prop · H103100 · 2014-04-09 00:00:00 — Den starka ökningen i arbetskraften bedöms avta 2014 och 2015, huvudsakligen beroende på att regeringens tidigare reformer bedöms ha nått full effekt fram (se tabell 3.4). Det förstärkta jobbskatteavdraget som trädde i kraft /2014 väntas dock bidra till tillväxten i arbetskraften . En annan anledning till den lägre ökningstakten i arbetskraftsdeltagandet är att grupper med lågt arbetskraftsdeltagande, som äldre och nyanlända invandrare, förväntas öka i en snabbare takt än andra grupper. Arbetslösheten minskar 2014 och 2015 Den utdragna lågkonjunkturen har medfört att efterfrågan på arbetskraft inte har ökat i takt med utbudet. Sammantaget innebär det att arbetslösheten är på en hög nivå (se diagram 3.13). Under loppet av 2013 har dock arbetslösheten minskat något och 2014 och 2015 förväntas den fortsätta sjunka då sysselsättningen ökar snabbare än arbetskraften (se tabell 3.4). Diagram 3.13 Arbetslösa och arbetslöshet 1991–2015 I stort sett balanserat resursutnyttjande inom företag i näringslivet som anser att de utnyttjar befintlig personal nästan fullt ut har ökat enligt Antal arbetslösa (vänster skala) Arbetslöshet (höger skala) utnyttjandet inom företagen i hela näringslivet vara i stort sett balanserat. Anm.: Avser åldersgruppen 15–. (2001–2005) och (1990–2000). Källor: , och egna beräkningar. steg 2013 och låg på en Diagram 3.14 Långtidsarbetslösa 2001–2013 centralbyråns undersökning, men på en något Det indikerar att mängden lediga resurser minskat även i industrin. inom företagen fortfarande inte är balanserat vare sig i industrin eller i de varuproducerande branscherna som helhet. utvecklats svagt till följd av låg Antal långtidsarbetslösa (vänster skala) varuproducerande företagen inte fullt ut anpassat Långtidsarbetslöshet (höger skala) Till viss del avvaktar meningen är den lediga kapaciteten att betrakta Anm.: Avser åldersgruppen 15–. eller längre (svensk praxis), mätt enligt branscherna, där produktionsfallet under låg- konjunkturen inte varit lika stort, är Arbetslöshetstiderna har generellt sett blivit resursutnyttjandet av allt att döma högre. längre sedan finanskrisens utbrott, vilket har bedömning stöds av att andelen företag som resulterat i en högre långtidsarbetslöshet än åren angett otillräcklig efterfrågan som främsta hinder före finanskrisen (se diagram 3.14). för produktionen har varit klart högre inom personer som är långtidsarbetslösa har däremot industrin än inom tjänstebranscherna minskat jämfört med och 2010, då antalet (se diagram 3.16). långtidsarbetslösa var som högst. sysselsättningsuppgången varit större de senaste åren, vilket också talar för att resursutnyttjandet kommer att ligga kvar på en förhållandevis hög är lägre i de varuproducerande företagen (se beskrivs närmare i avsnitt 10. 39 Se Arbetsmarknadsutsikterna (Arbetsförmedlingen 2013). Diagram 3.15 Industrins kapacitetsutnyttjande –2013 Källor: () och (). Diagram 3.16 Otillräcklig efterfrågan som främsta hinder för produktionen 2003–2013 När efterfrågan stiger ytterligare 2014 och 2015 förväntas produktiviteten i näringslivet fortsätta att öka, om än i en något långsammare takt än genomsnittet 1980–2013. Detta beror dels på att sysselsättningen förväntas växa starkt i relation till BNP under återhämtningen, dels på att det av allt att döma tar tid för långsiktiga investeringar att få genomslag på produktivitetstillväxten i näringslivet. Lågt resursutnyttjande på arbetsmarknaden Tecknen på att det finns lediga resurser på arbetsmarknaden är tydliga. konjunkturbarometer visar att bristtalen är låga i flera av näringslivets olika branscher. är arbetslösheten hög ur ett historiskt perspektiv, löneökningstakten dämpad och inflationen låg. Regeringens bedömning är att det finns mycket lediga resurser på arbetsmarknaden, dvs. sysselsättningen kan fortsätta att stiga utan att det för den skull leder till högre löneökningar. Arbetsmarknadsgapet, som mäts som antalet arbetade timmars avvikelse från