prop · H103170 · 2014-03-18 00:00:00 — Någon ställning till förslaget i denna del bör alltså inte tas . Utredningen föreslår vidare att bestämmelsen om att rätten, allt efter målets beskaffenhet, ska verka för att målet förbereds så det kan avgöras på ett ändamålsenligt sätt genom hänvisning görs tillämplig även i hovrätten. Med beaktande av de tydliga reglerna i 51 kap. RB som gäller för hovrättens handläggning av överklagade domar i brottmål anser regeringen att det saknas behov av att göra bestämmelsen om rättens ansvar under förberedelsen tillämplig i hovrätten. När det gäller brottmål som rör enskilt åtal gäller i huvudsak samma bestämmelser som vid förberedelsen i tvistemål (47 kap. 6–8 §§ RB). Däremot saknas det en särskild bestämmelse om rättens ansvar att bedriva materiell processledning under förberedelsen. Utredningen har, som en konsekvens av förslaget att en sådan bör införas för brottmål som rör allmänna åtal, föreslagit att en motsvarande bestämmelse tas in i 47 kap. RB. Av de skäl som angetts ovan tar regeringen inte ställning till förslaget såvitt avser materiell processledning . I utredningens lagförslag gällande enskilda åtal ingår emellertid även en bestämmelse om att rätten, allt efter målets beskaffenhet, ska verka för att målet förbereds så att det kan avgöras på ett ändamålsenligt sätt. Någon motsvarande bestämmelse finns inte för tvistemålens del. Med hänsyn till att reglerna om förberedelse av mål om enskilt åtal i övrigt har så stora likheter med bestämmelserna om förberedelse i tvistemål, anser regeringen att utredningens förslag i denna del inte bör genomföras. Regeringen lämnar i avsnitt 4.3 förslag om förberedelsesammanträde i omfattande mål. Det är dock inte nödvändigt att hålla sammanträde i alla mål. I de fall förberedande åtgärder krävs kan det som utredningen är inne på vara mer ändamålsenligt att klargöra eventuella frågor genom skriftväxling i stället för att hålla ett sammanträde. 2013/14:170 därför att det införs en bestämmelse som anger att förberedelse får ske vid ett sammanträde eller genom skriftväxling. När det gäller tvistemål är detta reglerat i 42 kap. 9 § RB. För fullständighetens skull bör det, liksom för tvistemålens del, också tydliggöras att förberedande åtgärder även kan ske genom annan handläggning än sammanträde och skriftväxling. Även om det hålls ett sammanträde kan skriftlig förberedelse eller förberedelse genom annan handläggning vara ett komplement för att klargöra vissa specifika frågor. Det bör därför i likhet med utredningens förslag också tydliggöras att olika typer av förberedelse får förenas om det är lämpligt. Det finns inte skäl att, som förordar, låta åklagarens inställning ha avgörande betydelse för hur målet handläggs. Åklagaren bör dock, enligt gällande regler, i stämningsansökan ange om det finns några önskemål om hur målet ska handläggas (45 kap. 4 § fjärde stycket RB). 4.3Förberedelsesammanträde i omfattande mål Regeringens förslag: Vid bedömningen av om ett förberedelsesammanträde behövs ska rätten särskilt beakta om målets omfattning gör att ett sammanträde kan antas främja att huvudförhandlingen kan genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att sammanträde ska hållas i mål som är eller kan förväntas bli omfattande om det inte är obehövligt eller det annars finns särskilda skäl som talar mot det. (Se SOU 2013:17 avsnitt 11.3.4.) Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna som kommenterar utredningens förslag tillstyrker det. Till dem som ställer sig positiva till förslaget hör bl.a. JO, , , , och . Några invändningar framkommer också. Enligt , som i huvudsak tillstyrker förslaget, bör utgångspunkten för vad som ska anses vara ett omfattande mål vara mål som förväntas ta något fler förhandlingsdagar än det antal dagar som utredningen utgår ifrån. Behovet av den föreslagna presumtionsregeln ifrågasätts av , som menar att en sådan regel kan motverka syftet och bli stelbent. Även ställer sig tveksam till förslaget om en presumtionsregel och anser i stället att bestämmelsen ska formuleras på så sätt att förberedelsesammanträde i de aktuella målen ska hållas vid behov. Utredningens förslag avstyrks av Attunda tingsrätt, i huvudsak av det skälet att en presumtionsregel är alltför långtgående. Tingsrätten påtalar också att förslaget är betänkligt med hänsyn till att häktningstiderna som en följd därav kommer att förlängas. Även avstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 45 kap. 13 § RB ska rätten hålla sammanträde med parter och andra som berörs om det behövs för målets förberedelse eller av något annat skäl. Sammanträdet kan avse själva huvudfrågorna i målet men kan också ägnas åt planering av en kommande huvudförhandling (prop. 1986/87:89 s. 232). sammanträdet behandla vissa rättegångsfrågor eller ägnas åt bevisupptagning utom huvudförhandling, se regeringens proposition En modernare rättegång – reformering av processen i allmän domstol (prop. 2004/05:131 s. 252). Det är regeringens utgångspunkt att ett sammanträde under förberedelsen i ett omfattande mål som regel medför fördelar för målets fortsatta handläggning. Huvudförhandlingen kan genom detta planeras på ett bättre sätt. Genom att eventuella oklarheter dessutom kan redas ut i ett tidigt skede kan huvudförhandlingen genomföras mer koncentrerat. Trots det visar utredningens målundersökning att förberedande sammanträden i omfattande mål hålls relativt sällan. Det hade inte skett i något av de mål som ingick i utredningens målundersökning. I likhet med utredningen anser regeringen att möjligheten att hålla förberedelsesammanträde bör utnyttjas oftare och på ett mer strukturerat sätt. Utredningen föreslår att bestämmelsen i 45 kap. 13 § RB om när förberedelsesammanträde ska hållas kompletteras med en regel om att sammanträde ska hållas i mål som är eller kan förväntas bli omfattande om det inte är obehövligt eller det annars finns särskilda skäl som talar mot det. Flera remissinstanser ställer sig positiva till utredningens förslag. Exempelvis anser att den föreslagna regeln svarar mot angelägna reformbehov och att den framstår som ändamålsenlig och lämplig. Vidare framhåller att ett väl genomfört förberedelsesammanträde regelmässigt är av stor vikt för att en huvudförhandling i ett omfattande mål ska vara effektiv och ändamålsenlig. Enligt är förslaget om förberedelsesammanträde avgörande för brottmålsprocessens effektivitet och ett av de viktigaste förslagen för att uppnå målet om koncentration till tingsrättsprocessen. anför vidare att det inom föreslaget finns möjlighet till resursbesparingar och att det är viktigt för förtroendet för rättsväsendet att huvudförhandlingen kan genomföras effektivt och professionellt. Utredningens förslag får även kritik. är inte övertygad om att det finns behov av att ytterligare styra upp användningen av sammanträden genom att uttryckligen ange att ett sammanträde ska hållas i mål som är eller förväntas bli omfattande om det inte är obehövligt eller annat särskilt skäl talar mot det. En sådan presumtionsregel kan enligt tingsrätten motverka sitt syfte och bli stelbent. Även ställer sig tveksam till förslaget om en presumtionsregel. Förslaget avstyrks av och Attunda tingsrätt. anför att det inte finns sakliga skäl att styra domstolarna i deras planering av stora mål mot en utökad användning av sammanträden. Enligt tingsrättens mening är det endast i en mindre andel av de omfattande målen som sammanträde är den lämpligaste formen av förberedelse och i dessa mål hålls sammanträde . Med hänsyn till de vinster för handläggningen som ett sammanträde under förberedelsen i omfattande mål som regel kan få, anser regeringen att regelverket bör utformas på så sätt att ett sammanträde kommer till stånd, när det kan medföra fördelar för genomförandet av huvudförhandlingen. Bestämmelsen i bör därför kompletteras med en regel med detta syfte. När det gäller den närmare