prop · H10377 · 2014-01-28 00:00:00 — Regeringens proposition 2013/14:77 Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen avser att genomföra en höjning av avgifterna i allmän domstol. De befintliga avgiftsnivåerna för de summariska förfarandena för betalningsföreläggande eller handräckning respektive administrativ hävning av firma eller varumärke är betydligt lägre än de nya avgifterna i allmän domstol kommer att vara. För att motverka att de summariska förfarandena används i syfte att kringgå en högre ansökningsavgift i domstol bör en tilläggsavgift tas ut av tingsrätten när ett mål överlämnats dit. I propositionen föreslås att tingsrätten ska avvisa ett mål om tilläggsavgiften inte betalas. Om målet överlämnats till tingsrätten efter en ansökan om återvinning ska förvaltningsmyndighetens utslag eller beslut undanröjas. Vidare föreslås att tilläggsavgiften ska kunna ersättas som en rättegångskostnad och att den som beviljats rättshjälp inte ska behöva betala tilläggsavgiften. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i ................... Förslag till lag om ändring i firmalagen (1974:156) .......... Förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning ......................... Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619) ........................................................................ Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen (2010:1877) ........................................................................ Ärendet och dess beredning ............................................................ Ansökningsavgifter i de allmänna domstolarna m.m. ...... Den summariska processen .............................................. En tilläggsavgift bör införas ............................................. Avvisning av ett överlämnat mål...................................... Tilläggsavgiften ska vara en ersättningsgill Den som beviljats rättshjälp ska inte betala Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser ................................ Förslag till lag om ändring i ................. Förslag till lag om ändring i firmalagen (1974:156) ........ Förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning ....................... Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619) ...................................................................... Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen (2010:1877) ...................................................................... Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser ......................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i , 2.lag om ändring i firmalagen (1974:156), 3.lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning, 4.lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619), 5.lag om ändring i varumärkeslagen (2010:1877). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 18 kap. 8 a § ska ha följande lydelse. I mål där 1 kap. 3 d § första stycket tillämpas gäller följande i stället för bestämmelserna i 8 §. Ersättning för rättegångskostnad får inte avse annat än kostnad för timme för varje instans timme för varje instans och med belopp som motsvarar högst och med ett belopp som motsvarar den ersättning som betalas för råd- högst den ersättning som betalas för (1996:1619) , (1996:1619) , 2. ansökningsavgift, 3. resa och uppehälle för part eller 3. resa och uppehälle för en part eller ställföreträdare i samband med inställelse inte föreskrivits, resa och inställelse inte föreskrivits, resa och uppehälle för ombud, uppehälle för ombud, 4. vittnesbevisning, 5. översättning av handling. 5. översättning av handlingar. Om en part har handlat så att 3 eller 6 § är tillämplig, får dock ersättning till motparten avse dennes samtliga kostnader enligt 8 §. Ersättning utgår endast i den mån Ersättning lämnas endast i den kostnaden varit skäligen påkallad för tillvaratagande av partens rätt. behövts för att ta tillvara partens rätt. Ersättning som anges i andra Ersättning som anges i andra stycket 3 utgår enligt bestämmelser stycket 3 lämnas enligt bestämmelser som regeringen meddelar. som regeringen meddelar. Har målet till en början hand- Om målet till en början har hand- lagts i annan ordning än som gäller lagts i annan ordning än som gäller för mål som avses i denna para- för mål som avses i denna paragraf, graf, utgår ersättning för kostnad lämnas ersättning för kostnad som som avser den tidigare handlägg- avser den tidigare handläggningen 1 Senaste lydelse 2000:172. ningen enligt de kostnadsregler som gäller för denna. Har ett mål om betalningsföreläggande eller handräckning överlämnats till tingsrätt får, om