prop · H2031d23 · 2014-10-23 00:00:00 — produktionsrekord med närmare , vilket motsvarar en ökning jämfört med året innan. Vindkraftsproduktionen stod för av den totala elproduktionen . Den bränslebaserade elproduktionen minskade däremot med . Kraftvärme i industrin stod för den största produktionsminskningen. Den totala elanvändningen var lägre 2013 jämfört med föregående år. Industrins elanvändning minskar, varav den största minskningen har skett inom massa- och pappersindustrin. Nettoexporten av el uppgick till 2013. Samhället har ett stort beroende av trygg energiförsörjning utan avbrott och andra störningar som kan hota samhällsviktiga funktioner, människors vardag, miljön eller vår ekonomiska utveckling. Grunden för en hög försörjningstrygghet är ett robust energisystem som bygger på en diversifierad energimix utan beroenden av energibärare från instabila länder eller regioner, säkra och diversifierade transporter och välfungerande energimarknader. Som komplement krävs beredskapsåtgärder för att hantera befarade eller redan inträffade störningar. självförsörjningsgrad för elproduktion uppgick till 1,14. Självförsörjningsgraden definieras som inhemsk elproduktion i förhållande till total elanvändning, inklusive förluster. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 21 för inhemska energibärare, dvs. inhemska energibärare i förhållande till total energianvändning inklusive förluster, uppgick till 0,39. Effektbalansen redovisas i avsnitt 2.5.2. I en europeisk jämförelse är det svenska energisystemet relativt robust med jämförelsevis måttligt beroende av t.ex. fossila bränslen för el och värmeproduktion. För både olja och biobränslen finns också en relativt stor flexibilitet hos de svenska köparna, dvs. beroendet av produkter från en viss region är måttligt och det finns ofta alternativa leverantörer på en fungerande marknad. Ett väl fungerande internationellt samarbete genom både EU och organ () är grundläggande för försörjningstrygghet, i synnerhet vad gäller leveranser av olja. Genom lagen (2012:806) om beredskapslagring av olja har samordningen mellan IEA:s och EU:s mekanismer stärkts både vid beredskap och vid krishantering. beredskapsplanering för kriser i tillförseln av olja och gas är generellt sett god enligt IEA:s utvärdering . Från att tidigare ha varit ett utvecklingsprojekt blev arbetet med planering för samhällsviktiga elanvändare (Styrel) en ordinarie verksamhet för . Genom Styrel har en planeringsmetodik införts för prioritering av samhällsviktiga funktioner vid frånkoppling av anläggningar i situationer med allvarlig elbrist som inte kan lösas på annat sätt än genom avbrott och begränsningar i elkonsumtionen. För att svensk industri ska fortsätta att generera exportintäkter och skapa nya arbetstillfällen krävs god tillgång till energi till internationellt konkurrenskraftiga priser. Detta förutsätter stabila spelregler som möjliggör långsiktiga investeringar både inom den energiintensiva industrin och hos kraftproducenterna. Energiintensiteten har minskat för den svenska tillverkningsindustrin, liksom i verkstads- och kemiindustrin. Massa- och pappersindustrins energiintensitet är dock relativt . I järn-, stål- och metallverken har energiintensiteten ökat för att därefter minska. andel av industrins rörliga kostnader var i princip densamma som 2000. Massa- och pappersindustrin samt baskemikalieindustrin har ökat sina energikostnadsandeler medan energikostnadsandelen för järn-, stål- och metallverk har minskat. Den förra regeringen tillsatte en utredning för att se över om den nuvarande modellen för uttag av energiskatt på el är ändamålsenlig. Den allmänna utgångspunkten för uppdraget är att en förändrad energiskatt på el ska vara förenlig med unionsrätten, att det svenska näringslivets internationella konkurrenskraft bibehålls och att snedvridningar i möjligaste mån ska undvikas. Utredaren ska bl.a. beakta företagens konkurrenssituation när det gäller industrin i allmänhet och basindustrin i synnerhet, men även för