utformningen av en sådan bestämmelse gör regeringen följande 2013/14:170 överväganden. Utredningen föreslår att regeln ska gälla för mål som är eller kan förväntas bli omfattande utan att definiera vad som menas med ett omfattande mål. Utredningen anser att en rimlig utgångspunkt är att mål som förväntas pågå i fyra till fem hela förhandlingsdagar eller mer, i regel bör anses som ett omfattande mål. Utredningens utgångspunkt får invändningar från ett par remissinstanser. Enligt pågår ganska många mål i och det skulle enligt tingsrätten medföra ökade kostnader samt en stor arbetsinsats såväl för domstolen som för andra aktörer att hålla förberedelsesammanträden i alla dessa mål. Attunda tingsrätt anser att den föreslagna ordningen är alltför långtgående. I synnerhet med utgångspunkt i den vida definitionen av omfattande mål. Enligt tingsrätten skulle det knappast vara motiverat att hålla förberedande sammanträde i flertalet av de mål där huvudförhandlingen beräknas ta fyra till fem eller fler huvudförhandlingsdagar i anspråk. Den nuvarande bestämmelsen anger att sammanträde ska hållas om det behövs för målets förberedelse eller av något annat skäl. Det är enligt regeringen inte lämpligt att ha ytterligare en bestämmelse om när sammanträde ska hållas och att knyta den frågan till den förväntade längden på huvudförhandlingen. Det riskerar att leda till oklarheter om vilken bestämmelse som ska tillämpas och, som bl.a. är inne på, att regleringen blir alltför stelbent. Enligt regeringens mening bör den nya bestämmelsen i stället utformas så att det tydliggörs att rätten vid bedömningen av om ett förberedelsesammanträde behövs särskilt ska beakta om målets omfattning gör att ett sammanträde kan antas främja att huvudförhandlingen kan genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Attunda tingsrätt befarar att förslaget om förberedelsesammanträde kan leda till förlängda häktningstider. Regeringen behandlar den frågan närmare i avsnitt 4.5. Regeringen föreslår inte några förändringar i reglerna som rör kallelser till förberedelsesammanträde. Frågan om vilka som ska kallas till sammanträdet får därför avgöras på samma sätt som . Det är inte alltid nödvändigt att kalla alla parter. Vidare är det i många fall onödigt att ålägga de enskilda parterna personlig inställelse. Till ett planeringsammanträde är det i allmänhet tillräckligt att åklagaren och försvararna kallas (Fitger m.fl., , kommentaren till 45 kap. 13 § RB). En tilltalad bör dock inte kunna fråntas rätten att infinna sig personligen (jfr JO 1995/96 s. 35). Är den tilltalade häktad kan närvaron ske genom ljud- och bildöverföring enligt 5 kap. 10 § RB. I de fall rätten håller förberedande sammanträde i mål med häktade tilltalade bör därmed de praktiska konsekvenserna för Kriminalvården, exempelvis vad gäller transporter, inte bli så stora. 4.4Förberedelse under ledning av rätten innan åtalet väcks Regeringens bedömning: Det bör inte införas en bestämmelse om att rätten får hålla ett förberedelsesammanträde innan åtal väcks. förundersökningen om det med hänsyn till ett kommande måls förväntade omfattning eller något annat skäl finns ett särskilt behov av att rättegången förbereds innan åtalet väcks. (Se SOU 2013:17 avsnitt 11.3.5.) Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som kommenterar utredningens förslag tillstyrker det. Till dem som ställer sig positiva till förslaget hör bl.a. JO, och Justitiekanslern. Förslaget avstyrks av som uppger att det saknas behov av föreslagen reglering. Behovet ifrågasätts även av . Skälen för regeringens bedömning: Det är naturligtvis en fördel om förberedande åtgärder kan vidtas under målets handläggning. Regeringen lämnar i avsnitt 4.3 förslag om förberedelsesammanträde i omfattande mål. I ljuset av det framstår behovet av en reglering som möjliggör att rätten håller ett sammanträde redan innan åtal har väckts som mindre framträdande. Behovet ifrågasätts även av bl.a. . Till