prop · H103176 · 2014-03-18 00:00:00 — Är fordonsskatten inte betald behöver inte heller det utgöra något problem eftersom parterna kan komma överens om vem av dem som ska betala en obetald fordonsskatt. Den enda situation som kan vara svårkontrollerad är om köpet görs i nära anslutning till betalningsmånaden. Eftersom skatten kan debiteras så sent som den 12:e i den månaden, syns det först därefter i vägtrafikregistret att en fordonsskatteskuld har uppstått, jfr avsnitt 5.5. Köparen riskerar då att säljaren oriktigt säger sig ha betalat skatten. En liknande situation råder beträffande felparkeringsavgifter. En felparkeringsavgift antecknas i vägtrafikregistret ca 7–efter att den utfärdades, beroende på när kommunen överlämnar ärendet till Transportstyrelsen. Även här är det således en kortare eftersläpning. För att vara helt säker kan köparen avvakta något och därefter i registret kontrollera säljarens uppgifter om att han eller hon betalat skatter och avgifter. Det rör sig således endast om några dagars fördröjning för kontroll och köp, vilket inte kan anses orimligt för parterna. Om den presumtive köparen inte vill vänta utan vill genomföra köpet direkt, utan kontroll i vägtrafikregistret, riskerar han eller hon alltså att fordonet tas i anspråk för den tidigare ägarens skulder. Beslut om trängselskatt sker genom automatiserad behandling och något formellt beslut i traditionell mening fattas således inte var gång en person ska påföras trängselskatt. Besluten fattas inte heller för varje passage utan endast och avser då samtliga passager under den kalendermånaden. Besluten fattas i mitten av nästföljande månad och senast den 20:e i den månaden. Om trängselskatten inte betalas uppstår en skuld till det allmänna. Enligt den nya lagen som föreslås ska en sådan skuld kunna ligga till grund för ett ianspråktagande. En potentiell köpare ska därför ges möjlighet att ur vägtrafikregistret få uppgift om att det fattats ett beslut om att ta fordonet i anspråk, se nedan avsnitt 6.1.5. Som Transportstyrelsen har påtalat, jfr avsnitt 6.1.3, omfattas dock vissa uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden av sekretess. Av 27 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen framgår bl.a. att sådan sekretess gäller i verksamhet som avser bestämmande av skatt eller fastställande av underlag för bestämmande av skatt. Bestämmelsen innebär att från den tidpunkt som ett fordon passerar en betalstation fram till dess att ett beslut om trängselskatt fattas, omfattas uppgifterna om antal passager, tidpunkterna för passage och vilken eller vilka betalstationer som passerats av sekretess. De närmare uppgifterna om en passage i början av månad ett är således sekretessbelagda som längst tjugo i månad två. kan endast fordonsägaren själv få information om hur stor trängselskatt som kommer att debiteras för fordonets passager. Av 27 kap. 6 § offentlighets- och sekretesslagen framgår emellertid att i ett beslut om trängselskatt gäller sekretessen endast för uppgift om vilken betalstation bilen har passerat och tidpunkten för denna passage. Övriga uppgifter i besluten om trängselskatt är således offentliga. Från den dag som beslutet förts in i vägtrafikregistret kan således en presumtiv köpare av det aktuella fordonet få del av själva skattebeslutet, dvs. hur stort belopp som debiterats för trängselskatt månaden innan. Denna möjlighet finns och det bör inte ändras. Det maximala trängselskattebeloppet per dag och fordon är . För ett fordon som passerar någon eller flera betalstationer under en kalendermånad samt i påföljande månad, kan trängselskatten således uppgå till som mest ca för perioden (trängselskatt tas inte ut , , helgdagar, dag före helgdag eller ). Det är alltså inte möjligt för en presumtiv köpare att få kännedom om detta belopp förrän den 20:e efter debiteringen. Om säljaren inte betalar denna trängselskatt kan i stället köparen av fordonet riskera att få betala den. Sekretessbestämmelserna utgör dock ett viktigt skydd för den enskilde och bör vara oförändrade. 