prop · H103209 · 2014-04-03 00:00:00 — Men målen är otydligt utformade, vilket innebär sämre förutsättningar för samordning och tydlig prioritering mellan olika samhällsmål. Effekten, exempelvis i målkonflikten mellan vissa infrastrukturinvesteringar och hur transportsektorn ska bidra till klimatmålen, har blivit att varken berörda departement eller myndigheter ges förutsättningar för en effektiv styrning. Även de specifika målen är otydliga för flera styrmedel. Ofta ska ett styrmedel bidra till flera samhällsmål av skiftande karaktär utan tydlig prioritering. Många av statens insatser har införts med helt eller delvis andra huvudsyften än klimat. Sådana syften är exempelvis att främja konkurrenskraft, att bidra till forskning, utveckling och spridning av ny teknik, att främja grön sysselsättning eller att främja hållbar utveckling i andra länder. Därmed blir det viktigt att utvärdera insatser även mot sådana syften. KLIMAT FÖR PENGARNA? GRANSKNINGAR INOM KLIMATOMRÅDET 2009–2013 Tydliga prioriteringar saknas. Regeringen betonar att klimat- och energipolitiken är samlad, men departement och myndigheter saknar en samlad bild av hur målen, utvecklingen mot målen eller centrala begrepp ska tolkas och definieras. Regeringen har inte heller efterfrågat samlade underlag om ungefärliga kostnader, effekter och sidoeffekter, vilket skulle behövas för att samordna och prioritera mellan klimat- och andra samhällsmål. Brister i samordning såväl på kort som på lång sikt. Om en åtgärd är kostnadseffektiv beror på vilket eller vilka mål som ska nås och i vilket tidsperspektiv. har efterfrågat en långsiktig bana för hur utsläppen bör utvecklas. Miljö- och jordbruksutskottet har också betonat att klimatåtgärderna ska vara långsiktigt kostnadseffektiva. Men regeringens beslut om olika styrmedel avser ofta kort sikt, sällan längre än 2020, och knyter inte an till en långsiktig utsläppsbana. långsiktighet skapar också en osäkerhet om i vilken grad myndigheterna ska prioritera klimatmål i sitt arbete. Det innebär också att det är osäkert även för företag och allmänhet vilka beslut som är rationella att fatta. Brist på samordning med EU:s handelssystem. granskning visar att regeringen behöver en samlad strategi för hur ska använda det nationella handlingsutrymmet. Vid en värdering av betydelsen av nationella åtgärder i förhållande till EU:s handelssystem är det viktigt att bedöma om åtgärderna kan väntas leda till lägre utsläpp på EU-nivå. Regeringen hade exempelvis kunnat låta utsläppsrätterna i reserv för nya anläggningar i handelsperioden –2012 frysa inne, så att de utsläppsrätterna inte kan utnyttjas. Men istället såldes utsläppsrätterna i reserven. Sådana åtgärder i och andra medlemsstater bidrar tillsammans till att öka utbudet av utsläppsrätter, vilket bidrar till lägre priser och därmed minskad styreffekt i handelssystemet. Styrmedel som huvudsakligen riktas mot de företag som ingår i EU:s handelssystem behöver analyseras samlat. Det gäller exempelvis programmet för energieffektivisering (PFE) och elcertifikatsystemet. Sådana nationella styrmedel i och andra länder minskar tillsammans behovet av utsläppsrätter, vilket bidrar till ett lägre pris. När priset på utsläppsrätter är lågt och åtgärder utanför den handlande sektorn är dyrare, finns en risk att utsläppen inte minskas där åtgärderna är billigast. Det låga priset på utsläppsrätter verkar dämpande på företagens vilja att satsa på utsläppsminskande teknik. Även statens satsningar, exempelvis på klimatrelaterad forskning och utveckling, riskerar därmed att ge mindre effekt, eftersom det är osäkert om det blir lönsamt att satsa på kommersialisering av nya upptäckter. Styrmedlen är spridda på en mängd aktörer, men regeringen har inte pekat ut ansvar för samlad och avvägd analys och rapportering av ungefärliga kostnader, effekter och sidoeffekter. SLUTRAPPORT: HÅLLBAR UTVECKLING – KLIMAT Regeringen har dock tillsatt en utredning om översyn av ansvarsfördelningen mellan och strukturen