det kommer, som Hovrätten för påpekar, att rätten inte annat än undantagsvis bör vara involverad i målet under förundersökningen. Enligt nuvarande regler kan åklagaren, om det kan antas vara till fördel för åtalsbeslutet eller sakens fortsatta handläggning, hålla ett särskilt sammanträde med den misstänkte eller dennes försvarare (23 kap. 18 § tredje stycket RB). Om det finns behov av att involvera rätten i detta tidiga skede kan formlösa kontakter tas mellan parterna och domstolen. Regeringen bedömer att nuvarande möjligheter tillsammans med de förslag som i avsnitt 4.3 och 4.5 lämnas om förberedelsesammanträde i omfattande mål och förlängda tidsfrister för påbörjande av huvudförhandling i mål med frihetsberövande personer är tillräckliga för att möjliggöra en ändamålsenlig förberedelse av stora mål. Regeringen gör därför bedömningen att utredningens förslag i denna del inte bör genomföras. 4.5Tidsfrister för påbörjande av huvudförhandling Regeringens förslag: Om den tilltalade är anhållen eller häktad, ska huvudförhandling påbörjas och senast från den dag då åtalet väcktes om inte ett förberedelsesammanträde har hållits. Om ett sådant sammanträde har hållits ska huvudförhandlingen i stället påbörjas senast från den dag då åtalet väcktes. Det förtydligas att uppskov med att påbörja huvudförhandlingen får göras om det är nödvändigt för att en särskild utredning om den tilltalades personliga förhållanden ska hinna färdigställas. Det sistnämnda gäller även i mål där den tilltalade är ålagd reseförbud. Regeringens bedömning: Den förlängda tidsfristen för att påbörja huvudförhandling när förberedelsesammanträde har hållits bör inte gälla i de fall den åtalade är och åtalet gäller brott för vilket det är föreskrivet fängelse . Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att, i mål där den tilltalade är anhållen eller häktad och det finns behov av förberedelsesammanträde, sammanträde ska hållas senast från den dag då åtalet väcktes. Huvudförhandlingen ska i dessa fall som huvudregel påbörjas senast efter att åtalet väcktes. Om utredningen av den tilltalades personliga förhållanden inte är färdigställd ska huvudförhandlingen kunna påbörjas senare om den tilltalade inte har något att invända mot detta och det inte heller av något annat skäl är olämpligt. Utredningens föreslår att bestämmelsen även ska vara tillämplig i de ungdomsmål i vilka samma tidsfrister gäller som när den tilltalade är häktad. (Se SOU 2013:17 avsnitt 11.3.7.) Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som kommenterar utredningens förslag tillstyrker det eller har inga invändningar. Till dem som ställer sig positiva till förslaget hör bl.a. och Justitiekanslern. När det gäller förslaget att det ska bli möjligt att vänta med huvudförhandlingen till dess att personutredningen är tillgänglig påpekar dock JO och att redan gällande lydelse av aktuell bestämmelse i och för sig rymmer den möjligheten. JO anför vidare att den tilltalade inte bör ha möjlighet att motsätta sig ett uppskov av nu nämnt slag på det sätt utredningen föreslår. Hovrätten för Nedre och anser att det även bör införas en möjlighet att med den tilltalades samtycke skjuta på tidsgränsen för huvudförhandlingen om den tilltalade vill ha en viss försvarare som inte har möjlighet att närvara inom den frist som tillämpas. påpekar att den föreslagna regleringen inte får användas enbart för att förlänga fristerna i fall då ett förberedelsesammanträde annars inte behövs. , som tillstyrker utredningens förslag, lyfter fram det förhållandet att barnrättskommitté anfört att ett barn som är frihetsberövat ska åtalas och ställas inför rätta efter det att frihetsberövandet inleddes. har också uppmanat konventionsstaterna att införa bestämmelser som garanterar att ett slutligt beslut fattas från det att åtal har väckts. anför att en skyndsam handläggning är av avgörande betydelse i mål med unga tilltalade och att det bör övervägas om fristen kan