prop · H103223 · 2014-04-24 00:00:00 — I promemorian görs bedömningen att det inte finns några integritetskänsliga uppgifter i uppräkningen över de uppgifter som ska överföras till en redovisningscentral. För att se till att integritetskänsliga uppgifter inte överförs till redovisningscentraler föreslås att de uppgifter som ska få överföras ska framgå direkt av taxitrafiklagen (2012:211). Datainspektionen har påpekat att uppgifterna det nu är fråga om kommer att innefatta personuppgifter. Datainspektionen anser att det indirekt kommer att vara möjligt att identifiera enskilda taxiresenärer. De överförda uppgifterna skulle t.ex. kunna användas för att kartlägga när och var en person färdas eller om taxiresenären åker färdtjänst vilket indirekt skulle kunna avslöja om personen i fråga har ett funktionshinder. Datainspektionen har avstyrkt förslaget om att inrätta redovisningscentraler eftersom de anser att det saknas tillräckligt underlag för att bedöma om behovet och effektiviteten av de föreslagna åtgärderna kan motivera att myndigheterna ska ges detaljerade uppgifter om enskilda taxiresenärer. De uppgifter som kommer att överlämnas till redovisningscentralerna innehåller inga uppgifter som direkt kan hänföras till en taxiresenär, som namn eller personnummer. Det står emellertid klart att det inte kan uteslutas att vissa av de uppgifter som ska lämnas till redovisningscentraler indirekt kommer att kunna hänföras till en taxiresenär. Det är t.ex. tänkbart att den information som en beställningscentral för taxi har under viss begränsad tid tillsammans med de uppgifter som en redovisningscentral ska få tillgång till skulle göra det möjligt att ta reda på vem som företagit en viss taxiresa. Detta skulle emellertid förutsätta en samberarbetning av uppgifter från olika uppgiftssamlingar. sambearbetning torde utgöra en sådan behandling av personuppgifter som inte är förenlig med de ändamål för vilka personuppgifterna samlades in och därmed otillåten, se 9 § d personuppgiftslagen (1998:204). Med de begränsade rättsliga och praktiska förutsättningar som sålunda finns för att åstadkomma en sådan sambearbetning bedömer regeringen integritetsriskerna som små. aktuella taxameteruppgifter, som förvisso inte självständigt kommer att kunna härledas till en taxiresenär, men som möjligen tillsammans med andra uppgifter möjliggör detta, anses vara personuppgifter. Till att börja med kan det konstateras att det av 9 § a personuppgiftslagen framgår att personuppgifter får behandlas om det är lagligt. Det är lagligt att behandla personuppgifter bl.a. om behandlingen är nödvändig och den är föranledd av en rättslig skyldighet, se 10 § b personuppgiftslagen. Av den föreslagna lagen om redovisningscentraler framgår att redovisningscentralerna ska ta emot och lagra taxameteruppgifter. Vidare framgår att uppgifterna på begäran ska lämnas till verket. Hanteringen av taxameteruppgifterna hos redovisningscentralerna har således sin grund i en rättslig skyldighet att ta emot, lagra och överföra uppgifterna. Behandlingen av uppgifterna är dessutom nödvändig eftersom det inte skulle gå att få ett tillräckligt bra underlag för kontroll av taxinäringen om inte taxameteruppgifterna får användas. Frågan är om regleringen av behandlingen av personuppgifter i redovisningscentralernas verksamhet kan ske enbart genom en tillämpning av personuppgiftslagen eller om denna behandling bör författningsregleras särskilt. Till att börja med krävs en särreglering om det är frågan om behandling av uppgifter som skulle utgöra ett betydande intrång i den personliga integriteten och innebära övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden, se 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen (RF). Det är här frågan om intrång som på grund av sin intensitet eller omfattning, eller av hänsyn till uppgifternas känsliga karaktär, leder till ett betydande ingrepp i den enskildes sfär. Som redan framgått kommer redovisningscentralerna inte att behandla