prop · H20332 · 2014-12-16 00:00:00 — Detta mål ingår i den strategi för förvaltning av EU-medlemsstaternas yttre gränser som godkändes av rådet och välkomnades av vid dess möten i och . (5)Fastställandet av en gemensam ordning för gränspassage för personer varken ifrågasätter eller påverkar rätten till fri rörlighet för unionsmedborgare och deras familjemedlemmar eller rättigheter som beviljats de tredjelandsmedborgare och deras familjemedlemmar som enligt överenskommelser mellan gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och dessa tredjeländer å andra sidan åtnjuter samma rätt till fri rörlighet som unionsmedborgare. (6)Gränskontroll är av intresse inte endast för de medlemsstater vid vars yttre gränser den utförs utan för samtliga medlemsstatersomharavskaffatinregränskontroll.Gränskontrollen bör bidra till kampen mot olaglig invandring och människohandel samt till förebyggande av alla typer av hot mot medlemsstaternas inre säkerhet, allmänna ordning, folkhälsa och internationella förbindelser. (7)In- och utresekontroller bör genomföras på ett sådant sätt att mänsklig värdighet respekteras fullt ut. Gränskontroll bör genomföras på ett professionellt och respektfullt sätt och stå i proportion till de syften som eftersträvas. (8)Gränskontroll omfattar inte bara kontroll av personer vid gränsövergångsställen och bevakning mellan dessa gränsövergångsställen utan även en analys av riskerna för den inre säkerheten och analys av de hot som kan påverka de yttregränsernassäkerhet.Detärdärförnödvändigtattfastställa villkor, kriterier och regler för kontrollen vid gränsövergångsställena och för gränsövervakningen. L 105/2 Europeiska unionens officiella tidning (9)Detbörinförasmöjligheterattförenklakontrollernavidde yttregränsernavidexceptionellaochoförutsebaraomständigheter för att undvika alltför lång väntetid vid gränserna. Vid förenklade in- och utresekontroller föreligger det alltjämt en skyldighet att systematiskt stämpla tredjelandsmedborgares handlingar. Stämplingen gör det möjligt att med visshet fastställa datum och plats för passerandet av gränsen utan att i alla enskilda fall fastställa att alla erforderliga åtgärder för kontroll av resehandlingar har genomförts. (10)För att minska väntetiden för de personer som åtnjuter fri rörlighet enligt gemenskapslagstiftningen bör man när omständigheterna så tillåter inrätta skilda köer skyltade med enhetliga beteckningar i samtliga medlemsstater, vid gränsövergångsställena vid de yttre gränserna. Köerna bör vara skilda vid internationella flygplatser. Där det bedöms lämpligtochomlokalaomständighetergördetmöjligtbör medlemsstaterna överväga att inrätta skilda köer vid sjö- och landgränsövergångsställen. (11)Medlemsstaterna bör se till att kontrollförfarandena vid de yttre gränserna inte utgör ett betydandehinderförhandeln eller för socialt och kulturellt utbyte. De bör därför tillhandahålla tillräckligt med personal och resurser. (12)Medlemsstaterna bör utse den eller de nationella myndigheter som enligt deras nationella lagstiftning ansvarar för gränskontrollen. När flera olika myndigheter i samma medlemsstat är ansvariga, bör de ha ett nära och kontinuerligt samarbete. (13)Det operativa samarbetet och biståndet mellan medlemsstaterna i fråga om gränskontroll bör förvaltas och samordnas av Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid medlemsstaternas yttre gränser, som inrättades genom förordning (EG) nr 2007/2004 (1). (14)Denna förordning påverkar inte kontroller som utförs inom ramen för polisens allmänna befogenheter, de säkerhetskontroller av personer som är identiska med sådana som utförs för inrikesflyg, medlemsstaternas möjlighet att undantagsvis utföra kontroller av bagage i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 3925/91 av om avskaffande av de kontroller och formaliteter som gäller för handbagage och incheckat bagage som tillhör personer som reser med flyg inom gemenskapen, samt för bagage som tillhör personer som reser med fartyg inom gemenskapen (2) eller enskilda medlemsstaters lagstiftning om skyldigheten att bära på sig rese- och identitetshandlingar eller att meddela myndigheterna närvaro på den berörda medlemsstatens territorium. (1) Rådets förordning (EG) nr 2007/2004 av om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (EUT L 349, 25.11.2004, s. 1). (2) EGT L 374, 31.12.1991, s. 4. Förordningen ändrad genom och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1). (15)Om allvarliga hot föreligger mot medlemsstaters allmänna ordning eller inre säkerhet, bör dessa stater också ha möjlighet att tillfälligt