för olika myndigheter inom miljöområdet. Men bland annat , och återfinns inte bland dessa myndigheter, vilket enligt skulle behövas för att kunna åstadkomma en avvägd rapportering. Rapporteringen är inte samordnad och har stora brister Regeringen har ännu inte gjort en samlad uppföljning och rapportering av ungefärliga kostnader, effekter och sidoeffekter. Därmed saknas viktiga beslutsunderlag, som skulle bidra till att minska osäkerheten i beslutsfattandet. Arbetet med att precisera och bygga upp nödvändigt statistiskt underlag och relevanta analysverktyg behöver påbörjas före den fördjupade rapporteringen i kontrollstation 2015. bedömer att den analys och rapportering av enskilda och samlade insatser som finns saknar väsentliga delar, har olika parallella svar på samma fråga samt att vissa delar inte är helt rättvisande. Samordningsproblem även i rapporteringen. Eftersom det saknas tydlig prioritering av hur politiken ska avvägas och genomföras saknas även förutsättningar för en samlad och avvägd rapportering. Avsaknaden av en samlad rapportering försvårar även i sig avvägningar och genomförande. Olika myndigheter har olika uppdrag. Följden blir att det finns kunskapsluckor och olika parallella svar på samma fråga, beroende på perspektiv. Det är svårt för och allmänheten att väga samman och göra prioriteringar utifrån information som delvis är motstridig. De departement och myndigheter som arbetar med uppföljning och rapportering saknar samsyn om utgångspunkter och tillvägagångssätt när det gäller rapportering och analyser. Informationen kan vara korrekt men har avspeglat olika, icke avvägda synsätt. Regeringen gav dock och i uppdrag att ta fram underlag för att följa upp utvecklingen mot klimat- och energipolitiska mål till 2020. Uppdraget ska ske i samråd med . För det fall myndigheterna har olika uppfattningar ska detta framgå av redovisningen. Samlade underlag för att bedöma koldioxidläckage saknas. Risk för koldioxidläckage lyfts fram som ett skäl för att besluta om undantag från tvingande klimatstyrmedel. Med risk för koldioxidläckage avses att produktion förläggs till länder utan eller med lägre utgifter för utsläpp. Men varken regeringen eller myndigheterna har samlat analyserat och rapporterat hur mycket olika branscher behöver betala för utsläppen och om de företag som gynnas verkligen är de som omfattas av en risk för koldioxidläckage. Vissa analyser finns, men rapporteringen är otillräcklig. KLIMAT FÖR PENGARNA? GRANSKNINGAR INOM KLIMATOMRÅDET 2009–2013 Effekterna av klimatinsatserna varierar granskningar visar att kostnaderna per ton minskade utsläpp har varierat kraftigt mellan olika styrmedel. Enligt nationalekonomisk teori innebär skillnaderna att åtgärderna samlat inte är kostnadseffektiva. Därmed väcks frågan om kostnaderna för klimatinsatserna är rimliga, såtillvida att de leder till en effektiv hushållning med samhällets resurser. Bedömningen av vad som kan vara rimliga kostnader försvåras av att styrmedel ofta ska bidra till att uppfylla flera andra mål samt av vilket tidsperspektiv som avses. Vidare påverkar olika styrmedel varandra, positivt eller negativt. Detta understryker betydelsen av en ändamålsenlig mix av styrmedel både i ett kortare och längre perspektiv. Principen om att förorenaren ska betala följs inte fullt ut Väsentliga förmögenhetsöverföringar, nedsättningar och undantag från olika skatter och andra klimat- och energipolitiska styrmedel medför samlat att styrsignalen att minska utsläppen är svag för stora delar av näringslivet. Detta överensstämmer inte heller fullt ut med principen om att förorenaren ska betala (PPP), vilket kan vara rimligt om det finns risk för koldioxidläckage. Det saknas dock tillräckliga underlag för att bedöma om och i vilken utsträckning det finns en risk för koldioxidläckage i olika branscher och delbranscher i . Om kostnaderna främst i form av minskade intäkter jämförs med effekten i form av minskade utsläpp , bedömer att kostnaderna för de samlade