göras kortare än vad som föreslås. anser att tidsfristen för när huvudförhandling ska påbörjas i sådana ungdomsmål i vilka samma tidsfrister gäller som när den tilltalade är häktad bör kunna utsträckas till en månad. Enligt tingsrätten är det ofta svårt att få parter och vårdnadshavare delgivna inom den nuvarande tvåveckorsfristen. Skälen för regeringens förslag och bedömning Förlängd frist i mål med vuxna tilltalade när sammanträde har hållits Enligt 45 kap. 14 § första stycket RB ska rätten i brottmål bestämma tid för huvudförhandling . När en tilltalad är anhållen eller häktad ska, enligt andra stycket i bestämmelsen, huvudförhandling påbörjas och senast från den dag då åtalet väcktes. Undantag kan dock göras där ett längre uppskov är nödvändigt på grund av att förundersökning behöver vidtas eller kompletteras, förberedande åtgärd behövs för att bevisningen ska vara på en gång tillgänglig vid huvudförhandlingen, eller det behövs med hänsyn till målets omfattning eller annan omständighet. Har den tilltalade häktats efter åtalet, räknas tiden för hans eller hennes häktande. Regeringen föreslår i avsnitt 4.3 att rätten vid bedömningen av om ett sammanträde behövs särskilt ska beakta om målets omfattning gör att ett sådant kan antas främja att huvudförhandlingen kan genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Det är inte ovanligt att den tilltalade är häktad i mål där det kan finnas behov av förberedelsesammanträde. För att det ska finnas en praktisk möjlighet att hålla ett förberedelsesammanträde i häktade mål kan det, som utredningen uttalar, finnas anledning att överväga en förlängning av den tvåveckorsfrist som gäller för inledande av huvudförhandling. Behovet av att förlänga fristen måste emellertid vägas mot intresset av att den tilltalades frihetsförlust inte blir längre än vad som är absolut nödvändigt (NJA II 1943 s. 574). Den tilltalades intresse av att frihetsberövandet blir så kortvarigt som möjligt väger mycket tungt. I sammanhanget måste hänsyn också tas till vad som gäller enligt Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). I artikel 5.3 i konventionen föreskrivs att den som berövats friheten som misstänkt för brott ska ha rätt till rättegång inom skälig tid eller till frigivning i avvaktan på rättegång. Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna har i flera rättsfall prövat vad som i detta sammanhang ska förstås med skälig tid. Uttrycket måste tolkas mot bakgrund av att det i artikeln rör sig om personer som är berövade friheten. Skälig tid måste därför tolkas restriktivt, och det bör i princip avse än den som kan tolereras när det gäller rätten enligt artikel 6.1 till rättegång inom skälig tid. Någon absolut maximitid för häktning följer dock inte av artikel 5.3 (, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, fjärde upplagan, 2012, s. 129 ff.). I sammanhanget bör även beaktas att den aktuella fristen förlängdes från en genom lagändringar som trädde ikraft , se regeringens proposition Advokaters vittnesplikt och andra processrättsliga frågor (prop. 2009/10:182). Regeringen uttalade i det lagstiftningsärendet att den praktiska tillämpningen av den förändrade regleringen borde utvärderas när den varit i kraft (a. prop. s. 40). En sådan utvärdering ansågs viktig för att säkerställa att den förlängda fristen inte tillämpas på ett sätt som undergräver kravet på att huvudförhandlingen ska påbörjas . I de fall där häktningstiderna blir långa i är det som regel förundersökningen, dvs. tiden fram till åtal, som tar mest tid i anspråk. I det sammanhanget framstår tiden mellan åtal och huvudförhandling som relativt begränsad. Syftet med regeringens förslag om sammanträde i omfattande mål är att huvudförhandlingen i målet ska kunna genomföras på ett så ändamålsenligt och effektivt sätt som möjligt. En bättre förberedd huvudförhandling kan således i många fall medföra att den totala häktningstiden inte kommer att förlängas och i vissa