återinföra gränskontroll vid sina inre gränser. Det bör fastställas villkor och förfaranden för detta, så att åtgärdens exceptionella karaktär och proportionalitetsprincipen garanteras. Omfattningen och varaktigheten av allt tillfälligt återinförande av gränskontroll vid de inre gränserna bör begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att reagera på det hotet. (16)Återinförandet av gränskontroll för personer vid de inre gränserna bör förbli en exceptionell åtgärd inom ett område med fri rörlighet för personer. Gränskontroll och formaliteter som enbart grundas på själva gränspassagen bör inte förekomma. (17)att anpassa vissa närmare föreskrifter för gränskontroll. I sådana fall bör de åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (3). (18)Det bör även införas ett förfarande som gör det möjligt för medlemsstaterna att anmäla ändringar av andra närmare föreskrifter för gränskontroll till kommissionen. (19)Eftersom målet för förordningen, det vill säga inrättandet av regler för gränspassage för personer inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (20)Denna förordning respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Förordningen bör tillämpas med iakttagande av medlemsstaternas skyldigheter i fråga om internationellt skydd och principen om ”non-refoulement”. (21)Genom undantag från artikel 299 i fördraget omfattar denna förordning endast och europeiska territorier. Den påverkar inte den särskilda ordning som gäller för städerna och , såsom fastställs i avtalet om anslutning till konventionen om tillämpning av av (4). (3) EGT L 184, , s. 23. (4) EGT L 239, 22.9.2000, s. 69. Europeiska unionens officiella tidning L 105/3 (22)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Danmarksställning,deltarDanmarkinteiantagandetavdenna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig i . Eftersom denna förordning bygger på enligt bestämmelserna i avdelning IV i tredje delen av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, bör , i enlighet med artikel 5 i nämnda protokoll, inom av efter antagandet av dennaförordningbeslutaomhuruvidalandetskallgenomföra förordningen i sin nationella lagstiftning. (23)När det gäller och , utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och och om dessa två staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av (1), en utveckling av bestämmelser i vilka omfattas av det område som avses i artikel 1.A i rådets beslut /437/EG (2) om vissa tillämpningsföreskrifter för avtalet. (24)Det måste göras ett arrangemang för att företrädare för och skall kunna anslutas till arbetet i de kommittéer som biträder kommissionen vid utövandet av dess genomförandebefogenheter. Ett sådant arrangemang har utformatsiskriftväxlingenmellanEuropeiskaunionensråd och och om de kommittéer som bistår Europeiska kommissionen i utövandet av dess verkställande befogenheter (3), vilken är fogad till det ovan nämnda avtalet. (25)När det gäller , utgör denna förordning, i enlighet mellan Europeiska unionen, Europe- iska gemenskapen och om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av , en utveckling av bestämmelser i vilka det område som avses i artikel 1.A i beslut /437/EG jämförd med artikel 4.1 i rådets beslut /849/EG (4) och 2004/860/EG (5). EGT L 176, 10.7.1999, s. 36. EGT L 176, 10.7.1999, s. 31 EGT L 176, 10.7.1999, s. 53. Rådets beslut /849/EG av om underteck- nande på Europeiska unionens vägnar och provisorisk tillämpning av vissa bestämmelser av avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och om Schweiziska edsför- bundets associering till genomförandet, tillämpningen och utveck- lingen av (EUT L 368, 15.12.2004, s. 26). Rådets beslut /860/EG av om underteck- nande på Europeiska gemenskapens vägnar och provisorisk tillämp- ning av vissa bestämmelser av avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och om Schwei- ziska edsförbundets associeringtill genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av (EUT L 370, 17.12.2004, s. 78). (26)Det måste göras ett arrangemang för att företrädare för skall kunna anslutas till arbetet i de kommittéer som biträder kommissionen vid utövandet av dess genomförandebefogenheter. Ett sådant arrangemang har utformats i skriftväxlingen mellan gemenskapen och , vilken bifogas ovannämnda avtal. (27)Förordningen innebär en utveckling av bestämmelser i , i vilka inte deltar enligt rådets beslut /365/EG av om en begäran från Förenade och om att få delta i vissa bestämmelser i (6). deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig i . (28)Förordningen innebär en utveckling av bestämmelser i , i vilka inte deltar enligt rådets beslut /192/EG av om en begäran från om att få delta i vissa bestämmelser i (7). deltar därför inte i antagandet av förordningen,sominteärbindandeförellertillämpligiIrland. (29)Artikel 1 första meningen och artikel 5.4 a i avdelning III samt de bestämmelser i avdelning II och dess bilagor i denna förordning som hänvisar till Schengens informationssystem (SIS) utgör bestämmelser som bygger på eller på annat sätt anknyter till det enligt artikel 3.2 anslutningsakt. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Enligt denna förordning skall ingen gränskontroll ske av personer vid passage av de inre gränserna mellan Europeiska unionens medlemsstater. Genom förordningen införs regler för gränskontroll av personers passage av EU-medlemsstaternas yttre gränser. I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges: a)medlemsstaternas gemensamma landgränser, inklusive flod- och insjögränser, (6) EUT L 131, , s. 43. (7) EGT L 64, , s. 20. L 105/4 Europeiska unionens officiella tidning b)medlemsstaternas flygplatser för inrikesflyg, c)medlemsstaternaskust-,flod-ochinsjöhamnarförregul- jära färjeförbindelser. 2.yttre gränser: medlemsstaternas landgränser, inklusive flod- och insjögränser, sjögränser samt flygplatser och flod-, kust- och insjöhamnar, såvida de inte räknas som inre gränser. 3.inrikesflyg: all flygtrafik som uteslutande ankommer till eller avgår från medlemsstaternas territorium utan landning i ett tredjeland. 4.reguljära färjeförbindelser: alla färjeförbindelser där fartyg går i trafik mellan samma två eller flera hamnar på medlemsstaternas territorium, utan anlöpning av hamnar utanför detta territorium, där förbindelserna utgör transport av personer och fordon enligt en offentliggjord tidtabell. 5.personer som åtnjuter fri rörlighet enligt gemenskapslagstiftningen: a)unionsmedborgare,idenmeningsomavsesiartikel17.1 i fördraget, samt tredjelandsmedborgare vilka är familjemedlemmar till en unionsmedborgare som utövar sin rätt till fri rörlighet och vilka omfattas av och rådets direktiv /38/EG (1) av om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, b)tredjelandsmedborgare och deras familjemedlemmar, oavsett nationalitet, som enligt överenskommelser mellan gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och dessa tredjeländer å den andra åtnjuter samma rätt till fri rörlighet som unionsmedborgare. 6.tredjelandsmedborgare: varje person som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 17.1 i fördraget och som inte omfattas av punkt 5 i denna artikel. 7.personer registrerade i syfte att nekas inresa:varjetredjelandsmedborgare som har registrerats i Schengens informationssystem (SIS)enligtvadsomföreskrivsiartikel96i konventionenom tillämpningavSchengenavtalet ochidet syftesomanges där. 8.gränsövergångsställe: varje gränsövergångsställe som de behöriga myndigheterna har godkänt för passage av de yttre gränserna. 9.gränskontroll: verksamhet vid en gräns, i enlighet med och för att uppnå målen i denna förordning, som utan hänsyn till andra skäl enbart bedrivs som svar på en avsikt att passera gränsen eller själva passagen av den och som består av in- och utresekontroller och gränsövervakning. 10.in- och utresekontroller: kontroller vid gränsövergångsställen för att säkerställa att personer, deras transportmedel och föremål i deras besittning kan tillåtas att resa in i medlemsstaternas territorium eller att lämna det. 11.gränsövervakning: övervakning av gränser mellan gränsövergångsställen och övervakning av gränsövergångsställen utanför de fasta tiderna för öppethållande för att hindra personer från att kringgå in- och utresekontrollerna. 12.fördjupad kontroll: en ytterligare kontroll som kan genomföras på en särskild plats ett stycke bort från den plats där alla personer kontrolleras (primärkontroll). 13.gränskontrolltjänsteman: en offentlig tjänsteman som i enlighet med nationell lagstiftning tjänstgör vid ett gränsövergångsställe eller längs gränsen eller i omedelbar närhet av en sådan gräns och som enligt denna förordning och den nationella lagstiftningen i varje medlemsstat utför gränskontroll. 