prop · H103225 · 2014-04-24 00:00:00 — att få ersättning för sina försäkringskostnader från den enskilde. ändring i detta avseende föreslås inte av utredningen, vilket är en bedöm- ning som remissinstanserna delar. Regeringen anser, av principiella skäl, inte heller att det är lämpligt att det införs en sådan möjlighet. Några remissinstanser, däribland Hovrätten för och kommun, förespråkar att kommunen ska stå för kostnaden för gode mäns och förvaltares försäkringar och motiverar detta med att det är kommunen som utser ställföreträdare och har ett tillsynsansvar män och Förvaltare och univer- sitet menar att en sådan skyldighet för kommunen kan inverka positivt på rekryteringen av gode män och förvaltare. Något som talar mot en sådan lösning är att ställföreträdare inte är anställda av kommunen utan fullgör ett privaträttsligt uppdrag. Att kommunen skulle svara för deras försäk- ringar väcker därför frågor utifrån kommunalrättsliga principer, bl.a. om Det har inte heller uppmärksammats att enskilda eller ställ- företrädare annat än i undantagsfall drabbas av förluster till följd av att det saknas försäkring. Enligt regeringens bedömning bör därför inte kommunen stå för ställföreträdares försäkringskostnader. Mot den angivna bakgrunden och med hänsyn till att ställföreträdare möjligheter att teckna försäkring till en låg kostnad anser 2013/14:225 regeringen att det inte bör införas en möjlighet för gode män och förvaltare att få ersättning för försäkringskostnader från den enskilde eller kommunen. i län anser att det ska vara obligatoriskt för ställföreträdare att teckna ansvarsförsäkring. Som regeringen tidigare uttalat är förhållandena alltför skiftande mellan olika ställföreträdarskap för att motivera en sådan skyldighet (jfr prop. 2007/08:150 s. 56). I en del fall kan visserligen en ställföreträdare redan ha en ansvarsförsäkring inom ramen för sin yrkesverksamhet som t.ex. advokat eller revisor. För andra ställföreträdare finns det goda möjligheter att, när det är motiverat, teckna försäkring till låg kostnad. Inget hindrar heller att överförmyndaren, vid bedömningen av om någon är lämplig som ställföreträdare, ställer krav på försäkringsskydd. 10Ökat inflytande vid valet av god man eller förvaltare Regeringens förslag: Den person som den enskilde föreslår som god man eller förvaltare ska utses, om han eller hon uppfyller lämplighetskraven och vill åta sig uppdraget. utrednings förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invänd- Skälen för regeringens förslag: En god man eller förvaltare kan utses för någon som till följd av sjukdom, psykisk störning eller annat liknande förhållande behöver hjälp att ta hand om sina angelägenheter. När en god man eller förvaltare förordnas innebär det att de beslut som tidigare fattades av den enskilde i praktiken i stället fattas av ställföreträdaren. I situationer där den enskilde behöver förlita sig på en annan person för att få hjälp med personliga och ekonomiska angelägenheter är det viktigt att det finns ett förtroendefullt förhållande, att den enskilde känner sig trygg i sin vardag och att principen om självbestämmande får genomslag. Som ett led i detta arbetar regeringen med frågan om framtidsfullmakter. Genom en sådan fullmakt skulle en enskild kunna välja en person som företräder honom eller henne om behov uppstår senare i livet. Vikten av självbestämmande gör sig emellertid i lika stor utsträckning gällande inom ramen för ett godmanskap eller förvaltarskap. För att säkerställa den enskildes rätt till inflytande över sin egen situation finns det därför regler om att den enskilde ska samtycka till att en god man förordnas, om hans eller hennes tillstånd tillåter det. Ett beslut om att utse en ställföreträdare mot den enskildes vilja får bara fattas om det är helt nödvändigt. Däremot finns det inte något uttryckligt krav på att den enskilde ska samtycka till vem som utses till ställföreträdare. gäller visserligen att den enskilde ska ges tillfälle att yttra sig över bl.a. vem som ska förordnas som god man eller förvaltare, om det kan ske. dock skillnad på att godta någon som föreslagits och på att själv få välja Prop. 2013/14:225 ställföreträdare. En utgångspunkt för regeringen är att samhällets hjälpinsatser ska bygga på respekten för enskildas integritet samt att enskilda i största möjliga utsträckning ska ges inflytande och medbestämmande i angelägenheter som rör dem själva. Särskilt mot bakgrund av att ställföreträdare i vissa fall kan förordnas utan samtycke bör den enskildes synpunkter på vem som ska företräda honom eller henne tillmätas stor betydelse. Regeringen anser mot den bakgrunden att det är angeläget att säkerställa att den