integritetskänsliga uppgifter eftersom uppgifterna inte är känsliga i sig. Uppgifterna är dessutom inte heller möjliga att koppla till en enskild individ. Behandlingen av uppgifterna vid redovisningscentralerna utgör inte heller någon kartläggning eller övervakning av den enskilde. Det finns inget behov av en särreglering med hänsyn till vad som följer av 2 kap. 6 § andra stycket RF. En särreglering skulle dock kunna vara aktuell om man anser att verksamheten vid redovisningscentralerna är så särpräglad att detta krävs. Redovisningscentralernas behandling består av att enbart ta emot, lagra och överlämna uppgifter till . Det är således inte frågan om någon egen bearbetning eller sammanställning av uppgifterna utan hanteringen är närmast att likna vid en plats där uppgifterna kommer att förvaras. Verksamheten kommer inte vara så särpräglad vid redovisningscentralerna att det finns ett behov av en särreglering. Sammanfattningsvis anser regeringen att det inte finns något behov av en speciallagstiftning som reglerar behandlingen av personuppgifter i redovisningscentralernas verksamhet utan behandlingen av personuppgifter kan ske genom en tillämpning av personuppgiftslagens bestämmelser. Föreskrifter som får meddelas av regeringen Med normgivningsmakt avses rätten att besluta om rättsregler, dvs. sådana regler som är bindande för enskilda och myndigheter och som gäller generellt. I regeringsformen benämns sådana regler föreskrifter. Normgivningsmakten regleras huvudsakligen i 8 kap. RF och delas i första hand in i primärområde, det s.k. primära lagområdet, och regeringens primärområde. Föreskrifter meddelas av genom lag och av regeringen genom förordning. Föreskrifter kan också, efter bemyndigande av eller regeringen, meddelas av andra myndigheter än regeringen och av kommuner. Ett bemyndigande att meddela föreskrifter ska alltid ges i lag eller förordning (8 kap. 1 § RF). Föreskrifter som ska meddelas genom lag är bl.a. föreskrifter som avser förhållandet mellan enskilda och det allmänna, under förutsättning att föreskrifterna gäller skyldigheter för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden (8 kap. 2 § första stycket 2 RF). kan bemyndiga regeringen att meddela sådana föreskrifter som avses i bl.a. 8 kap. 2 § första stycket 2. Föreskrifterna får dock inte avse, såvitt nu är av intresse, annan skatt än tull på införsel av varor (8 kap. 3 § RF). När delegerar normgivningsmakt till regeringen i ett visst ämne, kan också medge att regeringen bemyndigar en förvaltningsmyndighet eller en kommun att meddela föreskrifter i ämnet (8 kap. 10 § RF). Vidare kan regeringen inom sitt primärområde delegera normgivningsmakt till myndigheter under regeringen och, med vissa undantag, till myndigheter (8 kap. 11 § RF). Till föreskrifter om skatt i den mening som detta uttryck används i 8 kap. RF hör inte enbart sådana bestämmelser om vem som är skattskyldig, på vad skatten ska utgå, skattesats och dylikt som direkt reglerar skattens tyngd och fördelning utan även de regler som gäller grunderna för taxerings- och uppbördsförfarandet (prop. 1973:90 s. 302, RÅ 1987 ref. 21 och 1988 ref. 146). Är den enskilda bestämmelsen att hänföra till grunderna för taxerings- och uppbördsförfarandet ses den som en föreskrift om skatt. Delegation är då inte möjlig. Även om det rör sig om betungande föreskrifter får regeringen emellertid utan något bemyndigande från med stöd av 8 kap. 7 § första stycket 1 RF meddela föreskrifter om verkställighet av lag (verkställighetsföreskrifter). Som framgår i föregående avsnitt 5.6.1 ska det anges i lag att det ska gälla en skyldighet att överföra taxameteruppgifter. De ytterligare bestämmelser som behövs för att precisera närmare vilka taxameteruppgifter som ska överföras kommer att ha karaktären av verkställighetsföreskrifter. I sådana föreskrifter kan då överföringsskyldigheten knytas till sådana körpassrapporter som enligt promemorians förslag bör omfattas av överföringsskyldigheten. Detta ligger för övrigt