prop · H103237 · 2014-05-27 00:00:00 — Tillstånd enligt första stycket får också meddelas om det finns en påtaglig risk för att det inom en organisation eller grupp kommer att utövas brottslig verksamhet som avses i första stycket och det kan befaras att en person som tillhör eller verkar för organisationen eller gruppen medvetet kommer att främja denna verksamhet. Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation enligt 1 § får endast avse 1. ett telefonnummer eller annan adress eller en viss elektronisk kommunikationsutrustning som 2 Senaste lydelse 2012:286. 1. ett telefonnummer eller annan adress eller en viss elektronisk kommunikationsutrustning som tillståndet avser innehas eller har innehafts av den som avses i 1 § eller annars kan antas ha använts eller komma att användas av honom eller henne, eller. tillståndet avser innehas eller har innehafts av den person som avses i 1 § eller annars kan antas ha använts eller komma att användas av honom eller henne, eller 2. ett telefonnummer eller annan 2. ett telefonnummer eller annan adress eller en viss elektronisk adress eller en viss elektronisk det finns synnerlig anledning att det finns synnerlig anledning att anta att den som avses i 1 § under anta att den person som avses i 1 § den tid tillståndet avser har Avlyssning eller övervakning får inte avse meddelanden som endast överförs eller har överförts i ett elektroniskt kommunikationsnät som med hänsyn till sin begränsade omfattning och omständigheterna i övrigt får anses vara av mindre betydelse från allmän kommunikations- synpunkt. Hemlig kameraövervakning enligt 1 § får endast avse 1. en plats där någon person som 1. en plats där den person som avses i 1 § kan antas komma att avses i 1 § kan antas komma att uppehålla sig, eller uppehålla sig, eller 2. en plats där den brottsliga verksamheten som avses i 1 § kan antas komma att utövas eller en nära omgivning till denna plats Frågan om tillstånd till tvångs- Frågan om tillstånd till tvångs- medel enligt 1–5 §§ medel enligt 1–5 §§ rätten i den ort där ledningen för upp på ansökan av åklagaren. lägger ärendet finns. Frågan tas upp på ansökan av åklagaren. Vid tillståndsprövningen ska vad som föreskrivs om offentliga ombud i 27 kap. 26–30 §§ tillämpas. Om det kan befaras att inhämtande av rättens tillstånd enligt 6 § skulle medföra en fördröjning av väsentlig betydelse för möjligheterna att förhindra den brottsliga verksamheten, får tillstånd till åtgärden ges av åklagaren i avvaktan på rättens beslut. tillstånd enligt första stycket, ska skriftligt anmäla åtgärden hos rätten. I anmälan ska skälen för åtgärden anges. Rätten ska skyndsamt pröva ärendet. Om rätten finner att det inte finns skäl för åtgärden, ska den upphäva beslutet. Om åklagarens beslut har verkställts innan rätten gjort en prövning som avses i andra stycket, ska rätten pröva om det funnits skäl för åtgärden. Om rätten finner att det saknats sådana skäl, får de inhämtade uppgifterna inte användas i en brottsutredning till nackdel för den som har omfattats av avlyssningen eller övervakningen, eller för någon annan som uppgifterna avser. I ett beslut om tillstånd till tvångsmedel ska det anges 1. vilket eller vilka tvångsmedel som får användas, 2. vilken eller vilka av punkterna i 1 § 1–6 som ligger till grund för tillståndet, och 2. vilken eller vilka av punkterna i 1 § första stycket 1–7 som ligger till grund för tillståndet, och 3. tillståndet gäller. I ett beslut om tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation ska det, förutom de uppgifter som framgår av första stycket, anges 1.vilket telefonnummer eller annan adress eller vilken elektronisk kommunikationsutrustning tillståndet avser, och 2.om åtgärden får verkställas utanför allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationsnät. I ett beslut om tillstånd till hemlig kameraövervakning ska, förutom de uppgifter som framgår av första stycket, den plats anges som tillståndet avser. I ett beslut om tillstånd till tvångsmedel ska det, när det finns skäl till detta, också i övrigt anges villkor för att tillgodose intresset av att enskildas personliga integritet inte kränks i onödan. Om det inte längre finns skäl för Om det inte längre finns skäl för 3 Senaste lydelse 2012:286. ett tillstånd till tvångsmedelsan- ett tillstånd till tvångsmedelsan- vändning enligt denna lag, ska åk- vändning enligt denna lag, ska åk- häva beslutet om tillstånd. häva beslutet om tillstånd. ren om omständigheter som har betydelse för om beslutet ska hä- åklagaren om omständigheter som har betydelse för om beslutet ska Om det vid