2013/14:176 Det är förvisso olyckligt att den som avser att köpa ett fordon inte via myndigheten, Transportstyrelsen, kan få en total bild av vilka skulder som belastar det fordonet. Köparen har emellertid möjligheten att begära att säljaren uppvisar ett utdrag ur vägtrafikregistret där kommande debiteringar för trängselskatt framgår. Köparen kan också ställa som villkor i köpeavtalet att säljaren ska stå för eventuella tillkommande debiteringar av trängselskatt. Transportstyrelsen och Kammarrätten i har föreslagit att det ska göras undantag för de fall då den betalningsskyldige överlåtit fordonet till en ny ägare. Enligt regeringens mening skulle det vara lätt att kringgå regleringen om ett sådant undantag görs. Lagrådets intryck är att regeringen bagatelliserar olägenheterna och inte på allvar har undersökt om vissa undantag skulle kunna införas i 2 § utan att ändamålet med remissen hotas påtagligt. En förvärvare som sägs i princip inte ha något ansvar för tidigare uppkomna skulder på fordonet skulle t.ex. kunna slippa ansvar för skulder uppkomna före förvärvet, då uppgifter om skulderna inte går att få eller är svårtillgängliga. Lagrådet anför vidare att den uttalade farhågan för en serie skenöverlåtelser skulle kunna mötas med en regel om att skyddet endast gäller en eller ett par förvärvare . Regeringen är medveten om att den reglering som föreslås i vissa sammanhang kan innebära olägenheter för en presumtiv köpare. Uppgifter om eventuella skulder som belastar ett fordon bör alltid gå att få av säljaren, även om uppgifterna ännu inte förts in i vägtrafikregistret. Något undantag för skulder uppkomna bör inte införas. Enligt regeringens mening är det uppenbart att ett sådant undantag skulle öka antalet skenöverlåtelser. Vissa fordon byter, på ett helt lagligt sätt, oftare ägare än andra. Ett undantag som i praktiken begränsar antalet överlåtelser av ett fordon skulle visserligen träffa ett antal skenöverlåtelser men även de helt normala överlåtelserna. En sådan regel framstår som alltför ingripande och torde, enligt regeringens mening, vara svår att såväl utforma som övervaka. Regeringen anser därför att en sådan reglering inte bör införas. Regeringens förslag: Om beslutar att ta ett fordon i anspråk, ska uppgift om det antecknas i vägtrafikregistret. Rapportens förslag var att den s.k. legala panträtten skulle uppstå när fordringen fördes in i vägtrafikregistret. Remissinstanserna: Endast , , yttrade sig i RPS ansåg att förslaget innebar ett ingrepp i den enskildes egendomsskydd och att det därför var av stor vikt att uppgifterna i väg- trafikregistret blev lätt tillgängliga och otvetydiga för stat och kommun vid en kontroll. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att det i vägtrafikregistret ska införas uppgift om att fordon kan komma att tas i anspråk, när en fordran som fordonet kan tas i anspråk för restförs. MotorCyklister (SMC) och anser det mycket viktigt att allmänheten får tillräcklig information om de nya reglerna då de införs, samt att den registerinformation som behövs blir tillgänglig för allmänheten. SMC är tveksamma till att tidigare fordonsskulder följer med fordonet vid ett ägarbyte, även om ändamålet är gott. Det innebär en kraftigt utökad undersökningsplikt för den enskilde, som kan ha svårt att få relevant information. Möjligheterna att få fordonsuppgifter bör utökas betydligt och kunna fås genom exempelvis SMS, brev eller e-post. Skälen för regeringens förslag: innehåller ett flertal uppgifter om fordon. Enligt förordningen (2001:650) om vägtrafikregister, FVTR, förs uppgifter in om exempelvis att ett ärende rörande felparkeringsavgifter eller trängselskatt har lämnats över till för indrivning, se bilaga 4 respektive bilaga 5 till förordningen. Uppgift om utmätning förs dock inte in. Att en ny ägare till ett fordon i princip inte har något betalningsansvar för