den potentiella nivån, bedöms vara -2,2014. Sammantaget bedöms att resursutnyttjandet i ekonomin i dess helhet är lågt. Den högre BNP- tillväxten i prognosen 2014 och 2015 medför dock att resursutnyttjandet förväntas stiga. BNP-gapet bedöms vara tydligt negativt även 2015 (se diagram 3.17).40 Diagram 3.17 Resursutnyttjande –2015 01 03 05 07 09 11 13 15 Anm.: Gapen visar skillnaden mellan faktisk och potentiell nivå i procent av potentiell nivå. Källor: och egna beräkningar. Nya löneavtal ger dämpade löneökningar I avtalsrörelsen som avslutades tecknades omkring femhundra avtal för 2,7 miljoner anställda. Den lönenormerande industrisektorn inledde med att sluta ett treårigt avtal med ett sammanlagt värde på . Av denna kostnadsökning utgör löneökningar medan resterande del ska avsättas 40 BNP-gapet mäter resursutnyttjandet i ekonomin som helhet. Det är lika med summan av produktivitetsgapet, vilket mäter resursutnyttjandet inom företagen, och timgapet, vilket mäter resursutnyttjandet på arbetsmarknaden i termer av arbetade timmar. till ett system för delpension. Efter att avtalen inom industrin blev klara slöts treåriga avtal även på andra större avtalsområden. Avtalsperioderna blev därmed längre jämfört med den förra avtalsrörelsen. Merparten av avtalen hade då en löptid på ungefär . Sammantaget har kostnadsökningen i industrins avtal varit normerande för övriga delar av arbetsmarknaden. Det svaga konjunkturläget då förhandlingarna ägde rum bidrog till att de avtalade löneökningarna blev förhållandevis återhållsamma (se diagram 3.18). Detta resulterar i en dämpad löneökningstakt i hela ekonomin 2013–2015, enligt konjunkturlönestatistikens definition (se tabell 3.6). Diagram 3.18 Centrala avtal och löneökningar i näringslivet 1993–2015 och egna beräkningar. Utöver konjunkturlönestatistiken mäts löneutvecklingen även i nationalräkenskaperna. I konjunkturlönestatistiken registreras löneökningen som lönen intjänades medan den i nationalräkenskaperna registreras då lönen betalades ut. Det innebär att retroaktiva löneutbetalningar bokförs i de båda källorna. Då en relativt stor andel av de retroaktiva löneutbetalningarna betalades ut blev löneökningstakten enligt nationalräkenskaperna låg 2013. innebär det att löneutvecklingen enligt nationalräkenskaperna bedöms vara något högre än enligt konjunkturlönestatistiken. Tabell 3.6 Löner och inflation Utfall *, prognos KL, hela ekonomin1 NR, hela ekonomin2 *Löneökningstakten enligt konjunkturlönestatistiken avser prognos. Detta beror på att statistiken blir definitiv , bl.a. på grund av utbetalning av retroaktiva löner. 1Timlön enligt konjunkturlönestatistiken. 2Timlön enligt nationalräkenskaperna. 4KPIF (KPI med fast bostadsränta) är ett av definierat mått på underliggande inflation. KPIF beräknas genom att den del av förändringen i hushållens räntekostnader för egnahem som beror på förändrade räntesatser hålls . Källor: , och egna beräkningar. Inflationen, mätt som årlig procentuell förändring av konsumentprisindex (KPI), var 2013 lägre än mål på . Detsamma gällde för inflationen mätt som KPI med fast ränta (KPIF). har inflationen, mätt som KPIF, sjunkit trendmässigt. I stort sett samtliga delkomponenter av KPI har bidragit till den svaga prisutvecklingen. Även om undergrupperna med störst prisförändringar (både positiva och negativa) exkluderas har inflationstakten trendmässigt sjunkit (se diagram 3.19). Fram till början av 2013 förklarades den fallande inflationstakten främst av lägre importpriser till följd av en allmänt svag internationell prisutveckling och en stark nominell krona. Detta slog framför allt igenom i inflationen för varor. har inflationen huvudsakligen dämpats av tjänstepriserna. Prisökningstakten för varor respektive tjänster har närmat sig varandra och skillnaden är nu ovanligt liten som prisökningarna i båda fallen är små (se diagram 3.20). En förklaring till den låga prisutvecklingen för tjänster kan vara en förhållandevis stark produktivitetsutveckling inom