tvångsmedelsanvändning enligt denna lag har kommit fram uppgifter om annan förestående brottslig verksamhet än den som omfattas av tillstånd enligt 1 §, får uppgifterna användas för att förhindra brott. Om det har kommit fram Om det har kommit fram uppgifter om brott, får uppgifterna uppgifter om brott, får uppgifterna användas för att utreda brottet användas för att utreda brottet endast om det är fråga om brott endast om det är föreskrivet som anges i 1 § eller försök, fängelse eller däröver för sådant brott, om en sådan gärning är belagd med straff. En upptagning eller uppteckning En upptagning eller uppteckning som har gjorts vid hemlig som har gjorts vid hemlig en upptagning som har gjorts vid utföras endast av rätten, en Granskningen får utföras endast av av rätten, en åklagare eller någon av de nämnda myndigheterna får granskningen utföras även av en rätten, en åklagare eller någon av sakkunnig eller någon annan som har anlitats i ärendet. granskningen utföras även av en sakkunnig eller någon annan som har anlitats i ärendet. Upptagningar och uppteckningar ska, i de delar de är av betydelse för att förhindra förestående brott, bevaras så länge det behövs för att förhindra brott. I de delar upptagningarna och uppteckningarna innehåller sådana uppgifter om brott som enligt 12 § får användas för att utreda 4 Senaste lydelse 2012:286. brott ska de bevaras till dess att förundersökningen har lagts ned eller avslutats eller, om åtal har väckts, målet har avgjorts slutligt. De ska därefter förstöras. Trots vad som sägs i andra stycket får brottsutredande myndigheter behandla uppgifter från upptagningar och uppteckningar som rör förestående brott eller uppgifter om brott som enligt 12 § får användas för att utreda brott i enlighet med vad som är särskilt föreskrivet i lag. Trots andra stycket får brottsutredande myndigheter behandla uppgifter från upptagningar och uppteckningar i enlighet med vad som är särskilt föreskrivet i lag om uppgifterna rör förestående brott eller brott för vilket det är föreskrivet fängelse eller däröver. En försändelse som omfattas av En försändelse som omfattas av tillstånd enligt 4 § får undersökas, tillstånd enligt 4 § får undersökas, öppnas eller granskas av rätten, en öppnas eller granskas av rätten, en kerhetspolisen eller en polismyn- Efter anvisning av rätten, av rätten, en åklagare eller någon en åklagare eller någon av de av de nämnda myndigheterna får nämnda myndigheterna får gransk- granskningen utföras även av en ningen utföras även av en sakkun- sakkunnig eller någon annan som nig eller någon annan som har an- har anlitats i ärendet. litats i ärendet. När undersökningen har slutförts, ska en försändelse som finns hos en försändelse som finns hos ett den som försändelsen är ställd till, till vilken försändelsen är ställd, om försändelsen inte tas i beslag. om försändelsen inte tas i beslag. Den som har varit utsatt för en åtgärd enligt 1 § 6 ska underrättas om åtgärden. Om åtgärden har avsett ett telefonnummer eller annan adress, en viss elektronisk kommunikationsutrustning eller en plats som innehas av någon annan, ska även denne underrättas. Vid hemlig kameraövervakning behöver dock innehavaren av en sådan plats till vilken allmänheten har tillträde inte underrättas. Den som har varit utsatt för en åtgärd enligt 1 § första stycket 7 ska underrättas om åtgärden. Om åtgärden har avsett ett telefonnummer eller annan adress, en viss elektronisk kommunikationsutrustning eller en plats som innehas av någon annan, ska även han eller hon underrättas. Vid hemlig kameraövervakning behöver dock innehavaren av en plats som allmänheten har tillträde till inte underrättas. Underrättelsen ska lämnas så snart det kan ske efter det att det snart det kan ske efter det att 5 Senaste lydelse 2012:286. ärende i vilket åtgärden vidtogs ärende som åtgärden vidtogs i En underrättelse behöver inte lämnas till den som redan har fått del av eller tillgång till uppgifterna. En underrättelse behöver inte heller lämnas om den med hänsyn till omständigheterna uppenbart är utan betydelse. En underrättelse enligt 16 § ska En underrättelse enligt 16 § ska tvångsmedel som har använts och tvångsmedel som har använts och uppgift om tiden för åtgärden. om tiden för åtgärden. även innehålla uppgift om vilket även innehålla uppgift om vilket telefonnummer eller annan adress telefonnummer eller annan adress åtgärden har avsett. åtgärden har avsett. uppgift om platsen för åtgärden. uppgift om vilken plats som har Den som har varit utsatt för en Den som har varit åtgärd enligt 1 § 6 ska få uppgift utsatt för en åtgärd enligt 1 § om vilken misstanke som har legat första stycket 7 ska få uppgift om till grund för åtgärden. vilken misstanke som har legat till inte är eller har varit misstänkt ska grund för åtgärden. få uppgift om detta. är eller har varit misstänkt ska få uppgift om detta. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller i fråga om användning och behandling av uppgifter som vid tvångsmedelsanvändning enligt denna lag har kommit fram om något annat brott eller någon annan brottslig verksamhet än som omfattats av tillstånd enligt lagen, om uppgifterna har samlats in före . 6 Senaste lydelse 2012:286. Förslag till lag om ändring i lagen (2012:279) om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet Härigenom föreskrivs att 3 §1 lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet ska upphöra att gälla vid utgången av 2016. 1 Paragrafens giltighetstid senast förlängd 2013:935. Förslag till lag om ändring i kameraövervakningslagen (2013:460) Härigenom föreskrivs att 4 § kameraövervakningslagen (2013:460) ska ha följande lydelse. Lagen gäller inte vid hemlig kameraövervakning enligt 27 kap. , lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott eller lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott. Lagen gäller inte vid hemlig kameraövervakning enligt 27 kap. eller lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i , 2.lag om ändring i lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m., 3.lag om ändring i lagen (0000:000) om ändring i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, 4.lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, 5.lag om ändring i lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, 6.lag om ändring i lagen (2012:279) om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet, 7.lag om ändring i kameraövervakningslagen (2013:460). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunnige . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: De remitterade förslagen innebär bland annat att de tidsbegränsade, särskilda lagarna om hemliga tvångsmedel görs permanenta. Förslagen innebär också vissa ändringar i användningsområdet för de hemliga tvångsmedlen hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning. Vidare föreslås att förutsättningarna ändras för användning av sådana tvångsmedel så att det ska finnas en påtaglig risk för viss brottslig verksamhet inom en organisation eller grupp, i stället för att det som ska finnas särskild anledning att anta att en viss person ska komma att utöva viss brottslig verksamhet. Slutligen föreslås att åklagare under vissa förutsättningar ska kunna fatta interimistiska beslut om även andra tvångsmedel än hemlig övervakning av elektronisk kommunikation (dock inte om hemlig rumsavlyssning). Förslagen innebär en genomarbetning och samordning av lagstiftningen i fråga om hemliga tvångsmedel men den karakteriseras fortfarande av att vara svårtillgänglig. I viss mån förklaras detta av de svåra avvägningar som måste göras i lagtext när det är fråga om långtgående inskränkningar i den av regeringsformen, och Europeiska unionens rättighetsstadga skyddade personliga integriteten. Lagrådet har i många sammanhang haft anledning att yttra sig i centrala rättssäkerhetsfrågor på området. Sålunda yttrade Lagrådet sig om ett förslag till lag om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott (utredningslag), som skulle ersätta lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och som enligt förslaget skulle göras permanent. Lagrådet invände mot förslaget och förordade att den nya lagen liksom lag skulle ges begränsad giltighetstid. Som skäl för detta anfördes bland annat att en samlad översyn av samtliga bestämmelser om tvångsmedelsanvändning behövdes för att det skulle vara möjligt att få en samlad bild av lagstiftningen på området och omfattningen av det intrång i den personliga integriteten som en enskild kunde drabbas av. 2007/08:163 s. 116 ff.) Genom betänkandet Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott (SOU 2012:44), som ligger till grund för denna remiss, föreligger nu en sådan samlad redogörelse och analys. Utredningen har i detta hänseende bemötts gynnsamt av flertalet remissinstanser. Av genomgången får det anses framgå att det finns ett behov av hemliga tvångsmedel hos de brottsförebyggande och de utredande myndigheterna, och redogörelsen ger också belägg för att deras användning varit effektiv, medfört nytta i någon mening, i ett antal fall. Lagrådets väsentliga invändning mot en permanentning har genom utredningens arbete undanröjts; det kan dock påpekas att tvångsmedlet