utsläppsminskningarna är höga. SLUTRAPPORT: HÅLLBAR UTVECKLING – KLIMAT För att skapa bättre förutsättningar för att minska utsläppen i enlighet med de av fastställda målen och till rimliga kostnader bör regeringen: Samordna klimatmålen med andra övergripande samhällsmål, exempelvis transportpolitiska mål, genom att göra tydliga, långsiktiga prioriteringar, tydliggöra vad som ska åstadkommas och vad det kostar. Genom detta får bättre beslutsunderlag och myndigheter, företag och allmänhet får långsiktiga spelregler så att de kan fatta rationella beslut. Fastställa en ungefärlig bana för hur utsläppen långsiktigt ska minska, även efter 2020. En sådan utsläppsbana behövs också som underlag för att bedöma vilken mix av styrmedel som kan vara kostnadseffektiv , i syfte att bättre hushålla med statens och samhällets resurser. Riksdag, regering, myndigheter, företag och allmänhet behöver få samlade och avvägda underlag för beslut om investeringar och olika klimatinsatser. För att åstadkomma detta behöver gapet mellan olika myndigheters utgångspunkter och analyser minska. Därför rekommenderar regeringen att: Peka ut ett tydligt ansvar och mandat samt styra resurserna för att åstadkomma en samlad och avvägd rapportering och analys. Ansvaret bör innefatta att utveckla och samla rapporteringen av ungefärliga kostnader, effekter och sidoeffekter för de viktigaste klimatinsatserna och för andra insatser med stor påverkan på utsläppen av växthusgaser. I detta bör även ingå att analysera och rapportera nationella handlingsutrymme i förhållande till EU:s system för handel med utsläppsrätter. Vid en värdering av betydelsen av åtgärder är det viktigt att bedöma om de kan väntas leda till lägre utsläpp i och på EU-nivå. Vidare bör risken för koldioxidläckage analyseras och rapporteras. Ett samlat underlag ger möjlighet till övergripande prioriteringar så att tydlighet, transparens och effektivitet i statens insatser kan öka ytterligare. KLIMAT FÖR PENGARNA? GRANSKNINGAR INOM KLIMATOMRÅDET 2009–2013 SLUTRAPPORT: HÅLLBAR UTVECKLING – KLIMAT har den globala årsmedeltemperaturen stigit med 0,7–0,. Vid förbränning av fossila bränslen frigörs växthusgaser som bidrar till en global uppvärmning. Utsläppen i utgör av de globala utsläppen av växthusgaser som var nästan 50 miljarder ton.1 Klimatfrågan är global och det är för mängden utsläpp utan betydelse var utsläppen eller utsläppsminskningarna sker. beskriver klimatförändringarna som en av vår tids stora utmaningar och regeringen uppger att det är den högst prioriterade miljöfrågan.2 Den sammanhållna svenska klimat- och energipolitiken innebär enligt regeringen kraftfulla utsläppsminskningar.3 Regeringen framhåller att ska visa ledarskap både genom det vi gör här hemma, i arbetet inom EU och internationellt. EU är plattformen för en svensk klimatpolitik som är internationellt samordnad.4 representeras genom EU i de internationella klimatförhandlingarna. Kostnaderna i för de viktigaste åtgärderna för att nå nollutsläpp uppskattas av kunna motsvara mellan av BNP år 2050.5 Motsvarande kostnad i och har uppskattats till 0,5–av BNP år 2050.6 Enligt ökar kostnaderna med om insatserna skjuts upp till efter 2020.7 Alternativet att på global nivå inte vidta några ytterligare åtgärder har i Sternrapporten 1Naturvårdsverket (2012), rapport 6525, bilaga 3 s. 11. 2008/09:162 s. 17, bet. 2008/09:MJU28 s. 21, 76, 192 och 236, rskr. 2008/09:300. 2011/12:1 volym 1 s. 72. 2008/09:162 s. 17. 5Naturvårdsverket (2012), rapport 6537 s. 57. Skattningarna bygger inte på någon specifik svensk forskningsstudie, utan är en enkel summering av de totala kostnaderna för de viktigaste åtgärderna. 