i linje med vad Transportstyrelsen och Swedac anfört i denna fråga. En upplysningsbestämmelse om att det finns bestämmelser i förordning eller myndighetsföreskrifter bör införas i anslutning till den i lag föreskrivna uppgiftsskyldigheten, dvs. i förslaget till 2 a kap. 1 § taxitrafiklagen. Utrustning för överföring av taxameteruppgifter Regeringens förslag: Överföring av taxameteruppgifter från taxameterutrustningen till redovisningscentralen ska ske digitalt. Överföringen ska kunna ske trådlöst eller på annat sätt. Regeringens bedömning: Det finns inte skäl att föreskriva om ny tillsatsanordning till taxametern, vilket skulle behövas om trådlös överföring skulle krävas från samtliga taxametrar. Det bör överlämnas till taxiföretagen att välja form för överföring av taxameteruppgifter. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med rege- Remissinstanserna: Hovrätten över och tvekar inför förslaget att taxiföretagarna ges möjlighet att hantera datafilerna med uppgifterna efter att de tagits ut ur taxametern och innan de överförs till Att tillåta användning av minneskort eller e-post öppnar upp för manipulation och en mobil direktöverföring vore att Promemorians farhåga för dålig mobiltäckning förefaller över- framhåller att varje överföring av information är förknippad med risker för förvanskning och denna risk är större vid fysisk överföring än vid trådlös. Verket ser därför risker med att fysisk överföring är tillåten, även om trådlös överföring är möjlig. medges denna brist och verket vill därför att systemet löpande utvärderas för att se om det krävs en säkrare överföring. menar också att redovisningscentralerna bör vara skyldiga att upplysa verket om vilka tillståndshavare som överför taxameteruppgifterna tråd- löst eller fysiskt. När en registrering av taxameter görs i vägtrafikregistret bör tillståndshavaren ange om överföringen kommer att ske fysiskt eller Swedac delar promemorians bedömning att det inte finns skäl att föreskriva om någon ny tillsatsanordning. stöder promemorians bedömning att det inte finns skäl att föreskriva om en ny tillsatsanordning och hänvisar till kostnadsskäl. anser att det bör krävas att alla taxametrar ska ha funktion för trådlös överföring och förordar en treårig övergångsperiod för dem som inte har möjlighet till detta. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Fråga uppkommer om på vilket sätt överföring av taxameteruppgifterna ska ske och i förlängningen härav även om någon särskild utrustning ska krävas. att en skyldighet att överföra taxameteruppgifter ska kunna förbättra möjligheter till kontroll av taxiföretagens intäktsredo- visning krävs att de uppgifter som överförs är rådata från taxametern. Med rådata avses uppgifter som kommer direkt från taxametern och som inte genomgått någon form av redigering. För att säkerställa att det är fråga om rådata måste på något sätt kunna verifiera de uppgifter som lagras. teoretiskt sett ske genom att det till taxameterinformationen fogas någon form av elektronisk signatur som slutligt kan avläsas av . att nå ytterligare säkerhet skulle man också kunna kräva att taxameter- informationen överförs och lagras krypterad. avancerade former för autentisering kan det noteras att körpassrapporter 2013/14:223 innehåller uppgifter om löpnummer. Om löpnummerserien är obruten bör även det kunna ses som ett bevis på att de levererade körpassrapporterna är de riktiga. Utöver löpnummer finns även annan information i taxa- meteruppgifterna som kan ligga till grund för en autentisering. autentiseringsmetod medför dock en lägre säkerhet än en som förutsätter en elektronisk signatur. saknas emellertid krav på att taxametern ska kunna skapa autentiseringsbar kod eller liknande uppgift för igen- känning även om det finns taxametertillverkare som erbjuder sådana En överföring av taxameteruppgifter kan ske på olika sätt. beskrivning av olika former av överföring kan man skilja mellan fysisk överföring och trådlös sådan. En fysisk överföring