företag med annan verksamhet än traditionell industri, t.ex. företag som bedriver informations- och kommunikationsverksamhet. Uppdraget ska redovisas . har beslutat om ett generationsmål för miljöarbetet och om 16 miljökvalitetsmål som uttrycker den miljömässiga dimensionen av hållbar utveckling (prop. 2009/10:155, bet. 2009/10:MJU25, rskr. 2009/10:377). Resultatredovisningen beträffande miljökvalitetsmålen beskrivs i redovisningen för utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård. De miljökvalitetsmål som är av störst relevans för energipolitiken är Begränsad klimatpåverkan, luft, Bara naturlig försurning, Giftfri miljö, Levande sjöar och vattendrag, Levande skogar, Storslagen fjällmiljö, God bebyggd miljö och Ett rikt växt- och djurliv. När det gäller miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan stödjer regeringen kostnadseffektiva utsläppsreduktioner i linje med EU:s mål om 80–reduktioner till 2050 i syfte att bidra till en global överenskommelse som håller den globala uppvärmningen under två graders ökning. släppte ut totalt koldioxidekvivalenter, vilket är en minskning jämfört med . Preliminära data visar att släppte ut koldioxidekvivalenter 2013. Trenden visar på minskande utsläpp av växthusgaser i . Utsläpp i transportsektorn ligger på ungefär samma nivå 2012 som 1990 och står för en tredjedel av utsläppen. Utsläppen från personbilar har minskat jämfört med , trots att trafiken har ökat. Minskningen beror på mer energieffektiva bilar och på en ökad användning av biobränslen. Minskningen motverkas dock av att utsläppen från tunga fordon ökat . Industrins utsläpp från dess energianvändning samt processutsläpp visar totalt sett på en minskande trend . Det är de energirelaterade utsläppen som står för den största delen av industrins minskade utsläpp, vilket beror på minskad användning av olja och ökad användning av el och biobränslen. Den största minskningen av utsläpp jämfört med kommer från uppvärmningen av bostäder och lokaler. Det finns flera orsaker till denna utveckling; övergången från uppvärmning med olja till fjärrvärme, el och biobränslen samt ökad användning av värmepumpar. Utsläppen från jordbruk och avfall har också minskat betydligt , bland annat på grund av minskat antal djur och minskad deponering av organiskt avfall. Till följd av stigande energipriser, inträffade och befarade försörjningskriser och klimatförändringar har energipolitiken även varit framträdande på den internationella dagordningen . Det regelverk som beslutas på EU-nivå är en viktig utgångspunkt för den svenska energipolitiken. Vid Europeiska rådets vårtoppmöte fattades ett banbrytande beslut om en integrerad klimat- och energipolitik. I centrum för beslutet stod ett övergripande klimatmål i form av ett ensidigt åtagande om att minska unionens utsläpp av växthusgaser till 2020 jämfört med , vilket inom ramen för en internationell överenskommelse skulle skärpas till . Vidare beslutades att av den energi som används inom EU ska komma från förnybara 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 21 energikällor, liksom ett mål om att nå 20 procents primärenergibesparing till 2020. I syfte att kunna leva upp till dessa s.k. 20-20-20 mål antog också en omfattande energihandlingsplan för åren 2007– 2009. Denna slog fast att EU:s energipolitik vilar på tre pelare; ekologisk hållbarhet, konkurrenskraft samt försörjningstrygghet. –2009 lade Europeiska kommissionen fram konkreta lagförslag i syfte att nå handlingsplanens målsättningar. Det gällde framför allt det s.k. tredje inremarknadspaketet för el och gas, klimat- och energipaketet, där direktivet för främjande av förnybar energi ingår, samt den strategiska energiöversynen om försörjningstrygghet. antog en ny energistrategi –2020, som byggde vidare energistrategi. Strategin aviserade åtgärder inom fem prioriterade områden för de kommande tio åren: energieffektivisering, en integrerad energimarknad med infrastruktur, trygg och säker energiförsörjning för konsumenter, energiteknik och