enskilde ges större möjligheter till inflytande över valet av ställföreträdare. Det ger goda förutsättningar för en väl fungerande relation mellan den enskilde och ställföreträdaren grundat på ömsesidigt förtroende. Ett sådant inflytande kan också leda till att antalet önskemål om byte av ställföreträdare minskar och därmed till en arbetsbesparing hos överförmyndaren. Om de enskildas egna önskemål ges större vikt kan det också leda till att rekryteringsbasen till ställförträdaruppdrag breddas, eftersom det sannolikt resulterar i att andra personer än de som självmant åtar sig ställföreträdaruppdrag kan utses. Ett ökat inflytande för den enskilde över vem som ska förordnas som god man eller förvaltare ger alltså fördelar såväl för den enskilde som för överförmyndaren. Ett sätt att uppnå detta skulle kunna vara att införa ett krav på samtycke till vem som utses till ställföreträdare. Regeringen delar dock utredningens bedömning att ett sådant krav inte bör införas, eftersom det kan leda till att det i vissa fall blir omöjligt att i förlängningen ens anordna ett godmanskap. I stället bör utgångspunkten vara att den person som den enskilde föreslår som god man eller förvaltare också utses. En förutsättning bör dock vara att denne bedöms lämplig och också vill åta sig uppdraget. Om den föreslagna ställföreträdaren inte bedöms lämplig och rätten eller överförmyndaren därför inte kan gå den enskilde till mötes, krävs att skälen för detta redovisas, något som inte är självklart enligt nuvarande ordning. Därigenom säkerställs att beslutet är väl motiverat och att den enskilde ges bättre möjligheter att förstå varför hans eller hennes vilja inte tillgodosetts, vilket i sin tur kan leda till att färre beslut överklagas. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att den person som den enskilde föreslår som god man eller förvaltare ska utses om han eller hon uppfyller lämplighetskraven (se vidare avsnitt 11) och vill åta sig uppdraget. 11Bättre kontroll av ställföreträdares lämplighet Regeringens förslag: Innan någon förordnas till god man eller förvaltare ska personens lämplighet kontrolleras i den utsträckning som behövs. utrednings förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. påpekar att det kan vara 2013/14:225 svårt att få fram relevanta uppgifter för personer med utländsk härkomst, vilket kan leda till att sådana personer inte förordnas. Många remissinstanser, bl.a. Kommuner och Landsting, Föreningen och Handkappförbundens samarbetsorgan, framför synpunkter på vem som bör kunna komma i fråga för ett ställföreträdaruppdrag. Skälen för regeringens förslag Skärpt kontroll av ställföreträdares lämplighet För den som behöver god man eller förvaltare är det avgörande att den som utses är lämplig för uppdraget. Av och lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn framgår att den som utses ska vara rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig. Den som är underårig eller som själv har förvaltare får inte vara god man eller förvaltare. Regleringen är generellt utformad och ger inte företräde åt någon person med särskilda kvalifikationer. Avgörande för vem som ska utses till god man eller förvaltare är den enskildes behov av hjälp, men också hans eller hennes krav på att få leva ett så värdigt och gott liv som möjligt. I lagen om god man för ensamkommande barn föreskrivs att överförmyndaren ska fästa särskild vikt vid den utsatta situation som barnet befinner sig i. Överförmyndaren har möjlighet att kontrollera såväl belastningsregistret som register inför att någon förordnas till god man eller förvaltare. Det saknas dock regler om i vilken utsträckning dessa verktyg bör användas. Det visar sig också att kontrollen av ställföreträdare skiljer sig åt mellan olika överförmyndare. Medan vissa överförmyndare aktivt hämtar in uppgifter finns det andra som inte utför en sådan kontroll, t.ex. om den föreslagna ställföreträdaren är anhörig till den hjälpbehövande. män och förvaltare gör en mycket värdefull insats för den enskilde som de företräder. I enstaka fall kan det dock inträffa att en ställföreträdare missköter sitt uppdrag, något som i möjligaste mån behöver undvikas. Regeringen anser därför att det finns anledning att betona vikten av att överförmyndaren gör en aktiv efterforskning av ställföreträdarens lämplighet. På så sätt säkerställs att den som utses är kompetent att klara av uppdraget. Vidare minimeras risken för att den enskilde utnyttjas av sin ställföreträdare. Genom att lämpliga personer utses kan ställföreträdaruppdragen också utföras mer effektivt, vilket gagnar den enskilde och underlättar överförmyndarens tillsyn. Mot den bakgrunden bör kravet på