prop · H2031d10 · 2014-10-23 00:00:00 — Skälen för regeringens bedömning: SBU har med nuvarande uppdrag en strategisk och forsk- ningsnära roll av betydelse för kunskapsstyrning inom hälso- och sjukvårdsområdet. SBU har bl.a. genom regeringsuppdrag kartlagt forsknings- läget och identifierat underbeforskade områden. SBU:s uppdrag är dock begränsat till hälso- och sjukvårdens område. En sådan organisa- torisk gräns kan försvåra möjligheten att ta fram kunskapsstöd som kan ge en helhetssyn och som svarar mot de sammansatta behov som patienter och brukare har. Mot bakgrund av detta gör regeringen bedömningen att SBU:s uppdrag bör utökas till att även avse . En sådan förändring av myndighetens uppdrag bidrar till ett stärkt patient- och brukarperspektiv i den statliga kunskapsstyrningen. Genom att låta SBU utvärdera metoder inom stärks detta område som till stora delar är underbeforskat och det kan bli mer forskningsnära. Promemorians förslag i denna del får ett mycket starkt stöd av remissinstanserna. Ett antal remissinstanser har pekat på skillnaderna i vetenskapliga traditioner mellan hälso- och sjuk- 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 vård och socialtjänst och att SBU:s arbetssätt måste anpassas till de förhållanden som gäller för . Vissa remissinstanser har fram- hållit att det breddade uppdraget innebär att SBU behöver en annan slags kompetens än som finns vid myndigheten . Regeringen delar uppfattningen som lyfts fram i promemorian och av vissa remissinstanser rörande skillnaderna mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst vad gäller vetenskaplig tradition och metodik. Regeringen vill dock betona att sambanden mellan verksamheterna är starka och att SBU har erfarenhet av att ut- värdera metoder som ligger i gränslandet mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst. Regeringen utgår ifrån att myndigheten kommer att tillämpa metoder som är anpassade till förhållandena inom område. Vidare instämmer regeringen i bedömningen att SBU kan behöva utöka sin kompetens rörande socialt arbete för att hantera det nya uppdraget och att tillämpa ett bredare evidensbegrepp. Förändringen innebär också en möjlighet att närma sig en integrering av patient- och brukar- nära synsätt vilken är en del av en internationell utveckling och som bl.a. diskuteras inom ramen för samarbetet inom EU. I promemorian föreslås att SBU får ett samlat uppdrag för vetenskapliga systematiska kun- skapsöversikter vilket innebär att inte längre ska göra sådana översikter. Social- styrelsen avstyrker detta och anför i sitt remissvar att de systematiska vetenskapliga kun- skapsöversikterna inte kan brytas ut på det sätt som föreslås i promemorian då dessa är en inte- grerad del av myndighetens kunskapsstyrnings- processer och verksamhetsmodell. Social- styrelsen anser därför att myndigheten måste behålla kompetens för att kunna utföra denna uppgift. Vidare anser att en kun- skapsstyrningsprocess där ett antal olika aktörer medverkar medför dubbelarbete och behov av dubbla kompetenser. Regeringen konstaterar att det sker dub- belarbete på och vad gäller vetenskapliga systematiska kunskapsöversikter. Som anförs ovan gör regeringen bedömningen att den statliga kunskapsstyrningen behöver förändras. Detta medför att myndigheternas nuvarande arbetssätt kommer att påverkas. Regeringen gör bedömningen att en tydligare gränsdragning mellan och uppdrag ger bättre förutsättningar för en väl- fungerande samverkan mellan myndigheterna och medför att det nuvarande dubbelarbetet kan upphöra. Förändringen innebär en renodling av SBU:s och uppdrag och roller avseende kunskapsstyrning. SBU föreslås vara den myndighet som med utvecklad metodik tar fram vetenskapliga systematiska kunskaps- översikter och faktaunderlag för att värdera evidensen inom området i fråga. uppgift blir att kunna ge kunskapsstöd och re- kommendationer utifrån helhetsbedömningar där även andra bedömningsunderlag än den vetenskapligt fastställda evidensen kan ingå. Med en sådan fördelning