prop · H103110 · 2014-03-17 00:00:00 — Uppgifter som har registrerats med stöd av 9 § ska gallras senast efter det att uppgifterna registrerades. Uppgifter som rör andra än de som anges i andra och tredje styckena ska gallras senast efter det att det förhållande som grundade skyl- Regeringen eller den myndighet Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om meddela ytterligare föreskrifter om vilka personalkategorier vid Riks- vilka personalkategorier vid Polis- myndigheten och vilka andra per- sonkategorier enligt 8 § som ratorium och vilka andra person- skyldiga att lämna prover till eli- kategorier enligt 8 § som är skyl- diga att lämna prover till elimine- Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2014:000) om straff för penningtvättsbrott Härigenom föreskrivs att 13 § lagen (2014:000) om straff för pen- ningtvättsbrott ska ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. Undersökningsledaren eller åklagaren beslutar om penningbeslag. Penningbeslag får avse endast sådan egendom som finns tillgänglig. Avser penningbeslaget en ford- Avser penningbeslaget en ford- ran eller annan rättighet, ska gälde- ran eller annan rättighet, ska gälde- nären eller annan förpliktad med- nären eller annan förpliktad med- delas förbud att fullgöra sin för- delas förbud att fullgöra sin för- pliktelse till någon annan än Riks- pliktelse till någon annan än För penningbeslag gäller i övrigt bestämmelserna om beslag i . Denna lag träder i kraft . 2013/14:110 3 Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att ge en parlamentarisk kommitté i uppdrag att analysera om polisens nuvarande organisation utgör ett hinder för de krav som regeringen ställer på högre kvalitet, ökad kostnadseffektivitet, ökad flexibilitet och väsentligt förbättrade resultat i polisens verksamhet (dir. 2010:75). Kommittén, som antog namnet , överlämnade betänkandet En sammanhållen svensk polis (SOU 2012:13). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Kommitténs lagförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissynpunkterna finns tillgänglig i (Ju2012/2744/PO). Kommittén överlämnade betänkandet En tydligare organisation för Säkerhetspolisen (SOU 2012:77). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 4. överlämnade kommittén betänkandet En sammanhållen svensk polis – följdändringar i författningar (SOU 2012:78). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 5 och lagförslagen i bilaga 6. Betänkandena har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 7. Sammanställningar av remissynpunkterna finns tillgängliga i (Ju2012/7718/PO och Ju2012/7719/L4). Slutligen överlämnade kommittén betänkandet Tillsyn över polisen (SOU 2013:42). Betänkandet har remissbehandlats. Kommittén har fått i uppdrag att samlat överväga frågan om tillsyn över polisens och Kriminalvårdens verksamhet (dir. 2014:17). Uppdraget ska redovisas . Regeringen föreslog i budgetpropositionen att och de 21 polismyndigheterna ska ombildas till en myndighet (prop. 2012/13:1, utgiftsområde 4, s. 47 f.) antog förslaget (bet. 2012/13:JuU1, rskr. 2012/13:124). Regeringen föreslog i budgetpropositionen dels att ska ingå i den nya , dels att Säkerhetspolisen ska inrättas som fristående myndighet (prop. 2013/14:1, utgiftsområde 4, s. 52 f., bet. 2013/14:JuU1, rskr. 2013/14:97). En utredare har biträtt departementet med att ta fram promemorian Be- handlingen av personuppgifter vid (Ds 2013:22). Promemorians huvudsakliga innehåll redovisas i bilaga 8 och promemorians lagförslag i bilaga 9. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 10. En sammanställning av remissynpunkterna finns tillgänglig i (Ju2013/3085/L4). Inom har också promemorian Den nya polisorganisationen – kompletterande författningsändringar (Ds 2013:34) utarbetats. Promemorians huvudsakliga innehåll redovisas i bilaga 11 och promemorians lagförslag i bilaga 12. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 13. ställning av remissynpunkterna finns tillgänglig i Prop. 2013/14:110 (Ju2013/4356/L4). Slutligen har promemorian Ändring av forumregeln i vapenlagen utarbetats. Promemorians lagförslag finns i bilaga 14. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 15. En sammanställning av remissynpunkterna finns tillgänglig i (Ju2013/6422/L4). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 16. Lagrådets yttrande finns i bilaga 17. Regeringens lagförslag har i huvudsak utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5.1, 6.1, 6.5.2, 6.6.2, 7.4.1, 8.3.2, 8.4.2, 9.2.2, 10.5, 10.6.1 och 11.2 och i författningskommentaren. Som framgår av avsnitt 6.1 ska uttrycket Polisens utlandsstyrka behållas. Det innebär att två av de lagar som har granskats av Lagrådet har utgått. Ytterligare två av de lagar som har granskats av Lagrådet har utgått med hänsyn till förslag som har lämnats i andra propositioner. Förslaget till ändring i brottsskadelagen (1978:413) har utgått på grund av förslaget till en ny brottsskadelag som lämnas i propositionen En ny brottsskadelag (prop. 2013/14:94) och förslaget till ändring i folkbokföringslagen (1991:481) har utgått på grund av de ändringar av den lagen som föreslås i propositionen Förstärkt skydd av personuppgifter för hotade och förföljda personer (prop. 2013/14:178). Propositionen innehåller förslag till ändring av tre lagar som har behandlats i lagrådsremissen En effektivare kriminalisering av penningtvätt (prop. 2013/14:121) och granskats av Lagrådet inom ramen för det ärendet. Utöver de lagar som har granskats av Lagrådet innehåller propositionen ytterligare 39 lagar i vilka ändringarna är av så enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har också gjorts. 4 En ny organisation för svensk polis 4.1 Varför omorganiseras polisen? Som framgår av avsnitt 3 föreslog regeringen i budgetpropositionen för 2013 i enlighet med förslag att Rikspolis- styrelsen och de 21 polismyndigheterna ska ombildas till en myndighet, I budgetpropositionen gjorde regeringen samma bedömning som Polis- organisationskommittén och majoriteten av remissinstanserna att poli- sens nuvarande organisation utgör ett hinder för en effektiv polisverk- Nackdelarna med dagens polisorganisation består framför allt i har begränsade befogenheter att styra de självständiga polismyndigheterna, varför det saknas ett hel- och polismyndigheterna har delvis överlappande befogenheter, alltför många polismyndigheter gör polisen svårstyrd, vissa polismyndigheter är för små för att kunna ha nödvändig specialistkompetens, myndighetsvis uppbyggda it-system försvårar ett smidigt informationsutbyte, det finns arbetsrättsliga begränsningar för en flexibel användning av personalen över myndighetsgränserna, den nuvarande organisationen försvårar strategisk samverkan, såväl internt som med andra myndigheter. Syftet med omorganisationen är att skapa tydligare styrning och bättre förutsättningar för högre kvalitet, ökad kostnadseffektivitet, större flexibilitet och förbättrade resultat i polisens verksamhet. Genom att och de 21 polismyndigheterna ombildas till en myndighet ges ledningen för myndigheten ett helhetsansvar för all polisverksamhet. Det skapas en tydlig ansvarskedja från myndighetsledningen ner till lokal nivå. Möjligheten att vid behov snabbt flytta resurser inom myndighetens olika geografiska och sakliga verksamhetsområden ökar väsentligt. Ombildningen skapar också bättre förutsättningar för nödvändig specialisering, förenklar spridningen av nya eller ändrade arbetsmetoder och bidrar till att nationella strategier får ett snabbare genomslag. En sammanhållen polismyndighet ger vidare större möjligheter att utveckla samverkan på nationell nivå med myndigheter i och utanför rättsväsendet. Den innebär också goda förutsättningar att harmonisera itsystem och andra gemensamma stödfunktioner och skapar därigenom även utrymme för en mer kostnadseffektiv organisation. Syftet med omorganisationen är alltså att få en modernare, effektivare och mera enhetlig organisation, men inte att förändra arbetsuppgifterna. I budgetpropositionen föreslog regeringen dels att ska ingå som en avdelning i , dels att Säkerhetspolisen, som ingår i , ska ombildas till en fristående myndighet. 