prop · H103100 · 2014-04-09 00:00:00 — 3Vilka resurser som ska beaktas i fördelningssammanhang är en mångfacetterad fråga som studeras inom många olika discipliner; för en lätttillgänglig introduktion till litteraturen, se Bojer, Distributive : Theory and Measurement, Routledge Frontiers of Political Economy, 2003. Det finns emellertid inte någon bred enighet om något bästa alternativ till inkomst som välfärdsindikator. En god översikt av mätningen av disponibel inkomst finns att läsa i Handbook on Household Income Statistics (United Nations Economic Commission for Europe 2011). 4Se ekonomiska vårproposition (prop. 2010/11:100 bilaga 3) för en utförlig redogörelse av för- och nackdelarna med detta inkomstbegrepp. Se även Välfärdsrapport (och Samhälle 2011). man på hushållsnivå och justeras för försörjningsbörda med hjälp av en s.k. ekvivalensskala (se underbilagan för en mer detaljerad beskrivning). Det beräknade måttet benämns justerad disponibel inkomst, eller hushållets ekonomiska standard. Varje individ i hushållet tilldelas denna ekonomiska standard, dvs. standarden antas vara lika stor för alla i hushållet. Det bör understrykas att varje enskild individs ekonomiska standard bestäms av hela hushållets inkomster och att hushållets sammansättning bestämmer vilken standard som uppnås. Ju fler personer som ska försörjas av en viss disponibel inkomst, desto lägre ekonomisk standard har hushållet. Genom att alla individer i hushållet tilldelas samma inkomst antas således i denna redogörelse att hushållets resurser delas lika mellan familjemedlemmarna. Detta innebär att sammanboende kvinnor och män får samma ekonomiska standard. Ur ett jämställdhetsperspektiv kan det argumenteras för att egen inkomst medför ekonomisk självständighet och att det i stället är mer relevant att studera hur stora resurser som individen bidrar med till hushållet. Detta görs i en årlig bilaga till budgetpropositionen som utförligt beskriver kvinnors och mäns individuella ekonomiska resurser.5 () följer regelbundet inkomstfördelningen i genom undersökningen av hushållens ekonomi (HEK). Analysen i följande avsnitt grundar sig huvudsakligen på denna undersökning. HEK bygger på årliga tvärsnitt av befolkningen, vilket innebär att det inte är samma individer som studeras . Den senaste versionen av HEK avser 2012 och i undersökningen ingår ca 40 000 individer fördelade på ca 17 000 hushåll. Det dataunderlag som används i analysen av inkomströrlighet kommer från databasen . Denna databas har en longitudinell struktur där individer kan observeras vid upprepade tillfällen. Den senaste versionen avser 2012 och omfattar ca 846 000 individer.6 2013/14:1 Förslag till statens budget, finansplan m.m. bilaga 3. 6Se underbilagan för en utförligare beskrivning av de datamaterial som används i redogörelsen. 2013/14:100 Bilaga 2 Den ekonomiska standarden beror bl.a. på var i livscykeln individer befinner sig (se tabell 1.1). Personer i åldern 50–har högst ekonomisk standard. Deras starka ställning förklaras till stor del av att de är etablerade på arbetsmarknaden och att många har fått ett minskat försörjningsansvar i och med att barnen har vuxit upp och flyttat hemifrån. Personer , oftast ålderspensionärer, har i genomsnitt lägst ekonomisk standard. Det finns dock betydande skillnader mellan olika pensionärshushåll. Generellt gäller att ensamstående och äldre pensionärer har en lägre ekonomisk standard än yngre och sammanboende pensionärer (se tabell 1.2). Tabell 1.1 Relativ inkomstnivå 2012 samt inkomstutveckling –2012 för olika åldersgrupper 0–19 år 20–29 år 30–49 år 50–64 år Anm.: Inkomstnivån avser medianen av justerad disponibel inkomst för respektive åldersgrupp. Den relativa inkomstnivån definieras som kvoten mellan inkomstnivån för gruppen och medianinkomsten för hela befolkningen. Källor: och egna beräkningar. Stordriftsfördelar och hur många som ska försörjas på familjens inkomster får också ett tydligt genomslag på den ekonomiska standarden. Ensamstående har i genomsnitt en lägre ekonomisk standard än sammanboende och hushåll med barn har i genomsnitt en lägre ekonomisk standard än hushåll utan barn. I gruppen ensamstående har kvinnor lägre ekonomisk standard än män. Kvinnor förvärvsarbetar i mindre utsträckning och arbetar oftare deltid än män. Kvinnor arbetar också oftare i yrken med lägre löner och i offentlig sektor där lönerna i genomsnitt är lägre än i den privata sektorn. 