kontrollåtgärder skärpas. Hur omfattande denna efterforskning bör vara får avgöras från fall till fall. Överförmyndaren bör dock utnyttja sin möjlighet att kontrollera såväl belastningsregistret som register inför varje förordnande. Därmed undviks att personer som gjort sig skyldiga till brott eller misskött sin egen ekonomi utses till ställföreträdare. Ett självklart inslag i kontrollen är vidare att i förekommande fall beakta om personen utfört tidigare ställföreträdaruppdrag på ett tillfredsställande sätt. påpekar att det kan vara svårt att få fram relevanta uppgifter för personer med utländsk härkomst. Det är angeläget att även sådana personer kan utses till ställföreträdare. I sådana fall får överförmyndarna inhämta kompletterande referenser på annat sätt. Att den enskilde själv har föreslagit någon till ställföreträdare (avsnitt 10) innebär inte att överförmyndarens kontroll bör vara mindre noggrann. Sammanfattningsvis anser regeringen att den nuvarande regleringen bör kompletteras så att kravet på aktiva kontrollåtgärder kommer till klart uttryck. Det bör därför framgå av att innan någon förordnas till god man eller förvaltare ska hans eller hennes lämplighet kontrolleras i den utsträckning som behövs. Såväl överförmyndaren som domstolen har ett ansvar för att den föreslagna ställföreträdaren är lämplig för uppdraget. Normalt inskränks dock fullgörandet av domstolens ansvar i denna del till att granska de uppgifter som överförmyndaren hämtat in i ärendet. Om en god man eller förvaltare gör sig skyldig till missbruk eller försummelser eller på annat sätt visar sig vara olämplig för uppdraget, ska denne entledigas. Det är viktigt att överförmyndaren även vid denna prövning har de verktyg som behövs för att kontrollera ställföreträdarens lämplighet. Regeringen avser därför att i förordning uttryckligen föreskriva att överförmyndaren har rätt att inhämta belastningsregisterutdrag även i en sådan situation. Vem bör utses till ställföreträdare? Ett antal remissinstanser framför synpunkter på vem som bör kunna komma i fråga som ställföreträdare. En del remissinstanser, bl.a. Föreningen och Kommuner och Landsting, framhåller att det kan finnas situationer då det t.ex. är mindre lämpligt att en anhörig utses till ställföreträdare. Andra remissinstanser, t.ex. , anser i stället att det vid olika former av funktionshinder är de närmast anhöriga som bäst kan tolka den enskildes behov av hjälp. Regeringen konstaterar att en stor andel av dagens gode män och förvaltare utgörs av anhöriga till dem som har behov av ställföreträdare. De anhöriga är således en mycket värdefull tillgång. kan det finnas situationer när det är mindre lämpligt att en anhörig utses till ställföreträdare, t.ex. om det förekommer motsättningar mellan den enskilde och den anhörige. Det kan även i andra fall vara olämpligt att en person utses till ställföreträdare, t.ex. om det finns risk för motstridiga intressen. Det bedöms emellertid inte möjligt att generellt undanta någon särskild kategori av personer. I stället bör det även fortsättningsvis vara överförmyndarens uppgift att utifrån omständigheterna i det enskilda fallet avgöra om en person är lämplig som ställföreträdare. I detta ingår att göra en jävsprövning. Utgångspunkten måste alltid vara att den som utses har förmåga att se till den enskildes bästa. Regeringen avser även fortsättningsvis att följa frågan. I sammanhanget kan nämnas att har redovisat ett uppdrag till regeringen som rör personlig assistans och gode män och förvaltare (Personlig assistent och god man – Är rollerna förenliga? Hur många uppdrag bör en ställföreträdare kunna ha? män och förvaltare är i regel kvalificerade och kan utföra sina uppdrag på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. För att kunna rekrytera 2013/14:225 gode män i den utsträckning som behövs är det viktigt att det finns tillgång till erfarna ställföreträdare som vill åta sig flera uppdrag. En ställföreträdares förmåga att klara av flera uppdrag är avhängig hans eller hennes skicklighet och erfarenhet samt uppdragens komplexitet. är det, som utredningen framhåller, viktigt att en och samma person inte är god man eller förvaltare för alltför många personer. Det finns en risk för att en ställföreträdare som tar på sig alltför många uppdrag inte klarar av att tillgodose samtliga huvudmäns intressen. Vid den lämplighetsprövning som överförmyndaren ska göra ingår att bedöma om den som förordnas har förutsättningar att klara av uppdraget. Den som utses ska inte ha så många uppdrag att han eller hon riskerar att få svårt att sköta det nya uppdraget. Om det finns en sådan risk, är det inte lämpligt att personen får ytterligare uppdrag. Utgångspunkten är att ett uppdrag som god man eller förvaltare är ett frivilliguppdrag som syftar till att ge den enskilde stöd. Det är därför viktigt att den som utses har tillräckligt med tid för att tillgodose den enskildes behov. Regeringen anser mot denna bakgrund att det inte är lämpligt att i lag reglera hur många uppdrag en ställföreträdare får åta sig. Antalet uppdrag bör i stället beaktas inom ramen för den prövning av lämpligheten hos den tilltänkta ställföreträdaren som alltid ska ske inför ett förordnande. Regeringen anser, i likhet med utredningen, att det inte behövs några särskilda bestämmelser för att säkerställa detta. 