innovation samt den externa dimensionen, dvs. förhållandet till länder utanför EU. slog bland annat fast målsättningar för marknadsintegration som anger att inget medlemsland ska vara isolerat från EU:s gas- och elnätverk efter 2015 och att den inre marknaden för energi ska vara fullbordad 2014. Det långsiktiga energipolitiska perspektivet betonades, och målet om en minskning av utsläppen av växthusgaser med 80–till 2050 jämfört med nivåer bekräftades. Vidare betonades bland annat vikten av den externa dimensionen av EU:s energipolitik, energieffektivisering, förnybar energi samt energiinfrastruktur och dess finansiering. lade kommissionen fram tre färdplaner inom områdena klimat, transport och energi med förslag till hur målet om 80–95 procents minskning av utsläppen av växthusgaser ska nås till 2050. Kommissionen presenterade ett förslag till direktiv som syftar till att minimera risken för växthusgasutsläpp till följd av indirekt förändrad markanvändning (Indirect Land Use Change, ILUC). Förslaget har behandlats i rådet och . har behandlat förslaget i en första läsning. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 21 mellan och rådet har dock inte kunnat inledas. Klimat och energiramverk till 2030 presenterade kommissionen en grönbok om ett klimat- och energiramverk till 2030 med utgångspunkt i det gällande klimat- och energipaketet samt med beaktande av viktiga förändringar som inträffat sedan paketet beslutades, färdplanerna och det långsiktiga målet till 2050. Kommissionen redovisade här sin bedömning att de bindande målen är på väg att uppfyllas och resonerade kring förutsättningarna för nya mål efter 2020. presenterade kommissionen ett samlat paket där bland annat ett meddelande om ett ramverk för klimat- och energipolitiken och ett förslag till beslut om reform av EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS) ingick. Meddelandet innehåller förslag till en målstruktur för klimat- och energipolitiken till 2030. Kommissionens förslag omfattar ett klimatmål om för EU-interna utsläppsminskningar och ett bindande mål på EU-nivå för förnybar energi om till 2030. Kommissionen föreslår också indikatorer för konkurrenskraft och försörjningstrygghet. ska enligt förslaget följas upp med nationella planer för konkurrenskraftig, säker och hållbar energi. Vid beslutades att slutgiltigt beslut om målstruktur skulle fattas med utgångspunkt i kommissionens förslag senast . Kopplat till denna process och i ljuset av krisen i beslutades även att kommissionen skulle ta fram en plan för att minska EU:s energiberoende. presenterade kommissionen ett förslag till försörjningstrygghetsstrategi för att minska EU:s energiberoende. Strategin består av åtta stycken nyckelpelare innehållande kommissionens syn på omedelbara åtgärder på kort, medellång och lång sikt. I det korta perspektivet, inför den kommande /2015, föreslås utförande av stresstester tillsammans med uppdatering av krisplaner och back-up mekanismer. Strategin behandlades vid , som slog fast en rad kortsiktiga åtgärder. Strategins medel- och långsiktiga åtgärder kommer att behandlas tillsammans med ramverket för klimat- och energipolitiken till 2030 vid . Den inre marknaden för energi presenterade kommissionen ett meddelande om den inre marknaden för energi som bland annat utvärderade potentialen för uppfyllelse av målet om fullbordande av den inre marknaden till . På basis av detta meddelande antogs rådsslutsatser . trädde infrastrukturförordningen (EU nr. 347/2013 av om riktlinjer för transeuropeiska energiinfrastrukturer och om upphävande av beslut nr 1364/2006/EG och om ändring av förordningarna (EG) nr 713/2009, (EG) nr 714/2009 och (EG) nr 715/2009) i kraft med syfte att främja ett antal s.k. projekt av gemensamt intresse, som projektörerna själva ansvarar för att anmäla och ansöka om, när det gäller transmission av el, gas, olja och koldioxid. Två planerade projekt i har utpekats som projekt av gemensamt intresse. Det ena projektet gäller en kraftledning mellan Ekhyddan – – Hemsjö