prop · H2031 · 2014-10-23 00:00:00 — Detta gäller i synnerhet när, som är fallet, avvikelsen är betydande (se avsnitt 5.3.1), som förtroendet för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet är stort. Regeringen anser mot denna bakgrund, och som närmare utvecklas i avsnitt 5.8, att återgången till den målsatta nivån ska ske i en takt som tar stabiliseringspolitisk hänsyn. Avvikelsen från den målsatta nivån är så stor att ett finansiellt sparande om inte kan förväntas nås under innevarande mandatperiod utan det kommer att ta ytterligare . 5.4Förslag till tekniska justeringar av utgiftstakets nivå, höjning av nivåerna 2015 och 2016, förslag till nivå samt bedömning av nivån De takbegränsade utgifterna är summan av utgifterna under utgiftsområdena 1–25 och 27 samt utgifterna i ålderspensionssystemet som ligger vid sidan av statens budget. Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. ingår inte i de takbegränsade utgifterna eftersom och regeringen endast i begränsad omfattning kan påverka dessa utgifter på kort sikt. De takbegränsade utgifterna utgörs av faktiskt förbrukade anslagsmedel. Detta innebär att även myndigheternas utnyttjande av anslagssparande och anslagskredit ingår. De takbegränsade utgifterna rymmer därmed större delen av utgifterna i staten och ålders- pensionssystemet, och utgör tillsammans med utgifterna för kommuner och landsting i det närmaste de totala utgifterna för den offentliga sektorn. Det är denna utgiftsnivå som till- sammans med överskottsmålet i förlängningen är avgörande för hur stora de samlade skatte- intäkterna behöver vara. Utgiftstaket är den övre gräns som de takbegränsade utgifterna maximalt får uppgå till. Enligt 2 kap. 2 § budgetlagen ska regeringen i budgetpropositionen föreslå en nivå på utgiftstaket för det tredje tillkommande året (se avsnitt 5.4.2). Utgiftstaket är en grundläggande del av principen om en beslutordning uppifrån och ned, där beslut om en övre gräns för de totala utgifterna fattas före besluten om delarna, dvs. Det medelfristiga perspektivet i budgetprocessen ger förutsättningar för att beslutet om utgiftstakets nivå fattas i samklang med ekonomins långsiktiga produktionsförmåga och en godtagbar nivå på det samlade skatteuttaget. En medelfristig budgetprocess tydliggör effekterna av politiska beslut efter det aktuella budgetåret och skapar en bindande långsiktighet i budgetbesluten. Utgiftstaket ger regeringen och stöd för att hantera det latenta utgiftstryck som uppstår i den politiska processen. Olika utgiftsökningar prövas tillsammans inom ett fastställt ekonomiskt utrymme vilket tvingar fram prioriteringar mellan olika önskemål. Därmed minskar t.ex. risken för att tillfälligt höga inkomster, i ett läge med högt resurs- utnyttjande, används för att finansiera permanent högre utgifter. Ett flerårigt utgiftstak främjar en kontrollerad utgiftsutveckling och är ett effektivt verktyg för att uppnå överskotts- målet och långsiktigt hållbara offentliga finanser. Utgångspunkten är att de nivåer på utgiftstaket som har beslutat om normalt inte ändras till följd av andra orsaker än tekniska justeringar. Enligt 2 kap. 4 § budgetlagen är regeringen skyldig att vidta åtgärder om det finns risk att ett beslutat utgiftstak överskrids. De faktiska utgifterna varierar av olika anledningar som det är svårt att förutse i prognoserna. Därför bör det finnas en buffert av obudgeterat utrymme under utgiftstaket så att de faktiska utgifterna kan variera utan att det kräver åtgärder från regeringens sida. Detta utrymme mellan utgifts- taket och de faktiska beräknade takbegränsade utgifterna kallas budgeterings-marginalen. Budgeteringsmarginalen ska i första hand fungera som en buffert om utgifterna på grund av konjunkturutvecklingen skulle utvecklas på ett annat sätt än vad som beräknades när utgiftstakets nivå fastställdes. Det är viktigt att det finns utrymme för de konjunkturberoende utgifterna (i första hand arbetsmarknadsutgifter, s.k. automatiska stabilisatorer) att