fordringar avseende fordonet som debiterats före överlåtelsen gör att själva restföringen i princip saknar intresse för en presumtiv köpare. En presumtiv köpare har i regel ändå anledning att undersöka vissa uppgifter i vägtrafikregistret, exempelvis om ett fordon är belagt med användningsförbud på grund av obetald fordonsskatt. Enligt den nu föreslagna lagen ska ett fordon kunna tas i anspråk också om en tidigare ägare har skulder avseende fordonet och saknar utmätningsbara tillgångar. Detta för med sig att en spekulant på ett fordon har anledning att också uppmärksamma om det finns restförda fordringar avseende fordonet. Det bör därför vara möjligt för en presumtiv köpare att få uppgift om huruvida det finns restförda fordringar avseende fordonet som kan leda till att detta tas i anspråk. Det ger köparen en möjlighet att se till att skulder avseende fordonet betalas innan avtal om överlåtelse sluts. Även om det finns sådana uppgifter anser regeringen att det ska framgå direkt i vägtrafikregistret när fattat beslut om att ta ett fordon i anspråk. Om restförda fordringar inte betalas kan det visserligen rent teoretiskt innebära att utmätning kan komma att ske hos den registrerade ägaren till fordonet. Det finns dock inget som säger att just fordonet kommer att mätas ut: gäldenären, dvs. den registrerade ägaren, kan ju ha annan egendom som är lämpligare att mäta ut, se 4 kap. 3 § andra stycket UB. Däremot finns det ju en direkt koppling mellan beslutet om ianspråktagande och fordonet. Det är viktigt för en eventuell köpare att kunna få kännedom om att fordonet kan komma att tas i anspråk. Enligt regeringens mening bör därför uppgift om sådant beslut föras in i vägtrafikregistret. Jämför här också vad som sagts ovan om uthyrning, leasing och kreditköp, avsnitt 6.1.4. Att införa en sådan uppgift i vägtrafikregistret bedöms förenligt med och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandlingen av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Av förarbeten till lagen (2001:558) om vägtrafikregister, LVTR, prop. 2000/01:95, framgår att de då nya bestämmelserna grundas på dataskyddsdirektivet. Direktivet är genomfört i personuppgiftslagen (1998:204) som är subsidiär i förhållande till LVTR. Enligt dataskyddsdirektivet får personuppgifter endast användas för särskilt uttryckligen ändamål och uppgifterna får inte senare användas på ett sätt som är oförenligt med ursprungsändamålet. målen är därför väl preciserade i LVTR. Enligt 5 § 1 LVTR ska vägtrafikregistret i fråga om personuppgifter ha till ändamål att tillhandahålla uppgifter för bl.a. verksamhet för vilken staten eller en kommun ansvarar enligt lag eller annan författning. verksamhet som avses ska bedrivas med stöd av författning. det vara fråga om verksamhet som staten eller en kommun ansvarar för. avse de personer som särskilt anges under 5 § 1 a–d. Där anges exempelvis fordonsägare och den som ansöker om Det ska alltså vara fråga om personuppgifter där informationen direkt eller indirekt kan person utpekad i någon av 5 § 1 a–d, jfr prop. 2000/01:95 s. 99. I begreppet fordonsägare innefattas de personer som med stöd av 4 § LVTR antecknats som ägare i vägtrafikregistret. gör registrering av personuppgifter bl.a. i syfte att kontrollera att en fordonsägare fullgör de skyldigheter som ålagts honom eller henne enligt olika författningar som exempelvis att betala fordonsskatt enligt väg- (1975:1410). Debitering av felparkeringsavgifter, trängselskatt och fordonsskatt är sådana verksamheter som avses i 5 § LVTR och för detta ändamål ska registret exempelvis tillhandahålla uppgifter om fordonsägare. En uppgift om att det fattats ett beslut om att ta fordonet i anspråk, är av liknande karaktär som vissa andra uppgifter som registreras i väg- trafikregistret och bör också kunna registreras. I registret finns informa- tion om vem som äger ett fordon, vilka de två föregående ägarna är, om fordonsskatten är betald, om fordonet