prop · H103225 · 2014-04-24 00:00:00 — man eller förvaltare får sina intressen, behov och rättigheter tillgodosedda, t.ex. genom att visa på handläggningstider för ärenden om anordnande av godmanskap eller skillnader i verksamheten mellan olika kommuner. Dessutom skulle tillgången till statistik ge underlag för att bedöma om tillgången på gode män och förvaltare motsvarar det ökade behov som kan uppstå t.ex. till följd av en åldrande befolkning. sålunda ett viktigt redskap för att kunna vidta åtgärder för att säker- ställa att det finns tillräckligt många gode män och förvaltare. kan också ge ökad insyn i överförmyndarnas verksamhet, t.ex. genom att utgöra underlag för forskning och för journalistisk granskning. Regeringen anser mot den angivna bakgrunden att det är angeläget att det framställs statistik om överförmyndarens verksamhet. röra uppgifter som tar sikte på antalet ställföreträdarskap och ställföre- trädare samt kvaliteten inom och kostnaderna för verksamheten. För att statistik ska kunna föras behöver överförmyndarna ta fram upp- gifter om verksamheten. Ett par remissinstanser, bl.a. i 2013/14:225 , pekar på att förutsättningarna för att ta fram sådana uppgifter skiljer sig åt mellan kommunerna och att det t.ex. hos vissa överförmyndare fortfarande förs register. Regeringen kan dock konstatera att det redan bedrivs projekt mellan ett antal större kommuner som syftar till att göra det möjligt att jämföra uppgifter om överförmyndarens verksamhet. Vidare finns många av de uppgifter om verksamheten som det kan vara aktuellt att använda i framtagandet av statistik i de register som överförmyndaren är skyldig att föra. Uppgifterna finns således redan i stor utsträckning och en skyldighet att därutöver lämna vissa ytterligare uppgifter till kan inte anses vara särskilt betungande för överförmyndarna. De uppgifter som tas fram bör också kunna vara till direkt nytta för överförmyndarna själva genom att utgöra underlag för dem att bedöma de resurser som behövs för verksamheten. Sammantaget anser regeringen att det bör införas en skyldighet för överförmyndaren att ta fram de uppgifter som behövs för att föra statistik om verksamheten. Frågan blir då vilken myndighet som ska föra statistik över överförmyndarens verksamhet. Ett antal länsstyrelser anser att ska föra statistiken. Det ingår emellertid inte i den myndighetens uppdrag att föra statistik i syfte att en annan myndighet ska kunna använda den som ett verktyg i sin tillsyn. Länsstyrelserna är de som har tillsyn över verksamheten och därmed nödvändig överblick för att kunna bedöma vilka uppgifter som bör samlas in. De samlar redan in uppgifter som är relevanta för deras tillsyn över överförmyndarnas verksamhet och får förutsättas ha den organisation och kompetens som krävs för att hantera uppgiften att ta fram statistik. Med hänsyn härtill anser regeringen att det är lämpligt att länsstyrelserna får uppgiften att föra statistik över överförmyndarens verksamhet. I ett första skede är det rimligt att ett mindre antal statistiska uppgifter tas fram. Därefter kan antalet uppgifter vid behov successivt utökas. Några remissinstanser, bl.a. i och i , anser att den statistik som framställs bör vara en del av den officiella statistiken. Arbetet med att sammanställa statistik bör emellertid påbörjas och kvalitetssäkras innan det tas ställning till om så bör vara fallet. Sammanfattningsvis bör det i lag införas en skyldighet för överförmyndarna att lämna de uppgifter om sin verksamhet som behövs för framställning av statistik. Av lagen bör det även framgå att det är som ska föra statistiken. Regeringen kommer att i förordning föreskriva att de länsstyrelser som ansvarar för tillsynen över överförmyndarnas verksamhet ska föra statistik över överförmyndarnas verksamhet inom respektive tillsynsområde. som regeringen utser ska föra rikstäckande statistik på området. Regeringen avser att meddela närmare föreskrifter om överförmyndarnas uppgiftsskyldighet och om vilken statistik som ska föra. Regeringens förslag: Ändringarna i offentlighets- och sekretesslagen ska träda i kraft . Ändringarna i och patientsäkerhetslagen ska träda i kraft . Bestämmelsen om att tingsrätten får uppdra åt överförmyndaren att inhämta utredning i ärenden om godmanskap enligt 11 kap. 4 § eller förvaltarskap ska inte tillämpas i ärenden som har inletts vid tingsrätten före ikraftträdandet. Utredningarnas förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Lagändringarna föreslås dock träda i kraft (utredning) respektive (utredning). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslagen utan invändning. Skälen för regeringens förslag: De lagändringar som föreslås påverkar myndigheter och enskilda. Förslaget om framställning av statistik kommer att kräva vissa anpassningar av it-system hos överförmyndare och länsstyrelser. Vidare krävs nya rutiner hos en del överförmyndare inför uppgiften att bistå tingsrätten med att inhämta utredning i ärenden om god man och förvaltare. Mot den bakgrunden bör ändringarna i träda i kraft . Det är angeläget att de föreslagna ändringarna i offentlighets- och sekretesslagen träder i kraft . Ändringarna bör därför träda i kraft . När det gäller förslaget att överförmyndaren ska bistå tingsrätten med att hämta in utredning i de ärenden tingsrätten handlägger (avsnitt 5) anser regeringen att det är lämpligt att överförmyndarens skyldighet ska gälla i de ärenden som kommer in till tingsrätten efter ikraftträdandet. Detta för att inte fördröja handläggningen i redan pågående ärenden och även ge överförmyndaren förutsättningar att kunna anpassa sin verksamhet till uppgiften. I övriga delar finns det inte behov av några övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Förslaget om att överförmyndaren ska bistå tingsrätten med att hämta in utredning och lämna förslag på ställföre- trädare bedöms leda till vissa merkostnader för kommunerna. nernas kostnadsökning finansieras genom att medel överförs från Förslaget om att länsstyrelserna ska föra statistik över överförmyndar- nas verksamhet innebär vissa begränsade kostnader för länsstyrelserna. Regeringen bedömer emellertid att dessa merkostnader kan finansieras inom länsstyrelsernas befintliga anslag. Övriga förslag bedöms inte få några nämnvärda ekonomiska konsekvenser. utrednings bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna delar bedömningen eller har inget att invända mot den. Flera remissinstanser, bl.a. Kommuner och Landsting, påpekar att ett utbildningsansvar för överför- myndaren kommer att leda till ökade kostnader för kommunerna. utrednings bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna delar bedömningen eller har inget att invända mot den. i län befarar att kostnaderna för länsstyrelserna att föra statistik kommer att bli väsentligt högre än vad utredningen uppskattar. anser att frågan om finansiering bör hållas öppen till dess att det närmare går att bedöma kostnaderna för överförmyndarnas uppgiftsskyldighet. Flera remissinstanser, bl.a. , kommun, , kommun och Kommuner och Landsting, anser att kommunerna inte kompenseras fullt för den merkost- nad det innebär att uppgiften att bistå tingsrätten med utredning läggs på Bland annat menar att förslagen inte kom- mer att leda till en besparing för domstolarna. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen föreslår i denna proposition åtgärder som leder till förbättringar för gode män och för- Förslagen syftar till att säkerställa att det finns tillgång till kvali- ficerade och lämpliga ställföreträdare. leder till att enskildas rättigheter stärks. Förslaget om att överförmynda- ren ska bistå tingsrätten med att inhämta utredning förväntas leda till en effektivare och mer ändamålsenlig verksamhet. hos överförmyndare respektive domstol för uppgifter i ärenden om god man för ensamkommande barn innebär att skyddet för enskildas integritet Förslagen om att överförmyndaren ska bistå tingsrätten med utredning i ärenden om anordnande av godmanskap