14.transportör: varje fysisk eller juridisk person som bedriver yrkesmässig persontrafik. a)alla uppehållstillstånd som utfärdats av medlemsstaterna med den enhetliga utformning som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 1030/2002 av om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd för medborgare i tredjeland (2), b)alla övriga handlingar som utfärdas av en medlemsstat till tredjelandsmedborgare och som ger tillstånd till vistelse på eller förnyad inresa till dess territorium, med undantag för tillfälliga tillstånd som utfärdas i avvaktan på prövningen av en första ansökan om uppehållstillstånd enligt vad som avses i punkt a eller ansökan om asyl. 16.kryssningsfartyg: ett fartyg som följer en given rutt enligt ett i förväg upprättat program som innefattar ett program med turistverksamhet i de olika hamnarna, varvid i princip inga passagerare får embarkera eller debarkera under resan. 17.fritidsbåtstrafik: användning av fritidsbåtar för sport och turism. 18.kustfiske: fiske som bedrivs med hjälp av fartyg som eller återkommer till en hamn som är belägen på en medlemsstats territorium utan att anlöpa någon hamn som är belägen i ett tredjeland. (1) EUT L 158, 30.4.2004, s. 77. (2) EUT L 157, , s. 1. Europeiska unionens officiella tidning L 105/5 19.hot mot folkhälsan:ensjukdommedepidemiskpotentialenligt definitioneni internationella hälsostadga och andra infektionssjukdomar eller smittsamma parasitsjukdomar, om de omfattas av skyddsbestämmelser som är tillämpliga på medlemsstaternas medborgare. Denna förordning skall tillämpas på varje person som passerar medlemsstaternas inre eller yttre gränser, utan att det påverkar a)rättigheterna för personer som åtnjuter fri rörlighet enligt gemenskapslagstiftningen, b)rättigheterna för flyktingar och personer som ansöker om internationellt skydd, särskilt när det gäller principen om ”non-refoulement”. Passage av yttre gränser och inresevillkor Passage av yttre gränser De yttre gränserna får passeras endast vid gränsövergångsställen och under fastställda öppethållandetider. Öppethållandetiderna skall tydligt anges vid gränsövergångsställen som inte är öppna dygnet runt. Medlemsstaterna skall till kommissionen anmäla förteckningen över sina gränsövergångsställen i enlighet med artikel 34. Trots vad som sägs i punkt 1 får följande undantag göras från skyldigheten att passera de yttre gränserna endast vid gränsövergångsställena och under de fastställda öppethållandetiderna: a)För fritidsbåtstrafik eller kustfiske. b)För sjömän som går i land och stannar inom området runt den hamn som deras fartyg anlöper eller i närliggande tätorter. c)För personer eller grupper av personer, när det föreligger särskilda behov, under förutsättning att de innehar de tillstånd som krävs enligt nationell lagstiftning och det inte strider mot medlemsstaternas allmänna ordning eller inre säkerhet. d)För personer eller grupper av personer vid en oförutsedd nödsituation. Utan att det påverkar undantagen i punkt 2 eller medlemsstaternas skyldigheter i fråga om internationellt skydd, skall medlemsstaterna införa sanktioner, i enlighet med sin nationella lagstiftning, för passage utan tillstånd av de yttre gränserna utanför gränsövergångsställena och de fasta öppethållandetiderna. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionella och avskräckande. För vistelse som inte överstiger skall följande villkor gälla för inresa för tredjelandsmedborgare: a)De är innehavare av en eller flera giltiga resehandlingar som tillåter passage av gränsen. b)De innehar giltig visering, om sådan krävs enligt rådets förordning (EG) nr 539/2001 av om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldigaattinnehaviseringnärdepasserardeyttregränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav (1), utom när de innehar ett giltigt uppehållstillstånd. c)De kan styrka syftet med och villkoren för den avsedda vistelsen och de har tillräckligamedelförsittuppehälle för såväl den planerade vistelsens längd som återresan till ursprungslandet eller transitresa till ett tredjeland som med säkerhet tillåter inresa eller är i stånd att på laglig väg anskaffa sådana medel. d)De finns inte registrerade i SIS i syfte att nekas inresa. e)De anses inte utgöra en risk för någon av medlemsstaternas allmänna ordning, inre säkerhet, folkhälsa eller internationella förbindelser, särskilt när det inte finns någon registrering i medlemsstaternas som syftar till att neka inresa av samma skäl. 2.En icke uttömmande förteckning över verifikationer som gränskontrolltjänstemannen får begära av tredjelandsmedborgare för att kontrollera att villkoren i punkt 1 c är uppfyllda ingår i bilaga I. 3.Bedömningen av medlen för uppehället skall göras utifrån syftet med vistelsen och dess längd samt med hänvisning till genomsnittliga kostnader för kost och logi i den berörda medlemsstaten/de berörda medlemsstaterna i lågbudgetinkvartering multiplicerade för vistelsen. (1) EGT L 81, 21.3.