prop · H103228d2 · 2014-05-12 00:00:00 — Exponeringsbeloppet för beräkning av riskvägda expone ringsbelopp för förvärvade fordringar ska motsvara det värde som fastställs i enlighet med punkt 1 minus kapitalbaskrav för utspädningsrisk före kreditriskreducerande åtgärder. 7.Om en exponering har formen av värdepapper eller råva ror som sålts, ställts som säkerhet eller lånats ut inom ramen för repor eller värdepappers- eller råvarulån, transaktioner med långfristig avveckling och marginallån, ska exponeringsbeloppet motsvara värdepapperens eller råvarornas värde enligt artikel 24. Om den fullständiga metod för finansiella säkerheter som anges iartikel 223 används, ska exponeringsbeloppet ökas med den volatilitetsjustering som är tillämplig för dessa värdepapper eller råvaror enligt den artikeln. Exponeringsbeloppet för repor, vär depappers- eller råvarulån, transaktioner med långfristig avveck ling och marginallån kan fastställas i enlighet med antingen kapitel 6 eller artikel 220.2. 8.Exponeringsvärdet för följande poster ska beräknas som det belopp som inte utnyttjats av åtagandet multiplicerat med en konverteringsfaktor. Instituten ska använda följande konver teringsfaktorer i enlighet med artikel 151.8 för exponeringar mot företag, institut, nationella regeringar och centralbanker: a)För låneramar som när som helst är villkorslöst återkalleliga av institutet utan förhandsanmälan eller som automatiskt kan annulleras om låntagarens kreditvärdighet försämras ska en konverteringsfaktor på tillämpas. För att kunna tillämpa en konverteringsfaktor på ska instituten aktivt övervaka gäldenärens finansiella ställning och de interna kontrollsystemen ska göra det möjligt att upp täcka en försämring av gäldenärens kreditkvalitet. Outnytt jade låneramar kan betraktas som villkorslöst återkalleliga, om villkoren tillåter institutet att annullera dem i den ut sträckning som lagstiftningen om konsumentskydd och an knutna områden medger. b)För kortfristiga remburser där levererade varor utgör säkerhet ska en konverteringsfaktor på tillämpas för både det öppnande och bekräftande institutet. c)För outnyttjade köpåtaganden för rullande förvärvade ford ringar, vilka kan återkallas villkorslöst eller annulleras när som helst av institutet utan förhandsanmälan, ska en kon verteringsfaktor på tillämpas. För att kunna tillämpa en konverteringsfaktor på ska instituten aktivt övervaka gäldenärens finansiella ställning och de interna kontrollsyste men ska göra det möjligt att upptäcka en för sämring av gäldenärens kreditkvalitet. L 176/108 Europeiska unionens officiella tidning d)För övriga låneramar, note issuance facilities (NIF) och revol ving underwriting facilities (RUF) ska en konverteringsfaktor på tillämpas. e)Institut som uppfyller kraven för användning av egna skatt ningar av konverteringsfaktorer enligt avsnitt 6 får använda sina egna skattningar av konverteringsfaktorer för olika pro dukttyper enligt leden a–d, under förutsättning att de behö riga myndigheterna tillåter det. 9.Om ett åtagande avser en förpliktelse att ingå ett annat åtagande ska den lägre av de två konverteringsfaktorerna för de enskilda åtagandena användas. 10.För alla övriga poster utanför balansräkningen utom de som nämns i punkterna 1–8, ska exponeringsbeloppet vara lika med följande procentandelar av postens värde: a)om det är en högriskpost. b)om det är en medelriskpost. c)om det är en medel-/lågriskpost. d)om det är en lågriskpost. Vid tillämpning av denna punkt ska poster utanför balansräk ningen indelas i riskkategorier enligt bilaga I. 1.Exponeringsbeloppet för aktieexponeringar ska vara det redovisade värdet efter särskilda kreditriskjusteringar. 