2013/14:100 Bilaga 2 Tabell 1.2 Relativ inkomstnivå 2012 samt inkomstutveckling –2012 efter hushållssammansättning 0–19 år 20–64 år kvinnor 65–74 år män 65–74 år 65–74 år Anm.: Inkomstnivån avser medianen av justerad disponibel inkomst för respektive grupp. Den relativa inkomstnivån definieras som kvoten mellan inkomstnivån för gruppen och medianinkomsten för hela befolkningen. Källor: och egna beräkningar. Utrikes födda har i genomsnitt betydligt lägre ekonomisk standard än inrikes födda (se tabell 1.3). Det allmänna mönstret är att ju senare en person invandrat till , desto längre ner i inkomstfördelningen finns individen.7 Utrikes födda med 0–vistelsetid har i genomsnitt lägre ekonomisk standard än inrikes födda. Den huvudsakliga anledningen till detta är att utrikes födda som har bott i har en lägre sysselsättningsgrad än de som bott i landet en längre tid.8 Tabell 1.3 Relativ inkomstnivå 2012 samt inkomstutveckling –2012 efter vistelsetid i 0–3 år 3–10 år 10–20 år Anm.: Inkomstnivån avser medianen av justerad disponibel inkomst för respektive grupp. Den relativa inkomstnivån definieras som kvoten mellan inkomstnivån för gruppen och medianinkomsten för hela befolkningen. Källor: och egna beräkningar. förbättrades den ekonomiska standarden för samtliga åldersgrupper och familjetyper (se tabell 1.1 och tabell 1.2). Den reala medianinkomsten i befolkningen ökade . Trots finanskrisen och den efterföljande lågkonjunkturen har de flesta grupper haft en påtagligt bättre inkomstutveckling 2006–2012 än 1991–2006.9 har det skett vissa förskjutningar mellan olika åldersgruppers ekonomiska standard. Personer har haft den bästa utvecklingen, vilket bl.a. beror på att gruppen pensionärer förnyas och att de nyblivna pensionärerna har högre pension än de redan pensionerade. Även individer i yrkesaktiv ålder har haft en stabil inkomstökning, medan yngre vuxna i åldern 20–har haft en relativt svag inkomstutveckling. De yngres svaga inkomstutveckling kan huvudsakligen hänföras till 1991–2006. En viktig orsak är att andelen ungdomar i högskolestudier ökade kraftigt . Den stigande ungdomsarbetslösheten har också bidragit. 7Placeringen i inkomstfördelningen varierar också med de invandrades ursprungsländer, se ekonomiska vårproposition (prop. 2011/12: 100bilaga 3). Personer födda i något övrigt nordiskt land, EU15 eller i något av de rikare har ungefär samma ekonomiska standard som inrikes födda. De som är födda i övriga länder är däremot kraftigt överrepresenterade i den nedre delen av inkomstfördelningen. 8Det finns en stor forskningslitteratur om orsakerna till att arbetsmarknadssituationen generellt sett är sämre för utrikes födda än för inrikes födda. För en utförlig forskningsöversikt, se t.ex. Rapport till Expert- gruppen för studier i offentlig ekonomi (2011:5) och , Ut- rikes födda på arbetsmarknaden - en forskningsöversikt, universitets Linnécentrum, 2014. De vanligaste förklaringarna är bl.a. problem kopplade till individens utbildning och tillgång till informella nätverk samt diskriminering. 