av uppgifter åstadkoms en tydlig rollfördelning som innebär att värderingen av evidens hålls åtskild från prioriteringar och utfärdandet av rekommendationer. Härigenom skapas också en hög legitimitet för bedömnings- arbetet som syftar till att fastställa evidensen. Att samla uppgiften att göra vetenskapliga syste- matiska kunskapsöversikter på en myndighet leder dessutom till en mer samlad utvärderings- kompetens och en mer enhetlig metodik. SBU kommer även fortsättningsvis att ta fram rapporter, identifiera kunskapsluckor och be- driva en upplysningstjänst, men med ett utökat uppdrag som omfattar och som kommer att kräva adekvat kompetens och ut- vecklade arbetsformer. Som en konsekvens av det breddade upp- draget blir SBU:s nuvarande namn missvisande. Som SBU framför i sitt remissvar kan det i pro- memorian föreslagna namnet leda till risk för förväxling. Regeringen anser därför att myndig- hetens nya namn bör vara social utvärdering. bör byta namn till social utvärdering. Ett breddat uppdrag för Myndigheten för vårdanalys Regeringens bedömning: Myndigheten för vård- analys uppdrag bör utvidgas till att omfatta hela område och den verksamhet som bedrivs med stöd av lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Myndigheten bör byta namn till Myndigheten för vård- och om- sorgsanalys. Det rådgivande organet inom myn- digheten, , bör byta namn till Pati- ent- och brukarrådet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som kommenterat detta är positiva. Myndigheten för vårdanalys framhåller att många av de pro- blem som patienter och brukare med komplexa behov stöter på handlar om att vård och omsorg är bristfälligt koordinerat. Det är av stor vikt att ett vidgat uppdrag åtföljs av en resurstilldelning som svarar mot den betydande utökningen och höjningen av ambitionsnivån. Statskontoret är positivt till att sambandet mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst stärks i myndighetens analyser. Skälen för regeringens bedömning: Myn- digheten för vårdanalys har till uppgift att ur ett patient-, brukar- och medborgarperspektiv följa upp och analysera verksamheter och för- hållanden inom hälso- och sjukvård, tandvård samt i gränssnittet mellan vård och omsorg. Med gränssnittet mellan vård och omsorg avses t.ex. missbruksområdet och kommuners vård av och insatser till äldre. För att kunskapsstyrningen ska kunna svara mot de sammansatta behov patienter och bru- kare har måste sambanden mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst förstärkas. Formella gränser mellan hälso- och sjukvård och social- tjänst på myndighetsnivå kan försvåra möjlig- heterna att ta fram en behovsanpassad kunskaps- styrning som stödjer användandet av adekvata insatser. Det finns behov av heltäckande analyser som beaktar samtliga faktorer som är relevanta för att huvudmännen ska kunna tillhandahålla en god vård och insatser av god kvalitet. Vidare är brukarperspektivet av betydelse inom all verk- samhet som bedrivs inom . För att insatser som tillhandahålls ska vara effektiva krävs medverkan och delaktighet av den en- skilde. Personer som får insatser av social- tjänsten befinner sig ofta i en utsatt situation. En särskild omständighet är att vissa av social- tjänstens insatser vidtas med stöd av olika tvångslagstiftningar. Det finns därför behov av att förhållandena inom hela följs upp och utvärderas ur ett individperspektiv. Myndigheten för vårdanalys har en viktig funktion att följa upp och utvärdera verksam- heter ur ett patient-, brukar- och medborgar- perspektiv. Regeringen bedömer att en bredd- ning av myndighetens uppdrag till att omfatta hela , dvs. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 familjeomsorg, inklusive den verksamhet som bedrivs med stöd av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, medför en nödvändig förstärkning av patient- och brukarperspektivet i den statliga kunskaps- styrningen. Myndighetens nuvarande namn blir genom det breddade uppdraget delvis missvisande. Myndigheten bör därför byta namn till Myndig- heten för vård- och omsorgsanalys. Vidare bör det rådgivande organet inom myndigheten, Pati- entrådet, byta namn till Patient- och brukar- rådet. Ansvaret för smittskyddet på nationell nivå samlas på Regeringens förslag: övertar uppgifter enligt smitt- skyddslagen och lagen om skydd mot inter- nationella hot mot människors hälsa. Regeringens bedömning: bör överta uppgift att samordna, följa och utveckla smittskyddet på nationell nivå samt att samordna och övervaka planläggningen av smittskyddets beredskap. Myndigheten bör även få ett samlat ansvar för normering enligt smittskyddslagen och lagen om skydd mot in- ternationella hot mot människors hälsa. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och be- dömning. I promemorian föreslås att det ut- pekade samordningsansvaret i smittskyddslagen (2004:168) tas bort samt att föreskrifts- bemyndiganden i smittskyddslagen och lagen (2006:1570) om skydd mot internationella hot mot människors hälsa ändras på så sätt att dessa bemyndiganden inte omfattar föreskrifter till skydd för enskilda. Remissinstanserna: De remissinstanser som särskilt yttrat sig i denna fråga är positiva till förslaget att föra över ansvaret för Social- styrelsens nuvarande uppgifter enligt smitt- skyddslagen och lagen om skydd mot interna- hot mot människors hälsa till Folk- hälsomyndigheten. tillstyrker för- slaget och bedömer att uppdelningen är logisk och kan bidra till ökad tydlighet och en renodling av de båda myndigheternas uppgifter och roller. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 resonemanget i promemorian kring gränsdrag- ningen avseende ansvar för frågor som avser smittskydd och tillhörande frågor. Det ter sig naturligt att även fortsättningsvis har ansvar för frågor som rör vård och behand- ling av enskilda individer medan Folkhälso- myndigheten ansvarar för åtgärder som i huvud- sak syftar till att skydda befolkningen mot smitt- samma sjukdomar och andra allvarliga hälsohot. Även Statskontoret, , och Svenska Läkare- sällskapet ser positivt på att Folkhälsomyndig- heten blir förvaltningsmyndighet för smittskyd- det. Statskontoret anser att förslaget innebär att det blir färre överlappande uppgifter mellan och , vilket tidigare varit ett problem. i ser positivt på att ansvaret för smittskyddet renodlas till en myndighet, i många fall har det funnits en ten- dens till dubbelarbete angående hur kunskaps- underlag och rekommendationer inom smitt- skyddsområdet utformats. Vidare anser bl.a. , och att ansvarsfördel- ningen behöver förtydligas vad gäller exempelvis antibiotikaresistens- och vårdhygienfrågor. Statskontoret noterar att det även efter den föreslagna ändringen finns vissa överlappande uppgifter mellan myndigheterna. Det är enligt Statskontoret viktigt att myndigheterna har en gemensam syn på hur roller och ansvarsfördel- ning ska delas upp. och bör enligt Statskontoret gemen- samt utveckla former för myndigheternas sam- verkan inom de överlappande områdena. Social- styrelsen anför att det även fortsättningsvis måste finnas välfungerande strukturer för sam- verkan mellan och Folkhälso- myndigheten. Vad gäller förslaget i promemorian att ta bort det reglerade samordningsansvaret från smitt- skyddslagen ifrågasätts detta av ett flertal re- missinstanser såsom , och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. , och i Uppsala- anser att föreskrifts- bemyndigandet i 9 kap. 4 § smittskyddslagen även i fortsättningen bör omfatta föreskrifter till skydd för enskilda. Ett antal remissinstanser anser att fler upp- gifter bör flyttas mellan och . hygien och anser att alla frågor som rör vårdhygien och smittskydd bör samlas på . Social- styrelsen anser att ansvaret för fysisk lager- hållning av smittskyddsläkemedel borde över- föras till . Skälen för regeringens förslag och bedöm- ning: För att samhällets smittskydd ska fungera effektivt ställs höga krav på en välfungerande samverkan. Smittskyddsfrågor är gräns- överskridande både geografiskt och organisa- toriskt och kräver