prop · H10371 · 2014-02-04 00:00:00 — Däremot innebär lagens informationsbestämmelser att bl.a. avtalsvillkoren ska lämnas till konsumenten i en handling eller i annan läsbar och varaktig form. Om näringsidkaren vid telefonsamtalet muntligen lämnar utfästelser som inte återspeglas i de avtalsvillkor som näringsidkaren lämnar till konsumenten, får frågan om vad som utgör avtalsinnehåll ytterst avgöras genom en tolkning av avtalet. Ett muntligt anbud ska normalt antas , annars är anbudet förfallet. Detta gäller inte om anbudsgivaren medger en frist för att godta anbudet. Om näringsidkaren vid telefonsamtalet anger när konsumenten senast måste besvara anbudet, är anbudet bindande under denna frist (1– 3 §§ lagen [1915:218] om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område, avtalslagen). Ett anstånd med att anta anbudet behöver dock inte vara uttryckligt. En uppmaning att senare skicka in en skriftlig bekräftelse är normalt tillräckligt för att konsumenten ska anses ha fått anstånd. Under alla förhållanden följer av förevarande lag att anbudsfristen ska framgå av informationen som lämnas till konsumenten (3 § första stycket 10). En sådan frist är alltså enligt avtalslagen bindande Även för övriga frågor när det gäller anbud och Prop. 2013/14:71 accept gäller avtalslagen. Av 7 och 8 §§ följer att ångerfristen börjar löpa från den dag då avtalet ingås. Ångerfristen börjar alltså löpa tidigast när konsumenten skriftligen accepterar näringsidkarens anbud och inte redan vid telefonsamtalet. Av andra stycket framgår att ett avtal är ogiltigt om kravet på skriftlighet inte iakttas och att konsumenten i sådant fall inte är skyldig att betala för tjänster som näringsidkaren ändå utför. För att vara säker på att ha rätt till betalning måste näringsidkaren alltså avvakta det skriftliga godkännandet. Om avtalet är ogiltigt på någon annan grund än att skriftlighetskravet inte är uppfyllt, är dock denna bestämmelse inte tillämplig. Det kan vara fråga om ogiltighet enligt t.ex. avtalslagen eller enligt lagen (1924:323) om verkan av avtal, som slutits under påverkan av en psykisk störning. Frågan om betalningsskyldighet får då i stället bedömas enligt de regler och principer som gäller för sådana fall. I tredje stycket införs en särskild informationsbestämmelse som gäller vid telefonförsäljning av förvaltnings- och rådgivningstjänster på premiepensionsområdet. Bestämmelsen innebär att informationen ska ges i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten, dvs. samma krav som vid annan telefonförsäljning. Informationsskyldigheten ska dock här alltid uppfyllas innan avtalet ingås. Innebörden av uttrycket i rimlig tid är densamma som i 3 § första stycket. Om näringsidkaren lämnar informationen under pågående telefonsamtal, t.ex. genom e-post, och konsumenten uppmanas att i omedelbar anslutning till det skriftligen acceptera anbudet, är kravet inte uppfyllt (jfr prop. 2004/05:13 s. 131 f.). Konsumenten måste ha möjlighet att sätta sig in i och överväga informationen. Näringsidkaren ska även informera om innebörden av skriftlighetskravet. Av informationen ska framgå både att en utebliven skriftlig accept från konsumenten innebär att avtalet är ogiltigt och att konsumenten i sådant fall inte är skyldig att betala för eventuella utförda tjänster. Bestämmelserna kompletterar informationskraven enligt 3 § och 4 § första stycket. Det innebär bl.a. att informationen ska vara klar och begriplig och att näringsidkaren redan under telefonsamtalet måste lämna i vart fall viss information. Att näringsidkaren inte uppfyller sin informationsskyldighet innebär inte att avtalet är ogiltigt. Däremot kan marknadsrättsliga åtgärder vidtas (se 6 §). Vidare börjar ångerfristen inte löpa förrän informationsskyldigheten har uppfyllts (se 8 § andra stycket). Att näringsidkaren i vissa fall inte på nytt behöver lämna information följer av 1 § fjärde stycket. 8 § Ångerfristen börjar löpa den dag då avtalet ingås. Vid avtal om livförsäkring börjar ångerfristen dock löpa den dag då konsumenten får kännedom om att försäkringsavtalet kommit till stånd. 2013/14:71 Ångerfristen börjar löpa tidigast den dag då information och avtalsvillkor enligt 3 § fjärde stycket, 4 § andra stycket eller 4 a § tredje stycket kommer konsumenten till handa. Paragrafen anger vilken dag ångerfristen börjar löpa. Andra stycket kompletteras med en hänvisning till 4 a §. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Ändringen innebär att vid telefonförsäljning av förvaltnings- och rådgivningstjänster som avser premiepension börjar ångerfristen aldrig löpa förrän näringsidkaren har gett konsumenten information och alla avtalsvillkor enligt 4 a § tredje stycket. Denna lag träder i kraft . De nya bestämmelserna börjar gälla . Det följer av allmänna principer att denna typ av nya avtals- och marknadsrättsliga bestämmelser bara tillämpas vid avtal som ingås efter ikraftträdandet. Vid avtal som har ingåtts gäller alltså inte de nya kraven avseende skriftlighet och information. Övervägandena finns i avsnitt 5. Sammanfattning av promemorian (Ds 2013:25) Uppdraget avser i första hand frågan om skriftlig bekräftelse bör krävas när avtal sluts i telefon om förvaltnings- och rådgivningstjänster beträffande premiepensioner. Enligt uppdragsbeskrivningen får också diskuteras frågan om att införa ett krav på skriftlig bekräftelse vid annan telefonförsäljning av varor och tjänster till konsumenter. I promemorian behandlas framför allt i vad mån ett motsvarande formkrav också annars bör gälla när avtal sluts mellan näringsidkare och konsument vid telefonsamtal på näringsidkarens initiativ. Vad först angår avtal rörande premiepensionstjänster framgår av uppgifter från , och att åtskilliga problem uppkommit vid telefonavtal om dessa tjänster. Ofta är det oklart om alls något avtal kommit till stånd, och man har också påtalat andra missförhållanden, bl.a. oseriös och aggressiv telefonförsäljning. En förstärkning av konsumentskyddet har ansetts angelägen. Utredningen konstaterar att EU-direktivet av om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter sannolikt är tillämpligt på dessa avtal och att de i vart fall torde omfattas av distans- och hemförsäljningslagen (2005:59; DHL), som bygger på direktivet. Det innebär att direktivets och om ångerrätt och särskild information till konsumenter gäller också för de aktuella tjänsterna. Detta har dock inte ansetts som något hinder för att också införa ett krav på skriftlig bekräftelse för deras del. För detta talar både den stora privatekonomiska betydelsen av placeringen av premiepensionerna och de problem som visat sig vid avtal tillkomna vid telefonsamtal; de synes inte helt ha kunnat avhjälpas genom självreglering i branschen. Ett krav på skriftlig bekräftelse av telefonavtalet bör enligt promemorian gälla avtal dels om förvaltningstjänster, dels om återkommande rådgivning (däremot inte rådgivning som avslutas med telefonsamtalet). Vad angår näringsidkarens ställning, innebär förslaget att denne för sin del blir bunden genom det muntliga telefonavtalet, dock endast efter det att avtalsvillkoren översänts enligt . Reglerna om information och ångerrätt ska tillämpas enligt också efter ett avtal som fullföljts genom skriftlig bekräftelse. I promemorian diskuteras vidare frågan om behovet av skriftlig bekräftelse vid andra telefonavtal än sådana som rör premiepensioner. Även om det kan finnas ett behov av regler av detta slag vid åtskilliga typer av avtal med konsumenter, har utredningen försiktigtvis inskränkt förslaget till avtal om finansiella tjänster vid telefonsamtal tillkomna på näringsidkarens initiativ, där ett konsumentskydd framstått som särskilt angeläget. En längre gående lagändring skulle kräva en mera ingående utredning än vad som är möjligt i denna promemoria. En förebild har varit norsk lagstiftning, där ett allmänt formkrav vid avtal tillkomna under oanmodade telefonsamtal med konsumenter införts i angrerettloven; erfarenheterna av reformen har varit goda. Också enligt detta förslag ska näringsidkaren vara bunden efter det att information översänts till konsumenten. 2013/14:71 Ett allmänt krav på skriftlig bekräftelse har visserligen tidigare av- Bilaga 1 styrkts av i betänkandet Telefonförsäljning (SOU 2007:1), men i promemorian görs bedömningen att utvecklingen därefter visat ett behov av en sådan regel – i varje fall med det angivna, mera begränsade tillämpningsområdet. Undantag har dock föreslagits beträffande vissa avtal, bl.a. om försäkring. Regeln har upptagits som ett andrahandsalternativ till den bestämmelse om avtal rörande premiepen- sioner som utredningen i första hand föreslår. 