prop · H10380 · 2014-02-06 00:00:00 — bildning inom ett av gymnasieskolans yrkesprogram ska kunna vara anställd i en ny anställningsform, gymnasial lärlingsanställning. I paragrafens första stycke anges lagens tillämpningsområde. skilda anställningsformen kan enligt denna bestämmelse enbart komma i fråga för en elev som genomgår en sådan gymnasial lärlingsutbildning som avses i 16 kap. 11 § skollagen (2010:800) och endast inom ramen för det arbetsplatsförlagda lärandet, dvs. som ska upprättas enligt 16 kap. 11 a § skollagen. lärande avses den del av den gymnasiala lärlingsutbildningen som ska genomföras på en arbetsplats enligt 4 kap. 12 § gymnasieförordningen (2010:2039). Utbildningskontrakt ska upprättas mellan eleven, skol- huvudmannen och den som tillhandahåller den arbetsplatsförlagda delen Kontraktet reglerar vissa frågor som rör det arbetsplats- förlagda lärandet, bl.a. vilka delar av lärlingsutbildningen som ska genomföras på arbetsplatsen och omfattningen av dessa delar. tet ska därutöver bl.a. avtalstiden anges och grunderna för att utbild- ningskontraktet ska kunna upphöra innan avtalstiden löpt ut (se 16 kap. 11 a § skollagen). Om en elev utför arbete utöver det arbetsplatsförlagda lärandet kan det vara fråga om ytterligare en anställning som har ingåtts enligt lagen om anställningsskydd eller eventuella kollektivavtal. Om lärlingen arbetar extra på exempelvis och lov utförs således det arbetet inte inom ramen för den gymnasiala lärlingsanställningen. I andra stycket finns en upplysning om att arbetstagare som omfattas av denna lag är undantagna från tillämpningsområdet för lagen (1982:80) om anställningsskydd. I tredje stycket finns en upplysning om att det finns särskilda bestämmelser i semesterlagen (1977:480) om semester för arbetstagare i gymnasial lärlingsanställning. Förslaget behandlas i avsnitt 5.1, 5.2 och 5.4. 2 § Ett avtal om gymnasial lärlingsanställning är ogiltigt i den utsträckning det upphäver eller inskränker en arbetstagares rättigheter enligt denna lag. Avvikelser från lagen får dock göras genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation. En arbetsgivare som är bunden av ett kollektivavtal enligt första stycket får tillämpa avtalet även på arbetstagare som inte är medlemmar i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen men som sysselsätts i sådant arbete som avses med avtalet. I paragrafen regleras när ett avtal om gymnasial lärlingsanställning enligt lagen är ogiltigt samt möjligheten att avtala om avvikelser från lagen genom kollektivavtal. Av paragrafens första stycke framgår att lagen är tvingande till arbetstagarens förmån på så sätt att avsteg från lagen inte får göras till arbetstagarens nackdel i enskilda anställningsavtal. Däremot får avvikelser från lagen göras genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation. I andra stycket behandlas arbetsgivarens rätt att tillämpa ett kollektivavtal på arbetstagare som inte är medlemmar i någon avtalsslutande arbetstagarorganisation. En förutsättning för det är att arbetstagarna sysselsätts i arbete som avses med kollektivavtalet och att de inte omfattas av något annat tillämpligt kollektivavtal. Bestämmelsen har utformats på samma sätt som 2 § sista stycket lagen om anställningsskydd. Förslaget behandlas i avsnitt 5.5. 3 § Ett avtal om gymnasial lärlingsanställning får avse hela eller en del av tiden för det arbetsplatsförlagda lärandet i den gymnasiala lärlingsutbildningen. I paragrafen regleras avtalet om gymnasial lärlingsanställning. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ett avtal om gymnasial lärlingsanställning får avse hela eller en del av tiden för det arbetsplatsförlagda lärandet i den gymnasiala lärlingsutbildningen. Detta innebär att anställningen kan inledas efter det att det arbetsplatsförlagda lärandet påbörjats och upphöra innan det arbetsplatsförlagda lärandet i utbildningen är slutfört. Omfattningen av det arbetsplatsförlagda lärandet ska framgå av det utbildningskontrakt som ska upprättas mellan eleven, skolhuvudmannen och den som tillhandahåller den arbetsplatsförlagda delen av lärlingsutbildningen, se 16 kap. 11 a § skollagen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.2. 