4.2 Två nya myndigheter – och Säkerhetspolisen 4.2.1 Den centrala och den lokala polisorganisationen slås ihop Att den lokala och den centrala polisorganisationen, med undantag för Säkerhetspolisen, slås ihop till en myndighet innebär att de lokala myn- digheterna upphör och att den anknytning till lokala polismyndigheter som återspeglas i många författningar är möjlig att upprätthål- Vidare upphör det att finnas en centralmyndighetsfunktion inom poli- sen när avvecklas. De arbetsuppgifter som utförs Prop. 2013/14:110 på lokal respektive central nivå och de befogenheter som myndigheterna och tjänstemännen har ska i princip vara desamma som . Däremot kan verksamheten komma att organiseras så att uppgifterna fullgörs på andra platser eller av andra organisatoriska enheter än . Den nya organisationen kräver omfattande lagstiftningsåtgärder, eftersom polisverksamheten spänner över ett brett fält. Genom att författningarna som berör polisen har tillkommit , och att de polisiära begreppen inte alltid har använts konsekvent i författningstext, finns det också behov av att i samband med omorganisationen se till att begreppen används på ett enhetligt sätt. Dessutom behöver språket moderniseras i många av författningarna. 4.2.2Statens kriminaltekniska laboratorium ska ingå i I enlighet med regeringens förslag i budgetpropositionen kommer , som är en självständig myndighet med som chefsmyndighet, att ingå i den nya som en särskild avdelning när myndigheten påbörjar sin verksamhet . Laboratoriets kunskap har stor betydelse för polisens förutsättningar att utveckla en hög kvalitet i det forensiska arbetet. Begreppet forensisk är ett sammanfattande begrepp för utveckling och tillämpning av metoder från olika vetenskapliga ämnesområden på frågeställningar från rättsväsendet om framför allt olika typer av fysiska spår. Med den forensiska processen avses således hanteringen av forensiska frågeställningar i sin helhet från brottsplats till domstol. Behovet av täta kontakter och nära samverkan med den verksamhet som ska ingå i är avgörande för att uppnå detta. Laboratoriets självständighet och opartiskhet garanteras av att det forensiska arbetet utförs på ett kvalitetssäkert sätt, att man även fortsättningsvis ansvarar för och leder forsknings- och utvecklingsverksamhet på området och att laboratoriets uppgifter regleras i författning. Att upphör som självständig myndighet kräver bara ett fåtal författningsändringar, eftersom myndigheten bara nämns i några få författningar. I avsnitt 6.3 behandlas frågan om benämningen på laboratoriet i den nya organisationen. 4.2.3Säkerhetspolisen blir en fristående myndighet I enlighet med förslaget i budgetpropositionen ska Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet . Säkerhetspolisens uppdrag skiljer sig i betydande utsträckning från den övriga polisens. Säkerhetspolisen har en betydligt mer begränsad verksamhet, inriktad på några få områden. En ombildning av Säkerhetspolisen till en fristående myndighet innebär att Säkerhetspolisen, på samma sätt som andra statliga myndigheter, är direkt underställd regeringen. Ombildningen skapar en tydligare ansvarskedja och underlättar ansvarsutkrävan- 2013/14:110 de. En organisatoriskt fristående säkerhetspolis ger dessutom en väl avvägd ansvarsfördelning inom den nya polisorganisationen. När Säkerhetspolisen blir en fristående myndighet påverkas inte de författningar där Säkerhetspolisen nämns , eftersom Säkerhetspolisen ska behålla sina nuvarande arbetsuppgifter. Däremot uppstår det behov av att nämna Säkerhetspolisen i de författningar där den övertar uppgifter från men