12Sekretess för uppgifter om ensamkommande barn Regeringens förslag: Sekretess ska gälla hos överförmyndare i ärenden enligt lagen om god man för ensamkommande barn för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. Sådan sekretess ska gälla i högst . Sekretessen ska inte hindra att den enskilde eller den enskildes make eller sambo och närmaste släktingar kan ta del av handlingar som rör godmanskapet och som förvaras hos överförmyndaren. Sekretess ska även gälla hos domstol för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden i ärenden enligt lagen om god man för ensamkommande barn, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretessen ska gälla i högst . utrednings förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan invändning. Tidningsutgivarna och anser dock att sekretessen inte bör skydda uppgifter om ställföreträdaren. Handikappförbunden ifrågasätter om det är lämpligt att sekretessen om utlännings säkerhet i vissa fall (21 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]) åsidosätts av en ny reglering. och i påtalar att det finns behov av en motsvarande sekretessbestämmelse för . Skälen för regeringens förslag: I ärenden om god man enligt gäller sekretess hos överförmyndaren för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men. Sekretessen gäller för uppgifter om såväl den enskilde som ställföreträdaren. Sekretessen gäller i högst (32 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen). Även i domstol gäller sekretess för sådana uppgifter i ärenden om anordnande av godmanskap enligt , om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller i högst (36 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). Motsvarande sekretess gäller inte i ärenden enligt lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn. För uppgift som rör utlänning gäller visserligen sekretess om det kan antas att röjande av uppgiften skulle medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller lider annat allvarligt men som föranleds av förhållandet mellan utlänningen och utländsk stat eller myndighet eller organisation av utlänningar (21 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen). För att sekretess ska gälla krävs det alltså att ett röjande av en uppgift leder till skada som hänger samman med den enskildes särskilda förhållanden som utlänning. Bestämmelsen syftar till att skydda den enskilde eller dennes anhöriga mot t.ex. repressalier. Det innebär att det finns uppgifter om ensamkommande barn som inte omfattas av sekretess. Vid handläggningen av ärenden om god man för ensamkommande barn förekommer ett antal uppgifter som rör barnets personliga förhållanden. Det kan t.ex. vara uppgifter om hur barnet har kommit hit och om hans eller hennes behov och nuvarande situation. Även uppgifter om barnets försörjning eller ekonomiska förhållanden i övrigt förekommer. Det rör sig alltså om samma sorts uppgifter som i ärenden om ställföreträdare enligt . Sådana uppgifter rör förhållanden som av den enskilde upplevs som privata och känsliga. Regeringen anser att det är angeläget att ensamkommande barn i sin utsatta situation ges ett fullgott integritetsskydd. Det finns därför behov av sekretess i ärenden om god man för ensamkommande barn på motsvarande sätt som i ärenden enligt . Detta behov täcks inte av befintliga bestämmelser. Vid bedömningen av om en ny sekretessbestämmelse bör införas måste en avvägning mellan olika intressen göras. I ärenden om god man för ensamkommande barn hos överförmyndare kan rätten att ta del av handlingar bl.a. ha betydelse för möjligheten till insyn i och kontroll av myndighetens verksamhet. Mot detta ska ställas att det i sådana ärenden ofta finns uppgifter om barnets personliga förhållanden som är integritetskänsliga och därför inte bör få allmän spridning. Sådana uppgifter bedöms inte heller typiskt sett vara av sådan art som krävs för att möjliggöra en tillfredsställande insyn i överförmyndarens verksamhet. Regeringen anser att barnets behov av skydd för den personliga integriteten är av sådan tyngd att det bör införas en ny bestämmelse som garanterar barnet ett sådant skydd. 