öka fritt i en konjunkturnedgång. Då minskar risken för att det krävs besparingar för att klara utgiftstaket i ett skede när de offentliga finanserna kan behöva stötta den ekonomiska utvecklingen. Riktlinjen för budgeteringsmarginalens stor- lek, den s.k. säkerhetsmarginalen, är regeringens bedömning av hur stor budgeteringsmarginalen minst behöver vara för att hantera osäkerheten till följd av konjunkturutvecklingen.87 Budgeteringsmarginalen kan även användas för att finansiera reformer eller volymökningar i de rättighetsbaserade transfereringssystemen, under förutsättning att det är förenligt med de budgetpolitiska målen och behovet av en säkerhetsmarginal. 87 Enligt riktlinjen bör budgeteringsmarginalen uppgå till av de takbegränsade utgifterna (t), för kommande budgetår (t+1), för år två (t+2) och för år tre (t+3). I förekommande fall har gällt även för år fyra (t+4). Den stegvis ökande marginalen motiveras av att osäkerheten om utgiftsutvecklingen är större på . 5.4.1Tekniska justeringar av utgiftstakets nivå 2014–2018 och finanspolitiskt motiverade höjningar av tidigare beslutade nivåer 2015 och 2016 Regeringens förslag: fastställs utgiftstaket för staten, inklusive ålders- pensionssystemet vid sidan av statens budget, till följd av tekniska justeringar och finanspolitiskt motiverade höjningar till och . Skälen för regeringens förslag: Tekniska justeringar av utgiftstakets nivå syftar till att bevara takets ursprungliga begränsande effekt på de offentliga finanserna. Finanspolitiskt motiverade ändringar av nivån medför tvärtom att takets begränsade effekt på de offentliga finanserna ändras. Tekniska justeringar genomförs regelbundet, medan finanspolitiskt motiverade ändringar endast bör genomföras under särskilda omständigheter. Tekniska justeringar av utgiftstakets nivå Varje beslut om nivån på utgiftstaket för ett nytt år innebär att utgiftstaket definieras på ett visst sätt i förhållande till de takbegränsade utgifterna. Det gäller dels vilka utgifter som omfattas av taket, dels hur dessa utgifter redovisningsmässigt är bokförda i budgeten. Från det att nivån fastställts för ett tillkommande år, normalt i förväg, fram till dess att det specifika året har passerats, ska utgiftstakets begränsande effekt på de statliga utgifterna för det året vara densamma. Under en så sker emellertid normalt budgetmässiga förändringar av olika slag som förändrar de takbegränsade utgifterna, men som inte motsvaras av ett i sak förändrat offentligt åtagande. Omvänt kan förändringar genomföras som påverkar det offentliga åtagandet, men som av tekniska skäl inte påverkar de takbegränsade utgifterna. För att utgiftstaket ska behålla den ursprungliga finansiella begränsningen måste beslutade taknivåer justeras så att budget- förändringar av detta slag neutraliseras. Detta sker genom s.k. tekniska justeringar. För att föranleda en teknisk justering ska en förändring inte ha samma nettoeffekt på den konsoliderade offentliga sektorns utgifter eller det offentliga finansiella sparandet som på de takbegränsade utgifterna. Tekniska justeringar har genomförts regelbundet sedan utgiftstaket infördes och justeringarna föreslås normalt i budgetpropositionen. Tabell 5.3 Förslag till tekniska justeringar av utgiftstakets nivå –2018 samt finanspolitiskt motiverade höjningar av redan fastställda nivåer Utgiftstak för staten i stegvis slopat avdrag för -2,57 -3,78 -3,78 -3,78 sänkt skatt för personer -0,02 -0,36 -0,36 -0,36 -1,29 -1,13 -1,00 justeringar (avrundat) Förslag till utgiftstak för 1Regeringens bedömning av utgiftstakets nivå ekonomiska vårproposition. 2Avser de finanspolitiskt motiverade höjningarna av de bedömda nivåerna ekonomiska vårproposition. 3Regeringens förslag till nivå för utgiftstaket . 