4 § Senast efter det att arbetstagaren har påbörjat sin anställning ska arbetsgivaren lämna skriftlig information till arbetstagaren om alla villkor som är av väsentlig betydelse för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet. Om anställningstiden är kortare än , är arbetsgivaren inte skyldig att lämna sådan information. Informationen ska innehålla åtminstone följande uppgifter: 1.arbetsgivarens och arbetstagarens namn och adress, anställningens tillträdesdag samt arbetsplatsen, 2.att anställningen avser en gymnasial lärlingsanställning och en kort specificering eller beskrivning av arbetstagarens arbetsuppgifter, 3.anställningens slutdag eller förutsättningar som gäller för att anställningen ska upphöra, 4.begynnelselön, andra löneförmåner och hur ofta lönen ska betalas ut, 5.längden på arbetstagarens betalda semester, att semesterledighet ska avtalas särskilt och vad som gäller i fråga om semesterersättning för semesterlön som tjänats in men inte tagits ut, 6.längden på arbetstagarens normala arbetsdag eller arbetsvecka, och 7.tillämpligt kollektivavtal, i förekommande fall. De uppgifter om förutsättningarna för anställningens upphörande som avses i andra stycket 3 samt uppgifter som avses i andra stycket 4–6 får, om det är lämpligt, lämnas i form av hänvisningar till annan författning, kollektivavtal eller utbildningskontrakt som reglerar dessa frågor. I paragrafen regleras arbetsgivarens skyldighet att skriftligen informera arbetstagaren om villkor som är väsentliga för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet. Paragrafen har införts efter förslag från Lagrådet och utformats med ledning av 6 c § lagen (1982:80) om anställningsskydd. Enligt första stycket ska arbetsgivaren skriftligen informera arbetstagaren om villkor som är av väsentlig betydelse för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet. Arbetsgivaren ska fullgöra denna sin skyldighet senast efter det att arbetstagaren har påbörjat sin anställning. Avgörande är alltså när anställningen tillträds, inte när anställningsavtalet ingicks. Informationen kan tas in i ett skriftligt anställningsavtal, ett skriftligt anställningsbevis eller något annat liknande dokument som på lämpligt sätt tillställs arbetstagaren. Arbetsgivarens skyldighet enligt paragrafen omfattar inte anställningar som är kortare än . Av andra stycket framgår att informationen ska innehålla åtminstone de uppgifter som räknas upp där. Enligt tredje punkten ska informationen innehålla uppgifter om anställningens slutdag eller förutsättningar som gäller för att anställningen ska upphöra. Av 6 § framgår att anställningen upphör när det arbetsplatsförlagda lärandet enligt utbildningskontraktet avslutas. Anställningen upphör dock om den löper ut enligt avtalet om gymnasial lärlingsanställning, om en part frånträder utbildningskontraktet i enlighet med villkoren i det, eller om en part frånträder anställningen, men inte utbildningskontraktet, i en situation där utbildningskontraktet kan frånträdas i enlighet med villkoren i det. Avtalstiden och grunderna för att utbildningskontraktet ska kunna upphöra innan avtalstiden löpt ut framgår av utbildningskontraktet (se författningskommentaren till 6 §). Enligt femte punkten ska arbetsgivaren informera arbetstagaren om längden på arbetstagarens betalda semester, att semesterledighet ska avtalas särskilt och vad som gäller i fråga om semesterersättning för semesterlön som tjänats in men inte tagits ut. Även om det följer av 5 § andra stycket semesterlagen (1977:480) att en arbetstagare i gymnasial lärlingsanställning enbart får ta ut semesterledighet om det har avtalats särskilt är det viktigt att arbetstagaren får veta hur lång betald semester han eller hon har rätt till i Detta eftersom det påverkar semesterersättningens