godkändes vid den senaste kontrollbesiktningen, om fordonet omfattas av leasing eller kreditköp etc. På samma sätt som en fordonsköpare således kan kontrollera att säljaren är rätt ägare till fordonet och att fordonet är besiktigat ska han eller hon alltså även kunna kontrollera att fordonet inte riskerar att tas i anspråk. Regeringen föreslår i likhet med promemorian att uppgift om ianspråktagandebeslutet ska föras in i vägtrafikregistret. viktigt att en presumtiv köpare av ett fordon via vägtrafikregistret kan kontrollera om fordonet belastas av obetalda skatter och/eller avgifter och därför har tagits i anspråk. Visserligen visar uppgiften i registret om skulden att det finns en risk för ett ianspråktagande, men om ett beslut redan fattats innebär det att köparen överhuvudtaget inte kan komma att För att inte olika förfoganderegler ska hamna i konflikt med varandra, är det också av avgörande betydelse för den som övervakar trafiken, exempelvis en parkeringsvakt, att kunna se att ett ianspråktagandebeslut har fattats avseende ett fordon, jfr avsnitt 6.2.2. Uppgiften förs lämpligen in i en bilaga till FVTR och ska vara lättill- gänglig för allmänheten. För de myndigheter som driver in det allmännas fordringar, gör kontroller eller i övrigt har till uppgift att säkerställa att de aktuella ford- ringarna betalas behöver några ytterligare uppgifter inte registreras i Enligt regeringens mening bör uppgiften i vägtrafikregistret tas bort ur registret om fordonet är ianspråktaget. Uppgiften bör även tas bort ur registret om fordonet säljs exekutivt eller tillfaller staten eller en Prop. 2013/14:176 kommun enligt lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall. Bestämmelser om gallring av dessa uppgifter förs lämpligen in i FVTR. 6.1.6Lagförslagets förhållande till och regeringsformen Två av remissinstanserna har särskilt yttrat sig över proportionaliteten i det lämnade förslaget. Hovrätten för anser att förslaget bör ta större hänsyn till det faktum att de föreslagna reglerna inte bara träffar användandet av s.k. fordonsmålvakter utan även personer som är såväl registrerade som civilrättsliga ägare av ett fordon. lagförslagets förhållande till regeringsformen och den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). anser att det allmännyttiga intresset av att driva in fordringar och stävja bruket av fordonsmålvakter måste särskilt vägas mot de ingrepp som ianspråktagande medför i den enskildes äganderätt. Höga krav måste ställas på rättssäkerhet och förutsägbarhet. anser dock att förslaget i allt väsentligt innehåller rimliga överväganden i fråga om rättsäkerhet, proportionalitet och likabehandling. gäller som svensk lag (lagen [1994:1219] om den europeiska konventionen angående skydd för och de grundläggande friheterna). 2 kap. 19 § regeringsformen gäller att lagar och föreskrifter inte får meddelas i strid med åtaganden enligt . I artikel 1 i första tilläggsprotokoll anges att varje fysisk eller juridisk person ska ha rätt till respekt för sin egendom. Därutöver anges att ingen får berövas sin egendom annat än i det allmännas intresse och under de förutsättningar som anges i lag och i folkrättens allmänna grundsatser. Vidare anges att de nämnda bestämmelserna inte inskränker en stats rätt att genomföra sådan lagstiftning som staten finner nödvändig för att reglera nyttjandet av egendom i överensstämmelse med det allmännas intresse eller för att säkerställa betalning av skatter eller andra pålagor eller av böter eller Ett sådant ianspråktagande som regeringen nu föreslår utgör en inskränkning av rätten till egendomsskydd enligt det första tilläggs- Åtgärder som inskränker egendoms- skyddet är tillåtna om de negativa verkningarna för den enskilde står i rimlig proportion till de allmännyttiga vinster som kan uppnås. Effektivare regler om förverkande av (Ds 2004:24) s. 25 f., och (Ds 2012:42) s. 32 f. Vid den proportionalitetsbedömning som ska göras i det aktuella fallet måste