eller förvaltarskap och förslag på ställföreträdare samt skyldigheten att erbjuda utbildning innebär en viss inverkan på det kommunala självstyret. Mot bakgrund av att överför- myndarna redan har en organisation som är väl anpassad för dessa upp- gifter och till viss del redan utför dessa, anser regeringen att inskränk- ningen inte går längre än vad som är nödvändigt med hänsyn till vikten av såväl att enskilda får den hjälp de behöver som att gode män och för- valtare ges goda förutsättningar för att utföra sina uppdrag. Några av förslagen är sådana att de kan antas ha en kostnadspåverkande Prop. 2013/14:225 effekt. Förslaget om att överförmyndaren ska erbjuda utbildning för ställ- företrädare (avsnitt 6) bedöms dock endast ha marginella ekonomiska konsekvenser för överförmyndarna. Många överförmyndare genomför inom ramen för sin verksamhet redan utbildningsinsatser för ställföreträdare. Flertalet kommuner avsätter således medel för utbildningsinsatser. Dessa insatser kan effektiviseras och göras mer enhetliga genom att utarbetar riktlinjer för vad utbildningen bör innehålla. Samarbete över kommungränserna och med frivilligorganisationer kan ytterligare hålla nere kostnaderna för utbildningsinsatserna. Förslaget innebär inte heller att kommunerna själva behöver anordna den utbildning som erbjuds eller nödvändigtvis stå för kostnaden för utbildningsinsatserna. Förslaget om att överförmyndaren ska bistå tingsrätten med att inhämta utredning (avsnitt 5) kan antas leda till en viss kostnadsökning för kommunerna. Vid beräkningen av kostnadsökningen bör det emellertid beaktas att många överförmyndare i praktiken redan inhämtar de yttranden och den utredning i övrigt som tingsrätten behöver i ärendet och har en upparbetad rutin för handläggningen av sådana ärenden. Överförmyndaren hämtar även in motsvarande underlag i de ärenden som myndigheten själv beslutar i. Uppgiften är således inte helt ny för överförmyndarna och inte heller särskilt komplicerad. Kostnadsökningen för kommunerna bedöms därför bli begränsad. Visserligen innebär förslagen i propositionen att vissa nya uppgifter tillkommer för domstolarna, men domstolarna bedöms ändå göra en sammantagen besparing. Den kostnadsökning som uppkommer för kommunerna bör täckas genom att medel förs över från domstolarna till kommunerna. Förslaget om att ska föra statistik (avsnitt 13) bedöms medföra vissa ekonomiska konsekvenser, bl.a. för anpassningar av itsystem. Som redovisas i avsnitt 13 kommer det dock initialt att röra sig om statistik utifrån ett begränsat antal uppgifter och förslaget bedöms därför medföra endast begränsade kostnadsökningar. Regeringen bedömer därför att dessa merkostnader kan finansieras inom ramen för länsstyrelsernas befintliga anslag. Övriga förslag bedöms inte få några nämnvärda ekonomiska konsekvenser. 16.1Förslaget till lag om ändring i 11 kap. Om god man och förvaltare 12 § Till god man eller förvaltare ska utses en rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig person. Föreslår den enskilde en viss person som god man eller förvaltare, ska den personen förordnas, om han eller hon är lämplig och vill åta sig uppdraget. Detsamma gäller om en god man ska förordnas att bevaka en underårigs eller bortavarandes rätt i ett dödsbo och den avlidne har gett till känna vem den avlidne önskar till god man. Innan någon förordnas till god man eller förvaltare ska hans eller hennes lämplighet kontrolleras i den utsträckning som behövs. Den som är underårig eller som själv har förvaltare får inte vara god man eller förvaltare. Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som kan komma i fråga för ett ställföreträdaruppdrag. Nytt är första stycket andra meningen om den enskildes inflytande över vem som förordnas som ställföreträdare och andra stycket om överförmyndarens och domstolens kontroll av den som föreslås bli förordnad. Övervägandena finns i avsnitt 10 och 11. Första stycket andra meningen tar sikte på den enskildes möjlighet att påverka valet av ställföreträdare. Den person som den enskilde föreslår ska utses om han eller hon är lämplig, dvs. uppfyller lämplighetskraven i första meningen, och vill åta sig uppdraget. Bestämmelsen innebär inte att domstolen eller överförmyndaren får ställa lägre krav i fråga om lämplighet när den enskilde själv har föreslagit en viss person. En situation då det kan vara olämpligt att utse den föreslagna personen är när det finns risk för intressekonflikt, t.ex. mellan den enskilde och en anhörig som föreslagits som ställföreträdare. Önskemål om vem som ska utses till ställföreträdare kan framföras redan i samband med en begäran från den enskilde om att en god man ska förordnas. Det finns också möjlighet att framföra ett sådant önskemål i samband med att den enskilde ges tillfälle att yttra sig inför förordnandet av en god man eller förvaltare (jfr 16 § första stycket). Även i det fall som regleras i tredje meningen ställs krav på att den person som den avlidne önskar ska bli förordnad som god man är lämplig för uppdraget. Som Lagrådet påpekar innebär det en viss skärpning i förhållande till hittillsvarande ordning. Innan en person förordnas till god man eller förvaltare ska, enligt andra stycket, hans eller hennes lämplighet kontrolleras i den utsträckning som behövs. Det är viktigt att överförmyndaren gör en aktiv efterforskning i samband med lämplighetsprövningen. Hur omfattande en sådan kontroll ska vara får avgöras från fall till fall. Normalt ska kontroll av såväl belastningsregistret som register ske. Uppgifter från referenspersoner ska i regel inhämtas. I vissa situationer kan lämplighetskontrollen förenklas. Så kan vara fallet om den föreslagna personen förordnats som ställföreträdare och i samband därmed fått sin lämplighet kontrollerad. Bestämmelsen ger dock inte utrymme för en mindre noggrann kontroll bara för att den tilltänkta ställföreträdaren är en anhörig till den enskilde. En omständighet som ska beaktas vid lämplighetsprövningen är om den tilltänkta ställföreträdaren redan har många uppdrag och det därför finns risk för att han eller hon får svårt att sköta ytterligare ett uppdrag. Överförmyndaren bör kontrollera detta t.ex. genom en kontroll mot det register som överförmyndaren är skyldig att föra över ställföreträdarskap och genom att begära upplysningar från den tilltänkta ställföreträdaren. Förutom att vara allmänt lämplig ska ställföreträdaren också bedömas vara lämplig för det aktuella uppdraget. Om uppdraget t.ex. innefattar förvaltning av fastigheter, bör kunskaper på detta område finnas. Bestämmelsen innebär att såväl överförmyndaren som domstolen har ett ansvar för att den föreslagna ställföreträdaren är lämplig för uppdraget. Normalt inskränks dock fullgörandet av domstolens ansvar i denna del till att granska de uppgifter som överförmyndaren hämtat in i ärendet. Bestämmelsen är tillämplig även i ärenden enligt lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn, se 4 § i den lagen. 16 § I ärenden om förordnande av god man eller förvaltare för någon som har fyllt ska rätten eller överförmyndaren ge denna person tillfälle att yttra sig, om det kan ske. I ärenden om anordnande av godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap ska rätten också inhämta yttranden från den enskildes make eller sambo och barn, överförmyndaren och vårdinrättning, om det inte är obehövligt. Yttranden ska också, om det behövs, inhämtas från andra närstående samt från den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom och den eller de nämnder som utövar ledning av omsorgsverksamheten. Den som ansökan avser ska höras muntligen, om det kan ske utan skada för honom eller henne och det inte är uppenbart att han eller hon inte förstår vad saken gäller. Rätten får dock avstå från att höra den enskilde muntligen om han eller hon själv har gjort ansökan eller medgett förordnandet eller det annars finns särskilda skäl. Andra stycket gäller även i ärenden hos överförmyndaren om förordnande av god man enligt 4 § eller förvaltare. Myndigheter och inrättningar som anges i andra stycket är skyldiga att lämna sådana uppgifter som kan vara av betydelse i ärendet. I paragrafen anges bl.a. vilken utredning som ska inhämtas i ärenden hos tingsrätten om anordnande av godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap. Paragrafens fjärde stycke ändras så att den omfattar en skyldighet för myndigheter att lämna uppgifter av betydelse i ärendet även till överförmyndaren och inte bara till domstolen. Övervägandena finns i avsnitt 5. 