9 Att utvecklingen –2012 framstår som relativt gynnsam beror till stor del på att jämförelseperioden –2006 inkluderar 1990-talskrisen (föll medianinkomsten i fasta priser med ). Om i stället 1995 väljs som startår var ökningen mellan 1995–2006, dvs. ungefär i linje med ökningen 2006–2012. Den ekonomiska standarden har ökat något snabbare för sammanboende än för ensamstående. I synnerhet har ensamstående med barn fått se sin relativa inkomstposition försämras . Ensamstående föräldrars disponibla inkomster består i större utsträckning av ersättningar som är förknippade med föräldraskap (t.ex. bostadsbidrag och barnbidrag). Dessa ersättningar har utvecklats långsammare än den genomsnittliga löneökningstakten. De utrikes föddas position i inkomstfördelningen har försämrats (se tabell 1.3). En orsak till detta är att invandringsstrukturen har förändrats . Från att nästan helt ha dominerats av arbetskraftsinvandring har flykting- och anhöriginvandring kommit att utgöra en allt större del. Skillnaden är dock stor mellan olika grupper av utrikes födda beroende på bl.a. ursprungsland och vistelsetid i . Tabell 1.4 Relativ inkomstnivå 2012 samt inkomstutveckling –2012 för olika inkomstgrupper Inkomst 2012 i kronor (priser). Relativ inkomst och utveckling i procent. Anm.: Inkomstnivån 2012 avser medelvärdet av justerad disponibel inkomst för respektive inkomstgrupp. Den relativa inkomstnivån definieras som kvoten mellan inkomstnivån för inkomstgruppen och medianinkomsten för hela befolkningen. Källor: och egna beräkningar. Om alla individer i befolkningen rangordnas efter inkomst, och därefter delas in i tio lika stora grupper, framgår att realinkomsten ökade för samtliga inkomstgrupper (se tabell 1.4). I den högsta inkomstgruppen ökade inkomsterna , medan ökningen i mitten av inkomstfördelningen var . Det ökade avståndet mellan toppen och mitten av inkomstfördelningen kan helt hänföras till perioden –2006. 2013/14:100 Bilaga 2 var den genomsnittliga inkomsten i den högsta inkomstgruppen 2,2 gånger större än medianinkomsten i befolkningen. hade kvoten vuxit till 2,9 och 2012 var den 2,7. Den huvudsakliga förklaringen till den långsammare tillväxten i fördelningens nedre del är att andelen personer som får sin huvudsakliga försörjning från transfereringar är högre i de lägre inkomstskikten. Transfereringarna är vanligen kopplade till prisutvecklingen och växer därmed långsammare än den genomsnittliga löneinkomsten. 2.1Utvecklingen i –2012 Den relativt sett snabbare inkomsttillväxten i toppen av inkomstfördelningen och den långsammare tillväxten i fördelningens nedre del har lett till ökade inkomstskillnader. I diagram 2.1 analyseras inkomstskillnaderna med hjälp av den s.k. Gini-koefficienten. Detta är ett ofta använt mått som sammanfattar hela inkomstfördelningen.10 ökade Gini-koeffici- enten för justerad disponibel inkomst från 0,226 till 0,291. Detta innebär att inkomstskillnaderna, mätt på detta sätt, har ökat med . Nästan hela ökningen kan hänföras till perioden –2006. Diagram 2.1 Inkomstskillnadernas utveckling –2012 Gini-koefficienten för justerad disponibel inkomst Exkl. kapitalvinster och övriga kapitalinkomster Källor: och egna beräkningar. 10 Gini-koefficienten kan anta värden mellan 0 och 1. Om koefficienten är 0 har alla samma inkomst och om den är 1 får en person alla inkomster. I underbilagan redogörs mer i detalj för Gini-koefficientens definition. 2013/14:100 Bilaga 2 Gini-koefficienten varierar relativt mycket mellan olika år, vilket till stor del beror på att kapitalvinster varierar kraftigt mellan enskilda år.11 Den ekonomiska kris som inleddes fick till följd att inkomstskillnaderna föll tillbaka års historiskt höga nivå. Det kan främst förklaras av att kapitalvinsterna föll kraftigt till följd av en svag utveckling på aktie- och bostadsmarknaden. är inkomstskillnaderna i stort sett oförändrade, och har Gini-koefficienten till och med sjunkit något. I diagram 2.1 redovisas även utvecklingen när hushållens inkomster mäts exklusive kapitalvinster. När kapitalvinsterna rensas bort blir variationerna mellan åren betydligt mindre och den trendmässiga ökningen flackare.12 Den långsiktiga trenden mot ökade inkomstskillnader finns dock fortfarande kvar. Om även övriga kapitalinkomster exkluderas minskar uppgången i inkomstspridningen ytterligare.13 I diagram 2.2 görs en uppdelning av olika inkomstslags bidrag till Gini-koefficienten . Vissa inkomstslag, som löneinkomster, kapitalvinster och kapitalinkomster, är ojämnt fördelade och bidrar till skevheten, medan skatter och transfereringar verkar utjämnande. Summan av de positiva och negativa bidragen utgör den totala inkomstspridningen.14 över hela perioden är det framför allt ökade kapitalvinster och kapitalinkomster som förklarar de ökade inkomstskillnaderna. bidrog även ökade löneskillnader, men har lönespridningen stagnerat. 