4Regeringens bedömning av utgiftstakets nivå i denna proposition. Källa: Egna beräkningar. Vissa budgetförändringar som redovisas i denna proposition föranleder tekniska justeringar av utgiftstaket (se tabell 5.3). De tekniska justeringarna omfattar de redan fastställda nivåerna för utgiftstaket –2016, förslaget till nivå på utgiftstaket och den bedömning av nivån som regeringen redovisar i denna proposition. Regeringen föreslår två förändringar på skatteområdet som påverkar skatteunderlaget för kommuner och landsting. Det gradvisa slopandet av skatteavdraget för privat pensions- sparande medför att skatteunderlaget för kommuner och landsting blir större. För att neutralisera effekten på kommunsektorns intäkter reduceras anslaget 1:1 Kommunal- ekonomisk utjämning under utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner med mot- svarande belopp. Förslaget att ytterligare höja det förhöjda grundavdraget för pensionärer med- för ett minskat skatteunderlag för kommuner och landsting. För att neutralisera effekten på kommunsektorns intäkter föreslår regeringen att motsvarande belopp tillförs anslaget 1:1 Kom- munalekonomisk utjämning under utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner . Neutraliseringen av effekten på kommun- sektorns finanser av dessa förslag påverkar inte den samlade offentliga sektorns finanser och motiverar en teknisk justering av utgiftstaket för att utgiftstakets begränsande effekt på utgifterna ska bevaras. Motsvarande tekniska justeringar har gjorts i samband med att förändringar i skattesystemet påverkat det kom- munala skatteunderlaget. Beräkningen av omslutningen i det kommunala kostnadsutjämningssystemet för stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) bedöms bli högre 2014 och preliminärt högre än enligt beräkningen i budgetpropositionen . Detta föranleder en ökning av anslaget 1:2 Statligt utjämnings- bidrag för LSS-kostnader under utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner, som dock motsvaras av högre avgifter från kommunerna till staten. Förändringen motiverar en höjning av utgiftstaket. Motsvarande tekniska justeringar har gjorts tidigare i samband med att om- slutningen i utjämningssystemet förändrats. Utgiftstaket ska fungera som ett instrument för prioritering mellan alla utgifter som ingår i statens budget. Av denna anledning bör utgifter som av administrativa skäl redovisas på budgetens inkomstsida ingå i den övergripande prioriteringen på samma sätt som om de budgeterades med anslag. Sedan budget- propositionen redovisas denna typ av utgifter under inkomsttyp 8000 Utgifter som redovisas som krediteringar på skattekonto på inkomstsidan i statens budget. Budget- förändringar som påverkar bedömningen av nivån på dessa inkomsttitlar bör därför motsvaras av en teknisk justering av utgiftstakets nivå. Förslaget om att införa en ersättning för höga sjuklönekostnader innebär att ersättningen av administrativa skäl ska hanteras som en skattekontokreditering, vilket medför att redo- visningen sker på budgetens inkomstsida. Ersättningen är dock att betrakta som ett stöd som normalt ska redovisas mot anslag på budgetens utgiftssida och därmed ta utrymme under utgiftstaket i anspråk. Valet av administrativ hantering ska inte påverka utgiftstakets begränsade funktion, vilket motiverar en teknisk justering av utgiftstaket. Övergången till ett nytt regelverk för nationalräkenskaperna medför att de fåtal skattekontokrediteringar som redo- visats som skattenedsättningar i enlighet med det dåvarande regelverket för national- räkenskaperna, hädanefter redovisas under inkomsttyp 8000 (se avsnitt 12.4). Det gäller bl.a. krediteringar för nystartsjobb. Förslaget i denna proposition att införa ett tak för den bidragsgrundande lönekostnaden i nystartsjobb beräknas medföra en minskad belastning på budgeten. Om kostnader för nystartsjobben istället skulle ha redovisats mot anslag på budgetens utgiftssida hade förslaget medfört att utrymmet under utgiftstaket blivit större. Förslaget motiverar därför att utgiftstakets nivå höjs med ett belopp motsvarande den minskade budgetbelastningen. I enlighet med praxis avrundas de årsvisa tekniska justeringarna till hela miljarder kronor. Sammantaget motiverar de ovan