prop · H103183 · 2014-03-18 00:00:00 — Regeringens proposition 2013/14:183 Lag om handel med timmer och trävaror Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslår regeringen en särskild lag med kompletterande bestämmelser till och rådets förordning (EU) nr 995/2010 om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden (timmerförordningen). Lagen innehåller bestämmelser om den behöriga myndighetens kontroll av att timmerförordningen följs. Den behöriga myndigheten har rätt att på begäran få upplysningar och ta del av handlingar och få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som har anknytning till verksamhet som innebär att släppa ut timmer och trävaror på marknaden. Vidare får den behöriga myndigheten meddela förelägganden och förbud samt besluta om att ta om hand timmer eller trävaror som uppenbart härrör från olaglig avverkning. Enligt den föreslagna lagen straffsanktioneras överträdelser av förbudet enligt timmerförordningen att släppa ut timmer eller trävaror som härrör från olaglig avverkning på marknaden. Straffskalan ska vara böter eller fängelse . Om gärningarna är att anse som ringa ska det dock inte dömas till ansvar. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 2013/14:183 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om handel med timmer och trävaror .......... Förslag till lag om ändring i tullagen (2000:1281) Ärendet ..............................................................och dess beredning 4.2Andra EU-förordningar och internationella Behovet av lagstiftning ................................................................... Den behöriga .............................myndighetens uppgifter Befogenheter ..............................i samband med kontroll Omhändertagande .......................av timmer och trävaror Föreläggande, ..........................................förbud och vite Sanktioner och förverkande ............................................................ Ikraftträdande- och ...................................övergångsbestämmelser Konsekvenser av regeringens ..............................................förslag Lagens syfte .............................och alternativa lösningar Vilka berörs ............................................av regleringen? Verksamhetsutövare, handlare och Förslaget till .....lag om handel med timmer och trävaror Förslaget till ........lag om ändring i tullagen (2000:1281) Bilaga 1 och rådets förordning (EU) nr 995/2010 av om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror .......................................på marknaden Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 607/2012 av om detaljerade regler för systemet för tillbörlig aktsamhet samt hur ofta och på vilket sätt de övervakningsorganisationer ska kon- trolleras som avses i och rådets förordning (EU) nr 995/2010 om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden ...................................... Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 363/2012 av om förfarande- reglerna för erkännande och återkallande av erkännande av övervakningsorganisationer enligt och rådets förordning (EU) nr 995/2010 om fatställande av skyldigheter för verk- samhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror Sammanfattning av meddelande 2012, nr 2, Uppdrag om nationella bestämmelser som kompletterar EU:s timmerförordning .................................. Förteckning över remissinstanserna ( Sammanfattning av promemorian........................................ Förteckning över remissinstanserna (Promemorians Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........ 2013/14:183 1 Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om handel med timmer och trävaror, 2.lag om ändring i tullagen (2000:1281). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om handel med timmer och trävaror Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag kompletterar 1.Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 995/2010 av den om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden1, och 2.förordningar som meddelats med stöd av och rådets förordning (EU) nr 995/2010. De ord och uttryck som används i denna lag har samma betydelse som iEuropaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 995/2010. 2 § Den myndighet som regeringen bestämmer är behörig myndighet enligt de EU-förordningar som anges i 1 § och enligt denna lag. 3 § Den behöriga myndigheten ska utöva kontroll av 1.att de EU-förordningar som anges i 1 § och de beslut som har meddelats med stöd av EU-förordningarna följs, och 2.att denna lag, de föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen och de beslut som meddelats med stöd av lagen följs. Den behöriga myndigheten ska också verka för att nämnda beslut och bestämmelser följs. 