storlek. Den semesterlön som har tjänats in men inte har tagits ut utbetalas i form av semesterersättning, se kommentaren till 5 § semesterlagen (avsnitt Enligt tredje stycket kan informationen i vissa delar lämnas genom hänvisning till författning, kollektivavtal eller utbildningskontrakt som reglerar de aktuella frågorna. Paragrafen anger inte informationsplikten på ett uttömmande sätt. Punkterna i andra stycket är endast av exemplifierande karaktär. ställningsvillkor som framgår av punkterna i andra stycket är sådana väsentliga villkor som arbetsgivaren alltid ska informera om. skriftlig information varierar från anställning till anställning. villkor som är väsentliga och som arbetsgivaren är skyldig att informera om enligt denna bestämmelse får avgöras från fall till fall. otydlig information om ett villkor innebär dock inte att arbetstagaren inte har rätt till den eller de förmånerna eller att villkoren inte gäller (jfr prop. 2005/06:185 s. 63 och s.116). En arbetstagare som anser att arbetsgivaren inte informerat om alla villkor av väsentlig betydelse får föra talan om skadestånd enligt 7 § för brott mot informationsskyldigheten. Förslaget behandlas i avsnitt 5.6. 5 § Om förutsättningarna för anställningen ändras genom ett beslut av arbets- givaren eller genom en överenskommelse mellan arbetsgivaren och arbets- tagaren och ändringen gäller någon av de uppgifter som arbetsgivaren har eller skulle ha informerat om enligt 4 §, ska arbetsgivaren lämna skriftlig information om ändringen inom en månad. I paragrafen regleras arbetsgivarens skyldighet att skriftligen informera arbetstagaren om förutsättningarna för anställningen ändras. har införts efter förslag från Lagrådet och utformats med ledning av 6 e § lagen (1982:80) om anställningsskydd som reglerar arbetsgivarens in- formationsskyldighet i dessa avseenden. Arbetsgivare ska informera arbetstagare inte bara om de villkor som anges i 4 § andra stycket, utan även om andra villkor som är av väsentlig betydelse för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet om sådana Om förutsättningarna för anställningen ändras beträffande någonting som arbetsgivaren tidigare informerat om, eller skulle ha in- formerat om, ska arbetsgivaren lämna skriftlig information om ändringen inom en månad. Förslaget behandlas i avsnitt 5.6. 6 § Anställningen upphör när det arbetsplatsförlagda lärandet enligt utbild- Anställningen upphör dock om 1. den löper ut enligt avtalet om gymnasial lärlingsanställning, 2. en part frånträder utbildningskontraktet i enlighet med villkoren i det, eller 3. en part frånträder anställningen, men inte utbildningskontraktet, i en Prop. 2013/14:80 situation där utbildningskontraktet kan frånträdas i enlighet med villkoren i det. Av paragrafen framgår när en gymnasial lärlingsanställning upphör. Paragrafen har ändrats med anledning av Lagrådets synpunkter på 7 §. Enligt första stycket första meningen upphör anställningen när arbetstagaren avslutar det arbetsplatsförlagda lärandet. Av första stycket andra meningen 1 följer dock att anställningen upphör om avtal har träffats än det arbetsplatsförlagda lärandet omfattar. Anställningen upphör också enligt första stycket andra meningen 2 om någon av parterna frånträder det utbildningskontrakt, som enligt 16 kap. 11 a § skollagen ska upprättas mellan eleven, skolhuvudmannen och den som tillhandahåller den arbetsplatsförlagda delen av den gymnasiala lärlingsutbildningen. I utbildningskontraktet ska, enligt nämnda paragraf, avtalstiden och grunderna för att detta ska kunna upphöra innan avtalstiden löpt ut anges. I förarbetena till bestämmelsen anges disciplinära problem eller att arbetsplatsen av olika skäl kan ta emot lärlingen som exempel på varför en arbetsgivare kan vilja säga upp lärlingsplatsen. Det kan också bero på att det inte längre finns en lämplig handledare eller att ett företag upphör med viss verksamhet. Skolan eller eleven kan också vilja säga upp utbildningskontraktet om eleven inte getts