målet därefter avgörs genom tredskodom mot svaranden, ersättning även avse skälig kostnad för högst en rättegångsskrift eller inställelse vid högst ett sammanträde inför rätten. Sådan ytterligare ersättning lämnas, om inte särskilda skäl föranleder annan bedömning, med belopp som motsvarar högst hälften av den ersättning som betalas för rådgivning enligt rättshjälpslagen (1996:1619) . enligt de kostnadsregler som gäller Prop. 2013/14:77 för denna. Om ett mål om betalningsföreläggande eller handräckning har överlämnats till en tingsrätt får, om målet därefter avgörs genom tredskodom mot svaranden, ersättning även avse skälig kostnad för högst en rättegångsskrift eller inställelse vid högst ett sammanträde inför rätten. Sådan ytterligare ersättning lämnas, om inte särskilda skäl leder till en annan bedömning, med ett belopp som motsvarar högst hälften av den ersättning som betalas för rådgivning enligt rättshjälpslagen (1996:1619) . Denna lag träder i kraft . 2013/14:77 2.2 Förslag till lag om ändring i firmalagen Härigenom föreskrivs i fråga om firmalagen (1974:156) dels att 16 b § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 16 r §, av följande lydelse. Den som vill inleda ett förfaran- Den som vill inleda ett förfaran- de för att häva en registrering kan de för att häva en registrering kan föra talan vid domstol, eller an- föra talan vid domstol, eller an- söka om hävning av registreringen söka om hävning av registreringen enligt 16 c–16 q §§ (administrativ enligt 16 c–16 r §§ (administrativ Ett förfarande för att häva en registrering med stöd av 9 §, 10 § första stycket 1–3, 16 § andra stycket eller 16 a § får också inledas av en myndighet. Regeringen meddelar föreskrifter om vilken myndighet som får göra detta. Om ett ärende har överlämnats till en tingsrätt ska käranden betala föreskriven tilläggsavgift. I ett sådant fall ska det som anges i 42 kap. 3 och 4 §§ om ansökningsavgift gälla tilläggsavgiften. Om ett mål där registreringsmyndigheten har beslutat om hävning avvisas av tingsrätten på grund av att tilläggsavgiften inte har betalats, ska tingsrätten undanröja registreringsmyndighetens beslut. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2010:1889. Förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning Härigenom föreskrivs att det i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning ska införas en ny paragraf, 61 a §, av följande lydelse. Om ett mål har överlämnats till en tingsrätt med stöd av 36 eller 54 §, ska det som anges i 42 kap. 3 och 4 §§ om Om ett mål där Kronofogde- myndigheten har meddelat utslag avvisas av tingsrätten på grund av att tilläggsavgiften inte har beta- Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen Härigenom föreskrivs att 19 § rättshjälpslagen (1996:1619) ska ha Den som har beviljats rättshjälp Den som har beviljats rättshjälp behöver inte betala ansöknings- behöver inte betala ansöknings- avgift, tilläggsavgift eller expedi- enligt förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna dom- (1987:452) om avgifter vid de all- männa domstolarna, ansöknings- enligt lagen (1990:746) om betal- avgift i mål enligt lagen ning eller avgift enligt 15 § 1–3 läggande och handräckning eller avgiftsförordningen (1992:191). avgift enligt 15 § 1–3 avgiftsför- ordningen (1992:191). Den som har beviljats rättshjälp i en angelägenhet som lett till ett verkställbart avgörande eller i ett mål om verkställighet behöver inte betala utsökningsavgifter hos . Den som har beviljats rättshjälp behöver inte betala några kostnader för kungörelser i mål eller ärenden vid domstol. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2006:724. 2.5Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen (2010:1877) Härigenom föreskrivs i fråga om varumärkeslagen (2010:1877) dels att nuvarande 3 kap. 21 § ska betecknas 3 kap. 22 §, dels att 3 kap. 5 § ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 3 kap. 21 § ska sättas närmast före 3 kap. 22 §, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 3 kap. 21 §, av följande Den som vill inleda ett Den som vill inleda ett förfarande för att häva en förfarande för att häva en registrering kan föra talan vid registrering kan föra talan vid domstol, eller ansöka om hävning domstol, eller ansöka om hävning av registreringen hos Patent- och av registreringen hos Patent- och registreringsverket enligt 6–19 §§ registreringsverket enligt 6–21 §§ (administrativ hävning). (administrativ hävning). 