4 § Den behöriga myndigheten har i den utsträckning som behövs för kontrollen rätt att 1.på begäran få upplysningar, ta del av handlingar och register, och 2.få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som har anknytning till den verksamhet kontrollen avser och där göra undersökningar och ta prover av timmer och trävaror som kan härröra från olagligt avverkat timmer. Rätten till tillträde gäller inte bostäder. 1 EUT L 295, 12.11.2010, s. 23 (Celex 32010R0995). 2013/14:183 5 § Den behöriga myndigheten får i samband med kontroll av en verksamhetsutövare besluta om att hos denne ta om hand timmer eller trävaror som släppts ut på marknaden av verksamhetsutövaren om det är uppenbart att timret eller trävarorna härrör från olaglig avverkning. Ett sådant omhändertagande får vara . 6 § Utöver vad som följer av de EU-förordningar som anges i 1 § får den behöriga myndigheten meddela de förelägganden och förbud som behövs för att 1.de EU-förordningar som anges i 1 § och de beslut som meddelats med stöd av EU-förordningarna ska följas, och 2.denna lag, de föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen och de beslut som meddelats med stöd av lagen ska följas. § Förelägganden eller förbud enligt de EU-förordningar som anges i § eller enligt 6 § får förenas med vite. Den behöriga myndigheten får dock inte förelägga någon vid vite att medverka i en utredning av en gärning som kan leda till straff för honom eller henne. 8 § ska på begäran av den behöriga myndigheten lämna den hjälp som behövs för att 1.utöva kontrollen enligt 3 §, eller 2.verkställa ett beslut som meddelats med stöd av de EU-förordningar som anges i 1 § eller med stöd av denna lag. Hjälp enligt första stycket får begäras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver användas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. 9 § Till böter eller fängelse döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot förbudet i artikel 4.1, jämförd med artikel 2, i och rådets förordning (EU) nr 995/2010 av , i den ursprungliga lydelsen, att släppa ut timmer från olaglig avverkning eller trävaror som härrör från sådant timmer på marknaden, om avverkningen skett i strid med bestämmelser i avverkningslandet i fråga om 1.tillstånd eller godkännande, 2.anmälan eller underrättelse till en myndighet eller föreskriven tids- frist efter sådan anmälan eller underrättelse, 3. villkor i ett tillstånd eller i ett beslut om godkännande, 4.områdesskydd till skydd för särskilda miljöer eller arter, eller 5.tillstånd eller förbud när det gäller export. I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Om gärningen är belagd med samma eller strängare straff enligt eller enligt 29 kap. 2 b § , får inte dömas till ansvar enligt denna paragraf. 10 § Den som överträtt ett vitesföreläggande får inte dömas till ansvar enligt denna lag för den gärning som omfattas av föreläggandet. 11 § Timmer och trävaror som varit föremål för brott enligt 9 § eller värdet därav samt utbyte av ett sådant brott ska förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. 12 § Den behöriga myndigheten får bestämma att ett beslut av myndigheten enligt de EU-förordningar som anges i 1 § eller denna lag ska gälla även om det överklagas. 13 § Beslut av den behöriga myndigheten enligt de EU-förordningar som anges i 1 § och denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . 2013/14:183 2.2 Förslag till lag om ändring i tullagen Härigenom föreskrivs att 11 kap. 6 § tullagen (2000:1281) ska ha ska på begäran till- ska på begäran till- och som rör import och som rör import eller export av varor: Arbetsmiljö- eller export av varor: Arbetsmiljö- verket, Havs- och vattenmyndig- verket, Havs- och vattenmyndig- heten för radio och tv, heten för radio och tv, tralbyrån, Styrelsen för ackredite- ring och teknisk kontroll och ska vidare på begäran som rör export av varor. och som rör export av Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2012:809. 