tjänstesektorn . Diagram 3.19 Underliggande inflation 2007–2014 -0,5 Anm.: Med underliggande inflation menas av publicerad TRIM85. Detta mått baseras på 70 undergrupper i KPI där de högsta och de lägsta årliga prisförändringarna respektive månad har exkluderats. Diagram 3.20 Inflation i varor respektive tjänster 2007– -0,5 -1,0 -1,5 Inflationen stiger framöver – om än långsamt Inflationen förväntas vara låg även . Importpriserna förväntas förvisso stiga, men uppgången kommer att bli svag. Den låga inflationen är också resultatet av ett lågt resursutnyttjande, som avspeglas i de återhållsamma löneavtalen. Löneutvecklingen, tillsammans med en något stigande produktivitetstillväxt, bidrar även till en fortsatt dämpad utveckling av enhetsarbetskostnaden (se diagram 3.21). Detta bidrar till ett lågt kostnadstryck. Inflationen, mätt som KPIF, väntas tillta , men för helåret väntas en inflationstakt i nivå med . Det är först , när en tydlig uppgång i resursutnyttjandet förväntas, som företagen bedöms ha möjlighet att låta sina kostnadsökningar slå igenom på konsumentpriserna i en större utsträckning. Inflationen förväntas då stiga i en snabbare takt. Inflationen mätt som KPI bedöms stiga något snabbare än KPIF 2015. Detta är en följd av att antas börja höja styrräntan i inledningen av 2015 (se tabell 3.7). Diagram 3.21 Enhetsarbetskostnad, produktivitet och löner 2007–2015 Anm.: Samtliga variabler avser näringslivet. Timlön enligt nationalräkenskaperna. Källor: och egna beräkningar. antas fortsätta att föra en expansiv penningpolitik. Detta följer av att inflationen fortsättningsvis blir låg, på grund av ett lågt resursutnyttjande. Reporäntan bedöms ligga kvar på , för att sedan höjas (se tabell 3.7). Tabell 3.7 Räntor och växelkurser Växelkurs, kronindex KIX Anm.: Värde vid respektive års slut. Källor: , Reuters EcoWin och egna beräkningar. Diagram 3.22 Tioåriga statsobligationer 2008–2014 Källa: Reuters EcoWin. Marknadsräntorna har fallit under inledningen av 2014, vilket är i linje med en global nedgång för marknadsräntor med längre löptider (se diagram 3.22). Tecken på en ekonomisk aktivitet i och som är svagare än väntad, samt en tilltagande geopolitisk oro, har ökat efterfrågan på obligationer, vilket bidragit till lägre räntor. Därtill har sannolikt osäkerhet kring eventuella spridningseffekter från problem i flera framväxande ekonomier ytterligare bidragit till lägre marknadsräntor. Förväntningar om en högre global ekonomisk tillväxt bedöms emellertid gradvis leda till högre obligationsräntor 2014 och 2015 (se tabell 3.7). Kronan försvagades något . Detta berodde till viss del på stigande förväntningar om en räntesänkning från . Under inledningen av 2014 har värdet på kronan i stort sett varit oförändrat, trots korta perioder av oro på de finansiella marknaderna. I handelsvägda nominella termer är kronan relativt stark medan den i reala termer, dvs. justerat för inflation, inte är långt ifrån den genomsnittliga nivån . Kronindex, KIX, förväntas falla något (se tabell 3.7), dvs. kronan förväntas stärkas, framför allt mot euron. Detta är i linje med marknadens förväntningar om ökande skillnader i styrräntan mellan och euroområdet. 3.3Utvecklingen 2016–2018 Högre tillväxt i omvärlden De flesta avancerade ekonomier befinner sig alltjämt i en lågkonjunktur 2015. Det finns därmed goda förutsättningar för att tillväxten kan bli relativt hög i den efterföljande återhämtningsfasen (se tabell 3.8). Överlag förväntas en fortsatt återhämtning i viktigaste handelsländer och därmed att efterfrågan på svensk export fortsätter växa i en förhållandevis hög takt 2016–2018. I många euroländer har tillväxtförutsättningarna försämrats i spåren av finans- och skuldkrisen och den därpå följande djupa och utdragna lågkonjunkturen. Hög arbetslöshet har bl.a. medfört att många lämnat arbetskraften. Utöver detta förväntas fortsatta behov av anpassningar av konkurrenskraft prägla den ekonomiska utvecklingen i euroområdet även under prognosperiodens senare del. Detta dämpar tillväxten. BNP-tillväxten i väntas vara relativt hög 2016–2018. En expansiv penningpolitik stödjer återhämtningen, medan finanspolitiken förväntas vara neutral. Utfall , prognos –2018 Procentuell förändring om annat ej anges BNP, kalenderkorr. -1,3 -0,1 -0,9 -1,2 -2,9 -2,4 -1,5 -0,5 -0,2 -0,4 1Bidrag till BNP-tillväxten, procentenheter. 