hemlig rumsavlyssning varit i bruk och nyttan av detta tvångsmedel, jämförd med det synnerligen betydande integritetsintrång som det innebär, är svårbedömbar (se t.ex. a.bet. s. 488). Lagrådet anser sig emellertid inte böra avstyrka att de olika tvångsmedelslagarnas tidsbegränsning upphör. Det bör dock framhållas att detta inte får innebära att man därefter avstår från att fortlöpande pröva om reglerna behövs. En återkommande förlängning av tidsbegränsade lagar kan paradoxalt nog innebära en risk för att förlängningen av giltigheten sker mera slentrianmässigt utan någon djupgående analys. (Jfr Ds 2007:2 s. 186 och SOU 2012:44 s. Förslaget till lag om ändring i 27 kap. 2 § I paragrafens andra stycke anges det i åtta punkter när skriftliga meddelanden mellan närstående får beslagtas. Enligt första punkten får beslag ske vid en förundersökning som avser ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . I de följande sex punkterna, punkterna 2–7, kopplas beslag till vissa särskilt uppräknade brott. Enligt den åttonde punkten kan beslag dessutom ske vid vissa osjälvständiga brottsformer i de fall som avses under punkterna 2–7 (men inte punkten 1). Konstruktionen innefattar ett ganska stort mått av överlappande reglering. Flera av de särskilt uppräknade brotten har ett straffminimum fängelse eller mer och täcks därför också av punkten 1. Detta framstår inte bara som en lagteknisk ofullkomlighet; den valda metoden är nämligen inte enhetligt genomförd i förslaget och kan på så sätt leda till oklarheter vid tillämpningen. I 20 d § i samma kapitel tillämpas en annan metod. Enligt uppräkningen i den paragrafens andra stycke får hemlig rumsavlyssning användas vid en förundersökning om brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse (punkten 1) och därutöver i fråga om vissa särskilt uppräknade brott (punkterna 2–6). I de fallen tar den följande uppräkningen sikte på brott med en strafflatitud som innehåller ett kortare fängelsestraff än . Det för med sig att uppräkningen i punkterna 2–6 i vissa fall innehåller brott av normalgraden men inte det motsvarande grova brottet, som i stället faller in under den generella bestämmelsen i punkten 1. På så sätt undviks en överlappande reglering. Även om det kan finnas skilda lagtekniska komplikationer i de olika bestämmelserna, bör en enhetlig lagstiftningsteknik eftersträvas i syfte att missförstånd ska kunna undvikas. Det kan då övervägas att ha den generella föreskriften i 2 § (andra stycket punkten 1) efter uppräkningen av särskilda brott för att i så fall låta den omfatta brott av viss svårhetsgrad med undantag för brott som räknas upp särskilt. (En omkastning av ordningsföljden leder självfallet till ändrade hänvisningar både i 2 § andra och tredje styckena och i flera av de följande paragraferna.) Om det anses olämpligt att ha den generella regeln sist, exempelvis därför att den kommer efter eller inte korresponderar med de uppräknade osjälvständiga brottsformerna i det föreslagna andra stycket, punkten 8, bör det övervägas om 20 d § ska ges samma utformning som bl.a. 2 § även om det innebär en överlappande reglering. I annat fall bör det åtminstone tydliggöras i författningskommentaren hur de olika paragraferna är utformade och hur de ska läsas. 27 kap. 18 § Andra stycket innehåller en överlappande reglering på motsvarande sätt som 2 § i kapitlet. Lagrådet hänvisar till vad som har anförts i anslutning till den paragrafen. 27 kap. 19 § Tredje stycket innehåller en överlappande reglering på motsvarande sätt som 2 § i kapitlet. Lagrådet hänvisar till vad som har anförts i anslutning till den paragrafen. 27 kap. 20 a § Andra stycket innehåller en överlappande reglering på motsvarande sätt som 2 § i kapitlet. Lagrådet hänvisar till vad som har anförts i anslutning till den paragrafen. 27 kap. 20 d § Paragrafen har fått en annan lagteknisk utformning än de paragrafer som har berörts i det föregående. Som Lagrådet har anfört i anslutning till 2 § i kapitlet bör en enhetlig lagstiftningsteknik eftersträvas i syfte att missförstånd ska kunna undvikas. 