3 Ärendet och dess beredning I syfte att motverka olaglig avverkning och därtill kopplad handel antog och rådet förordning (EU) nr 995/2010 av om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden (EUT L 295, 12.11.2010, s. 23–34, Celex 32010R0995), nedan timmerförordningen. Förordningen finns som bilaga 1. Kompletterande bestämmelser till timmerförordningen finns i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 607/2012 av om detaljerade regler för systemet för tillbörlig aktsamhet samt hur ofta och på vilket sätt de övervakningsorganisationer ska kontrolleras som avses i och rådets förordning (EU) nr 995/2010 om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden (EUT L 177, , s. 16–18, Celex 32012R0607). Förordningen finns som bilaga 2. Vidare finns kompletterande bestämmelser till timmerförordningen i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 363/2012 av om förfarandereglerna för erkännande och återkallande av erkännande av övervakningsorganisationer enligt och rådets förordning (EU) nr 995/2010 om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden (EUT L 115, 27.4.2012, s. 12–16, Celex 32012R0363). Förordningen finns som bilaga 3. gav regeringen i uppdrag att utarbeta förslag om nationella bestämmelser som kompletterar timmerförordningen. inkom myndigheten med sitt förslag till Landsbygdsdepartementet (dnr L2011/2857/LB). Regeringen såg behov av att analysera vissa av förslagen om nationella bestämmelser som kompletterar timmerförordningen ytterligare och lämnade därför ett kompletterande uppdrag till att efter samråd med , , och , utarbeta förslag till nationella bestämmelser som kompletterar timmerförordningen. inkom myndigheten med meddelande 2012:2, Uppdrag om nationella bestämmelser som kompletterar timmerförordningen, till Landsbygdsdepartementet (dnr L2012/1696/LB). En sammanfattning av meddelandet finns i bilaga 4. Meddelandets lagförslag redovisas i bilaga 5. Meddelandet har remissbehandlats och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 6. En sammanställning av remissyttrandena finns hos Landsbygdsdepartementet (dnr L2013/1696/LB). Mot bakgrund av de synpunkter som kom in vid remissbehandlingen av meddelande 2012:2 bedömdes att ytterligare överväganden borde göras bl.a. när det gäller frågan om sanktioner för 2013/14:183 överträdelser av timmerförordningens bestämmelser. En promemoria, Komplettering av meddelande 2012:2, Uppdrag om nationella bestämmelser som kompletterar EU:s timmerförordning (dnr L2013/3287/RS) har tagits fram inom . En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 7. Promemorians lagförslag finns i bilaga 8. Promemorians lagförslag har remissbehandlats och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 9. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Landsbygdsdepartementet (dnr L2013/3287/RS). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 10. Lagrådets yttrande finns i bilaga 11. Regeringen har följt Lagrådets synpunkter med undantag av vad Lagrådet anfört om lagens rubrik och om utformningen av 3 § i lagen om handel med timmer och trävaror. Synpunkterna behandlas i avsnitt 6 och 10 samt författningskommentaren. Dessutomhar vissa språkliga ändringar gjorts i lagtexten. Timmerförordningen syftar enligt artikel 1 till att fastställa skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på den inre marknaden , liksom skyldigheter för handlare. Timmerförordningen anger att det är förbjudet att släppa ut timmer från olaglig avverkning eller trävaror som härrör från sådant timmer på unionsmarknaden. Förbudet gäller oavsett om den olagliga avverkningen skett inom EU eller i tredjeland. Verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden ska visa tillbörlig aktsamhet genom att tillämpa ett aktsamhetssystem. Systemet syftar till att ge tillgång till information, riskbedömning och reducering av den risk som fastställts. Timmerförordningen anger vidare att handlare utmed hela leveranskedjan ska kunna identifiera verksamhetsutövare eller handlare som har levererat timmer eller trävaror till dem, och vid behov de handlare till vilka de har levererat timmer eller trävaror. Timmer som omfattas av beträffande , Governance and Trade (FLEGT) och Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and (CITES) ska anses vara lagligt avverkat enligt timmerförordningen (avsnitt 4.2). 4.2Andra EU-förordningar och internationella åtaganden Handlingsplan för att motverka olaglig avverkning och därtill kopplad handel Europeiska unionens råd beslutade om en handlingsplan, , Governance and Trade (FLEGT). Handlingsplanen innehåller en rad åtgärder, bl.a. att främja handel med legalt avverkat virke genom särskilda avtal. Rådet beslutade , i linje med detta, om ett system med samarbetsavtal med stora virkesexporterande länder (EU- FLEGT) för att reducera olaglig avverkning av skog och stoppa importen av olagligt avverkat virke till EU (rådets förordning (EG) nr 2173/2005 av om upprättande av ett system med Flegtlicenser för import av timmer till Europeiska gemenskapen), FLEGT-förord- ningen. har EU förhandlat med ett antal exportländer för att sluta bilaterala partnerskapsavtal (Voluntary Partnership Agreements, VPA). Genom dessa