kan ske genom att uppgifter förs över till ett minneskort som sedan kan lämnas till redovis- ningscentralen eller kopplas till en persondator för vidarebefordran av En annan form av fysisk överföring är att uppgifterna över- förs till en bärbar persondator som kopplats till taxametern. överföring är inte automatisk, vilket i sig är en nackdel. fysiska överföringar är också förenat med vissa risker i fråga om Risk finns också att den utrustning som används för överföringen tappas bort om minneskortet ska transporteras. också en risk att programvaran som används för lagring utsätts för skadlig kod eller virus. Någon form av sanktion skulle kunna öka incitamentet att hantera minneskortet med försiktighet. dock knappast kunna påföras om den ansvarige uppger att utrustning förkommit eller förstörts utan hans eller hennes medverkan. heterna blir i vart fall betydande. Det finns taxametrar som kan generera tömningsrapporter via ett trådlöst system till en given Detta sker antingen genom en i taxametern integrerad kommunikationsutrustning eller genom en sådan utrustning som är ansluten till taxameterutrustningen. Den trådlösa överföringen används i huvudsak av taxiföretag som är anslutna till beställningscentraler. Uppgifterna som töms ur taxametern nyttjas för beställningscentralens administrativa och operativa arbete gentemot till centralen anslutna före- En trådlös överföring är sammanfattningsvis den modell som är att föredra men saknas krav på att en taxameterutrustning ska kunna överföra uppgifter trådlöst. Om det skulle ställas nya krav på taxameterns funktion, skulle effekten för taxiföretagen bli att det inte är möjligt att använda en taxameter som inte möter de nya kraven. ringen bedömer att en autentisering av överförd taxameterinformation utifrån de uppgifter som kravet på överföring ska omfatta, se föregående avsnitt, innebär en rimlig grad av informationssäkerhet. autentisering innebär inte samma säkerhet som en digital signatur men den kan ske med stöd av befintlig teknik. Det kan antas att de allra flesta felaktiga överföringar kommer att kunna upptäckas genom denna mindre avancerade och kostnadsdrivande metod. Inrättandet av redovisningscentraler och införandet av en skyldighet att överföra taxameteruppgifter, utan krav på trådlös överföring, kan betraktas som ett första steg. bör denna ordning utvärderas. Om det då kan konstateras att modellen erbjuder en tillräckligt god informationssäkerhet, behövs inga vidare åtgärder. Om det däremot visar sig finnas problem och detta skulle kunna avhjälpas genom införandet av Prop. 2013/14:223 en ny tillsatsanordning, bör detta övervägas. Vid ett sådant övervägande bör också frågan om sådana tekniska och geografiska problem med uppkoppling som berörts i promemorian övervägas. Mot bakgrund av den väg regeringen nu väljer kan det finnas skäl att beakta önskemål om att redovisningscentralerna bör vara skyldiga att upplysa verket om vilka tillståndshavare som överför taxameteruppgifterna trådlöst eller fysiskt. Vilken överföringsmetod som används kommer förstås att vara känd av redovisningscentralen av det enkla skälet att det är den som tar emot överföringen. En sådan regel om uppgiftsskyldighet bör därför införas. Detta görs lämpligen i 24 § den föreslagna lagen om redovisningscentraler där en del andra uppgifter som redovisningscentralen på begäran ska lämna ut till har samlats, jfr avsnitt 5.12.2. torde också mena att uppgiften ska föras in i vägtrafikregistret. Regeringen kan inte se att uppgift om använd överföringsmetod skulle vara av något väsentligt intresse i tillståndsmyndighetens tillsynsarbete. Detta gäller oavsett om det rör sig om tillsyn av redovisningscentraler eller taxiföretag eftersom det ska vara tillåtet att använda olika överföringsmetoder. Det får därför anses tveksamt om det finns tillräckliga skäl att föra in uppgiften i vägtrafikregistret även om de kompletteringar av lagen om vägtrafikregister som föreslås i avsnitt 5.4 gör detta möjligt. Regeringens förslag: En tillståndshavare ska överföra taxameteruppgifter från alla sina fordon som anmälts för taxitrafik till en redovisningscentral minst en gång . Överföring ska dock alltid ske inom sådan tid att taxameteruppgifterna kan tas emot och lagras i obruten följd. Om en viss taxameter inte använts som löpt från den senaste överföringen, ska tillståndshavaren i stället ge redovisningscentralen besked om detta och om orsaken. Ett sådant besked ska lämnas senast som taxameteruppgifterna för den aktuella perioden skulle ha överförts. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Promemorian innehåller dock ingen regel om att under alla förhållanden så måste rapporteringen ske så ofta att taxameteruppgifterna kan tas emot och lagras i obruten följd. I regeringens förslag finns också vissa anpassningar till de justeringar som regeringen föreslagit beträffande 2 a kap. 1 § taxitrafiklagen som saknas i promemorian. Remissinstanserna: Transportstyrelsen anför att regleringen bör anpassas till punkt 13 tredje stycket i Swedacs föreskrifter och allmänna råd (2012:5) om tillsatsanordningar till taxametrar. reglering framgår nämligen att kopior av körpassrapporter från de två senaste dygnen i drift och i vart fall de tio senaste körpassrapporterna ska kunna skrivas ut eller överföras till något annat administrativt data- Om fler än tio körpassrapporter genereras, finns en risk att Vidare bör lydelsen av den föreslagna lagregeln anpassas till de justeringar som myndigheten föreslog beträffande 2 a kap. 1 § i taxitrafiklagen (2012:211). kravet ska gälla de taxameterutrustningar som är installerade i de fordon som tillståndshavaren har anmält för taxitrafik till myndigheten. framhåller att det bör säkerställas vilken lagringskapacitet befintliga taxameterar har och hänvisar till samma föreskriftsreglering som framhåller att den enda autentisering som föreslås i promemorian bygger på körpassrapporternas löpnummer och deras ackumulerade belopp. Promemorians förslag innefattar inget krav på att alla körpassrapporter sedan den senaste överföringen ska För de taxametrar som inte kan spara fler än tio körpass- rapporter finns det därför en risk att vissa körpassrapporter inte överförs. Detta om taxametern genererat fler än tio rapporter sedan den senaste Detta innebär att nummerserien kan bli bruten och delar av taxameterinformationen gå förlorad. Verket menar dock att en tids- angivelse i och för sig är bra eftersom det annars blir svårt att kräva meddelande om att och varför överföring uteblir. kompletteras så att kravet också omfattar samtliga körpassrapporter som skapas i taxametern. framför vidare att förslaget inte behandlar när ett fordon avanmäls från taxitrafik men förblir utrustat med Har tillståndshavaren då skyldighet att lämna besked till redo- visningscentralen en gång till dess att fordonet åter registre- En tillståndshavare som avanmält ett fordon från taxitrafik bör anmäla detta till sin redovisningscentral alternativt att detta meddelas redovisningscentralen från vägtrafikregistret. Transportstyrelsen också bör få uppgift från redovisningscentralen om en tillståndshavare inte överför uppgifter från en viss taxameter därför att fordonet enligt anmälan till redovisningscentralen inte används i taxi- trafik trots att fordonet är registrerat för detta. framför samma synpunkt som angående risken för informa- tionsförluster men menar också att ett krav på en gång inte fungerar eftersom det inte tar hänsyn till semestrar och andra tänkbara menar att taxibilar med trådlös överföring bör överföra uppgifterna efter varje avslutad körning och de utan sådan överföring dagen efter avslutat körpass. MegTax anser att intervallet minst en gång är för snävt tilltagen. Skälen för regeringens förslag: Det finns ett behov av att reglera vid vilka tidpunkter överföringen av taxameteruppgifter ska ske, inte minst mot bakgrund av taxametrarnas minnesbegränsningar beträffande körpassrapporter som flera remissinstanser framhållit. framhålls