3Produktivitet mäts som förädlingsvärde till baspris per arbetad timme. 5I procent av arbetskraften, 15–. 6Mätt enligt konjunkturlönestatistiken. 9Värde vid respektive års slut. 10Skillnaden mellan faktisk och potentiell BNP i procent av potentiell BNP. Källor: , , , , , Reuters EcoWin och egna beräkningar. Den kinesiska regeringens ambition att ombalansera ekonomin mot mer inhemsk konsumtion förväntas leda till en successivt minskande tillväxt i takt med att reformerna implementeras. Även tillväxten i många andra framväxande ekonomier väntas vara lägre än vad som var fallet under inledningen av . Tillväxten i dessa länder förväntas sakta in allt eftersom dessa ekonomier konvergerar mot de avancerade ekonomierna. Men de framväxande ekonomierna bedöms icke desto mindre växa snabbare än de avancerade ekonomierna även framöver. Inhemsk efterfrågan forsätter driva BNP BNP-tillväxten förväntas vara förhållandevis hög även 2016–2018 (se tabell 3.8). En god förmögenhetsutveckling, förhållandevis höga reallöneökningar och ett förbättrat arbetsmarknadsläge möjliggör en hög konsumtionstillväxt. Konsumtionen väntas växa något snabbare än i samband med tidigare konjunkturuppgångar (se diagram 3.23). Dessutom har hushållen ett i utgångsläget högt sparande, vilket är en god förutsättning för en stark konsumtionstillväxt. Konsumtionen bedöms växa snabbare än de disponibla inkomsterna –2018, vilket medför att sparkvoten faller tillbaka. Sparkvoten förväntas dock vara hög ur ett historiskt perspektiv under hela prognosperioden (se diagram 3.24). Diagram 3.23 Konsumtionsutveckling efter påbörjad konjunkturuppgång Anm.: Index = 100 vid konjunkturbotten, dvs. Seriens förklaringspost avser året för Källor: och egna beräkningar. Flera år av låg efterfrågan i omvärlden och osäkra framtidsutsikter har medfört att företagen skjutit på sina investeringar. I takt med en stigande efterfrågan i och omvärlden förväntas företagen inom industrin både ersätta förslitet kapital och genomföra produktivitetshöjande åtgärder, exempelvis genom att investera i maskiner och anläggningar. Det medför att industriinvesteringarna utvecklas starkt även 2016–2018. Även bostadsinvesteringarna bedöms växa snabbare än sitt historiska genomsnitt för att möta ett eftersatt behov av bostäder. Diagram 3.24 Hushållens konsumtion, disponibel inkomst och sparkvot 1994–2018 nedgången följer av anslagsutvecklingen dessa år, som är lägre än 2014. Diagram 3.25 Exportutveckling efter påbörjad konjunkturuppgång Anm.: Sparkvoten är definierad som hushållens nettosparande exklusive sparande i avtalspensioner och premiepensionssystemets andel av hushållens = 100 vid konjunkturbotten, dvs. Hushållens konsumtion och real disponibel inkomst året för konjunkturbotten. avser årlig procentuell förändring. Källor: och egna beräkningar. Källor: och egna beräkningar. I takt med att efterfrågan i omvärlden stiger och den internationella investeringsviljan tar fart, förväntas exporttillväxten tillta. Export- och importtillväxten bedöms nå sin kulmen 2016 för att sedan avta gradvis i takt med att det globala resursutnyttjandet närmar sig ett balanserat läge. Exporten utvecklas dock betydligt svagare jämfört med tidigare återhämtningar (se diagram 3.25). Det beror på att världsmarknadsefterfrågan förväntas växa långsammare än vid tidigare återhämtningsfaser. Trots den dämpade exportutvecklingen kommer importtillväxten bli förhållandevis hög, vilket beror på en stark inhemsk efterfrågan. Förhållandet mellan export- och importutvecklingen medför att nettoexporten och även bytesbalansen som andel av BNP gradvis sjunker. Den offentliga konsumtionen