1Förslag till lag om ändring i distans- och hemförsäljningslagen (2005:59) Härigenom föreskrivs att 3 kap. 4 § samt rubriken närmast före 3 kap. 4 § distans- och hemförsäljningslagen (2005:59) ska ha följande lydelse. Särskilda regler om telefonavtal Vid telefonförsäljning skall näringsidkaren i början av varje samtal ge konsumenten information om sin identitet och namnet på den person som är i kontakt med konsumenten och dennes relation till näringsidkaren. Näringsidkaren skall då också informera om samtalets syfte. Om konsumenten uttryckligen samtycker till det, behöver näringsidkaren inte ge all den information som anges i 3 § första stycket utan endast information enligt 3 § första stycket 3–6, 8 och 15. Näringsidkaren skall dock upplysa konsumenten om att ytterligare information finns tillgänglig på begäran samt ange vad denna information avser. Det som sägs i 3 § andra stycket gäller också vid telefonförsäljning. efter det att avtalet har ingåtts skall näringsidkaren ge konsumenten all den information som avses i 3 § första stycket och samtliga avtalsvillkor i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Vid telefonförsäljning ska näringsidkaren i början av varje samtal ge konsumenten information om sin identitet och namnet på den person som är i kontakt med konsumenten och dennes relation till näringsidkaren. Näringsidkaren ska då också informera om samtalets syfte. Om konsumenten uttryckligen samtycker till det, behöver näringsidkaren inte ge all den information som anges i 3 § första stycket utan endast information enligt 3 § första stycket 3–6, 8 och 15. Näringsidkaren ska dock upplysa konsumenten om att ytterligare information finns tillgänglig på begäran samt ange vad denna information avser. Det som sägs i 3 § andra stycket gäller också vid telefonförsäljning. efter det att avtalet har ingåtts ska näringsidkaren ge konsumenten all den information som avses i 3 § första stycket och samtliga avtalsvillkor i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Ett telefonavtal mellan en när- ingsidkare och en konsument om avser premiepension enligt 64 kap. bindande för konsumenten förrän denne har kunnat ta del av avtals- villkoren enligt andra stycket och ingen bekräftelse av avtalet inom från det att konsu- menten kunnat ta del av avtals- enligt 3 § ska innehålla upplysning Om bekräftelsen gäller i övrigt bestämmelserna om svar på anbud i 4–7 §§ lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område. 1.Denna lag träder i kraft . 2.För avtal som har ingåtts före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. vid Särskilda regler om telefonavtal Vid telefonförsäljning skall näringsidkaren i början av varje samtal ge konsumenten information om sin identitet och namnet på den person som är i kontakt med konsumenten och dennes relation till näringsidkaren. Näringsidkaren skall då också informera om samtalets syfte. Om konsumenten uttryckligen samtycker till det, behöver näringsidkaren inte ge all den information som anges i 3 § första stycket utan endast information enligt 3 § första stycket 3–6, 8 och 15. Näringsidkaren skall dock upplysa Vid telefonförsäljning ska näringsidkaren i början av varje samtal ge konsumenten information om sin identitet och namnet på den person som är i kontakt med konsumenten och dennes relation till näringsidkaren. Näringsidkaren ska då också informera om samtalets syfte. Om konsumenten uttryckligen samtycker till det, behöver näringsidkaren inte ge all den information som anges i 3 § första stycket utan endast information enligt 3 § första stycket 3–6, 8 och 15. Näringsidkaren ska dock upplysa konsumenten om att ytterligare information finns tillgänglig på begäran samt ange vad denna information avser. Det som sägs i 3 § andra stycket gäller också vid telefonförsäljning. efter det att avtalet har ingåtts skall näringsidkaren ge konsumenten all den information som avses i 3 § första stycket och samtliga avtalsvillkor i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. konsumenten om att ytterligare Prop. 2013/14:71 information finns tillgänglig på Bilaga 2 begäran samt ange vad denna information avser. Det som sägs i 3 § andra stycket gäller också vid telefonförsäljning. efter det att avtalet har ingåtts ska näringsidkaren ge konsumenten all den information som avses i 3 § första stycket och samtliga avtalsvillkor i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Ett telefonavtal mellan en näringsidkare och en konsument om en finansiell tjänst blir inte bindande för konsumenten förrän denne har kunnat ta del av avtalsvillkoren enligt andra stycket och skriftligen bekräftat avtalet. Detta gäller dock inte om samtalet har skett på konsumentens initiativ. Sker ingen bekräftelse enligt tredje stycket från det att konsumenten kunnat ta del av avtalsvillkoren, är näringsidkaren inte bunden av avtalet. Informationen enligt 3 § ska innehålla upplysning om detta. Om bekräftelsen gäller i övrigt bestämmelserna om svar på anbud i 4–7 §§ lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område. Bestämmelserna i tredje och fjärde styckena tillämpas även vid avtal om återkommande rådgivning rörande finansiella frågor. De gäller inte för försäkringsavtal eller avtal om försäkringsförmedling och inte heller för sådana distansavtal som anges i 2 § första stycket 1 eller 2 eller andra stycket. 