särskilt vägas syftet att driva in allmänna fordringar och att stävja bruket av fordonsmålvakter mot de ingrepp som ett ianspråktagande medför i den enskildes äganderätt. Lagrådet anser att det inte framstår som alldeles övertygande att förslaget inte strider mot proportionalitets- Som redovisats i avsnitt 4 2013/14:176 100 000 gäldenärer skulder avseende fordonsskatt, trängselskatt och parkeringsavgifter. De sammanlagda skulderna uppgår till , varav de 100 mest skuldtyngda gäldenärerna tillsammans står för en skuldsumma . Även om det är ett relativt begränsat antal personer som undandrar sig betalningsansvar genom användandet av fordonsmålvakter går det inte att säga exakt hur många av de 100 000 gäldenärerna som är registrerade ägare, eller tidigare varit registrerade ägare, till ett visst fordon utan att vara civilrättslig ägare till fordonet. Oavsett hur stor andel av samtliga gäldenärer som utgörs av fordonsmålvakter är det inte acceptabelt att så stora fordringar inte kan drivas in. Situationen försvåras naturligtvis om en civilrättslig ägare i vilseledande syfte låter någon annan stå som registrerad ägare. Indrivningen av fordonsrelaterade skulder till det allmänna måste effektiviseras och förslaget kan, enligt regeringens mening, förväntas bidra till en sådan effektivisering. De fordon som kommer att bli föremål för ett ianspråktagande är fordon vars ägare regelmässigt undandrar sig betalningsansvar. Regeringen anser att den äganderättsinskränkning det innebär är berättigad. Antalet personer som notoriskt felparkerar bedöms också minska genom de ändringar som föreslås. Genom förslaget uppstår även en preventiv effekt eftersom personer som undandrar sig betalningsansvar kan förväntas att i ökad utsträckning göra rätt för sig utan att några indrivningsåtgärder behöver vidtas. Det skapar förtroende hos dem som redan fullgör sina skyldigheter. Regeringen anser i likhet med vad som sägs i promemorian att förslaget att införa en möjlighet att ta ett fordon i anspråk sammantaget framstår som rimligt avvägt i förhållande till förslagets syfte och den äganderättsinskränkning som det medför. Ett ianspråktagande får enligt regeringens mening anses förenligt med . Lagrådet anmärker att lagrådsremissen inte berör förslagets relation till regeringsformen. Enligt 2 kap. 15 § första stycket regeringsformen är vars och ens egendom tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller något annat sådant förfogande utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Vidare sägs i andra stycket att den som genom expropriation eller något annat sådant förfogande tvingas avstå sin egendom ska vara tillförsäkrad full ersättning för förlusten. Med expropriation eller annat sådant förfogande avses att en förmögenhetsrätt – dvs. äganderätt eller annan rätt med ett ekonomiskt värde, t.ex. nyttjanderätt, servitut eller vägrätt – tvångsvis överförs eller tas i anspråk. Skatt, böter, viten och exekutiva åtgärder faller utanför bestämmelsens tillämpningsområde (prop. 2009/10:80 s. 163 f.). Det nu föreslagna ianspråktagandet bedöms mot den bakgrunden inte omfattas av bestämmelserna om egendomsskydd i regeringsformen. Ändring i lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall Redan i förarbetena till lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall, prop. 1981/82:65 s. 7, uppmärksammades särskilt problemet med systematisk felparkering i storstadsområdena och det föredragande statsrådet uttalade bl.a. följande: har det – framför allt i storstäderna – kommit att framstå som ett allt större problem att vissa fordonsägare dels systematiskt åsidosätter parkeringsföreskrifter, dels underlåter att betala påförda felparkeringsavgifter. Vid en företagen genomgång i och kommuner visade det sig att en begränsad krets fordonsägare ansvarade för en orimligt stor andel av de obetalda felparkeringsavgifterna. [ – – – ] De fordon jag nu syftar på är inte sällan belagda med körförbud, oregistrerade, oskattade