11Med kapitalvinster avses realiserade vinster vid försäljning av värdepapper, bostäder m.m. 12Kapitalvinsterna efter skatt har ökat trendmässigt som andel av den disponibla inkomsten – från till 2012. Andelen av kapitalvinsterna som tillfaller olika inkomstgrupper har dock varit förhållandevis , vilket tyder på att det är den ökade volymen snarare än en ökad koncentration som förklarar kapitalvinsternas bidrag till de ökade inkomstskillnaderna. 13Att övriga kapitalinkomster har fått en ökad betydelse för inkomstskillnaderna kan åtminstone delvis förklaras av ökade utdelningar i fåmansföretag. I en rapport till Expertgruppen i offentlig ekonomi kopplas uppgången av utdelningar till att de s.k. 3:12-reglerna förändrades (se Alstadsæter och , Income Shifting in . An Empirical Evaluation of the 3:12 Rules, Report to the on Public Economics 2012:4). Regeländringarna innebar bl.a. att skattesatsen för utdelningar i fåmansföretag sänktes och att gränsen för hur mycket som får tas ut i form av utdelning höjdes. 14Det största bidraget kommer från löneinkomsterna. Orsaken är inte att lönerna är mest ojämnt fördelade, utan att löneinkomst är det vanligaste inkomstslaget och därmed har den största vikten. För en närmare beskrivning av dekomponeringsmetodiken, se underbilagan. fereringarnas bidrag till Gini-koefficienten har legat på en stabil och låg nivå. De skattereformer som ägde rum i samband med den ekonomiska krisen hade en utjämnande effekt och bidrog till att motverka ökade inkomstskillnader. har inkomstskatternas utjämnande effekt minskat dels genom kompensationen för egenavgiften , dels genom införandet av jobbskatteavdraget.15 Diagram 2.2 Olika inkomstslags betydelse för Ginikoefficientens utveckling –2012 -0,1 -0,2 -0,3 Anm.: Om de olika inkomstslagens bidrag summeras erhålls den totala Ginikoefficienten. Källor: och egna beräkningar. 2.2Inkomstskillnader i ett internationellt perspektiv Internationellt jämförbar statistik över inkomstfördelningen i olika länder sammanställs regelbundet av olika statistikproducenter.16 Den mest aktuella statistiken kommer från och avser inkomstår 2011. har i ett internationellt perspektiv en mycket jämn inkomstfördelning. Vid en jämförelse mellan EU:s medlemsländer 2011 framgår att , och hade de lägsta inkomstskillnaderna (se diagram 2.3). Gini-koefficienten för var 0,25, vilket kan jämföras med 0,31 för EU som helhet.17 15På basis av dekomponeringen går det däremot inte att dra några slutsatser om skattereformernas totala effekter på inkomstfördelningen, eftersom ett förändrat arbetsutbud även påverkar andra inkomstslag än skatter (se avsnitt 6 i denna bilaga). 16Internationellt jämförbar statistik produceras bl.a. av , och Income Study. 17Eurostats och regeringens beräkningar av Gini-koefficienten är inte helt jämförbara på grund av olikheter med avseende på data och metodval. Diagram 2.3 Inkomstskillnader inom EU 2000–2011 Anm.: Inkomster exkl. kapitalvinster. För och saknas data inkomstår 2000; i stället används data . För , och finns varken uppgifter inkomstår 2000 eller för något närliggande år. För saknas data inkomstår 2011; i stället används data . Källa: (EU-SILC). Som framgår av diagram 2.3 har inkomstskillnaderna ökat i många EU-länder under 2000- talet. I 17 av 25 länder för vilka data finns tillgängliga både 2000 och 2011 har inkomstskillnaderna ökat. I har ökningen varit förhållandevis liten, medan vissa andra länder har sett en betydande ökning av inkomstskillnaderna. Det är också värt att notera att utvecklingen under krisåren 2008–2011 ser olika ut i olika länder. Inkomstskillnaderna har under dessa år fallit tillbaka i hälften och ökat i den andra hälften av medlemsstaterna.18 Detta framgår även i en nyligen publicerad som undersöker hur inkomstfördelningen i påverkades av den ekonomiska utvecklingen . använder t.ex. en annan ekvivalensskala och inkluderar inte kapitalvinster i inkomstbegreppet. 