6Beräkningar har gjorts i och . (2012), rapport 6525, bilaga 11 s. 25 f. 7OECD (2012), Environmental Outlook to 2050 – The Consequences of Inaction, s. 73. KLIMAT FÖR PENGARNA? GRANSKNINGAR INOM KLIMATOMRÅDET 2009–2013 bedömts generera kostnader på mellan av BNP.8 Klimat- och sårbarhetsutredningen har skattat kostnader och intäkter i till följd av klimatförändringar . Enligt utredningen är kostnaderna ungefär lika stora som intäkterna.9 Ett grundproblem som försvårar styrningen mot minskade globala utsläpp är att det på kort sikt sällan innebär någon direkt vinst för enskilda länder att minska utsläppen. De ekonomiska incitamenten för att minska utsläppen varierar kraftigt mellan olika förorenare i . är en liten handelsberoende ekonomi med industriproduktion och transporter som viktiga drivkrafter för den ekonomiska utvecklingen. Därmed finns en inbyggd målkonflikt i förhållande till de utsläpp som måste minska om klimatmålen ska kunna nås. bedömer att de svåraste utmaningarna är just övergången till ett mer transportsnålt samhälle och att minska utsläppen från basindustrins processer. En utmaning för styrningen är att utsläppen av växthusgaser kommer från många sektorer i samhället och att ansvaret för styrningen mot minskade utsläpp delas av flera myndigheter, departement och riksdagsutskott. Riksrevisonens granskningsstrategi Hållbar utveckling – klimat har inriktats mot de av statens insatser som har stor ekonomisk betydelse och är väsentliga för att åstadkomma de utsläppsminskningar som krävs för att nå nationella miljökvalitetsmål Begränsad klimatpåverkan. Målet engagerar många medborgare men är mycket svårt att nå. Måluppfyllelsen är beroende av insatser i andra länder och kostnaderna för olika styrmedel riskerar att bli höga. Syftet är att granska om regeringens styrning ger förutsättningar för effektiva klimatåtgärder, om kostnaderna för olika styrmedel är rimliga utifrån klimatmålen och om rapporteringen är transparent. Denna slutrapport grundar sig på och kompletterar de elva granskningsrapporter som publicerats inom granskningsstrategin Hållbar utveckling – klimat . Granskningarna utgår från en övergripande, gemensam fråga: Använder staten sina styrmedel så att utsläppen av växthusgaser minskar i enlighet med målen och till rimliga kostnader? 8Naturvårdsverket (2007), rapport 5711 s. 19. Det finns olika forskningsstudier som bedömer att Sternrapporterns kostnadsuppskattningar är för höga, exempelvis Nordhaus, W. (2007) A Review of the on the Economics of Climate Change. 9SOU 2007:60, avsnitt 4.8.3. SLUTRAPPORT: HÅLLBAR UTVECKLING – KLIMAT I detta avsnitt beskrivs FN:s, EU:s och olika klimatmål. Vid sidan av de klimatpolitiska målen finns inom den integrerade klimat- och energipolitiken olika energimål. Målen beskrivs mer utförligt i bilaga 3. Därutöver finns ett antal mål inom andra utgiftsområden som påverkar förutsättningarna att nå klimat- och energipolitiska mål, exempelvis transportpolitiska mål. I avsnittet redovisas också utgångspunkter i form av relevanta uttalanden från och vad bedömer är rimliga krav på styrning och samordning för att åstadkomma en effektiv klimatpolitik. De svenska utsläppen10 består till av utsläpp från den icke handlande sektorn som regleras av det svenska etappmålet och av EU:s bördefördelningsbeslut. Resterande utsläpp styrs av EU:s system för handel med utsläppsrätter. Grunden för regleringen av handelssystemet fastställs genom gemensamma EU-beslut. I vissa frågor måste rätta sig efter om handelssystemet, men i andra frågor finns det ett nationellt handlingsutrymme. Detta beskrivs närmare i avsnitt 5.3. 1.3.1Mål och grundläggande principer i klimatpolitiken Klimatpolitiken utgår från flera mål och principer som ska vägleda genomförandet. Parterna i har kommit överens om att den globala medeltemperaturen inte ska tillåtas öka med mer än jämfört med förindustriell nivå.11 För EU:s del har och rådet uttalat att de globala växthusgasutsläppen bör ha minskats med jämfört med nivåer, vilket för de industrialiserade länderna innebär utsläppsminskningar på 80–95 procent.12 Ställningstagandet avser samlade utsläpp från både den handlande och den icke handlande sektorn.13 EU:s klimatmål till 2020 innebär att utsläppen ska minska jämfört med nivå.14 Utsläppsminskningarna fördelas mellan den handlande och den icke handlande sektorn utifrån utsläppsnivån . På EU-nivå ska den handlande sektorn minska utsläppen fram till 10I de totala svenska utsläppen ingår inte utsläpp och upptag av växthusgaser från skogs- och markanvändning. 