nämnda förändringarna att den tidigare fastställda nivån på utgiftstaket och de ekonomiska vårproposition bedömda nivåerna bör sänkas med . Finanspolitiskt motiverade ändringar av utgiftstakets nivå Av fastställda nivåer på utgiftstaket ändras normalt inte av andra orsaker än tekniska justeringar. Det finns emellertid inga formella hinder mot att beslutar om en ändring av ett tidigare fastställt tak. Utan en sådan ordning skulle en ny regerings möjligheter att vidta förändringar i finanspolitiken kraftigt begränsas och finanspolitiken skulle inte heller kunna anpassas till nya, helt ändrade yttre förutsättningar (se bet. 1995/96:FiU10 s. 69). enlighet med detta redovisade regerings- partierna, som företrädare för oppositionen under föregående mandatperiod, förslag till alternativa nivåer på utgiftstaket som översteg den förra regeringens förslagna nivåer (se t.ex. motion 2013/14:Fi308 och bet. 2013/14:FiU1). Den förändring av finanspolitikens inriktning som regeringen föreslår i denna proposition och avser att fortsätta genomföra under mandat- perioden, förutsätter att de fastställda nivåerna på utgiftstaket höjs. Regeringen anser att utgiftstakets nivå bör uppgå till . Det innebär en finanspolitiskt motiverad höjning med jämfört med den av tidigare fastställda nivån (se tabell 5.3). Nivån på utgiftstaket motsvarar då av potentiell BNP. Jämfört med 2014 är det en ökning från av potentiell BNP. Utgiftstakets nivå bör uppgå till , vilket är den nivå som följer av att utgiftstaket behåller samma för- hållande som till den trendmässiga tillväxten i ekonomin som helhet, dvs. 28,0 pro- cent. Det är en finanspolitiskt motiverad höjning med jämfört med den av tidigare fastställda nivån (se tabell 5.4). Jämfört med nivån innebär det en ökning med . Tabell 5.4 Ursprungligt och faktiskt utgiftstak –2016 Miljarder kronor om inget annat anges. Utfall 2004–2013, prognos 2014–2016. Anm.: –2004, se ekonomiska vårproposition (prop. 2008/09:100 s. 164). 1Ursprunglig nominell förändring av utgiftstaket jämfört med föregående år vid det tillfälle utgiftstaket för det aktuella åre t fastställdes . Beloppen i första raden i tabellen avviker från förändringen mellan åren för de ursprungligt beslutade nivåerna på utgiftstaket (rad 2) eftersom fastställda nivåer regelbundet justeras av tekniska skäl. Exempelvis uppgick utgiftstaket till när det ursprungligen fastställdes. Efter fastställandet justerades nivån av tekniska skäl till , vilket var den nivå som gällde när utgiftstaket först fastställdes till , dvs. en ursprun glig ökning av utgiftstaket med . 2Ett ursprungligt beslutat utgiftstak justeras ofta till följd av tekniska orsaker. De tekniska justeringarna som redovisas här är de ackumulerade tekniska justeringarna . 3Finanspolitiskt motiverade ändringar av utgiftstakets nivå medför en reell förändring av utgiftstakets begränsade effekt på d e offentliga finanserna. Källor: och egna beräkningar. 5.4.2Förslag till nivå på utgiftstaket och bedömning av utgifts- takets nivå Regeringen lämnar i enlighet med budgetlagen ett förslag till nivå för utgiftstaket i denna proposition. redovisar regeringen en bedömning av utgiftstakets nivå. Regeringen återkommer med en bedömning av utgiftstakets nivå ekonomiska vår- proposition och avser att lämna ett förslag till nivå i budgetpropositionen i enlighet med budgetlagen. I tabell 5.5 redovisas utgiftstakets nivåer –2018. Regeringens förslag: fastställs utgiftstaket för staten, inklusive ålderspensions- systemet vid sidan av statens budget, till . Regeringens bedömning: bör utgiftstaket för staten, inklusive ålderspensions- systemet vid sidan av statens budget, uppgå till . Skälen för regeringens förslag och bedömning: Utgiftstakets nivå är ett uttryck för regeringens syn på hur det offentliga åtagandet mätt i utgiftstermer ska utvecklas och är avgörande för det totala skatteuttaget. Att bestämma utgiftstakets nivå är ett politiskt beslut. Olika politiska majoriteter kommer att ha olika motiv till vilken