möjlighet att utbildas enligt ämnesplanen eller om kvaliteten på den arbetsplatsförlagda utbildningen är för låg (prop. 2010/11:104 s. 20). Av första stycket andra meningen 3 framgår att en part även kan välja att frånträda anställningen men inte utbildningskontraktet, i en situation där utbildningskontraktet kan frånträdas i enlighet med villkoren i det. Förevarande bestämmelse innebär att anställningen aldrig kan fortsätta om utbildningskontraktet upphör. Däremot kan eleven fortsätta den gymnasiala lärlingsutbildningen även om anställningen upphör (se vidare avsnitt 5.3). Eftersom lagen enligt 2 § är tvingande till arbetstagarens förmån kan arbetsgivaren inte med stöd av den avsluta anställningen av något annat skäl än vad som anges i utbildningskontraktet. En arbetsgivare bör dock, utöver vad som följer av lagen, kunna avskeda eller med viss skälig uppsägningstid säga upp en arbetstagare vid sådana grova kontraktsbrott som enligt allmänna avtalsrättsliga principer berättigar en part i ett ömsesidigt förpliktande avtalsförhållande att häva avtalet (jfr t.ex. AD 1985 nr 80, AD 2005 nr 43, AD 2006 nr 99 och AD 2008 nr 68). Förslaget behandlas i avsnitt 5.3. 7 § En arbetsgivare ska betala ersättning till arbetstagaren för den förlust som uppkommer och för den kränkning som inträffat om arbetsgivaren 1.avbryter den gymnasiala lärlingsanställningen , eller 2.bryter mot skyldigheten att lämna skriftlig information till arbetstagaren enligt 4 eller 5 §§. Vad som sägs i första stycket 1 gäller inte i ett sådant fall som avses i 6 § 2 eller 3. Om det är skäligt, kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. 2013/14:80 I paragrafen regleras i vilka fall arbetsgivaren kan bli skadeståndsskyldig enligt lagen. Paragrafen har justerats med anledning av synpunkter från Enligt första stycket 1 ska en arbetsgivare som avbryter en gymnasial lärlingsanställning vara ersättningsskyldig för den förlust som uppkommer och för den kränkning som inträffat. Enligt 16 kap. 11 a § skollagen ska utbildningskontraktet ange avtalstiden och grunderna för att kontraktet ska kunna upphöra innan avtalstiden löpt ut. Som har angetts i kommentaren till 6 § kan anställningen inte upphöra av något annat skäl än vad som anges i utbildningskontraktet eller som följer av allmänna avtalsrättsliga principer. Arbetsgivaren kan därför bli skadeståndsskyldig om t.ex. en anställd gymnasial lärling tvingas sluta i strid med vad som avtalats i utbildningskontraktet. Detta gäller även om arbetsgivaren avbryter den gymnasiala lärlingsanställningen utan att avbryta utbildningskontraktet. Av första stycket 2 följer att en arbetsgivare ska vara ersättningsskyldig för den förlust som uppkommer och för den kränkning som inträffat om denne bryter mot informationsskyldigheten enligt 4 eller 5 §§. Enligt andra stycket ska arbetsgivaren inte bli skadeståndsskyldig om en part frånträder utbildningskontraktet i enlighet med villkoren i kontraktet, eller om en part frånträder anställningen, men inte utbildningskontraktet, i en situation där utbildningskontraktet kan frånträdas i enlighet med villkoren i det. I en tvist om ersättning bör det dock finnas utrymme att vid sidan av denna lag tillämpa allmänna avtalsrättsliga principer vid kontraktsbrott (jfr t.ex. AD 2005 nr 43, AD 2006 nr 99, AD 2008 nr 68) samt möjlighet att jämka utbildningskontrakt, dvs. sätta ner avtalsvillkor som är oskäliga. Skadeståndet kan avse både ekonomisk och icke-ekonomisk skada. Det ekonomiska skadeståndet består av ersättning för den förlust som uppstår. Det allmänna skadeståndet avser icke-ekonomisk skada och beräknas utan anknytning till någon faktisk förlust eller utgift för arbetstagaren. Det avser en kompensation för den kränkning som inträffat. Avsikten är att regleringen principiellt ska motsvara regleringen i lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS), enligt vilken en obefogad uppsägning från arbetsgivaren kan leda inte bara till ekonomiskt skadestånd utan även till allmänt