och det andra en LNG-terminal i . Projekt av gemensamt intresse är under vissa förutsättningar berättigade till finansiellt stöd genom Fonden för ett sammanlänkat (CEF) i enlighet med CEF-förordningen (EU nr. 1316/2013 av om inrättande av Fonden för ett sammanlänkat , om ändring av förordning (EU) nr 913/2010 och om upphävande av förordningarna (EG) nr 680/2007 och (EG) nr 67/2010 Text av betydelse för EES). Det nuvarande energiskattedirektivet (rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet) är föråldrat. I syfte att samordna energibeskattningen med de tidigare antagna EU- åtgärderna på klimat- och energiområdet, lade kommissionen fram ett förslag till ändrat energiskattedirektiv. Förhandlingar pågår i , med oklar tidplan för slutförande. presenterade kommissionen ett förslag till nytt direktiv om energieffektivitet. Direktivet innefattar krav på en lång rad åtgärder för ökad energieffektivitet i offentlig sektor, hushåll, service, industri, samt i sektorerna för energiomvandling och energiöverföring. 2013 bedrevs ett omfattande arbete med att införliva direktivet i svensk lag. Såsom aviserats i januarimeddelandet om ett framtida klimat- och energipolitiskt ramverk, har kommissionen efter genomförd översyn av energieffektiviseringsdirektivet presenterat ett meddelande om energieffektivisering. Meddelandet presenterades och innehåller en rapport om möjligheterna att nå EU:s energieffektivitetsmål på till 2020, samt en bedömning av energieffektiviseringspotentialen till 2030 och hur energieffektivisering bör bidra till försörjningstrygghet och det energi- och klimatpolitiska ramverket . Meddelandet kommer att behandlas tillsammans med ramverket för klimat- och energipolitiken till 2030 vid . Vid sidan av EU-arbetet deltar regeringen även i en lång rad andra internationella energisamarbeten. har bl.a. deltagit på politisk nivå i Clean Energy Ministerial, (), () och . Inom ramen för Clean Energy Ministerial deltar aktivt i samarbete inom smarta elnät (ISGAN), energieffektiva produkter (), elfordon () samt leder arbetet inom hållbara energilösningar i städer (GSCN). Det nordiska samarbetet är mycket livaktigt inom energiområdet, då de nordiska länderna har ett mycket konkret samarbete kring den gemensamma nordiska elmarknaden. var även ordförandeland i 2013. En huvuduppgift för ordförandeskapsperioden var att utarbeta ett nytt handlingsprogram för det energipolitiska samarbetet inom . En aktivitet som ökat i omfattning är bilaterala samarbeten med enskilda, strategiskt utvalda länder. Med sitt kunnande inom miljö- och energiteknik framstår som en attraktiv partner för många länder. har ett flertal högnivåbesök som visat intresse för svensk energiteknik och svenska erfarenheter på området tagits emot, däribland president och premiärminister . har aktiva bilaterala samarbeten på energiområdet med bl.a. , , och . 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 21 Samarbetet inom de bilaterala avtalen innebär också viktiga möjligheter för både forskningsområdet och näringslivet. Uppdraget för regeringens särskilde samordnare för internationellt miljötekniksamarbete har omfattat , och . Uppdraget har finansierats inom ramen för utgiftsområde 24 Näringsliv. Inom ramen för samma utgiftsområde har även särskilda satsningar på miljöteknikexport beslutats för , och . Målet för elmarknadspolitiken är att åstadkomma en effektiv elmarknad med väl fungerande konkurrens som ger en säker tillgång till el till internationellt konkurrenskraftiga priser. Målet innebär en strävan mot en väl fungerande marknad med effektivt utnyttjande av resurser och effektiv prisbildning. Detta omfattar en vidareutveckling av den gemensamma elmarknaden i genom en fortsatt satsning på harmonisering av regler och ett utökat samarbete mellan de nordiska länderna. På EU-nivå stödjer regeringen målsättningen om genomförandet av den inre marknaden vilket är en förutsättning för att elmarknaden ska fungera väl och nå sin fulla potential. Priset på den nordiska elmarknaden styrs