11Sverige antog om klimatförändringar 1993, se SÖ 1993:13. Erkännandet av tvågradersmålet gjordes i United Nations, Conference of the Parties Report of the Conference of the Parties on its sixteenth session, held in Cancùn from to Addendum Part Two: Action taken by the Conference of the Parties at its sixteenth session, 15 2011, FCCC/CP/2010/7/Add.1. , 29–30 October 2009 Presidency Conclusions, , 15265/1/09, REV 1, punkt II 7. 13E-post från tjänstemän vid DG Climate Action . 2008/09:162 s. 33, bet. 2008/09:28, rskr. 2008/09:300. Målet utgår från utsläppsnivån . KLIMAT FÖR PENGARNA? GRANSKNINGAR INOM KLIMATOMRÅDET 2009–2013 2020 jämfört med . Den icke handlande sektorn ska minska utsläppen jämfört med 2005.15 Utgångspunkten för klimatpolitik är miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan, som även det utgår från FN:s tvågradersmål. Målet har ett delmål och ett etappmål. Delmålet gällde för perioden –2012 och innebar att de svenska utsläppen av växthusgaser i genomsnitt skulle vara lägre än utsläppen . Det gällde för de samlade utsläppen från både den handlande och icke handlande sektorn. Etappmålet till 2020 gäller den icke handlande sektorn och innebär att utsläppen ska vara lägre än 1990. En tredjedel av utsläppsminskningarna ska nås med hjälp av klimatinsatser utomlands. Regeringen presenterade 2009 visionen har en hållbar och resurseffektiv energiförsörjning och inga nettoutsläpp av växthusgaser i atmosfären.16 Visionen gäller för som helhet och har ingen avgränsning mellan den handlande och den icke handlande sektorn. EU:s system för handel med utsläppsrätter syftar till att minska utsläppen av växthusgaser på ett kostnadseffektivt sätt,17 vilket är en viktig utgångspunkt även i den svenska klimatpolitiken. Dessutom ställer budgetlagen krav på att en hög effektivitet ska eftersträvas i statens verksamhet. Med detta menas att den statliga verksamheten ska bedrivas så att de mål har satt uppnås i så hög grad som möjligt inom ramen för tillgängliga resurser.18 Principen om att förorenaren ska betala (Polluter Pays Principle) för sina föroreningar/utsläpp är grundläggande i miljö- och klimatpolitiken. EU:s miljöpolitik bygger bland annat på denna princip. Principen är etablerad i 15Enligt EU:s beslut om bördefördelning ska minska utsläppen till 2020 jämfört med nivå. Se och rådets beslut nr 406/2009/EG av om medlemsstaternas insatser för att minska sina växthusgasutsläpp i enlighet med gemenskapens åtaganden om minskning av växthusgasutsläppen till 2020, EUT L 140/136, . 2008/09:162 s. 12, se även prop. 2010/11:100 s. 58. och rådets direktiv /87/EG. 18Lagen (1996:1059) om statsbudgeten, prop. 1995/96:220 avsnitt 5.1. Även har som vägledande princip att klimatåtgärder ska vara kostnadseffektiva. Se United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC), art. 3.3. SLUTRAPPORT: HÅLLBAR UTVECKLING – KLIMAT internationella miljökonventioner och i den svenska (1998:88).19 Vidare utgör den en av hållpunkter för skattepolitiken.20 Regeringen har också betonat att principen är en riktig utgångspunkt för miljö- och klimatpolitiken.21 1.3.2Riksdagens uttalanden – effektivitet och transparens utifrån en långsiktig utsläppsbana har efterfrågat en bättre uppföljning och redovisning av regeringen avseende klimatområdet. uttalanden avser behoven av kostnadseffektivitet, effektivitet, transparens och en långsiktig utsläppsbana: Det är viktigt att regeringen löpande följer upp och utvärderar de åtgärder som görs inom klimatområdet samt redovisar och analyserar uppnådda resultat till . Resultatredovisningen bör vara tydligare inriktad på resultat och effekter av de insatser som görs.22 Huvuddelen av statens insatser inom klimatområdet görs inom ramen för andra utgiftsområden.23 Det behövs både en sammanhållen