17 a § Rätten får uppdra åt överförmyndaren att inhämta yttranden enligt 16 § andra stycket och utredning enligt 17 §. På begäran av rätten ska överförmyndaren lämna förslag på god man eller förvaltare, om det inte finns särskilda skäl mot det. Om en fråga om anordnande av godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap uppkommer hos överförmyndaren, får överförmyndaren inhämta yttranden enligt 16 § andra stycket och utredning enligt 17 §. Om överförmyndaren ansöker om ett sådant anordnande, ska vad som inhämtats ges in till rätten tillsammans med ansökan. Överförmyndaren ska då också lämna förslag på god man eller förvaltare. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om överförmyndarens skyldighet att ge in yttranden och annan utredning till tingsrätten i ärenden om anordnande av godmanskap enligt 4 § och ärenden om anordnande av förvaltarskap. Även skyldigheten att i sådana ärenden lämna förslag på god man eller förvaltare regleras i paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 5. Enligt första stycket får rätten uppdra åt överförmyndaren att inhämta yttranden och annan utredning i ärenden om anordnande av godmanskap enligt 4 § och förvaltarskap. Vad som allmänt gäller för inhämtande av yttranden och annan utredning följer av 16 § andra stycket och 17 §. Bestämmelsen är i första hand tillämplig när det är någon annan än överförmyndaren som gett in ansökan. Vilka som är behöriga att göra en ansökan framgår av 15 §. Rätten får ge överförmyndaren närmare rikt- 2013/14:225 linjer om vad som ska hämtas in. Det torde bli aktuellt främst när rätten bedömer att utredningen behöver kompletteras i visst hänseende. Rätten får också bestämma inom vilken utredningen ska vara inhämtad. Enligt andra stycket ska överförmyndaren, om rätten begär det, lämna förslag på god man eller förvaltare. Vem som kan utses och vilken kontroll som ska göras följer av 12 §. Skyldigheten att lämna förslag på ställföreträdare gäller om det inte finns särskilda skäl mot det. Sådana skäl kan t.ex. vara att det inte går att finna någon person som vill åta sig uppdraget. Överförmyndaren ska i sådana fall redogöra för rätten vilka ansträngningar som har gjorts för att finna en lämplig ställföreträdare. Särskilda skäl kan också föreligga om överförmyndaren anser att det saknas förutsättningar för ett ställföreträdarskap. Gör rätten en annan bedömning av behovet av ett godmanskap eller förvaltarskap ska dock överförmyndaren, om rätten begär det, lämna ett förslag på ställföreträdare. Enligt tredje stycket får överförmyndaren inhämta yttranden och annan utredning när en fråga om anordnande av godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap uppkommer hos överförmyndaren. En sådan fråga kan uppkomma om t.ex. socialnämnden eller en anhörig kontaktar överförmyndaren om att den enskilde har behov av ställföreträdare. Det kan också vara fråga om att en enskild som har god man förordnad för sig visar sig ha behov av förvaltare. Däremot omfattas inte ansökningar som rätteligen ska göras hos tingsrätten, men som av misstag lämnats in till överförmyndaren. Vidare gäller att om överförmyndaren ansöker hos rätten om godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap, ska yttranden och annan utredning som inhämtats ges in tillsammans med ansökan. Överförmyndaren ska då också ge in förslag på ställföreträdare. Kravet på utredning gäller även vid upphörande och i vissa fall jämkning av godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap (se prop. 1987/88:124 s. 178 f. och 181). 