28 § finns det bestämmelser om att 28 § finns det bestämmelser om att en registrering av ett varumärke en registrering av ett varumärke får hävas efter det att någon gjort får hävas efter det att någon gjort en invändning mot registreringen. en invändning mot registreringen. Ett förfarande för att häva en registrering med stöd av 1 § andra stycket, 2, 3 eller 4 § eller 2 kap. 4, 5 eller 7 § får också inledas av en myndighet. Regeringen meddelar föreskrifter om vilken myndighet som får göra detta. Om ett ärende har överlämnats till en tingsrätt ska käranden betala föreskriven tilläggsavgift. I ett sådant fall ska det som anges i 42 kap. 3 och 4 §§ om ansökningsavgift gälla tilläggsavgiften. Om ett mål där har beslutat om hävning avvisas av tingsrätten på grund av att tilläggsavgiften inte har betalats, ska tingsrätten undanröja Patent- och registreringsverkets beslut. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Regeringen gav i uppdrag att överväga om det bör införas nya principer för uttaget av de ansöknings- och kungörandeavgifter som gäller enligt förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna. En redovisning av uppdraget har lämnats i 2012:1 Ansöknings- och kungörandeavgifter vid allmän domstol (Ju2012/7856/DOM). Rapporten innehåller förslag till nya principer för avgiftsuttag, nya högre nivåer för avgifterna och införande av en tilläggsavgift för mål som överlämnas till tingsrätt från bl.a. . författningsförslag finns i bilaga 1. Rapporten har remitterats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Regeringen har i budgetpropositionen bedömt att avgifterna i de allmänna domstolarna bör höjas samt att de nya avgiftsnivåerna kan träda i kraft (prop. 2013/14:1, utg.omr. 4, s. 57). I lagrådsremissen behandlas lagförslagen i . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet har i huvudsak lämnat förslagen utan erinran, men har haft synpunkter på förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619). Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 4.6. I förhållande till lagrådsremissen har även vissa språkliga justeringar gjorts. 4.1Ansökningsavgifter i de allmänna domstolarna m.m. I förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna (avgiftsförordningen) finns bestämmelser om avgifter för ansökningar i allmän domstol. Förordningen innehåller även bestämmelser om avgifter för kungörande i konkurs- och ackordsärenden. En ansökningsavgift ska betalas av den som inleder ett mål eller ärende i domstol (2 § avgiftsförordningen). Ansökningsavgiftens storlek framgår av en avgiftslista som utgör en bilaga till förordningen. Avgiftslistan, som är uttömmande, listar olika typer av mål och ärenden. Här kan som exempel nämnas att kostnaden för att ansöka om stämning i tvistemål är och att ansökningsavgiften för flertalet domstolsärenden är . Ansökningsavgiften ska betalas när ett mål eller ärende inleds (4 § avgiftsförordningen). Om ansökningsavgiften inte betalas ska domstolen förelägga käranden eller sökanden att betala den (42 kap. 3 § och 47 kap. 3 § [RB] och 9 § lagen [1996:242] om domstolsärenden [ÄL]). Om käranden eller sökanden inte följer ett föreläggande att betala föreskriven ansökningsavgift ska domstolen avvisa ansökan (42 kap. 4 § Prop. 2013/14:77 och 47 kap. 4 § RB samt 10 § ÄL). I vissa fall är en kärande eller en sökande befriad från skyldigheten att betala ansökningsavgift (3 § avgiftsförordningen). Det gäller t.ex. den som ansöker om att själv bli försatt i konkurs. Inte heller en part som har beviljats rättshjälp behöver betala ansökningsavgift (19 § rättshjälpslagen [1996:1619]). Om en part redan har betalat ansökningsavgift när rättshjälp beviljas ska ansökningsavgiften betalas tillbaka (5 § avgiftsförordningen). Ansökningsavgiften är en ersättningsgill rättegångskostnad i tvistemål (18 kap. 8 och 8 a §§ RB). Dessa bestämmelser är även tillämpliga i mål om enskilt åtal (31 kap. 11 § RB) och i domstolsärenden där enskilda är motparter till varandra (32 § ÄL). Detta innebär att en kärande, målsägande eller sökande som har betalat en ansökningsavgift kan få ersättning av motparten för avgiften om hans eller hennes talan bifalls. Vid sidan av möjligheten att genom ansökan om stämning väcka en talan i domstol med ett yrkande om att någon ska fullgöra en förpliktelse finns enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning (BfL) en möjlighet att göra en ansökan om betalningsföreläggande eller handräckning hos . En utgångspunkt är att yrkandet inte är tvistigt och att muntlig bevisning inte åberopas. Handläggningen sker i ett skriftligt summariskt förfarande, som i princip syftar till att kontrollera om svaranden har någon invändning mot sökandens krav (prop. 1989/90:85 s. 18). Om svaranden inte i rätt tid bestrider ansökan avslutar förfarandet genom att meddela ett verkställbart utslag i enlighet med