1.Denna lag träder i kraft . 2.För avtal som har ingåtts före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av , , , Förvaltningsrätten i , , , , , , , , , , , i , vid , , , , , , , , Föreningen , , IT & Telekomföretagen, , Kontakta, Näringslivets Delegation för Marknadsrätt, , Svensk Försäkring, , Svensk Inkasso, , , , akademikers centralorganisation (), () och Svenska försäkringsförmedlares förening. , , vid , vid , Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser, , för betalteletjänster, , Konsumenternas Bank- och , Konsumenternas Energimarknadsbyrå, , i (LO), , , , , , Kommuner och Landsting, Konsumenter, Telekområdgivarna och () har avstått från att yttra sig. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslag till lag om ändring i lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler 3 kap. 1 och 4 a §§ Mot bakgrund av vad som anförs i remissen om att många konsumenter efter påstådda telefonavtal om tjänster rörande premiepensioner hävdar att inget avtal träffats eller att de inte förstått avtalets innebörd, godtar Lagrådet att det för dessa fall införs en bestämmelse i distansavtalslagen om att konsumenter inte blir bundna förrän de skriftligt accepterat näringsidkarens anbud. Införandet av skriftkrav på vissa områden riskerar dock att undergräva kännedomen om att muntliga avtal normalt är bindande, och särlösningen i förhållande till annan telefonförsäljning framstår som diskutabel. Enligt distansavtalslagens nuvarande konstruktion ska näringsidkaren i rimlig tid innan ett avtal ingås lämna konsumenten viss information. Underlåter näringsidkaren att lämna denna information, kan förelägganden utfärdas enligt marknadsföringslagen. Dessutom gäller att ångerfristen inte börjar löpa förrän konsumenten fått informationen. I remissen föreslås ingen annan ändring i denna del än att informationen ska innehålla upplysning också om skriftkravet och om samtliga avtalsvillkor i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form. Lagförslagets syfte, att konsumenterna ska ha noga övervägt anbudet och förstått dess innebörd, skulle främjas ytterligare om lämnandet av obligatorisk information i föreskriven form blev ett civilrättsligt villkor inte bara för ångerfristens start utan även för avtalets tillkomst. Det skulle visserligen innebära en avvikelse från lagens allmänna uppläggning, men ifrågavarande telefonförsäljning blir ändå specialreglerad genom förslaget om skriftlig accept. Lagrådet bedömer att införandet av en sådan avtalsförutsättning inte skulle strida mot i direktiv /65/EG. Även där anges att informationen ska lämnas före avtalets ingående (artikel 5.1), och medlemsstaterna ska enligt artikel 11 föreskriva lämpliga påföljder för näringsidkaren då denne inte följer nationella bestämmelser som har antagits i enlighet med direktivet. Bestämmelsen i artikel 6.1 – att ångerfristen ska börja löpa den dag då konsumenten erhåller informationen och avtalsvillkoren ifall denna 2013/14:71 tidpunkt är senare än tidpunkten för avtalets ingående – torde inte hindra Bilaga 4 en medlemsstat att göra överlämnandet av informationen och avtalsvillkoren till ett villkor för tillkomsten av ett avtal. vägas i detta ärende eller vid en fortsatt översyn av lagen. Formkravet föreslås gälla vid telefonförsäljning av en förvaltnings- eller rådgivningstjänst. Med detta förstås enligt remissen (s. 12 f. och 19) inte rådgivning till en obestämd krets av personer, t.ex. via massmedierna, utan endast individuell rådgivning. Det sägs dock att kravet på att en tjänst ska bedömas som individuellt utformad inte bör ställas alltför högt. Det avgörande sägs böra vara om informationen för konsumenter framstår som att den är av individuell karaktär och alltså syftar till att lämna rekommendationer och handlingsalternativ som är utformade efter kundens behov, riskprofil och förutsättningar. Begreppet rådgivning syftar normalt inte enbart på råd som är individuellt anpassade. I varje fall omfattas naturligen råd som ges till en mindre krets av begreppet. Detta talar mot en så snäv avgränsning som anges i remissen. Mot det talar också den omständigheten att avgränsningen är till konsumentens nackdel utan att direkt kunna utläsas av lagtexten. Även från ändamålssynpunkt kan det diskuteras om avgränsningen är välmotiverad. Lagrådet förordar därför att rådgivningsbegreppet ges ett något vidare innehåll än som synes avsett. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , Adelsohn , , , , , , , , Hatt, Ek, , , , Regeringen beslutar proposition 2013/14:71 Telefonförsäljning på premiepensionsområdet