och oförsäkrade. De står ofta på samma plats. Föredraganden förklarade vidare att han hade för avsikt att föreslå regeringen – med stöd av det i lagen föreslagna bemyndigandet – att som flyttningsgrund införa att fordonet var felaktigt parkerat och hade kör- eller brukandeförbud eller saknade föreskriven trafikförsäkring, eller att det varit uppställt på samma plats . Bestämmelser av detta slag kom också att införas i 2 § 2 c respektive 3 a–c förordningen (1982:198) om flyttning av fordon i vissa fall. Samma problem med vissa fordonsägare har således funnits relativt . Det infördes emellertid inga bestämmelser som möjliggör flyttning av ett felparkerat fordon uteslutande på den grunden att ägaren har obetalda felparkeringsavgifter. Enligt gällande regler ställs det inte heller något krav på att eventuella obetalda skatteskulder m.m. ska betalas innan fordonet lämnas åter, även om själva flyttningsbeslutet grundar sig på att fordonet är belagt med kör- eller brukandeförbud på grund av obetalad fordonsskatt eller att det saknar trafikförsäkring. Regeringen anser därför att det ska införas utökade möjligheter att i vissa fall flytta och omhänderta fordon. 6.2.2Ny grund för flyttning och omhändertagande av fordon Regeringens förslag: Regeringen ska få meddela föreskrifter som ger staten och kommunerna möjlighet att i vissa fall flytta och omhänderta ett fordon om fordonet är parkerat i strid mot gällande föreskrifter och den registrerade ägaren har obetalda felparkeringsavgifter som överstiger ett visst belopp och som har lämnats för indrivning. Rapportens förslag överensstämde i sak med promemorians. rapporten föreslogs dock ett belopp om som grund för en Remissinstanserna: Hovrätten för pekade på att förslaget var ingripande för den enskilde och att det gav staten en stark ställning som borgenär. Hovrätten ansåg inte att argumenten i rapporten utgjorde tillräckligt underlag för att tillstyrka förslaget. av förslaget borde utredas ytterligare. att beslut om flyttning av fordon och om ersättningsskyldighet vid flyttning av rättssäkerhetsskäl ska kunna överklagas, något som Hovrätten för anslöt sig till. instämde i att det var fråga om ett betydande ingrepp i den enskildes egendomsskydd att kunna flytta och omhänderta fordon. styrelsen, RPS, ansåg att det borde övervägas om det skulle ingå i polisens uppgifter att, i andra fall än när det gäller ordning och säkerhet, RPS ansåg vidare att införandet av en generell flyttnings- möjlighet borde utredas närmare. Datainspektionen menade att förslaget förutsatte att parkeringsvakter har åtkomst till uppgifter i vägtrafik- registret i en omfattning som de inte har . Detta torde kräva lagänd- ringar samt noggranna överväganden av vad en sådan ökad tillgång till personuppgifter kan få för konsekvenser för den personliga integriteten. Kommuner och Landsting, SKL, ansåg att kommunerna borde ges ett generellt mandat att kunna flytta parkerade fordon vars registre- rade ägare har obetalda felparkeringsavgifter överstigande ett visst SKL ansåg att det bör införas en generell rätt att flytta sådana fordon från en offentlig plats och avstyrkte därför förslaget att flyttning av sådana fordon skulle villkoras av att fordonet stod uppställt i strid med SKL ansåg vidare att förvaringstiden för fordon som flyttats borde sänkas från , som det är , till ca sex såg positivt på förslaget som helhet. kommun ansåg i likhet med SKL att skuldbelagda fordon borde kunna flyttas oavsett om det står i strid med gällande föreskrifter eller ej. och motsatte sig att förslaget även skulle omfatta leasing- och avbetalningsfordon i de fall leasinggivare eller kreditgivare är en bank eller ett kreditmarknadsföretag som står under tillsyn av . Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås dock ett bestämt belopp som grund för en flytt- Remissinstanserna: ombudsmän anser att slutresultatet kan bli att bilägaren genom förfarandet kommer att ha betalat den regi-