ansökan (42 § BfL). Om svaranden däremot bestrider ansökan, kan sökanden begära att målet överlämnas till tingsrätt för fortsatt handläggning (33–36 §§ BfL). Målet kan även överlämnas till tingsrätt om svaranden ansöker om återvinning av ett meddelat utslag (52–54 §§ BfL). I tingsrätten handläggs målet enligt bestämmelser om rättegången i tvistemål. Talan anses därvid väckt när ansökan om betalningsföreläggande eller handräckning kom in till . De av sökanden ingivna handlingarna anses som en stämningsansökan och stämning anses utfärdad när tingsrätten förordnar om målets handläggning (60 § BfL). På motsvarande sätt finns en möjlighet att ansöka om administrativ hävning av en registrerad firma eller ett registrerat varumärke i stället för att väcka talan vid tingsrätt (16 b § firmalagen [1974:156] respektive 3 kap. 5 § varumärkeslagen [2010:1877]). Ansökan om administrativ hävning av en firma görs hos den förvaltningsmyndighet som är registreringsmyndighet för den aktuella firman – i flertalet fall – medan ansökan om administrativ hävning av ett varumärke görs hos . Förfarandet för administrativ hävning är framför allt avsett att användas som ett snabbt, enkelt och billigt förfarande för hävning i fall som inte är tvistiga (jfr prop. 2009/10:225 s. 223 f. och 370). Förfarandet är utformat med den summa- 2013/14:77 riska processen hos som förebild (prop. 2009/10:225 s. 227 f. och s. 371). Även när det gäller administrativ hävning kan således frågan komma under domstols prövning dels om innehavaren av en firma eller ett varumärke bestrider ansökan om hävning (16 j § firmalagen respektive 3 kap. 13 § varumärkeslagen), dels om innehavaren ansöker om återvinning av registreringsmyndighetens beslut om hävning (16 m § firmalagen respektive 3 kap. 16 § varumärkeslagen). Efter överlämnande till tingsrätten handläggs även nu aktuella mål enligt regler om rättegången i tvistemål. På motsvarande sätt som för ansökan om betalningsföreläggande och handräckning anses talan väckt när ansökan om hävning kom in till registreringsmyndigheten (16 p § firmalagen och 3 kap. 19 § varumärkeslagen). Vidare anses de handlingar som sökanden gett in som en stämningsansökan och stämning anses utfärdad när tingsrätten förordnar om målets fortsatta handläggning. Den som använder sig av det summariska förfarandet betalar en ansökningsavgift hos den handläggande förvaltningsmyndigheten. Enligt nu gällande avgiftsnivåer är kostnaden för att ansöka om administrativ hävning hos t.ex. och , medan kostnaden för en ansökan om betalningsföreläggande eller handräckning hos är . När målet lämnas över till tingsrätten för fortsatt handläggning betalas enligt nuvarande ordning ingen ytterligare avgift. När tingsrätten avgör målet kan sökanden, om han eller hon är vinnande part, få ersättning för ansökningsavgiften i förvaltningsmyndigheten som en rättegångskostnad. 4.3En tilläggsavgift bör införas Regeringens bedömning: Om ett mål om betalningsföreläggande eller handräckning överlämnats från till en tingsrätt för fortsatt handläggning, bör en tilläggsavgift tas ut av käranden. Detsamma bör gälla om ett ärende om administrativ hävning av firma eller varumärke överlämnats från berörd registreringsmyndighet. Tilläggsavgiften bör betalas till tingsrätten. bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte några invändningar mot bedömning att en tilläggsavgift bör införas. Bland dem finns Attunda tingsrätt, , , , , Statskontoret¸ (), och . Hovrätten för anför att ett sådant nytt inslag i avgiftssystemet som har till främsta syfte att utgöra ett ekonomiskt styrmedel enligt hovrättens mening bör belysas ytterligare – från såväl praktiska som principiella utgångspunkter – innan det genomförs. anför att införandet framstår som en ren konsekvens av förslag på kraftigt höjda avgifter och den diskrepans som därmed uppstår i förhållande till mål som inleds genom ansökan om gift är exempelvis inte föreslagen vad gäller prövning i hovrätt. För de ansökningar om betalningsföreläggande som endast avser delar av ursprungsfordran eller upplupen ränta kan, om fordringsägaren väljer att fullfölja sin talan, förslaget leda till oproportionerliga kostnader för en enskild. menar att de överväganden som utifrån vad som gäller för mål om betalningsföreläggande förs fram till förmån för en tilläggsavgift huvudsakligen inte gör sig gällande för mål om administrativ hävning av varumärke eftersom en ansökan om hävning av varumärkesregistrering inte bestrids i andra syften än att upprätthålla registreringen. anser att en översyn bör göras av den ansökningsavgift som tas ut i ett ärende om administrativ hävning eftersom tilläggsavgiften enligt