18 Det är viktigt att vara försiktig vid tolkningen av dessa data. I vissa länder har inkomstskillnaderna minskat till följd av att inkomsterna har minskat för breda grupper i befolkningen, vilket knappast är en önskvärd utveckling. Inkomstskillnaderna faller t.ex. om inkomsterna minskar för hela befolkningen, och om minskningen är större för höginkomsttagare än för låginkomsttagare (se även avsnitt 3.2 i denna bilaga). 2013/14:100 Bilaga 2 konstateras också bl.a. att krisen i flertalet länder endast har haft små effekter på de samlade inkomstskillnaderna.19 En analyserar trender i utvecklingen mot en ojämnare inkomstfördelning till slutet av 2000-talet.20 ökade inkomstskillnaderna i flertalet . Ök- ningen var särskilt stor bl.a. i de nordiska länderna (förutom ), och . Ökningen var störst under periodens tidiga del, dvs. till mitten av 1990- talet. Överlag stämmer den bild som förmedlas i rapporten rörande orsakerna till den ökade inkomstspridningen väl överens med analysen för i avsnitt 2.1 ovan. Inkomstskatternas och transfereringarnas utjämnande effekt har minskat i de flesta länder . Även ökade kapitalinkomster, och en mer ojämn fördelning av dessa, bidrar till att förklara de ökade inkomstskillnaderna i de flesta länder. 2.3Inkomstskillnader när hänsyn tas till offentliga välfärdstjänster En stor del av den offentliga sektorns omfördelning sker i form av subventionerade tjänster, som t.ex. skola och hälsovård. Eftersom värdet av de offentligt finansierade tjänsterna inte ingår i den disponibla inkomsten tenderar traditionella fördelningsanalyser som använder disponibel inkomst som inkomstbegrepp att underskatta välfärden.21 Då förmånerna är generella och tillfaller alla, utan hänsyn till betalningsförmåga, kommer också de uppmätta inkomstskillnaderna att överskattas. Jämförelser kan också påverkas om den offentliga konsumtionen växer snabbare eller långsammare än de disponibla inkomsterna. Jämförelser mellan länder påverkas också då omfattningen och inriktningen av den offentligt fi- 19Se Crisis Squeezes Income and Puts Pressure on Inequality and Poverty (2013). Liknande slutsatser dras i , Brandolini, Micklewright och , The Great Recession and the Distribution of Household Income, Rapport till Fondazione , 2011. konstateras att förändringarna sannolikt kommer att bli större på i vissa länder som en följd av de budgetförstärkande åtgärder som har vidtagits. 20Se Divided We Stand: Why Inequality Keeps Rising (2011). 21De individuellt inriktade offentliga tjänsterna motsvarar av BNP. Detta kan ställas i relation till de kontanta inkomstöverföringarna som uppgår till av BNP. 2013/14:100 Bilaga 2 nansierade välfärdskonsumtionen skiljer sig mellan länder. Mot denna bakgrund är det angeläget att komplettera de traditionella fördelningsanalyserna genom att försöka belysa hur de offentliga tjänsterna fördelas. Hur den svenska inkomstfördelningen påverkas om hänsyn tas till offentligt subventionerade välfärdstjänster har analyserats i tre tidigare fördelningspolitiska redogörelser – 1999, 2001 och 2013.22 Ett huvudresultat är att barn och ungdomar (som erhåller subventionerad utbildning) samt deras familjer lyfts upp i inkomstfördelningen i förhållande till hushåll med enbart vuxna. Detsamma gäller äldre som erhåller vård- och omsorgstjänster och därigenom lyfts i förhållande till yngre och mindre vårdbehövande åldrar. I den följande redogörelsen förutsätts alla i hushållet ha lika stor nytta av subventionen, exempelvis till ett barns utbildning, eftersom alla i hushållet annars skulle behöva bidra till att betala för tjänsten. Värdet av offentliga tjänster antas inte bero på familjens storlek eller sammansättning, dvs. det uppstår inga stordriftsfördelar för denna typ av