerna har på grund av dokumentationsbristerna haft svårt att ta fram sådana uppgifter. De resultat som finns visar dock att det är ovanligt. Inom äldreomsorgen svarade av kommunerna att det hänt . Det var mer ovanligt inom individ- och familjeomsorgen, , och inom funktionshinderverksamheterna, 12 procent.194 En förklaring till att det ser ut så är att det är stora skillnader mellan olika kommuner i vilka insatser som ges som bistånd och vilka som ges som service. Vissa kommuner ger exempelvis avlösning som service och andra ger det som bistånd.195 5.1.6Stöd i form av service är mest utbyggt inom äldreomsorgen De personer som kommunerna är skyldiga att erbjuda stöd finns inom alla verksamheter.196 Men stöd som ges som service är mest utbyggt inom äldreomsorgen följt av funktionshinderverksamheterna och individ- och familjeomsorgen.197 Enskilda samtal är en etablerad stödform inom alla verksamheter. Åtta av tio kommuner erbjuder det som service. I de flesta kommuner erbjuds insatsen också som bistånd. En annan vanlig serviceinsats är anhöriggrupper. Det är vanligast inom äldreomsorgen och något mindre vanligt inom funktionshinderverksamheterna och individ- och familjeomsorgen.198 Stöd via e-tjänster börjar växa fram och erbjuds i några kommuner.199 Omfattningen av utbildningsinsatser som service undersökte åren 2010–2011 och utfallet där liknar övriga serviceinsatser. Det är mest utbyggt inom äldreomsorgen. Avlösning fungerar bara om den ges flexibelt och med kvalitet Avlösning i och utanför hemmet är också etablerade stödinsatser, framförallt inom äldreomsorgen. Det är genomgående vanligare att avlösning erbjuds i hemmet än utanför. Inom individ- och familjeomsorgen är det dock ungefär lika vanligt.200 Kvalitet och flexibilitet i avlösning är viktigt och brister är en viktig orsak till att stödet inte utnyttjas. Viktiga faktorer för de anhöriga är kontinuitet i personal 194Socialstyrelsen (2013c), s. 16. 195Intervju med Nka Anhöriga till äldre . 196Socialstyrelsen (2012b), s. 34–36. 198Socialstyrelsen (2013c), s. 27. 199Uppgift från Nka lämnad i samband med faktagranskning. 200Socialstyrelsen (2013c), s. 28. och att anhöriga känner sig trygga med att avlösningen även är bra för den närstående. Om avlösningen inte uppfyller sådana krav så väljer anhöriga att tacka nej även om det skulle behövas avlösning.201 202 Det som var jobbigt för pappa var att avlösningen gavs hemma. Pappa ville ju ha en avlösning som gjorde att han verkligen kunde koppla av och göra saker på huset utan att han behövde tänka på mamma.202 Kvaliteten och flexibiliteten i stödet varierar dock stort över landet. Vad som är avlösning kan också variera utifrån olika livssituationer. Exempelvis kan avlösning för en familj vara hjälp med barnhämtning och matleveranser, för en annan familj kan behovet vara att få avlösning utanför hemmet i form av korttidsboende eller växelvård.203 5.1.7Möjligheter till ekonomiskt stöd eller kompensation ges sällan Kommuner kan ge ekonomiskt stöd till anhöriga. De huvudsakliga former som finns är anhöriganställning och hemsjukvårdnadsbidrag. Om en kommun vill erbjuda anhöriganställningar eller inte är upp till varje kommun att avgöra. Senast följde upp omfattningen i statistiken för var , då rörde det sig om 1 900 personer som var anställda av kommunen för att vårda en närstående. Hemsjukvårdsbidrag kan betalas ut till den enskilde som behöver stöd och omsorg av kommunen. vilka riktlinjer som ska gälla för ekonomiskt stöd, vilket innebär att villkoren för ersättning och ersättningsnivåerna varierar mellan kommunerna.204 var drygt 5 200 personer beviljade ekonomisk ersättning av kommuner i form av hemvårdsbidrag.205 samlas uppgifter om anhöriganställningar och hemsjukvårdsbidrag inte längre in i socialtjänststatistiken eftersom den bara omfattar biståndsbeslutade insatser.206 Forskare har i intervjuer berättat att många privata vårdbolag anställer anhöriga för att exempelvis utföra hemtjänstinsatser. Hur vanligt det är saknas det kunskap om då det inte finns någon uppföljning.207 201E-post med svar på frågor från Nka och intervju med Nkas ledning . 202Djupintervju 1 förvärvsarbetande dotter till mamma med demens och pappa med neurologisk sjukdom. 203Intervjuer med , Nkas ledning , Nka Anhöriga till äldre och Anhöriga till personer med flerfunktionsnedsättning . Bilden bekräftas i e-post med svar på frågor från Nka och Gough, (2013a), s. 67. 