nivå på de offentliga utgifterna som är önskvärd och skatteuttaget som ska finansiera dessa. Det går därför inte att reducera ett beslut om nivån på utgiftstaket till en beräkning enligt en i förväg bestämd formel. I enlighet med regeringens förslag att av finanspolitiska skäl höja nivåerna på utgiftstaket föreslås en nivå på utgiftstaket som är högre än den bedömda nivån ekonomiska vårproposition. Skillnaden upp- går till , varav -är en teknisk justering och är en finanspolitiskt motiverad höjning. På motsvarande sätt är den bedömda nivån i denna proposition 68 miljarder koronor högre än i vårpropositionen, varav -är en teknisk justering och en finanspolitiskt motiverad höjning. Förslaget innebär att nivån på utgiftstaket ökar med i förhållande till 2016, medan bedömningen innebär en ökning med jämfört med . Nedan följer en motivering av nivåerna med utgångspunkt i de bestämningsfaktorer som redovisas i skrivelsen för finanspolitiken (skr. 2010/11:79). Utgiftstaket och de totala offentliga utgifternas förhållande till BNP Regeringen anser att utgiftstakets nivåer bör fastställas så att de storleksmässigt behåller samma förhållande till den trendmässiga tillväxten i ekonomin. Förslaget till utgiftstakets nivå och bedömningen av nivån uppgår därför till av potentiell BNP, i likhet med 2015 och 2016 (se diagram 5.1). Diagram 5.1 Utgiftstakets nivå 1997–2018 Procent av potentiell BNP 97 98 99 00 01 02 03 04 05 06 07 Anm.: För att uppnå jämförbarhet över tiden har utgiftstak och takbegränsade utgifter rensats från skillnader över tiden med avseende på tekniska justeringar. Källor: och egna beräkningar. Om utgiftstaket fastställs på en nivå som innebär en oförändrad andel av ekonomins trendmässiga tillväxt, medger det att de faktiska takbegränsade utgifterna kan utvecklas i ungefär samma takt. Så länge omslutningen i kommunsektorns finanser förblir ungefär oförändrad i förhållande till BNP medger utgiftstakets nivåer därmed förut- sättningar för att de offentliga utgifterna ska växa i ungefär samma takt som BNP. Över tiden är det ungefär samma utveckling som kan förväntas av de offentliga skatteinkomsterna vid oförändrade regler. Tabell 5.5 Utgiftstak 2014–2018 Miljarder kronor om inget annat anges Utgiftstak, procent av Utgiftstak, fasta priser4 offentlig sektor, procent -2,2 -1,1 -0,3 offentlig sektor, procent -0,9 -0,4 utgifter, procent av 1Regeringens bedömning av utgiftstakets nivå ekonomiska vårproposition. 2Regeringens bedömning av utgiftstakets nivå 2018 i denna proposition. 3Skillnad mot de bedömda nivåerna ekonomiska vårproposition. 4Beräkningen i fasta priser är utförd med en schabloniserad metod. När det gäller de takbegränsade utgifterna är utgifter motsvarande andelen trans - fereringsanslag (känsliga för förändringar i volymer och makroekonomiska förut - sättningar) deflaterade med implicitprisindex för hushållens konsumtionsutgifter, utgifter motsvarande andelen förvaltningsanslag (pris- och löneomräknade anslag) är deflaterade med implicitprisindex för statliga konsumtionsutgifter och utgifter motsvarande andelen anslag som inte är indexerade är deflaterade med deflatorn för BNP. Samma metod har använts för beräkningen av utgiftstaket i fasta priser (med undantag för att av de takbegränsade utgifterna, motsvarande riktlinjen för budgeteringsmarginalens storlek , har behandlats som transfereringsanslag). Källor: och egna beräkningar. I budgetpropositionen bör det lämnas ett obudgeterat utrymme under utgifts- taket motsvarande . De takbegränsade utgifterna bör därmed inte uppgå till mer än ca i budgetpropositionen . Utgifts- takets nivå medger därmed i högre takbegränsade utgifter jämfört med regeringens prognos för de takbegränsade utgifterna i denna proposition. På samma sätt medger utgiftstakets nivå att de takbegränsade utgifterna maximalt bör bli högre fram t.o.m. budgetpropositionen . I procent av BNP motsvarar den möjliga ökningen av de takbegränsade utgifterna ca 0,7 och ca 1,3 . Det finns flera möjliga