resursomfördelning. De totala subventionerna räknas samman för varje hushåll och fördelas sedan lika på varje medlem i hushållet. Det utvidgade inkomstbegrepp som används i resten av det här avsnittet – utökad inkomst – avser summan av kontant disponibel inkomst (justerad för försörjningsbörda) och beräknad total subvention per capita. SCB:s simuleringsmodell FASIT används för att beräkna en stor del av de offentliga individuella tjänsterna och för att fördela dessa till individerna (se underbilagan för en beskrivning av hur värdet av olika offentliga välfärdstjänster har beräknats).23 Denna redogörelse baseras på senast tillgängliga data och inkluderar välfärdstjänster inom områdena utbildning, barnomsorg, hälso- och sjukvård, socialt skydd (främst äldreomsorg) samt fritid och kultur.24 Välfärdstjänsterna ökar i betydande grad det ekonomiska välståndet i alla inkomstgrupper. Välfärdstjänsterna bidrar också till en jämnare fördelning av det ekonomiska välståndet genom att värdet av dem är större i de lägre inkomstgrupperna än i de högre (se diagram 2.4). I de tre lägsta inkomstgrupperna motsvarar de offentliga tjänsterna ca 60 000–per individ och år, medan värdet i de tre högsta inkomstgrupperna motsvarar . Diagram 2.4 Välfärdstjänster i olika inkomstgrupper 2011 Inkomstgrupp (justerad disponibel inkomst) Källor: och egna beräkningar. I vilken grad välfärdstjänsterna utjämnar inkomstfördelningen kan belysas på olika sätt. Ett sätt är att stegvis analysera olika inkomstslags effekter på inkomstspridningen (se tabell 2.1). Spridningen för justerad disponibel inkomst mätt med Gini-koefficienten är 0,298. När värdet av offentliga välfärdstjänster adderas till den disponibla inkomsten minskar inkomstspridningen med 0,045 enheter, eller 15 procent.25 Tabell 2.1 Inkomstspridning för inkomster justerade för hushållens sammansättning 2011 Faktorinkomst (F) Disponibel inkomst (D) Utökad inkomst (U) Total effekt (U–F) -0,242 Välfärdstjänsteffekt (U–D) -0,045 Anm.: Resultaten baseras på inkomster som beräknats med simuleringsmodellen FASIT. Faktorinkomst avser inkomst av lön, näringsverksamhet och kapital. Källor: och egna beräkningar. Internationellt jämförbar statistik över välfärdstjänsternas betydelse för inkomstfördelningen i 1999/2000:1 Förslag till statsbudget, finansplan m.m. bilaga 4, prop. 2001/02:100 bilaga 3 och prop. 2012/13:100 bilaga 2. 23Se även prop. 2011/12:100 bilaga 3. 24Tjänster som kan konsumeras av många personer gemensamt (kollektiva tjänster), såsom infrastruktur, försvar och rättsväsende, beaktas inte. 25 Storleken på den utjämnande effekten beror delvis på i vilken ordning inkomstslagen adderas till varandra och på hur stor spridningen är före utjämningen. Om värdet av välfärdstjänsterna läggs till faktorinkomsten blir effekten större än om de läggs till den disponibla inkomsten. 2013/14:100 Bilaga 2 olika länder produceras inte regelbundet. given gräns betraktas som individer med låg eko- mest aktuella statistiken kommer från och avser 2007.26 och är de län- der som lägger mest resurser på offentliga väl- färdstjänster i relation till BNP. gade inkomstbegreppet har den lägsta Inom ramen för EU 2020 Gini-koefficienten i OECD-området. har det tagits fram ett direkt mått på levnads- else för inkomstfördelningen också uppmärk- Måttet avser att fånga frånvaron av sammats allt mer i den akademiska forskningen. varor och tjänster och oförmågan att delta i var- En studie av inkomstskillnaderna i ett antal EU- dagliga aktiviteter som uppfattas som socialt länder tar hänsyn till åldersspecifika skillnader i nödvändiga, s.k. svår materiell deprivation eller Anledningen till att äldre erhåller mer mycket låg materiell standard. vård och omsorg är att de faktiskt har ett större deprivation definieras som att individen saknar behov av dessa tjänster, dvs. förmåga inom minst fyra av nio områden: att nadsstandard ökar inte i förhållande till de per- kunna möta oväntade utgifter, att åka på en soner som inte behöver tjänsten.