partnerskapsavtal ska exporterande länder förbinda sig att vidta åtgärder och införa ett licenssystem för att garantera att exporterat virke är lagligt avverkat. EU ska å sin sida förbinda sig att, från partnerskapsländer, endast acceptera import av virke som åtföljs av licens som visar att virket är lagligt avverkat. Dessutom ska EU bistå partnerskapsländerna för att systemet ska fungera bl.a. genom att stödja utvecklingen av övervaknings- och spårsystem och utveckla system för att ta emot och hantera det licensierade virket inom EU. har sex avtal tecknats mellan EU och timmerexporterande länder (, , Brazzaville, , och ). Förhandlingar pågår med ytterligare nio länder i , och . Timmer som används i trävaror som förtecknas i bilagorna II och III till FLEGT-förordningen är att anse som lagligt avverkat enligt timmerförordningen under förutsättning att timret härrör från partnerländer som förtecknas i bilaga I till FLEGT-förordningen samt är förenliga med den förordningen och dess tillämpningsföreskrifter (artikel 3 timmerförordningen). Konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and (CITES) etablerades 1973. Fram till har 179 länder anslutit sig till konventionen. Konventionen består av ett regelverk med bilagor där arter som hotas av internationell handel finns angivna. För dessa arter gäller speciella regler vid handel där syftet är att arter inte ska utrotas på grund av handel. Omfattande organiserad brottslighet förekommer avseende internationell handel med hotade arter. Handeln utgör ett hot mot ett stort antal växt- och djurarter. Inrättandet av CITES syftade till att reglera denna handel och att möjliggöra en hållbar handel med hotade arter. Handel med de listade arterna är bara tillåten om den inte hindrar arternas möjlighet att överleva i det fria. Den som vill handla med de listade arterna måste söka tillstånd. 2013/14:183 och beslutande myndighet för CITES vilket innebär att det är som fattar beslut och som utfärdar tillstånd, vilket måste sökas i förväg, för aktiviteter med de arter av djur och växter som är skyddade enligt CITES. samarbetar med , som är vetenskaplig myndighet för CITES i . Den vetenskapliga myndigheten ska bland annat bedöma om handeln minskar möjlighet att överleva. Inom EU har CITES införts genom en särskild lagstiftning. gäller fler arter och är strängare än CITES. Bestämmelserna finns i rådets förordning (EG) nr (338/97) om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handel med dem (CITES-förord- ningen) samt i förordning om hur den förstnämnda förordningen ska tillämpas. Timmer från arter som anges i bilagorna A, B och C till CITES-förord- ningen samt är förenliga med den förordningen och dess tillämpningsföreskrifter är att anse som lagligt avverkat enligt timmerförordningen (artikel 3). Således ska timmer som har tillstånd enligt CITES-förord- ningen anses som lagligt avverkat. Skogsvårdslagen (1979:429) innehåller de centrala bestämmelserna om skogens skötsel, t.ex. om avverkning, föryngringsåtgärder och hänsyn till natur- och kulturmiljövårdens och rennäringens intressen samt om den enskildes skyldigheter i samband med detta. Lagen innehåller även bestämmelser om tillsyn och om sanktioner vid överträdelser. I 14 § anges åtgärder på produktiv skogsmark som markens ägare är skyldig att underrätta om. Således anges i bestämmelsen; avverkning och uttag av skogsbränsle, dikning i samband med avverkning som inte kräver tillstånd enligt 11 kap. , åtgärder för att tillgodose naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen i samband med avverkning, åtgärder för att tillgodose rennäringens intressen i samband med avverkning inom renskötselns året-runt-marker och åtgärder för att trygga återväxten av skogen. I 15 § anges att i fjällnära skog får avverkning inte ske utan tillstånd. I 17 och 18 §§ anges i vilka fall tillstånd till avverkning i fjällnära skog inte får ges. I 27 § anges att avverkning i ädellövbestånd enligt 23 § inte får ske utan tillstånd. Bestämmelserna i 35 § gäller tillsynsmyndigheten och anger att myndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ska följas. Av andra stycket framgår att ett föreläggande eller förbud får meddelas sedan det visat sig att myndighetens råd inte har följts. Föreläggande eller förbud får dock meddelas i brådskande fall eller när det behövs för att bevara natur- eller kulturmiljövärden. Straffbestämmelser finns i 38 och 38 a §§. Genom dessa bestämmelser straffsanktioneras bl.a. överträdelser av skogsvårdslagens krav på under- rättelse eller tillstånd vid avverkning. Påföljden är böter eller fängelse . (1998:808) innehåller bl.a. bestämmelser om skydd av områden (7 kap.) och skydd för djur och växtarter (8 kap. ). I 7 kap. finns bl.a. bestämmelser om naturreservat (4–8 §§), kulturreservat (9 §), naturminne (10 §), biotopsskyddsområde (11 §), vattenskyddsområde (21–22 §§) samt särskilt skyddade områden, s.k. Natura 2000 områden (27–29 b §§). Åtgärder som t.ex. avverkning på skogsmark som utgör ett nämnt skyddsområde kräver som regel tillstånd från den myndighet som beslutat om att bilda skyddsområdet, vilket normalt är , eller en myndighet. Med stöd av 8 kap. 1–2 och 4 §§ har artskyddsförordningen (2007:845) tillkommit. I denna förordning finns bestämmelser om fridlysning av djur- och växtarter (4–9 §§). Fridlysning innebär huvudsakligen ett förbud att vidta åtgärder på mark där arten förekommer, som försämrar eller förstör förutsättningarna för dess bestånd. Åtgärder på skogsmark som innehåller fridlysta arter kräver normalt, enligt 14–15 §§ samma förordning, dispens. Det är som prövar frågor om sådan dispens. Enligt 12 kap. 6 § ska en verksamhet eller en åtgärd som inte omfattas av tillstånds- eller anmälningsplikt enligt andra bestämmelser i och som kan komma att väsentligt ändra naturmiljön anmälas för samråd hos den myndighet som utövar tillsynen. Den som har ansökt om tillstånd till eller underrättat om avverkning, uttag av skogsbränsle eller skyddsdikning enligt skogsvårdslagens regler har uppfyllt eventuellt krav på samråd för åtgärden enligt . Vidare innehåller bestämmelser om straffsanktioner (29 kap.). För brott mot områdeskydd döms enligt 29 kap. 2 § till böter eller fängelse i högst . Den som hanterar växt eller produkt därav som omfattas av särskilt artskydd kan göra sig skyldig till artskyddsbrott enligt 29 kap. 2 b § . Straffskalan för artskyddsbrott av normalgraden är böter eller fängelse i högst . För grovt artskyddsbrott är straffskalan fängelse i lägst och högst . Även kulturmiljölagen (1988:950) innehåller bestämmelser som medför att tillstånd kan krävas för att markägare ska få utföra åtgärder som t.ex. avverkning. I 2 kap. 6 § anges således att det är förbjudet att, utan tillstånd enligt detta kapitel, rubba, ta bort, gräva ut, täcka över eller genom bebyggelse, plantering eller på annat sätt ändra eller skada en fornlämning. Av 2 kap. 12 § framgår att den som vill vidta en sådan åtgärd som avses i 2 kap. 6 § ska ansöka om tillstånd hos . Ägare av skogsmark kan således beröras av detta krav på tillstånd i samband med åtgärder som t.ex. avverkning. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot bestämmelserna gör sig skyldig till fornminnesbrott (2 kap. 21 §). Straffskalan för fornminnesbrott av normalgraden är böter 2013/14:183 eller fängelse . För grovt fornminnesbrott är straffskalan fängelse i högst . För att brottet ska bedömas som grovt krävs att brottet varit uppsåtligt. 5 Behovet av lagstiftning I artikel 4.1 i timmerförordningen anges att det ska vara förbjudet att släppa ut timmer från olaglig avverkning eller trävaror som härrör från sådant timmer på marknaden. Vad som avses med utsläppande på marknaden är definierat i artikel 2 i timmerförordningen. Med utsläppande på marknaden avses således leverans , oberoende av leveranssätt och försäljningsteknik, av timmer och trävaror på EU:s inre marknad för distribution eller användning i samband med kommersiell verksamhet, mot betalning eller gratis. Det inbegriper också leverans genom distanskommunikation enligt definitionen i och rådets direktiv /7/EG av om konsumentskydd vid distansavtal. I artikel 4.2 ställs vidare krav på att verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden ska visa tillbörlig aktsamhet, och i detta syfte tillämpa ett system för tillbörlig aktsamhet utformat på det sätt som anges i artikel 6. Systemet ska omfatta åtgärder och förfaranden som ger tillgång till uppgifter och information om verksamhetsutövarens leveranser av timmer och trävaror. Bland annat ska handlingar eller andra uppgifter finnas som anger att timret och trävarorna stämmer överens med den tillämpliga lagstiftningen i avverkningslandet. En förordning är i enlighet med artikel 288 i fördraget om EU:s funktionssätt till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna. Artiklarna 2, 4 och 6 är alltså direkt gällande rätt i . Timmerförordningen förutsätter dock kompletterande bestämmelser på nationell nivå i vissa avseenden. Det gäller bl.a. i fråga om behörig myndighets kontroll av olika aktörer och om sanktioner för överträdelser av timmerförordningens regler. Bestämmelser om kontroll som kan vara ingripande för den enskilde och bestämmelser om sanktioner kräver lagform. Regeringens förslag: En ny lag införs med bestämmelser som ska