fall även förkortas. Vid en samlad bedömning anser regeringen att det finns både behov och utrymme att i de fall ett sammanträde hållits under 2013/14:170 förberedelsen förlänga den frist som gäller när huvudförhandlingen senast ska inledas. Utredningen föreslår att fristen inom vilken huvudförhandling som huvudregel ska påbörjas ska förlängas i de fall förberedelsesammanträde hållits. Enligt utredningen bör detsamma gälla för ungdomsmål. Utredningens förslag till lagtext omfattar även de fall då rätten har hållit ett sammanträde med tillämpning av den nuvarande bestämmelsen i 45 kap. 13 § första stycket RB. Vid en avvägning av behovet av ytterligare tid för att få ett sammanträde till stånd och intresset av att den tilltalades frihetsförlust inte blir längre än nödvändigt finner regeringen att den frist som utredningen föreslår framstår som väl lång. En frist framstår som lämpligare. En sådan förlängning bör ge domstolarna utrymme att hålla sammanträdet. Dagens reglering medger att huvudförhandlingen kan påbörjas senare än då åtalet väcktes om längre uppskov är nödvändigt på grund av åtgärd som avses i 45 kap. 11 eller 12 § RB, målets omfattning eller annan omständighet. Dessa möjligheter till uppskov bör enligt regeringen vara tillämpliga även på de fall som omfattas av regeringens förslag om en frist när sammanträde har hållits. En sådan ordning föreslår även utredningen. Med den frist som regeringen föreslår finns det inte anledning att lämna något förslag om när förberedelsesammanträdet senast måste hållas. Det är dock viktigt att tiden för den tilltalades frihetsberövande inte blir längre än absolut nödvändigt. Det får givetvis inte, som är inne på, förekomma att möjligheten att hålla sammanträde används för att kunna senarelägga huvudförhandlingen, för att det av exempelvis planeringsskäl eller ett pressat arbetsläge vid domstolen innebär svårigheter att inleda huvudförhandlingen inom ordinarie frist. Rätten har också ett ansvar att fortlöpande pröva om frihetsberövandet ska bestå. Lagrådet har haft vissa lagtekniska synpunkter på hur 45 kap. 14 § andra stycket RB bör utformas. Regeringen gör dock bedömningen att regleringen i den delen blir mer lättillgänglig med lagrådsremissens förslag. När det gäller den utvärdering som aviserades års lagändringar anser regeringen alltjämt att en sådan utvärdering bör göras. Det är dock lämpligt att den genomförs sedan även de nu föreslagna ändringarna varit i kraft . Utredningen föreslår inte någon förlängning av fristen inom vilken huvudförhandling ska påbörjas i mål där den tilltalade är ålagd reseförbud och förberedelsesammanträde har hållits. Mot bakgrund av att huvudförhandlingen i dessa fall ska påbörjas senast inom en månad från den dag då åtalet väcktes (45 kap. 14 § tredje stycket RB) saknas det också enligt regeringens mening behov av någon sådan förlängning. I 29 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare anges att om allmänt åtal väcks mot den som inte har fyllt för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse så ska de tidsfrister iakttas som är föreskrivna för åtgärder i mål där den tilltalade är häktad. Regeringen lämnar nu förslag som innebär att tidsfristen i häktade mål förlängs i de fall ett förberedelsesammanträde har hållits. När det gäller frågan om en sådan förlängning av fristen även bör gälla i ungdomsmål gör regeringen följande bedömning. Regeringen anser att en skyndsam handläggning är av särskild vikt när det gäller unga tilltalade. Detta gäller i synnerhet om den unga tilltalade är frihetsberövad. Även Brottsoffermyndigheten ger uttryck för denna uppfattning. Det framstår mot denna bakgrund som olämpligt med en generell förlängning av tidsfristen i mål där allmänt åtal har väckts mot en person som inte fyllt för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse . Regeringen föreslog därför i lagrådsremissen att den nya regeln om förlängd tidsfrist inte ska gälla för sådana mål.