också i de fall där uppgifterna såväl som ska fullgöras av både och Säkerhetspolisen. En viktig fråga i författningsarbetet är således uppdelningen av arbetsuppgifter mellan och Säkerhetspolisen och den därmed sammanhängande frågan att tydliggöra om uppgifter ankommer på båda. Regeringen beslutade (dir. 2012:129) att tillsätta en särskild utredare som i nära samarbete med ska besluta om och genomföra de åtgärder som krävs för att ombilda och de 21 polismyndigheterna till en sammanhållen myndighet. I direktiven till utredaren anger regeringen att det vid ska finnas en nationell operativ avdelning och en avdelning för sådana särskilda utredningar som görs enligt förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. Vidare anges i direktiven att ska vara indelad i polisregioner. organisation i övrigt ska bestämmas av utredaren. I uppdraget till utredaren ingår därför bl.a. att besluta om den lokala och regionala organisationsstrukturen och att besluta om organisation och verksamhet på nationell, regional och lokal nivå. Utredaren, som har antagit namnet för nya (), beslutade att ska delas in i sju polisregioner och att varje region ska ha en huvudort som utgör ett administrativt centrum. Enligt beslutet ska polisregionerna ha ett helhetsansvar för polisverksamheten inom ett angivet geografiskt område. Ansvaret omfattar såväl utredningsverksamhet som brottsförebyggande verksamhet och service, om inte annat bestäms i särskild ordning. Med utgångspunkt i dagens sju befintliga samverkansområden skapades följande regioner och huvudorter: Polisregion med ansvar för och med som huvudort. Polisregion med ansvar för , och med som huvudort. Polisregion med ansvar för , län, och län med som huvudort. Polisregion med ansvar för och med som huvudort. Polisregion med ansvar för , län och med som huvudort. Polisregion med ansvar för län, Prop. 2013/14:110 län och med som huvudort. Polisregion med ansvar för , Jämt- lands län, och med som huvudort. beslutade att polisregionerna ska delas in i polisområden. Denna indelning följer inledningsvis den nuvarande polisdistriktsindelningen i län, utom när det gäller storstadsmyndigheterna. I dessa följs den nuvarande indelningen i polisområden respektive polismästardistrikt. ska kommittén ha beslutat om den organisatoriska strukturen på nationell nivå och inom polisregionerna. I direktiven till slås det fast att det vid ska finnas ett insynsråd som, utöver ett insynsråds sedvanliga uppgifter att utöva insyn i verksamheten och ge myndighetschefen råd, särskilt ska följa verksamheten med utredningar av brott som begåtts av polisanställda. I polisregionerna, som ska ledas av en regionpolischef, ska det finnas regionpolisråd som på motsvarande sätt ska ha till uppgift att utöva insyn i verksamheten inom polisregionen och ge råd till regionpolischefen. Även regionpolisråden ska följa verksamheten med utredningar av brott som begåtts av polisanställda om ärendena rör den egna regionen. Kommittén har lämnat förslag till regeringen om sammansättningen av insynsrådet och regionpolisråden. har även fått i uppdrag att vidta de organisatoriska och andra åtgärder som krävs för att ska kunna ingå i (dir. 2013:121). uppdrag ska slutredovisas . Regeringen beslutade att ge Säkerhetspolisen i uppdrag att identifiera, förbereda och genomföra de åtgärder som krävs för att Säkerhetspolisen ska ombildas till en fristående myndighet (Ju 2013/8713/PO). Uppdraget ska slutredovisas . Organisationsförändringen är inte tänkt att leda till någon förändring i de nya myndigheternas ansvarsområden och arbetsuppgifter. Det innebär att Säkerhetspolisen kommer att ha samma ansvarsområde även efter omorganisationen. På samma sätt förhåller det sig med polismyndigheternas och övriga ansvarsområden och arbetsuppgifter, men med den skillnaden att det kommer att vara den nya som har ansvaret för dessa. kommer efter omorganisationen att ansvara för polisens forensiska