förslag jämte den ansökningsavgift som tas ut av kommer att understiga den ansökningsavgift som sökanden skulle ha betalat om målet hade inletts genom en ansökan om stämning. Skälen för regeringens bedömning: De svenska domstolsavgifterna är i ett europeiskt perspektiv mycket låga och har inte räknats upp på . Regeringen har i budgetpropositionen bedömt att ansökningsavgifterna i allmän domstol bör höjas (prop. 2013/14:1, utg.omr. 4 s. 57). Med höjda avgifter kan, som påpekat, i vissa fall kostnaderna i högre grad än med nuvarande avgiftsnivåer komma att överstiga tvisteföremålets värde. Som anförs i budgetpropositionen bör de nya avgiftsnivåerna självfallet bestämmas så att de inte kommer i konflikt med medborgarnas grundläggande rätt till domstolsprövning (prop. 2013/14:1, utg.omr. 4, s. 57). Regeringen avser att i förordning återkomma med de nya avgifterna för mål och ärenden i domstol. Avsikten är att de nya avgiftsnivåerna ska träda i kraft . Genom den höjning av ansökningsavgifterna som regeringen avser att genomföra kommer det, i vart fall så länge inte även avgifterna för de summariska förfarandena hos och registreringsmyndigheterna för firma och varumärke ses över, uppstå en mer märkbar skillnad mellan ansökningsavgiften hos förvaltningsmyndighet och ansökningsavgiften i tingsrätt än med nuvarande avgiftsnivåer (jfr avsnitt 4.1 och 4.2). Fråga uppkommer om det mot den bakgrunden, i enlighet med uppfattning, finns anledning att införa en tilläggsavgift för de mål och ärenden som överlämnas till tingsrätt från förvaltningsmyndighet. Det finns skäl att överväga frågan utifrån såväl praktiska som principiella utgångspunkter. Frågan om införande av en tilläggsavgift har övervägts tidigare . Första gången frågan togs upp var av . Utredningen, som bl.a. gjorde en översyn av avgifterna vid tingsrätt, föreslog att det skulle införas en tilläggsavgift för att hindra att en borgenär inleder en process genom en ansökan om betalningsföreläggande i syfte att undgå en högre ansökningsavgift i tingsrätt (Ds B 1980:7 Avgifter vid tingsrätt m.m., s. 13, 147–150 och 168). Regeringen berörde aldrig förslaget i det fortsatta lagstiftningsarbetet (prop. 1981/82:31 och prop. 1986/87:26). I samband med att övertog handläggningen av den summariska processen togs frågan om en tilläggsavgift upp på nytt. I det lagstiftningsärendet uttalade regeringen att eftersom en avgift för den fortsatta hanteringen inte togs ut i samband med att målen hänsköts till vanlig rättegång, borde detta inte heller ske i det nya systemet när målen inleddes hos (prop. 1989/90:85 s. 73). har, liksom , motiverat införandet av en tilläggsavgift med att höjda ansökningsavgifter i domstol innebär en risk för att den summariska processen används i huvudsakligt syfte att undgå den högre ansökningsavgiften i domstol. Det kan enligt regeringens uppfattning finnas visst fog för dessa farhågor. Ett sådant scenario skulle innebära att avgiftshöjningen får negativa bieffekter i form av merarbete för berörda förvaltningsmyndigheter, en mindre ändamålsenlig handläggning av målen och ärendena i fråga och uteblivna inkomster för staten. Detta talar för införandet av en tilläggsavgift. Det finns, som också varit inne på, ytterligare skäl för att införa en tilläggsavgift. En allmän utgångspunkt är att den som vänder sig till allmän domstol och tar dess tjänster i anspråk också ska bidra till att täcka den kostnad som uppkommer genom detta (jfr prop. 1964:75 s. 309 och 1981/82:31 s. 6). Kännetecknande för ett mål om betalningsföreläggande eller handräckning som överlämnats från till tingsrätt är att det inte skett någon materiell prövning hos myndigheten. Detta utgör en principiell skillnad i förhållande till mål som överklagats från förvaltningsmyndighet. Samma sak som gäller för mål om betalningsföreläggande och handräckning gäller för ärenden om administrativ hävning av firma eller varumärke. När ett mål om betalningsföreläggande eller handräckning eller ett ärende om hävning av firma eller varumärke överlämnats till tingsrätt handlägger tingsrätten därför målet som om talan väckts genom ansökan om stämning. När ansökningsavgifterna i domstol höjs får den som ger in en ansökan om stämning till tingsrätt i högre grad än med nuvarande avgiftsnivåer bidra till att täcka kostnaderna för förfarandet i domstol. Den som har inlett ett summariskt förfarande i förvaltningsmyndighet men där målet eller ärendet överlämnats till tingsrätt tar domstolens tjänster i anspråk i samma utsträckning som den som väcker talan genom ansökan om stämning. Det är därför rimligt att han eller hon också bidrar till statens kostnader för förfarandet i domstol.