av tillgänglig produktionskapacitet samt hur stor efterfrågan det är på el. Historiskt sett har elpriset på den nordiska elmarknaden i första hand varit beroende av vattenkraftstillgången, men även tillgänglig kärnkraftskapacitet. I allt högre grad påverkar även den ökade utbyggnaden av förnybar elproduktion elpriset. I takt med ett ökat elutbyte med länderna utanför har dock kraftpriserna på kontinenten blivit allt mer styrande i . Detta innebär även att priserna i påverkas av faktorer 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 21 som mindre marginaler i den europeiska kraftbalansen och köldknäppar på kontinenten. Den totala installerade elproduktionskapaciteten i har ökat och uppgick till drygt 38 000 MW. Det är framför allt den installerade effekten av vindkraft som har ökat och den utgjorde av den totala installerade effekten av produktionen. Vattenkraften stod för , kärnkraften för och kraftvärmen för av total installerad effekt. Resterande del utgjordes av kondenskraft, industriellt mottryck och gasturbiner. inleddes med höga elpriser som följd av svag hydrologisk balans (). Underskottet i vattenmagasinen vändes till ett överskott om . var fyllnadsgraden i magasinen på fortsatt god nivå, (högre än medelvärdet) för . utmärktes av en svagare tillrinning än normalt –oktober vilket bidrog till att fyllnadsgraden låg på en lägre nivå, men fyllnadsgraden återställdes till god nivå () tack vare rikligt med nederbörd och avsaknad av kyla under slutet av året. I har dock fyllnadsgraden totalt sett varit några procent högre än normalt. Det genomsnittliga elpriset på Spot uppgick till per kWh , vilket kan jämföras med per kWh och per kWh . Systempriset var som högst per kWh och som lägst per kWh . delades in i fyra elområden. Elområde 1 avser nordligaste . Elområde 2 avser området mellan i norr och i söder. Elområde 3 avser området från strax söder om i norr till strax söder om i söder. Elområde 4 avser sydligaste . I och med införandet av elområden sätts börspriset på el efter tillgång och efterfrågan i respektive område. Gränserna mellan elområdena går där det finns fysiska begränsningar i överföringen av el i stamnätet, dvs. de s.k. snitten eller flaskhalsarna. I norra finns ett överskott av elproduktionskapacitet jämfört med efterfrågan på el. I råder det motsatta förhållandet. Tillgängligheten och produktionen i kärnkraftverken är en viktig komponent för möjligheten att hålla rätt spänning i kraftsystemet, vilket i sin tur påverkar överföringskapaciteten. ett gemensamt spotpris med ett annat elområde av tiden. Vid prisskillnader var skillnaden i genomsnitt per kWh. Störst prisskillnad mellan månadsgenomsnitten uppstod , då den genomsnittliga skillnaden var per kWh. För de övriga månaderna var den genomsnittliga skillnaden per kWh eller lägre. En elkonsument har möjlighet att ingå olika elavtal för sin elanvändning. Exempelvis kan en hushållskund välja mellan att teckna ett elavtal baserat på ett rörligt pris eller ett fast pris. På Energimarknadsinspektionens hemsida redovisas historiska jämförpriser för elhandelsavtal i de fyra elområdena. I Tabell 2.8 redovisas en sammanställning för den genomsnittliga prisskillnaden mellan elområden 3 och 4 för två olika typkunder och för olika elavtal. Tabell 2.8 Genomsnittlig prisskillnad för hushållskunder mellan elområde 3 och 4 Skillnad 2013 för typkund lägenhet (2 000 kWh/år) resp. villa (20 000 kWh/år) med olika elavtal. (öre/kWh) -3,62 -0,29 -0,77 -1,13 pris (lgh) -4,16 -1,33 -1,97 -2,14 -4,13 -1,41 -2,18 -2,36 -3,44 -0,05 -0,34 -0,68 pris (villa) -4,17 -1,07 -1,72 -1,93 -4,01 -1,33 -1,89 -2,22 Källa: , webstatistik slutkundspriser Som framgår av tabellen varierar den genomsnittliga prisskillnaden för en hushållskund mellan elområden 3 och 4 med typkund och elavtal. Ett hushåll med hög elanvändning (villakund) mötte en något lägre prisskillnad jämfört med en lägenhetskund. Ett rörligt pris på elavtalet gav också en lägre prisskillnad jämfört med ett fast pris. uppgick den genomsnittliga