19 § Om en god man eller förvaltare inte längre behövs, ska godmanskapet eller förvaltarskapet upphöra. En god man som har förordnats enligt 3 § 15 ska entledigas så snart den som förordnandet avser begär det. När en god man eller förvaltare har slutfört sitt uppdrag, ska han eller hon genast anmäla det till överförmyndaren. En god man eller förvaltare har rätt att på begäran bli entledigad från sitt uppdrag. Om godmanskapet eller förvaltarskapet ska fortsätta, är den gode mannen eller förvaltaren dock skyldig att kvarstå till dess en ny god man eller förvaltare har utsetts, om inte annat föreskrivs i 19 a §. Paragrafen innehåller regler om upphörande av godmanskap och förvaltarskap och om entledigande av en god man eller förvaltare. Övervägandena finns i avsnitt 7. I första stycket utgår hittillsvarande bestämmelser om vem som ska fatta beslut i de olika situationerna som stycket avser. Motsvarande reglering återfinns i stället i 19 b §. Den hittillsvarande bestämmelsen i andra stycket om att överförmyndaren beslutar om entledigande av en god man eller förvaltare utgår och motsvarande följer i stället av 19 b §. Vidare införs en upplysning om att det i 19 a § finns bestämmelser om entledigande av god man och förvaltare som avviker från bestämmelsen i förevarande paragraf om att den gode mannen eller förvaltaren, för det fall godmanskapet eller förvaltarskapet ska fortsätta, inte får entledigas förrän en ny god man eller förvaltare har utsetts. 19 a § Skyldigheten enligt 19 § andra stycket att kvarstå som god man eller förvaltare gäller inte om en god man som har förordnats enligt 4 § eller en förvaltare har skälig orsak att bli entledigad innan en ny god man eller förvaltare har utsetts. Sker ett entledigande med stöd av första stycket, ska godmanskapet eller förvaltarskapet upphöra, om överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon annan som är lämplig och som vill åta sig uppdraget. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om upphörande av godmanskap och förvaltarskap och om entledigande av en god man eller förvaltare innan en ersättare har utsetts. Bestämmelserna innebär delvis en kodifiering av praxis. Övervägandena finns i avsnitt 7. I första stycket finns ett undantag från skyldigheten enligt 19 § andra stycket för en god man eller en förvaltare att kvarstå i sitt uppdrag till dess en ny ställföreträdare har utsetts. Den gode mannen eller förvaltaren har inte en sådan skyldighet om han eller hon har skälig orsak att bli entledigad innan en ersättare utsetts. Vid bedömningen av om det finns en sådan skälig orsak ska det göras en avvägning mellan de skäl som ställföreträdaren har för att uppdraget ska upphöra och den enskildes behov av att det kontinuerligt finns en ställföreträdare förordnad. Omständigheterna kan vara sådana att ställföreträdaren har en rätt att frånträda sitt uppdrag. Så kan vara fallet när en ställföreträdare t.ex. ska tillträda en tjänst som på grund av jäv omöjliggör ett fortsatt uppdrag eller om han eller hon har drabbats av allvarlig sjukdom. Även den enskildes agerande kan föranleda att ställföreträdaren har rätt att bli entledigad, t.ex. om huvudmannen allvarligt hotat eller utövat våld mot ställföreträdaren som gör att det bedöms omöjligt att fortsätta uppdraget. En ställföreträdare måste dock i regel godta vissa och inte helt obetydliga olägenheter för att behovet av ställföreträdarskap ska tillgodoses i avvaktan på att en ny ställföreträdare utses. Vid bedömningen av vad som skäligen kan begäras av ställföreträdaren ska bl.a. beaktas hur svårt det är för överförmyndaren att hitta en ersättare och hur det tar innan en ny ställföreträdare kan utses. Ju det tar att utse en ny ställföreträdare, desto lägre krav ska gälla för att de skäl som ställföreträdaren har för uppdragets upphörande ska anses vara tillräckliga för att ställföreträdaren ska ha rätt att bli entledigad.