skadestånd (se 38 § LAS). Det allmänna skadeståndet bör kunna beräknas med ledning i den praxis som har utvecklats i anslutning till bl.a. 38 § LAS, med beaktande av de särskilda förhållanden som råder beträffande gymnasiala lärlingar, t.ex. när det gäller anställningstiden. Beroende på omständigheterna i det enskilda fallet innebär det att skadestånd kan komma att utgå med lägre belopp i vissa fall. I tredje stycket anges att skadeståndet kan sättas ned eller helt falla bort om det är skäligt. Exempel på när jämkning kan vara aktuell är om arbetstagaren inte har gjort något för att begränsa en uppkommen skada trots möjlighet till det eller där arbetstagaren själv på något sätt har medverkat till den uppkomna situationen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.7. 8 § En arbetstagare som vill kräva skadestånd enligt 7 § ska väcka talan från den tidpunkt då den skadegörande handlingen företogs. Om inte talan väcks inom , har arbetstagaren förlorat sin talan. I paragrafen finns en bestämmelse om preskription. Förslaget behandlas i avsnitt 5.7. 9 § Mål om tillämpning av denna lag handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Paragrafen innehåller en upplysningsbestämmelse om att mål om tillämpning av lagen handläggs enligt lagen om rättegång i arbetstvister. Förslaget behandlas i avsnitt 5.8. 8.2Förslag till lag om ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd Denna lag gäller arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Från lagens tillämpning undantas dock 1.arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgifter och anställningsvillkor får anses ha företagsledande eller därmed jämförlig ställning, 2.arbetstagare som tillhör arbetsgivarens familj, 3.arbetstagare som är anställda för arbete i arbetsgivarens hushåll, 4.arbetstagare som är anställda med särskilt anställningsstöd, i skyddat arbete eller i utvecklingsanställning, och 5.arbetstagare som är anställda i gymnasial lärlingsanställning. I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. I andra stycket införs en ny femte punkt som anger att lagen inte ska tillämpas på arbetstagare som är anställda i gymnasial lärlingsanställning. Bestämmelser om gymnasiala lärlingar finns i skollagen (2010:800) och i den nya lagen om gymnasial lärlingsanställning. Förslaget behandlas i avsnitt 5.4. 8.3Förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800) En elev som utför arbete enligt ett utbildningskontrakt ska i det sammanhanget inte anses som arbetstagare. Detta gäller inte om arbetet omfattas av ett avtal om gymnasial lärlingsanställning. Bestämmelser om sådan anställning finns i lagen (2014:000) om gymnasial lärlingsanställning. Paragrafen är ny och innehåller ett klargörande av en elevs rättsliga ställning när denne utför arbete enligt ett utbildningskontrakt. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafens första mening slås det fast att en elev som utför arbete enligt ett utbildningskontrakt i det sammanhanget inte ska anses som arbetstagare. Det är enligt bestämmelsen i 11 a § enbart gymnasiala lärlingar som kan utföra arbete enligt ett utbildningskontrakt. Beträffande andra elever med arbetsplatsförlagt lärande finns inte någon lagreglering om utbildningskontrakt. Av 11 a § framgår vidare att omfattningen av det arbetsplatsförlagda lärandet ska framgå av utbildningskontraktet. Om en elev utför arbete utöver det arbetsplatsförlagda lärandet är bestämmelsen i den nya 11 b § inte tillämplig på det arbetet, eftersom det inte utförs enligt utbildningskontraktet. Eleven kan då beträffande det arbetet komma att betraktas som arbetstagare enligt allmänna arbetsrättsliga Bestämmelsen står inte i konflikt med uttryckliga bestämmelser i . 