att en viss periodicitet behövs för att motverka att taxiföretag En sådan mellanlagring bedöms vara ett hot mot informationssäkerheten och möjligheter att vid varje given tidpunkt få tillgång till ett aktuellt underlag för kontroll. Med hänsyn till det sagda bör det krävas att taxameteruppgifterna ska överföras med en viss periodicitet. I promemorian bedöms överföring åtminstone en gång som lämpligt. Problemet med detta förslag är, som såväl Transportstyrelsen som tagit upp, att det inte tar hänsyn till de minnesbegränsningar som är tillåtna för taxametern enligt Swedacs föreskrifter, nämligen tio körpassrapporter. Om en viss taxibil körs i flera skift , krävs inte så många dagar innan minnet kan bli fullt och viktig information gå förlorad på det sätt som beskrivit. Särskilt intresset av att löpnummerserien är obruten måste beaktas. behövs ett bortre tidsintervall av de skäl som anför. Regeringen föreslår därför att promemorians förslag till 2 a kap. 5 § första stycket taxitrafiklagen kompletteras med en andra mening. Denna mening ska innebära att överföring alltid sker inom sådan tid att taxameteruppgifterna kan tas emot och lagras i obruten följd. Den praktiska konsekvensen av detta är att överföring ibland måste ske oftare än en gång . Om det behövs eller inte beror alltså på hur många körpass ett visst taxifordon genomför . önskemål får dock anses gå för långt. Begreppet körpassrapport bör dock inte användas i lagtexten eftersom detta är ett särskilt begrepp som definieras i myndighetsföreskrifter som kan bli föremål för ändringar. Det viktiga är emellertid att överföringen sker så ofta att minneskapaciteten inte överskrids och för detta räcker det lagtekniskt att kräva att överföringen sker inom sådan tid att taxameteruppgifterna kan tas emot och lagras i obruten följd. I avsnitt 5.7 under underrubriken som får meddelas av regeringen beskrivs möjligheten att i förordning eller myndighetsföreskrift införa preciseringar av de taxameteruppgifter som ska överföras. Om dessa preciseringar anger den s.k. körpassrapportens löpnummer, kommer det vara möjligt att kontrollera om löpnummerserien är obruten eller inte. Transportstyrelsen framhåller att lydelsen av förslaget till 2 a kap. 5 § första stycket taxitrafiklagen behöver anpassas på samma sätt som förslaget till 2 a kap. 1 § samma lag, så att skyldigheten inträder från och med att ett fordon har anmälts för taxitrafik. Även om motsvarande komplettering alltså redan gjorts i paragrafen som innehåller den grundläggande skyldigheten att överföra taxameteruppgifter så finner regeringen det lämpligt att genomföra Transportstyrelsens förslag. Kompletteringen har nämligen den fördelen att den löser bekymmer med fordon som avanmälts men förblir utrustade med taxameter. Detta eftersom det alltså bara är fordon som är anmälda för taxitrafik som omfattas av skyldigheten. Det kan i sammanhanget noteras att hänför sig till registrering för taxitrafik medan Transportstyrelsen hänför sig till anmälan för taxitrafik. Denna skillnad är hänförlig till frågan som behandlades i avsnitt 5.3. I avvaktan på eventuella förändringar i den där beskrivna ordningen är det riktigast att använda begreppet anmäld snarare än registrerad för taxitrafik. Delvis annorlunda ställer sig de situationer som tagit upp. Där är det frågan om sådana avbrott i taxiverksamheten som inte är av sådan art att en avanmälan typiskt sett lär komma i fråga. Det kan handla om semestrar, sjukdomsperioder eller service av taxifordonet. I promemorian anförs att det under alla förhållanden är viktigt att en redovisningscentral får uppgift om att en taxameter inte används . Det bedöms i promemorian dock vara tillräckligt att det finns en anmälningsskyldighet för taxiföretaget. Regeringen delar denna bedömning och menar liksom promemorian att samma tidsfrist bör gälla som för intervallen mellan överföringarna. Då bör också skälet till att en viss taxameter inte använts anges. Detta för att skapa fler hållpunkter för