därför insatser från en rad olika aktörer på lokal, regional, nationell och internationell nivå. Beslut måste ofta fattas med kort varsel och grundas på kunskap från en rad olika kompetenser. Arbetet med planläggning inför och hantering av samhällskritiska hälsohot som t.ex. pandemier måste ske i samverkan mel- lan olika statliga myndigheter, kommuner, landsting samt andra offentligrättsliga och pri- vata aktörer. För att samverkan ska fungera effektivt krävs att ansvarsfördelningen mellan de olika aktö- rerna är tydlig. Regleringar som leder till otyd- ligheter, dubbelarbete och ineffektiva arbetssätt måste ses över och ändras. Att myndigheter har så verksamhetslogiska och renodlade uppdrag som möjligt är särskilt viktigt vid en kris- situation då inget tvivel får uppstå om vem som är ansvarig. Målet med samhällets smittskydd är enligt smittskyddslagen att tillgodose befolkningens behov av skydd mot spridning av smittsamma sjukdomar, dvs. alla sjukdomar som kan över- föras till eller mellan människor och som kan innebära ett inte ringa hot mot människors hälsa. Bestämmelserna i smittskyddslagen, rörande exempelvis förebyggande åtgärder, utredning av sjukdomsfall, vård och behandling samt smitt- skyddsläkarens uppgifter, syftar alla till att före- bygga och begränsa utbrott eller spridning av smittsamma sjukdomar. Smittskyddsfrågor är dock komplexa. En åtgärd som vidtas med stöd av smittskyddslagen kan även ha andra syften och aktualisera bestämmelser i flera olika regel- verk. När exempelvis en smittad patient får be- handling sker detta både för att bota den en- skilda personen och för att skydda befolkningen mot smittspridning. Vården som ges måste uppfylla kraven på god vård och hög patient- Den behandlande personalens arbete styrs därför av regler som grundar sig på såväl smittskyddslagen som exempelvis hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och patientsäkerhets- lagen (2010:659). Mot bakgrund av områdets komplexitet ställs det särskilda krav på en tydlig och renodlad ansvarsfördelning på statlig nivå. Ansvarsför- delning regleras bl.a. i smittskyddslagen där det framgår att ansvaret för smittskyddet är delat mellan och Folkhälsomyndig- heten. Regeringen anser av flera skäl att denna ansvarsfördelning inte är ändamålsenlig och därför ska ändras. Det finns ett stöd bland berörda professioner och huvudmän för att ansvaret ska samlas på . En sådan lösning skulle enligt regeringen leda till ökad tydlighet gentemot verksamhetsutövarna, effektivare arbetssätt inom myndigheterna och minskad risk för att myndigheterna utför dub- belarbete. Eftersom tillgången till kompetens är begränsad skulle ett samlat ansvar på en myndig- het ge bättre förutsättningar att bygga upp en långsiktigt hållbar organisation. Nuvarande ansvarsfördelning och tidigare reform- arbete Nuvarande ansvarsfördelning enligt smitt- skyddslagen och andra berörda författningar bygger på en uppdelning mellan en myndighet som har ansvar för normering och förvaltnings- uppgifter, , och en myndighet med mer expertinriktade uppgifter, Folkhälso- myndigheten. har ansvar för samordning av smittskyddet på nationell nivå, myndigheten ska ta de initiativ som krävs för att upprätthålla ett effektivt smittskydd samt ska följa och vidareutveckla smittskyddet. Social- styrelsen fattar även vissa förvaltningsbeslut med stöd av lagen. Genom smittskyddsförordningen (2004:255) har myndigheten getts bemyndig- ande att meddela föreskrifter, ansvar för vissa förvaltningsuppgifter samt ansvar för vissa uppgifter rörande de nationella vaccinations- programmen. Vidare har myndigheten som instruktionsenlig uppgift bl.a. att samordna och övervaka planläggningen av smittskyddets be- redskap samt ansvar för vissa uppgifter enligt olika EU-rättsakter. är även nationell kontaktpunkt enligt () in- ternationella hälsoreglemente enligt lagen (2006:1570) om skydd mot internationella hot 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 mot människors hälsa. Vidare har myndigheten enligt förordningen (2007:156) om skydd mot internationella hot mot människors hälsa be- myndigande att meddela föreskrifter och fatta vissa förvaltningsbeslut på området. Den huvudsakliga expertkunskapen om smitt- samma sjukdomar och hur de sprids finns dock på . Denna myndighet ska enligt smittskyddslagen som expertmyndig- het följa och analysera det epidemiologiska läget nationellt och internationellt samt föreslå åt- gärder för att landets smittskydd ska fungera effektivt. Myndigheten ska även ta emot anmälningar om misstänkta eller konstaterade fall av vissa anmälningspliktiga sjukdomar. Myn- digheten har vidare enligt sin instruktion bl.a. ansvar för uppgifter som rör antibiotikaresistens och vårdhygien, för laboratorieberedskap och diagnostisk beredskap samt för vissa uppgifter som grundas på olika EU-rättsakter. Nuvarande ansvarsfördelning i smittskydds- lagen och andra styrinstrument avspeglar hur myndighetsstrukturen har sett ut. var genom sitt vida uppdrag som inkluderade föreskriftsrätt och tillsynsansvar den självklara förvaltningsmyndigheten för smitt- skyddet jämfört med som hade en tydlig roll som expertmyndighet. En förändring som i grunden ändrat uppdrag är att Inspektionen för vård och omsorg har tagit över tillsynsansvar. Vidare har slagits ihop med genom bildandet av . Denna myndighet har fått ett mycket bredare uppdrag än vad hade med ansvar bl.a. för olika förvaltningsuppgifter och för att meddela föreskrifter inom vissa områden. Ett effektivt smittskydd kräver en renodlad ansvarsfördelning Regeringen anser att den nuvarande ansvars- fördelningen mellan och Folk- hälsomyndigheten inte är ändamålsenlig. Ett avgörande skäl för denna bedömning är att an- svarsfördelningen uppfattas som otydlig ur ett verksamhetsperspektiv. I remissvar både över förslaget att bilda och över nu aktuellt förslag finns det en entydig uppfattning bland olika professionsföreträdare och huvudmän att ansvaret för smittskyddet bör flyttas från till Folkhälso- myndigheten. Enligt denna remissopinion skulle 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 en sådan förändring leda till en tydligare an- svarsfördelning, ge samordningsvinster, minska både att ansvara för expertkunskap och för nor- mering och förvaltningsuppgifter inom smitt- samverkan för huvudmännen. Regeringen anser därför att Folkhälso- Utöver detta anser regeringen att nuvarande myndigheten ska få ett samlat ansvar för smitt- ansvarsfördelning leder till ineffektiva arbetssätt skyddet på nationell nivå. och stor risk för dubbelarbete. Genom att samla smittskyddsfrågorna på har ett övergripande ansvar på myndighetsnivå för det nationella smittskyddet men det är Folk- ansvarsfördelning som ger bättre förutsättningar hälsomyndigheten som har i uppgift att genom för ett effektivt nationellt smittskyddsarbete. sjukdomsövervakning och diagnostik ta fram ny Den föreslagna förändringen bidrar även till att kunskap som sedan ska ligga till grund för underlätta myndigheternas arbete med att för- beslut att exempelvis ta fram ändra kunskapsstyrningen inom hälso- och sjuk- föreskrifter eller rådgivande information. vård och socialtjänst. hälsomyndigheten är utpekad expertmyndighet renodlas och myndigheten ges bättre förutsätt- och utför i praktiken viktiga delar av det arbete ningar att hantera det delvis nya ansvaret att vara som är nödvändigt för att upprätthålla ett funge- ett nav för den statliga kunskapsstyrningen (av- snitt – ett nav för den statliga många fall beroende av underlag från Folk- hälsomyndigheten för att kunna fullgöra sina Den nya ansvarsfördelningen mellan Vidare innebär ansvarsfördelningen att myn- digheterna behöver tillgång till liknande kom- Förslaget innebär att regeringen samlar det stat- petenser för att fullgöra sina uppgifter. liga myndighetsansvaret för uppgifter som följer styrelsen måste exempelvis ha personal med av smittskyddslagen på . liknande kompetens som finns på Folkhälso- Myndigheten tar således över myndigheten för att kunna beställa och använda Regeringen har för