förväntas öka i måttlig takt 2016–2018 (se tabell 3.8). Under dessa år tilltar det demografiska trycket på konsumtion. Antalet barn i förskole- och grundskoleålder fortsätter att öka, liksom antalet personer som är . Utvecklingen av den kommunala konsumtionen i prognosen motsvarar nära på, men inte fullt ut, den konsumtionsvolym som ges av demografiska förändringar. Den statliga konsumtionen minskar däremot 2016–2018. Prognosen baseras endast på beslutad politik och Gradvis minskande arbetslöshet och högre sysselsättningsgrad Resursutnyttjandet inom företagen förväntas vara balanserat 2015. Det innebär att företagen använder sina tillgängliga resurser i form av maskiner och personal i en normal utsträckning. För att långsiktigt kunna öka produktionen ytterligare behöver företagen investera mer och anställa fler. Efterfrågan på arbetskraft förutses därför bli förhållandevis hög 2016–2018, i såväl tjänsteproducerande som varuproducerande branscher. Antalet arbetade timmar och antalet sysselsatta växer i prognosen med i genomsnitt 2016–2018. Sysselsättningen väntas växa snabbare än befolkningen under hela prognosperioden, vilket innebär att sysselsättningsgraden stiger. beräknas sysselsättningsgraden vara högre än före finanskrisen . Arbetskraften förväntas växa i en långsammare takt 2014 än vad den gjort , och trenden med avtagande tillväxt bedöms prägla hela prognosperioden. Den avtagande tillväxten i arbetskraften beror på att regeringens utbudsstimulerande politik till största delen bedöms ha slagit igenom på arbetsutbudet, även om den förstärkning av jobbskatteavdraget som trädde i kraft den ännu inte fått effekt. En ytterligare orsak är att andelen äldre respektive utrikes födda, som har ett lägre arbetskraftsdeltagande, ökar i befolkningen. Arbetskraften ökar därför långsammare än befolkningen, vilket innebär att arbetskraftsdeltagandet minskar något. Arbetslösheten förväntas minska successivt under hela prognosperioden, men det dröjer till slutet av 2018 innan arbetslösheten når jämviktsnivån på (se diagram 3.26). För ekonomin i dess helhet förväntas resursutnyttjandet vara balanserat 2018. Diagram 3.26 Arbetslöshet och jämviktsarbetslöshet 1990– 2018 Anm.: Avser åldersgruppen 15–. Jämviktsarbetslöshet motsvarar skillnaden mellan potentiell arbetskraft och potentiell sysselsättning, i procent av potentiell arbetskraft. Faktisk arbetslöshet är länkad av (2001–2005) och (1990–2000). Källor: , och egna beräkningar. Dämpad löneutveckling och låg inflation Diagram 3.27 Real och nominell löneutveckling – 2018 Genomsnitt reallön 1997–2013 Anm.: Reallöneökning är nominell löneökning enligt konjunkturlönestatistiken deflaterad med KPIF. Källor: , och egna beräkningar. mattas produktivitetstillväxten av . Detta medför sammantaget att enhetsarbetskostnaderna ökar i en allt högre takt 2016–2018. När konjunkturläget förbättras ökar företagens möjligheter att höja priserna, och inflationen väntas gradvis nå inflationsmålet. Genomslaget från enhetsarbetskostnaden till konsumentpriser sker dock med en betydande fördröjning. KPIF-inflationen bedöms nå inflationsmålet på i mitten av 2018. I takt med ett stigande resursutnyttjande och högre inflation antas penningpolitiken bli mindre expansiv. Reporäntan antas gradvis stiga till (se tabell 3.8). Löneavtalen inom industrin har en löptid och gäller fram t.o.m. . Löneavtalen medför att löneökningstakten bedöms vara något återhållsam även . Därefter bedöms lönerna stiga snabbare i takt med att konjunkturläget förbättras. växer de , vilket är i linje med den genomsnittliga löneökningstakten sedan industriavtalets tillkomst 1997. Den dämpade utvecklingen av de nominella lönerna förväntas tillsammans med en stigande inflation medföra att reallöneökningen blir något lägre 2014–2018 jämfört med genomsnittet (se diagram 3.27). Risker för en svagare utveckling överväger Riskerna för en svagare internationell utveckling än den i prognosen bedöms fortsatt vara övervägande. Risken för en kraftig