skillnaden från strax per kWh till per kWh beroende på typkund och elavtal. I minskade elanvändningen från till . Även efter en temperaturkorrigering minskade elanvändningen från till . Omsättningen på spotmarknaden ökade till , vilket kan jämföras med . Omsättningen på spotmarknaden motsvarar av den totala elanvändningen i . Handelsvolymen på terminsmarknaden minskade med till , jämfört med . Den totala clearingvolymen (avräkningsvolymen) sjönk från till . ökade elflödet från grannländerna till till sammanlagt (13,året före). (32,året före), vilket resulterade i ett nettoutflöde om (19,året före). Nettoutflödet var ovanligt stort, nästan dubbelt så stort som den tidigare högsta noteringen om . Nettoflödet ligger således fortfarande på en hög nivå. Elflödena visar även att hade ett varierat in- och utflöde . Marknadsandelen för de fyra största elproducenterna (, , och E.ON) på den , Eon och Fortum samäger de svenska kärnkraftverken. Till följd av strukturaffärer har antalet elhandelsföretag minskat sedan elmarknadsreformen 1996. Marknadsandelarna baserat på antal kunder för de tre största elhandelskoncernerna uppgick till 2013 jämfört med 2012. Kundernas rörlighet på marknaden Kundernas rörlighet på marknaden, dvs. antal byten av elleverantör, ökade något , efter en minskning . uppskattas att cirka 1,8 miljoner kunder varit aktiva på elmarknaden, varav 1,7 miljoner var hushållskunder. I genomsnitt uppgick antalet byten till cirka 48 800 , varav cirka 41 800 hushållskunder, vilket kan jämföras med ett genomsnitt om 39 900 byten, varav 34 400 hushållskunder. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 21 redovisade rapporten på den svenska elmarknaden vintrarna 2013/2014 och 2014/2015 (dnr N2014/2950/E). I rapporten görs en bedömning av hur mycket av den installerade produktionskapaciteten som uppskattas vara tillgänglig. Enligt rapporten förväntas den maximala elförbrukningen vid en normalkall vinter uppgå till 25 600 MW (26 200 MW föregående prognos) och vid en tioårsvinter till 27 100 MW (27 700 MW föregående prognos). Prognosen för den svenska kraftbalansen indikerar ett överskott på cirka 2 000 MW under en normalvinter och ett överskott på cirka 440 MW under en tioårsvinter. Marginalen är cirka 900 MW bättre än prognosen /14. Detta beror på dels en lägre förväntad elförbrukning, dels att mer produktionskapacitet förväntas vara tillgänglig jämfört med förra årets prognos. Införandet av tredje inremarknadspaketet för el innebär implementering av ny lagstiftning genom nätföreskrifter, s.k. nätkoder. Parallellt pågår motsvarande process på gasområdet, se avsnitt 2.5.3. Förslag till lagstiftning utarbetas av de europeiska transmissionsnätsoperatörerna (ENTSO-E) och den europeiska energitillsynsmyndigheten (). Efter eventuella justeringar presenterar ett formellt förslag som därefter behandlas och slutligen antas genom ett kommittologiförfarande där även medlemsstaterna är representerade. Nätkoderna för el, som förväntas bli ett tiotal till antalet, är viktiga delar i arbetet med att utveckla den inre elmarknaden, harmonisera regelverk samt säkerställa en effektiv och säker drift av de europeiska transmissionsnäten. Syftet är att ge kunder inom EU valmöjligheter och att skapa nya affärsmöjligheter och ökad handel över gränserna. Detta ska leda till ökad effektivitet, konkurrenskraftiga priser, högre kvalitet på tjänsterna och bidra till försörjningstrygghet och hållbarhet. Exempel på områden som omfattas av nätkoderna är regler för kapacitetstilldelning, styrning av dagen före- och intradagsmarknader, regler för nätanslutning, balansregler och regler för systemdrift. Antagande av merparten av 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 21 nätkoderna för el förväntas ske löpande . För att öka transparensen på el- och gasmarknaderna i och därmed minska risken för insiderhandel och marknadsmanipulation har EU antagit REMIT-förordningen (och rådets förordning nr 1227/2011 av om integritet och öppenhet på grossistmarknaderna för energi).