2013/14:225 En sådan bestämmelse innebär att sekretessen även gäller uppgifter om andra enskilda än barnet. Tidningsutgivarna och anser att uppgifter om ställföreträdaren inte bör omfattas av sekretess. Som skäl för detta anförs bl.a. att behovet av skydd för uppgifter om ställföreträdarnas personliga och ekonomiska förhållanden är svagt, medan offentlighetsintresset är synnerligen starkt. Regeringen delar inte den uppfattningen utan anser att det även i dessa fall finns ett behov av att kunna hemlighålla uppgifter. I ärenden om god man enligt gäller sekretessbestämmelsen även för uppgifter om ställföreträdaren och det bedöms motiverat med en motsvarande reglering i ärenden enligt lagen om god man för ensamkommande barn. Regeringen föreslår mot den bakgrunden att sekretess, på motsvarande sätt som i ärenden enligt , ska gälla hos överförmyndare i ärenden om god man för ensamkommande barn, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. Sådan sekretess bör gälla i högst . Med hänsyn till den enskildes och närståendes möjligheter till insyn i skötseln av barnets angelägenheter bör sekretessen inte gälla i förhållande till ett ensamkommande barns närmaste släktingar. Det finns inom ramen för detta ärende inte möjlighet att överväga frågan om sekretess även bör gälla för uppgifter i ärenden hos länsstyrelserna. Regeringen anser att de skäl som talar för sekretess i ärenden hos överförmyndaren med samma styrka gör sig gällande i ärenden som handläggs av domstol. Även i domstol bör därför sekretess, på motsvarande sätt som i andra familjerättsliga mål och ärenden, gälla för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som förekommer i ärenden enligt lagen om god man för ensamkommande barn. Sekretess bör därmed gälla om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretessen bör gälla oavsett om en part begär det eller inte. Skälet för detta är att den som är i behov av god man ofta inte kan förväntas förstå att det krävs en särskild begäran om sekretess för att uppgifterna inte ska bli offentliga. För uppgift i en allmän handling bör sekretessen gälla i högst . 13Statistik över överförmyndarens verksamhet Regeringens förslag: Överförmyndaren eller överförmyndarnämnden ska lämna de uppgifter om sin verksamhet som är nödvändiga för att ska kunna föra statistik om överförmyndarnas verksamhet. Regeringens bedömning: Närmare föreskrifter om överförmyndarnas uppgiftsskyldighet, om vilken statistik som ska föras och om vilka länsstyrelser som ska föra statistiken bör meddelas i förordning. utrednings förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna, bl.a. kommun, i och Föreningen , till- styrker förslaget eller lämnar det utan invändning. Ett antal länsstyrelser, bl.a. i , i , län, anser dock att uppgiften att föra statistik bör ligga på Statistiska i län påtalar att uppgiften att samla in statistik för i huvudsak externt bruk inte åligger på något annat tillsynsområde och menar att länsstyrelserna saknar kunskap om att Skälen för regeringens förslag och bedömning: sam- las uppgifter om överförmyndarens verksamhet och de ställföreträdar- skap som omfattas av myndighetens tillsyn i de register som överför- myndaren själv har en skyldighet att föra. vidare denna typ av uppgifter i de redogörelser om sin verksamhet som de är skyldiga att lämna till länsstyrelserna. vänder dessa uppgifter i sin tillsynsverksamhet. Någon statistik om t.ex. antalet gode män och förvaltare eller storleken på förvaltat kapital finns har i sin granskning av länsstyrelsernas tillsyn av över- förmyndarna pekat på behovet av att mer effektivt kunna följa utveck- lingen av överförmyndarnas verksamhet (RiR 2009:31). har också, till följd av ett uppdrag i regleringsbrevet för , uttalat att de har ambitionen att sammanställa statistik av de uppgifter som hämtas in från överförmyndarna. Vid sidan av detta har Pensionsmyndig- heten, som på uppdrag av E-delegationen genomfört en förstudie om en elektronisk fullmaktstjänst, funnit att det för att förbättra hanteringen hos bl.a. myndigheter, banker och apotek finns ett stort behov av att inrätta ett centralt elektroniskt ställföreträdarregister, så att det enkelt går att kon- trollera vem som har rätt att företräda en enskild. För att kunna följa utvecklingen av överförmyndarnas verksamhet och underlätta länsstyrelsernas tillsyn är det enligt regeringens uppfattning viktigt att det finns tillgång till statistik över verksamheten. ett verktyg för att säkerställa en resurseffektiv och rättssäker verksamhet. Statistik kan också vara ett medel för att säkerställa att de som har god