nedgång av det slag som drabbade världsekonomin 2008 och 2009 är dock betydligt lägre än den var . Riskerna i de avancerade ekonomierna är mer balanserade jämfört med , eftersom både euroområdet och förefaller stå på stabilare ekonomisk grund. Även de politiska riskerna för finanspolitiken i har Riskerna för en svagare utveckling i de framväxande ekonomierna har dock ökat. En internationell konjunkturuppgång är en förutsättning för en ökad svensk tillväxt . Regeringen bedömer dock att riskerna för en svagare utveckling fortfarande överväger i den svenska makrobilden. Framför allt är riskbilden kopplad till export- och konsumtionsutvecklingen. Fortsatt osäker politisk utveckling i euroområdet Den finansiella och politiska turbulensen i euroområdet har minskat . Det relativa lugn som råder på de finansiella marknaderna beror till stor del på Europeiska utfästelser om att vid behov genomföra stödköp på obligationsmarknaderna. Många euroländer har haft fallande upplåningskostnader och och har kunnat avsluta sina stödprogram. En överenskommelse har nåtts på EU-nivå för att centralisera beslut om avvecklingen av banker i kris och skapa en gemensam fond för dess finansiering. Dock består vissa tveksamheter vad gäller den komplicerade beslutsprocessen för avvecklingsförfarandet och huruvida fondens storlek är tillräcklig. De begränsade resurserna, som gradvis kommer göras gemensamma, skulle kunna leda till ett scenario där förmågan att hantera kapitalbehovet ifrågasätts. Detta skulle kunna bidra till att försämra förtroendet för europeiska banker på de finansiella marknaderna. Detta kan i sin tur medföra lägre kredittillväxt och försämrade förutsättningar för en återhämtning i flera euroländer. I alternativscenario 1 redovisas en analys av hur svensk ekonomi skulle utvecklas om återhämtningen i omvärlden blir svagare än i prognosen. Låg inflation medför risker Trots att en exceptionellt expansiv penningpolitik förts har kärninflationen41 i och euroområdet fallit och ligger en bra bit under respektive centralbanks inflationsmål. Det finns en risk att inflationen blir ännu lägre om efterfrågan utvecklas svagare än förväntat, eller om 41 Kärninflationen definieras som den årliga procentuella förändringen i konsumentprisindex minus livsmedel och energi. I värsta fall kan detta leda till en period med allmänt fallande priser (deflation) i en eller flera avancerade ekonomier. Deflation, eller oväntat låg inflation, ökar den reala skulden hos stater, hushåll och företag. I länder som har en hög skuldsättning och en svag inkomstutveckling, t.ex. och , riskerar detta leda till att skuldbördan stiger. Därutöver riskerar en utveckling med allmänt fallande priser att leda till med svag real tillväxt och en försenad återhämtning på arbetsmarknaden. Fortsatt risk för valutaoro Det finns en risk att valutaoron i de framväxande ekonomierna återigen fördjupas 2014 och att situationen blir svårhanterlig, med betalningsinställelser som följd. Men i det fall en sådan utveckling är begränsad till ett fåtal ekonomier ser den realekonomiska effekten på de avancerade ekonomierna, inklusive , ut att vara begränsad. En mer direkt risk för de avancerade ekonomierna är framför allt kopplad till en oväntad ökning av långa marknadsräntor som drivs av kapitalomallokering eller ändrad kommunikation från centralbanker. I ett sådant scenario kan räntorna stiga till nivåer som är oförenliga med en återhämtning. Geopolitiska risker i många framväxande ekonomier Under inledningen av 2014 har relationerna mellan och dramatiskt försämrats och riskerna för en utdragen konflikt kan inte uteslutas. Även i andra delar av världen präglas det politiska läget av betydande instabilitet. Framför allt finns en risk att utbudet av vissa råvaror, inte minst rysk gas, hastigt minskar. Kriser i brukar t.ex. inte sällan följas av snabbt stigande oljepriser. Detta riskerar att driva upp kostnadsläget i de avancerade ekonomierna, med lägre produktion och högre inflation som följd.