27 kap. 20 e § I tredje stycket 1 förbjuds hemlig rumsavlyssning bl.a. på en plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för verksamhet där det råder tystnadsplikt enligt tryckfrihetsförordningen Med anledning av vad som förekommit under remissbehandlingen kan det påpekas att en sådan stadigvarande användning inte behöver vara begränsad till att avse ett medieförtags redaktion utan kan omfatta också t.ex. en arbetsplats i en journalists hem. 27 kap. 21 a § Enligt den föreslagna paragrafen ska åklagaren i brådskande fall kunna besluta interimistiskt om hemliga tvångsmedel, innan saken förs till Paragrafen omfattar hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation och Däremot föreslås det inte någon generell möjlighet för åklagaren att interimistiskt besluta om hemlig rumsavlyssning, något som utredningen hade föreslagit. flera remissinstanser har riktat mot utredningens förslag i den delen har sålunda inte någon bäring på det förslag som läggs fram genom Det inger ändå betänkligheter att beslut om andra hemliga tvångsmedel, som typiskt sett också är integritetskänsliga, ska kunna fattas av någon annan än domstol. Det har därför ansetts nödvändigt att på olika sätt begränsa verkningarna av de interimistiska besluten, bl.a. genom att enligt andra stycket i det remitterade förslaget åtgärden – rätteligen beslutet – utan dröjsmål ska anmälas till domstol för prövning. Det framstår som angeläget att möjligheterna till interimistiska beslut används med restriktivitet och urskillning och att domstolsprövningen kommer till stånd . Detta innefattar emellertid inte i alla situa- tioner en tillräcklig rättssäkerhetsgaranti. Om åklagarens beslut redan har verkställts, ska rätten enligt det föreslagna tredje stycket i paragrafen pröva om det har funnits skäl för åtgärden vid tiden för åklagarens beslut. Skulle rätten finna att det har saknats sådana skäl, får de inhämtade uppgifterna inte användas i en brottsutredning till nackdel för den som har omfattats av avlyssningen eller övervakningen eller för någon annan som uppgifterna avser (andra meningen). Ett interimistiskt beslut om hemliga tvångsmedel ska inte få negativa följder för den enskilde om det sedan inte godtas av domstol. En sådan regel kan stärka den enskildes rättssäkerhet och uppväga det förhållandet att tvångsmedel kan beslutas av någon annan än domstol. Den praktiska tillämpningen av regeln – att de brottsutredande instanserna inte får använda uppgifter som är kända men som i ett visst skede kan antas vara till nackdel för en enskild person – framstår dock inte som helt enkel (jfr prop. 2004/05:143 s. 66 f.). En regel av det angivna slaget får också – åtminstone sett till sina praktiska verkningar – uppfattas som en avvikelse från vad som normalt gäller om bevisrätten i brottmål. Det ställs som huvudregel inte upp någon gräns för de kunskapskällor, som får användas för sanningens utletande (se NJA 1986 s. 489 och 35 kap. 1 § ). Allt som har ett bevisvärde får presenteras som bevis och bevisföringen är fri. Detta har i princip ansetts gälla också när ett bevis inte har tillkommit i föreskriven ordning eller när det är oklart hur beviset har kommit till (se NJA 2003 s. 323, jfr NJA 2011 s. 638; i rättsfallen behandlas också frågan om den betydelse som kan ha i dessa situationer, jfr a.prop. s. 27 ff.). Regeln i tredje stycket – att uppgifterna inte får användas i en brottsutredning till nackdel för den enskilde – synes visserligen inte innebära ett bevisförbud i den meningen att domstol skulle kunna avvisa bevisningen om den ändå kom att åberopas. Tanken synes i stället vara att den begränsning som ligger i regeln ska få genomslag i ett tidigare skede och att någon bevisföring i domstol därmed aldrig blir aktuell (jfr s. 36 f.). Men även om uppgifter som anses vara till fördel för en misstänkt person alltid får användas (prop. 2011/12:55 s. 80) leder den föreslagna regeln till begränsningar av processmaterialet. skäl att i detta sammanhang peka på möjligheterna för rätten att förelägga åklagaren att fullständiga förundersökningen (45 kap. 11 § ) och för försvaret att begära kompletteringar (23 kap. 18 § samma balk). Det är inte klart hur de möjligheterna förhåller sig till Lagrådet förordar inte att regeln i tredje stycket andra meningen tas bort i en kommande proposition, eftersom den i och för sig kan stärka den Regeln uttrycker emellertid också ett formaliserat synsätt på bevisningen. Om det lämnas förslag till en reglering av interimistiska beslut bör förslaget i det fortsatta analyseras också ur den aspekten. Ett förslag om interimistiska beslut av någon annan än domstol bör därför kunna motiveras, inte bara som behövligt i sig, utan också från den utgångspunkten att inskränkningar i processmaterialet i brottmål är förknippade med förslaget. Det är då angeläget att frågan belyses ur ett principiellt perspektiv (jfr t.ex. prop. 2004/05:143 s. 27 ff. och prop. 2005/06:178 s. 85). 27 kap. 23 a § I paragrafen regleras behandlingen av överskottsinformation som har kommit fram vid användning av hemliga tvångsmedel (utom preventiva tvångsmedel enligt lag).