2.Exponeringsbeloppet för aktieexponeringar utanför balans räkningen ska vara det nominella värdet efter nedsättning av det nominella värdet genom kreditriskjusteringar specifika för denna exponering. Exponeringsbeloppet för övriga motpartslösa tillgångar ska vara det redovisade värdet efter särskild kreditriskjustering. A v s n i t t 6 K r a v p å i n t e r n m e t o d e n U n d e r a v s n i t t 1 R i s k k l a s s i f i c e r i n g s s y s t e m 1.Om ett institut använder flera riskklassificeringssystem, ska motiven för valet av system för en viss gäldenär eller en viss transaktion dokumenteras och tillämpas på ett sådant sätt att det avspeglar risknivån på ett tillfredsställande sätt. 2.Kriterier och metoder för riskklassificering ska periodiskt ses över för att fastställa om de är lämpliga med hänsyn till den aktuella portföljen och de yttre förutsättning arna. 3.Om ett institut använder direkta skattningar av riskpara metrar för enskilda gäldenärer eller exponeringar får dessa be traktas som estimat hänförliga till en tillämpning av en kon tinuerlig riskklasskala. Strukturen i riskklassificeringssystem för exponeringar mot företag, institut och nationella regeringar samt centralbanker ska uppfylla följande krav: a)Ett riskklassificeringssystem ska beakta gäldenärens och transaktionens särskilda riskegenskaper. b)Ett riskklassificeringssystem ska ha en riskklasskala för gäl denärer som uteslutande är uttryck för en kvantifiering av risken för gäldenärens fallissemang. Riskklasskalan för gälde närer ska ha minst sju klasser för ej fallerande gäldenärer och en klass för fallerande gäldenärer. c)Ett institut ska dokumentera sambandet mellan riskklasserna i form av den nivå för fallissemangsrisken som varje klass innebär och de kriterier som används för att särskilja den nivån för fallissemangsrisken. d)Institut vilkas portföljer är inriktade på ett särskilt marknads segment och ett visst intervall vad gäller risk för fallissemang ska ha tillräckligt många riskklasser inom detta intervall för att undvika en alltför stor koncentration av gäldenärer inom en viss klass. Betydande koncentrationer inom en enskild klass ska motiveras genom övertygande empiriska belägg för att riskklassen täcker ett tillräckligt smalt PD-spann och att alla gäldenärers fallissemangsrisk inom denna klass ligger inom detta spann. Europeiska unionens officiella tidning L 176/109 e)För att de behöriga myndigheterna ska tillåta användning av egna skattningar av LGD för beräkning av kapitalbaskrav ska ett riskklassificeringssystem omfatta en särskild klassificering av exponeringarna som enbart tar fasta på LGD-relaterade transaktionssärdrag. Definitionen av varje riskklass ska inne fatta både en beskrivning av hur exponeringar hänförs till klassen i fråga och en beskrivning av de kriterier som an vänds för att fastställa klassernas olika risknivåer. f)Betydande koncentrationer inom en enskild riskklass ska motiveras genom övertygande empiriska bevis om att klas sen täcker ett tillräckligt smalt LGD-spann och att risken i fråga om alla exponeringar inom denna klass ligger inom detta spann. 2.Institut som använder metoderna i artikel 153.5 för att fastställa riskvikt för exponeringar som utgör specialutlåning är undantagna från kravet på att ha en riskklasskala för gäldenärer som uteslutande är uttryck för en kvantifiering av risken för gäldenärens fallissemang avseende dessa exponeringar. Dessa institut ska för sådana exponeringar ha minst fyra klasser för ej fallerande gäldenärer och minst en klass för fallerande gälde närer. 