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 851/2005 (EGT L 141, , s. 3). L 105/6 Europeiska unionens officiella tidning De referensbelopp som fastställs av medlemsstaterna skall anmälas till kommissionen i enlighet med artikel 34. Bedömningen avom det finns tillräckliga medel för uppehället får bygga på tredjelandsmedborgarens innehav av kontanta medel, resecheckar och kreditkort. Åtagandeförklaringar, om det föreskrivs sådana i en medlemsstats nationella lagstiftning, och garantibrev från värdfolk enligt nationell lagstiftning, om tredjelandsmedborgaren bor hos en värd, kan även utgöra bevis på att det finns tillräckliga medel för uppehället. 4.Med undantag från punkt 1 gäller följande: a)Tredjelandsmedborgare som inte uppfyller alla villkor i punkt1mensominneharuppehållstillståndellerviseringför förnyad inresa utfärdad av någon av medlemsstaterna eller, omsåerfordras,bådadessahandlingar,skalltillåtasinresatill de övriga medlemsstaternas territorier i transiteringssyfte, så att de kan nå den medlemsstat som har utfärdat uppehållstillståndetellerviseringenförförnyadinresa,såvidaintederas namnfinnsupptagnapådennationellaspärrlistanidenmedlemsstat vars yttre gränser de avser att passera och registreringen åtföljs av instruktioner om att neka inresa eller transitresa. b)Tredjelandsmedborgare som uppfyller villkoren i punkt 1, förutom led b, och som infinner sig vid gränsen, får beviljas inresa till medlemsstaternas territorier, om en visering utfärdas vid gränsen i enlighet med rådets förordning (EG) nr 415/2003 av om utfärdandet av viseringar vid gränsen, inbegripet till sjömän i transit (1). De viseringar som utfärdas vid gränsen skall registreras i en förteckning. Om det inte är möjligt att placera en visering i resehandlingen, skall den undantagsvis placeras på ett separat blad som förs in i resehandlingen. I sådana fall skall den enhetliga modell för blad för påförande av visering som fastställs i rådets förordning (EG) nr 333/2002 av om fastställande av en enhetlig modell för blad för påförande av visering som utfärdas av medlemsstaterna för personer som innehar resehandlingar som inte erkänns av den medlemsstat som utfärdar bladet (2) användas. c)Tredjelandsmedborgare som inte uppfyller ett eller flera av villkoren i punkt 1 får av en medlemsstat beviljas tillstånd till inresa på dess territorium av humanitära skäl, av nationellt intresse eller på grund av internationella förpliktelser. Om den berörda tredjelandsmedborgaren är registrerad på spärrlistaenligtpunkt1d,skalldenmedlemsstatsomgertillstånd till inresan på sitt territorium informera övriga medlemsstater om detta. (1) EUT L 64, , s. 1. (2) EGT L 53, 23.2.2002, s. 4. Kontroll av yttre gränser och nekad inresa Genomförande av in- och utresekontroller Gränskontrolltjänstemän skall vid sin tjänsteutövning fullt ut respektera människans värdighet. Alla åtgärder som vidtas vid tjänsteutövningen skall stå i proportion till de syften som eftersträvas genom sådana åtgärder. När gränskontrolltjänstemän utför in- och utresekontroller får de inte diskriminera personer på grund av något av följande: kön, ras eller etnisk tillhörighet, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. In- och utresekontroll av personer Gränstrafiken vid de yttre gränserna skall underkastas kontrollavgränskontrolltjänstemän.Kontrollernaskallutförasienlighet med detta kapitel. Kontrollerna kan också omfatta transportmedel och föremål som medförs av personer vid gränspassagen. Vid all kroppsvisitering och genomsökning skall den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning tillämpas. Alla personer skall underkastas en minimikontroll för fastställande av identiteten genom uppvisande av resehandlingar. Denna minimikontroll skall bestå av en snabb och enkel kontroll, vid behov med hjälp av tekniska anordningar och genom sökning, i relevanta databaser, av information enbart om stulna, förskingrade, borttappade och ogiltigförklarade handlingar, av giltigheten hos den resehandling som tillåter den rättmätige innehavaren gränspassage och av förekomsten av tecken på del- eller helförfalskning. Den minimikontroll som avses i första stycket skall vara regel för personer som åtnjuter fri rörlighet enligt gemenskapslagstiftningen. Vid minimikontroller av personer som åtnjuter fri rörlighet enligt gemenskapslagstiftningen får dock gränskontrolltjänstemän osystematiskt göra sökningar i nationella och europeiska databaser för att säkerställa att sådana personer inte utgör ett verkligt, aktuellt och tillräckligt allvarligt hot mot den inre säkerheten, den allmänna ordningen, medlemsstaternas internationella förbindelser eller ett hot mot folkhälsan.