verksamhet, men då som en del av . Laboratoriet kommer efter omorganisationen att ha huvudansvaret för den forensiska processen inom (dir. 2013:121). Utgångspunkten för författningsarbetet är att både och Säkerhetspolisen i stor utsträckning får bestämma sin egen organi- 2013/14:110 sation. De nya myndigheternas organisation kommer därför, som är brukligt numera, endast i liten utsträckning att författningsregleras. Däremot krävs en rad andra ändringar, eftersom de nuvarande polisorganen omnämns i ett mycket stort antal författningar. Författningsarbetet består till stor del i att anpassa lagstiftningen till den nya organisationen med ändrade organisatoriska begrepp, vilket behandlas i avsnitt 6. Förutom nödvändiga namnbyten aktualiseras emellertid också andra frågor, som en naturlig följd av organisationsförändringarna. Det gäller bl.a. anknytningen till lokal verksamhet och forumfrågor som behandlas i avsnitt 7, behandlingen av personuppgifter som tas upp i avsnitt 8, regleringen av vapenregister som behandlas i avsnitt 9, sekretessregleringen som tas upp i avsnitt 10 och behovet av särskilda övergångsbestämmelser som behandlas i avsnitt 11. och Säkerhetspolisen ska framgå av polislagen Regeringens förslag: Den huvudsakliga fördelningen av uppgifter mellan och Säkerhetspolisen och samarbetet mellan myndigheterna ska framgå av polislagen. inte regleras i lag i samma utsträckning som , men några avdel- ningar på nationell nivå i pekas ut i polislagen. Den anmälningsskyldighet som polisen har gentemot sociala myn- digheter ska tydliggöras i socialtjänstlagen. regleras direkt i polislagen i stället för genom en hänvisning till häk- Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens men kommittén föreslår en annan lagteknisk utformning. föreslår inga förändringar när det gäller anmälningsskyldigheten enligt socialtjänstlagen (2001:453) och användningen av fängsel och inte heller att några avdelningar ska pekas ut i lag. Remissinstanserna: Polismyndigheterna i län och Krono- bergs län anser att polislagen behöver moderniseras. anser att polisens vapenanvändning bör regleras i lag. Skälen för regeringens förslag: Den grundläggande regleringen av polisens organisation anges i polislagen (1984:387). ningen av polisen förutsätter därför att den lagen ändras. Mot bakgrund av polisens centrala roll i samhället har lagstiftaren i förarbetena till polislagen slagit fast att det är av grundläggande bety- delse att huvuddragen i polisens verksamhet läggs fast i lag. och för medborgarna betydelsefulla roll som polisverksamheten har i rättssamhället gör det motiverat att grundläggande bestämmelser om polisens uppgifter och organ kommer till uttryck i en författning som är beslutad av (prop. 1980/81:13 s. 18 f. och 1983/84:111 s. 25). Detta har alltjämt giltighet. Det är således viktigt att man direkt av polislagen kan utläsa vilka de huvudsakliga uppgifterna för polisen är. Det gäller särskilt för , som ansvarar för den allra största delen av polisverksamheten. Det är dock även viktigt att Säkerhetspolisens huvuduppgifter tydligt framgår, när den blir en fristående myndighet. Kommittén föreslår att regleringen i polislagen ska utformas så att det anges att ansvarar för all annan polisverksamhet än den som Säkerhetspolisen ansvarar för. Regeringen gör ingen annan bedömning än kommittén när det gäller vilka arbetsuppgifter som de båda myndigheterna ska ha. Med hänsyn till polisens viktiga samhällsfunktion är dock den lagtekniska lösning som föreslås av kommittén mindre lämplig. Regeringen anser att det är bättre att – med utgångspunkt i den uppräkning av polisens huvuduppgifter som finns i 2 och 2 a §§ polislagen – ange vilka huvuduppgifter som respektive Säkerhetspolisen har. Liksom bör polislagen endast ange myndigheternas uppgifter i övergripande termer. Den närmare preciseringen av deras uppgifter bör – på samma sätt som när det gäller andra myndigheter – göras