redovisning av vilka de viktigaste statliga insatserna är för respektive område och en redogörelse för resultatet av insatserna. Det kan vara lämpligt att med jämna mellanrum redovisa resultat också i en särskild resultatskrivelse.24 Det skulle vara en fördel om regeringens redovisning också innehöll den trend som kan iakttas – det vill säga om utsläppen bedöms minska i önskad omfattning.25 Miljö- och jordbruksutskottet har även framhållit behovet av att välja den mest kostnadseffektiva åtgärdskombinationen för att långsiktigt uppnå det önskade målet. Utskottet har också betonat att möjligheter till synergier mellan insatser inom klimat- och energipolitiken bör tas tillvara.26 19Se J , Miljörätt, 2:a upplagan s. 36. Det saknas dock en definition av principen om att förorenaren ska betala och det finns skilda meningar om hur långtgående principen är. exempel är om principen gäller för kostnader som motsvarar den nationalekonomiskt teoretiskt optimala föroreningsnivån. 2007/08:100 avsnitt 5.3, bet. 2007/08:FiU20, rskr. 2007/08:259–260. Se även 2011/12:SkU1y s. 12. 2011/12:150 s. 6 och skr. 2012/13:105 s. 6. 2008/09:MJU1, rskr. 2008/09:103. 2012/13:MJU1 s. 9, rskr. 2012/13:120 återkommer utskottet och till att det är av stor betydelse att utskottet får fortlöpande information för att löpande kunna följa den fortsatta händelseutvecklingen beträffande klimatpåverkande utsläpp. 23Utskottets betänkande avser utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård. 2009/10:MJU1, rskr. 2009/10:129. 2010/11:MJU1, rskr. 2010/11:119. 2011/12:MJU1, rskr. 2011/12:99. KLIMAT FÖR PENGARNA? GRANSKNINGAR INOM KLIMATOMRÅDET 2009–2013 1.3.3Utgångspunkter för styrning och uppföljning av klimatpolitiken Klimatpolitiken är komplex, sträcker sig över och berör flera sektorer och många olika aktörer. Detta ställer särskilda krav på styrning och samordning.27 utgår från ett antal grundläggande förutsättningar för att styrningen ska bidra till att klimatmålen nås till rimliga kostnader. De grundläggande förutsättningarna har utarbetats i samarbete med , tidigare professor i statskunskap vid Universitet.28 För att ge myndigheter, företag och konsumenter rimliga planeringsförutsättningar behöver och regeringen klargöra hur utsläppen av växthusgaser ska minska . spelregler och en samlad rapportering för att berörda aktörer ska kunna fatta rationella beslut, exempelvis om investeringar och andra åtgärder med lång tidshorisont.29 Målen för klimatområdet som helhet och för enskilda insatser behöver vara välformulerade, mätbara och uppföljningsbara för att styrningen ska bli meningsfull och för att måluppfyllelsen ska kunna ställas i relation till kostnaderna. Det är också viktigt att klimatinsatserna kan följas upp mot För att olika mål ska kunna uppnås till låga kostnader och utan oönskade sidoeffekter behövs en samlad bedömning.30 Därmed ställs stora krav på förmåga att hantera målkonflikter, prioritera och samordna insatser och olika kunskapsunderlag. Styreffekten riskerar att utebli om inte regeringen preciserar hur klimatmålen ska prioriteras och vägas mot andra mål och samhällsintressen. Kunskap och kunskapsspridning är väsentliga förutsättningar för politisk styrning i allmänhet och demokratiskt ansvarsutkrävande i synnerhet. Fungerande ansvarsutkrävande förutsätter att det går att följa vilka insatser som genomförts, resultatet av dessa samt vem som är ansvarig.31 Insatser som väsentligt påverkar förutsättningarna att nå klimatmålen bör därför redovisas samlat och transparent. Kostnader, effekter och sidoeffekter bör redovisas för varje separat insats och i ett helhetsperspektiv.32 Därigenom kan 27I tillämpas mål- och resultatstyrning, en styrmodell som innebär att regeringen styr myndigheterna med mål och krav på resultatuppföljning. Myndigheterna rapporterar till regeringen, som i sin tur förser med det underlag som behöver för att följa upp genomförandet av politiska beslut. 28En utförligare beskrivning finns i utlåtande från i bilaga 1.