avsikt att göra motsvarande dock förenat med svårigheter att bygga upp långsiktigt hållbara organisationer på två myn- vissa andra berörda förordningar. digheter eftersom tillgången till relevant kom- att kommer att få be- petens är begränsad. myndigande att meddela föreskrifter och ansvara På smittskyddsområdet måste beslut ofta tas för vissa förvaltningsuppgifter inom smitt- med kort varsel och information måste kommu- Som en följd av ansvars- niceras på ett samordnat och effektivt sätt. bakgrund av detta anser regeringen att de nack- att ansvara för planering och uppföljning av delar nuvarande ansvarsfördelning på myndig- hetsnivå medför inte är godtagbara. finns i EU-rättsakter rörande samarbete inom allvarligt är det om verksamhetsutövarna upp- fattar att deras smittskyddsarbete försvåras på grund av ansvarsfördelningen. Som en konsekvens av denna förändring fin- Som anges ovan har myndighetsstrukturen på ner regeringen skäl att göra motsvarande ändring hälso- och sjukvårdens och om- i lagen om skydd mot internationella hot mot råde genomgått stora förändringar. Denna lag syftar till att skydda mot internationella hot mot människors hälsa, risk för att smittämnen eller andra ämnen bl.a. har myndigheten bemyndigande att med- som utgör eller kan utgöra ett allvarligt hot mot dela föreskrifter med stöd av alkohol- människors hälsa förs in i landet eller sprids till förordningen (2010:1636) och tobaksförord- Det finns sålunda en nära koppling ningen (2001:301). mellan denna lag och smittskyddslagen. för olika förvaltningsuppgifter inom Förslaget i denna del innebär att Folkhälso- myndigheten blir nationell kontaktpunkt enligt det internationella hälsoreglementet. heten ansvarar för att ta emot och vidarebefordra information om misstänkta internationella hot mot människors hälsa, både gentemot berörda myndigheter, kommuner och landsting och gentemot WHO. Vidare får Folkhälsomyndig- heten ansvar för vissa förvaltningsuppgifter enligt lagen. Regeringen har för avsikt att göra motsvarande ändring i förordningen om skydd mot internationella hot mot människors hälsa. Detta medför bl.a. att får bemyndigande att meddela föreskrifter på områ- det. Några remissinstanser har ifrågasatt den i promemorian föreslagna principiella grunden för ansvarsfördelningen mellan och . Regeringen har för avsikt att åstadkomma en principiell skiljelinje mellan myndigheternas roller och ansvar som är tydlig för såväl allmänheten som verksamhets- ansvariga. ska i huvudsak ansvara för folkhälsofrågor där befolknings- skydd mot smittsamma sjukdomar och andra allvarliga hälsohot ingår som en del. Social- styrelsen ska i huvudsak ha ansvar för frågor som rör vård och behandling av samt insatser till individer inom hälso- och sjukvård och social- tjänst. I detta ingår exempelvis ansvar för pati- entsäkerhetsfrågor enligt patientsäkerhetslagen och innehållet i god vård-begreppet enligt hälso- och sjukvårdslagen. Syftet med smittskyddslagen är att tillgodose befolkningens behov av skydd mot spridning av smittsamma sjukdomar. Det ligger i linje med regeringens principiella grund för ansvars- fördelningen mellan myndigheterna att Folk- hälsomyndigheten ansvarar för åtgärder som vidtas med stöd av denna lag. Denna lag inne- håller bestämmelser om både individinriktat och befolkningsskyddsinriktat smittskyddsarbete. Exempelvis finns bestämmelser om den en- skildes skyldighet att förebygga smittspridning eller att den som bär på en allmänfarlig sjukdom ska erbjudas vård och behandling. finns mer generella bestämmelser om exempelvis smittskyddsläkarens ansvar. Oavsett vem åtgär- den riktar sig mot är dock syftet med åtgärder som vidtas med stöd av smittskyddslagen det- samma, dvs. att förhindra eller minska risken för smittspridning. Förslaget innebär således att Folkhälso- myndigheten blir ansvarig myndighet för åt- gärder som regleras i smittskyddslagen, oavsett om dessa riktar sig mot en mer obestämd krets 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 eller enskilda individer.