i myndigheternas instruktioner och i de författningar som ålägger polisen vissa uppgifter. Lagrådet anser att regleringen avseende Säkerhetspolisens uppgifter bör förtydligas när det gäller personskydd och pekar på bestämmelsen om särskilt personsäkerhetsarbete i 2 a § polislagen som även detta kan betecknas som personskydd. Lagrådet föreslår att det i bestämmelsen om Säkerhetspolisens uppgifter ska anges vilka personkategorier som omfattas av skyddet på samma sätt som i 6 kap. 15 § patientsäkerhetslagen (2010:659). Bestämmelsen i patientsäkerhetslagen fick sin nuvarande utformning efter att Lagrådet i det ärendet uttalat att det inte är acceptabelt att ett centralt begrepp som bestämmer räckvidden av sekretessgenombrott inte är preciserat (prop. 2005/06:54 s. 12). Det måste emellertid enligt regeringens mening ställas helt andra krav på precision när det gäller bestämmelser som bryter viss sekretess än på bestämmelser som på ett övergripande plan reglerar en myndighets uppgifter. När det gäller den nu aktuella bestämmelsen anser Lagrådet att den bör preciseras för att det ska vara tydligt vad som ligger i Säkerhetspolisens ansvar när det gäller personskydd, inte för att det egentligen närmare behöver anges vilka personer som omfattas av skyddet. En sådan precisering skulle kunna skapa en onödigt detaljerad reglering som är svår att anpassa till nya förhållanden. Regeringen anser därför att bestämmelsen i detta fall kan förtydligas genom att det anges att personskyddet avser den centrala statsledningen och andra som regeringen eller Säkerhetspolisen bestämmer. Vilka som omfattas av begreppet den centrala statsledningen kan regleras på lägre föreskriftsnivå. Polisens organisation bör däremot inte författningsregleras i samma utsträckning som . Den närmare reglering av polisorganen som finns i 4–7 §§ polislagen blir till stora delar överflödig efter ombildningen. Re- geringen återkommer till det i avsnitt 6.1, 6.2 och 6.4. Som framgår av avsnitt 6.3, 6.4 och 8.4 finns det behov av att peka ut (i den nya organisationen benämnt Nationellt foren- 2013/14:110 siskt centrum) och (benämnd Nationella operativa avdelningen) i vissa lagar. Regeringen delar Lagrådets bedömning att organisationen när det gäller dessa bör ha stöd i polislagen. Regeringen har i direktiven till angett att det förutom dessa två avdelningar ska finnas en avdelning för sådana brottsutredningar som regleras i förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. Även denna avdelning bör anges i polislagen. Regleringen i polislagen av samarbetet mellan de båda myndigheterna inom polisen och andra myndigheter behöver anpassas till den nya organisationen. Med hänsyn till att och Säkerhetspolisen blir två från varandra fristående myndigheter bör det i polislagen särskilt anges att dessa ska samarbeta med varandra. De närmare formerna för samarbetet kommer att regleras i respektive myndighets instruktion, vilket utvecklas i avsnitt 5.2. För att renodla bestämmelsen om samarbete med andra myndigheter bör det direkt av 14 kap. 1 § socialtjänstlagen framgå att och Säkerhetspolisen har samma anmälningsskyldighet gentemot sociala myndigheter som bl.a. Kriminalvården när det gäller barn som riskerar att fara illa, så att hänvisningen till den lagen i 3 § polislagen blir en ren upplysningsbestämmelse. I övrigt bör regleringen av samarbetsskyldigheten inte ändras. Med hänsyn till vikten av en tydlig reglering i fråga om polisens våldsbefogenheter bör den hänvisning till häkteslagen som finns i 10 a § polislagen ersättas med en motsvarande materiell bestämmelse, anpassad till polisverksamheten. När det gäller synpunkterna från Polismyndigheterna i län, och kan konstateras att det inom ramen för detta lagstiftningsärende inte finns tillräckligt underlag för att göra andra ändringar i polislagen än de anpassningar till den nya organisationen, förtydliganden och språkliga moderniseringar som föreslås.