anledningar till att nivån på de takbegränsade utgifterna och 2018 kan komma att bli högre (och budget- eringsmarginalen i motsvarande utsträckning mindre) än enligt den aktuella bedömningen, så som makroekonomiska förändringar (t.ex. högre inflation), oförutsedda volymökningar i transfereringssystemen eller beslut om reformer. Om budgeteringsmarginalen tas i anspråk försämras normalt det strukturella sparandet om de högre utgifterna följer av nya reformer eller oförutsedda volymökningar i de statliga transfereringssystemen. Om budgeterings- marginalen delvis tas i anspråk för utgifts- ökningar till följd av makroekonomiska för- ändringar är detta ofta inte ett problem i förhållande till överskottsmålet. Det beror på att överskottsmålet är formulerat på ett sätt som normalt tillåter att utgiftsökningar som följer av de automatiska stabilisatorerna, främst utgifter för arbetslöshetsersättningen, normalt försvagar den offentliga sektorns finansiella sparande vid en försvagning av konjunkturen. Vidare är de takbegränsade utgifterna i hög grad beroende av pris- och löneutvecklingen i ekonomin som helhet och de kan därför bli högre om konjunkturutvecklingen blir bättre än väntat. Automatiska utgiftsökningar av detta slag kan därmed ta en del av utrymmet under utgiftstaket i anspråk. Det behöver emellertid inte leda till en konflikt med överskottsmålet eftersom även den offentliga sektorns inkomster tenderar att bli högre när den ekonomiska utvecklingen blir bättre än väntat. Utgiftstaket bör inte betraktas som ett utgiftsmål. Att det finns utrymme under utgiftstaket betyder inte i sig att det finns ett utrymme för reformer som ökar de tak- begränsade utgifterna. Genomförandet av reformer på utgiftssidan kan ske först efter avstämning mot överskottsmålet och den höjning av skatteuttaget som kan komma att krävas. Utvecklingen av de takbegränsade utgifterna och budgeteringsmarginalens storlek I den aktuella prognosen ökar de takbegränsade utgifterna med i genomsnitt 2015–2018, vilket främst beror på att en stor del av utgifterna är indexerade till den allmänna utvecklingen av priser och löner. Det är något snabbare än den historiska ökningen. Den årliga genomsnittliga ökningstakten för de tak- begränsade utgifterna uppgår till 1998–2014. Trots att de takbegränsade utgifterna ökar relativt snabbt historiskt sett, ökar budgeterings- marginalen också relativt snabbt och uppgår till av de takbegränsade utgifterna. Det är ett större ut- rymme än den säkerhetsmarginal som regeringen normalt vill upprätthålla till utgiftstaket. Om storleken på budgeteringsmarginalen vid fastställandet av utgiftstaket motsvarar den minsta storleken som av osäkerhetsskäl bör upprätthållas, kan detta begränsa möjligheterna att genomföra prioriterade reformer på utgifts- sidan . Om det successivt bedöms uppstå ett budgetutrymme är det rimligt att det kan utnyttjas för reformer på utgiftssidan. Hur stort det potentiella utrymmet för reformer på utgiftssidan slutligen blir begränsas bl.a. av hur stor del av budgeteringsmarginalen som eventuellt tas i anspråk av andra typer av utgiftsökningar, t.ex. till följd av oförutsedda ökningar av volymer i de rättighets- baserade transfereringssystemen. Om hela utrymmet som kan tas i anspråk under utgiftstaket t.o.m. budgetpropositionen , dvs. , utnyttjas för högre utgifter, skulle det ge en genomsnittlig årlig ökningstakt för de tak- begränsade utgifterna på 2015–2018. Utvecklingen av utgiftstaket och de takbegränsade utgifterna i fasta priser De takbegränsade utgifterna omräknade till fasta priser visar förändringen över tiden av storleken på volymen i staten och ålderspensionssystemet, t.ex. antalet kvadratmeter kontorsyta, antalet årsarbetskrafter och antalet personer med ersättning från olika transfereringssystem. Uttryckt i fasta priser ökar de takbegränsade utgifterna med sammanlagt 2014–2018. Det indikerar att den samlade storleken på staten och ålderspensionssystemet växer , även utan beslut om nya reformer.