2013/14:80 annan lag eller förordning om att den som genomgår utbildning i vissa fall ska likställas med arbetstagare. I sådana fall omfattas eleven av de regler som finns i lagen eller förordningen eftersom eleven i dessa fall ges samma rättigheter som en arbetstagare. Bestämmelsen hindrar alltså inte att en lärling enligt t.ex. 6 kap. 5 § skadeståndslagen (1972:207) ska likställas med arbetstagare om övriga förutsättningar i den paragrafen är uppfyllda. På motsvarande sätt ska en lärling likställas med arbetstagare enligt 3 kap. 3 § arbetsmiljölagen (1977:1160). Av andra meningen framgår att vad som sägs i första meningen om att en elev inte ska anses som arbetstagare inte ska gälla om arbetet omfattas av ett avtal om gymnasial lärlingsanställning. Vidare finns i tredje meningen en upplysning om att bestämmelser om sådan anställning finns i lagen om gymnasial lärlingsanställning. Det är naturligtvis av stort värde för den som vill påstå att ett avtal om gymnasial lärlingsanställning har ingåtts att ett sådant har dokumenterats skriftligen. Arbetstagaren har enligt 4 § lagen (2014:000) om gymnasial lärlingsanställning rätt att få skriftlig information om anställningen och dess väsentliga villkor. Av 1 § andra stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd följer att arbetstagare i gymnasial lärlingsanställning undantas från den lagens tillämpningsområde. Förslaget behandlas i avsnitt 5.1. 8.4Förslag till lag om ändring i semesterlagen (1977:480) När det gäller en anställning som avses pågå och som inte varar , får det avtalas att semesterledighet inte ska läggas ut. I sådant fall har arbetstagaren rätt till semesterersättning. Arbetstagare i gymnasial lärlingsanställning har rätt till semesterledighet enbart om detta har avtalats särskilt. En arbetstagare i sådan anställning har rätt till semesterersättning för den semesterlön som tjänats in men inte tagits ut. Sådan ersättning ska, om inte annat avtalats eller följer av 28 § första och andra styckena eller 30 §, betalas ut senast efter vårterminens slut. Paragrafen innehåller särskilda bestämmelser om semesterledighet. Paragrafens andra stycke är nytt och innehåller särskilda bestämmelser om semesterledighet för arbetstagare i gymnasial lärlingsanställning. Sådana arbetstagare har, enligt andra stycket första meningen, rätt till semesterledighet enbart om detta har avtalats särskilt mellan arbetstagaren och arbetsgivaren. Eftersom en arbetstagare i gymnasial lärlingsanställning även har förpliktelser gentemot sin skolhuvudman kan uttag av semesterledighet utan att motsvarande ledighet har beviljats av rektor innebära att eleven är frånvarande från utbildningen utan giltigt skäl. Detta innebär dock inte att avtalet mellan arbetstagaren och arbetsgivaren därmed skulle anses ogiltigt. Bestämmelser om rektors möjligheter att bevilja ledighet från skolarbetet finns i 12 kap. 2 § gymnasie- 2013/14:80 I andra stycket andra meningen föreskrivs att en arbetstagare i gymnasial lärlingsanställning har rätt till semesterersättning för den semesterlön som tjänats in men inte tagits ut. Om anställningen fortsätter efter ett sommarlov ska intjänad semesterersättning betalas ut senast efter vårterminens slut. När anställningen upphör ska återstående semesterersättning betalas ut utan oskäligt dröjsmål och senast efter anställningens upphörande (28 § första stycket och 30 § första stycket). Om det inte går att beräkna semesterersättning inom efter anställningens upphörande ska den betalas ut inom efter det att hindret mot att beräkna ersättningen upphörde (30 § andra stycket). Om anställningsvillkoren ändras så att semesterledighet med semesterlön ska förläggas redan under intjänandeåret ska vidare semesterersättning betalas ut från vilken de nya anställningsvillkoren ska gälla (28 § andra stycket). Arbetstagaren och arbetsgivaren kan också avtala om att ersättningen under pågående anställning ska betalas ut vid någon annan tidpunkt än i anslutning t.ex. att viss del av ersättningen ska betalas ut i samband med höstterminens slut. Förslaget behandlas i avsnitt 5.10.2. Om anställningen upphör innan arbetstagaren har fått den semesterlön som tjänats in, ska arbetstagaren i stället få semesterersättning. Detta gäller inte om annat följer av 30 b eller 31 §.