204Det är en form av bistånd som kan utgå till den enskilde med stöd av 4:2 SoL, en frivillig insats. 205Socialstyrelsen (2008), s. 34. 206Uppgift lämnad av i samband med faktagranskning. 207Petra Ulmanen doktorand vid vid 2013-05- 02, fil. dr i sociologi och verksam vid , , vetenskaplig handledare och verksam vid , . Och även Sand, (2010), s. 44–45. STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE 5.2Landstingen har ingen skyldighet att stödja vuxna anhöriga Sjukvårdspersonalen är inte intresserad av hur de anhöriga mår. De fokuserar enbart på den medicinska vården.208 Hälso- och sjukvårdslagen ger inte landstingen en tydligt uttalad skyldighet att erbjuda vuxna anhöriga stöd. Nka anser att landstingen saknar systematiskt arbete med anhörigstöd inom de olika landstingen. Genom att analysera olika landstingsplaner konstaterar att anhörigperspektivet är mycket litet utvecklat och att insikten om anhörigas behov inte är tillräcklig. Nka och har funnit flera goda exempel men konstaterar att arbetet oftast är frukten av att det finns eldsjälar som driver olika, ofta egeninitierade, projekt.209 I en intervju med framkommer att kommuners försök att samverka med landsting om stöd till anhöriga ofta möts av klen respons. Landstingen ser inte vad de har att vinna på att stödja de anhöriga eftersom landstingen inte får betalt för detta genom ersättningssystemen och inte har ett tydligt formulerat uppdrag om stöd till vuxna anhöriga. Det generella förebyggande uppdraget i hälso- och sjukvårdlagen är enligt inte styrande för landstingen när det gäller stöd till anhöriga.210 Denna bild bekräftas i intervjuer med Habiliteringen i och Radiumhemmet på . I intervjuerna framhålls vikten av en tydlig beställning till verksamheterna om att de ska jobba med anhörigstöd inom sjukvården. På Radiumhemmet finns ett gemensamt uppdrag att arbeta med anhöriga, men sättet som det bedrivs på varierar från team till team och mellan kontaktsjuksköterskor. framhåller att deras nationella riktlinjer211 kan användas för att tydliggöra respektive huvudmans uppgift för stöd till anhöriga. Riktlinjerna kan därmed bli en utgångspunkt för samarbetet mellan och hälso- och sjukvården för långvarigt sjuka.212 Nkas strategigrupp har analyserat 13 nationella riktlinjer inom olika diagnosområden. Anhörigperspektivet saknas till stora delar i riktlinjerna.213 208Djupintervju 2 förvärvsarbetande son till pappa med neurologisk sjukdom. 209E-post från Nkas strategigrupp och (2013c), s. 33. 210Intervjuer med och Nka Anhöriga till äldre . Se även (2011), s. 37. 211Nationella riktlinjer om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på. 212Socialstyrelsen (2011), s. 37. 213E-post från Nkas strategigrupp . Kommunernas skyldighet att ge anhöriga stöd enligt socialtjänstlagen är i stor utsträckning okänt bland anhöriga enligt befolkningsstudie. uppgav åtta av tio anhöriga att de inte behöver stöd. Det finns stora skillnader mellan kommuner i vilket stöd som erbjuds anhöriga. Skillnaderna gäller inte bara mellan kommuner utan också mellan olika förvaltningar i samma kommun. Anhörigstödet i kommunerna är främst uppbyggt kring serviceinsatser. Anhöriga söker sällan om bistånd för egen del. har styrt anhörigstödet i kommunerna. Stödet som erbjuds i många kommuner är anpassat efter äldre personer som vårdar äldre personer, ofta make-maka-relation. Avlösning är också ett viktigt kommunalt stöd. Det krävs dock att insatsen även är bra för den närstående för att den ska utnyttjas. Det finns indikationer på att avlösning underutnyttjas på grund av att den inte är individanpassad, flexibel eller håller god kvalitet. Kommunerna har även organiserat, styrt och finansierat anhörigstödet olika, inte bara mellan kommuner, utan också mellan förvaltningar i samma kommun. Det är genomgående ovanligt att kommunala riktlinjer innehåller rutiner för utredning av anhörigas situation och behov av stöd samt rutiner för hur anhörigperspektivet ska tas med i handläggningen av ärenden. Landstingen har ingen lagstadgad skyldighet att erbjuda vuxna anhöriga stöd. Det saknas ett systematiskt arbete med anhörigstöd i landstingen. Det anhörigstöd som finns är antingen en följd av lokala initiativ eller eldsjälars arbete. STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE 6Kunskapen om anhöriga och anhörigstödet