3.Strukturen i riskklassificeringssystemen för hushållsexpo neringar ska uppfylla följande krav: a)Riskklassificeringssystem ska avspegla både gäldenärs- och transaktionsrisk, och de ska beakta alla relevanta gäldenärs- och transaktionsspecifika egenskaper. b)Riskdifferentieringen mellan riskklasserna ska säkerställa att antalet exponeringar i en viss riskklass räcker för att göra en ändamålsenlig kvantifiering och validering av förlustens egenskaper inom respektive klass. Exponeringarnas och gäl denärernas fördelning över riskklasserna ska vara sådan att alltför stora koncentrationer undviks. c)Processen att hänföra exponeringar till riskklasser ska skapa en lämplig riskdifferentiering, gruppera tillräckligt homogena exponeringar och tillåta en exakt och konsekvent uppskatt ning av förlustens egenskaper inom respektive klass. För förvärvade fordringar ska grupperingen avspegla säljarens kravnivå för att ta på sig risk och sammansättningen av dennes kundkrets. Instituten ska beakta följande riskfaktorer när de hänför exponeringar till riskklasser: a)Motparternas riskegenskaper. b)Transaktionernas riskegenskaper, även beträffande slag av produkt eller säkerhet eller av båda. Instituten ska särskilt beakta fall där samma säkerhet ställs för flera exponeringar. c)Misskötsel, såvida inte ett institut kan styrka för den behö riga myndigheten att misskötsel inte är en väsentlig riskdri vare för exponeringen. Ett institut ska ha särskilda definitioner, processer och kriterier för att hänföra exponeringar till riskklasser inom ett riskklassificeringssystem som uppfyller följande krav: a)Definitionerna och kriterierna för riskklasser ska vara till räckligt detaljerade för att de som ansvarar för klassifice ringar konsekvent ska kunna åsätta gäldenärer eller expone ringar som representerar liknande risk samma riskklass. Kon sekvens ska uppnås mellan verksamhetsgrenar, avdelningar och geografiska lokaliseringar. b)Dokumentationen om riskklassificeringsprocessen ska göra det möjligt för tredje man att förstå varför exponeringar har hänförts till vissa riskklasser, reproducera tilldelningen av riskklass och utvärdera riktigheten av en tilldelning till en riskklass. c)Kriterierna ska även överensstämma med institutets interna utlåningsnormer och dess policy för behandling av problem tyngda gäldenärer och exponeringar. Ett institut ska beakta all relevant information när de hänför gäldenärer och exponeringar till riskklasser. Informatio nen ska vara aktuell och göra det möjligt för institutet att för utse exponeringens framtida utveckling. Ju mindre information ett institut har, desto försiktigare ska det vara vid åsättande av riskklasser för exponeringar mot gäldenärer och faciliteter. Om ett institut använder en extern rating som primär faktor för att fastställa en intern riskklassificering, ska institutet säkerställa att det också beaktar övrig relevant information. När det gäller exponeringar för företag, institut, nationella regeringar och centralbanker samt för aktieexponeringar i de fall ett institut tillämpar PD/LGD-metoden i artikel 155.3, ska klas sificeringen av exponeringar ske enligt följande krav: a)Alla gäldenärer ska hänföras till en riskklass inom ramen för processen för godkännande av krediter. b)Vad gäller de exponeringar för vilka ett institut av den be höriga myndigheten har erhållit tillåtelse att använda egna skattningar av LGD-värden och konverteringsfaktorer i enlig het med artikel 143 ska alla exponeringar även åsättas en produktriskklass inom ramen för processen för godkännande av krediter. L 176/110 Europeiska unionens officiella tidning c)Institut som använder metoderna i artikel 153.5 för att fast ställa riskvikt för exponeringar som utgör specialutlåning ska hänföra dessa exponeringar till riskklasser enligt arti kel 170.2. d)Alla enskilda juridiska personer mot vilka institutet är expo nerat ska bedömas individuellt. Ett institut ska ha en lämplig policy för behandling av enskilda gäldenärer och grupper av kunder med inbördes anknytning. e)Alla exponeringar mot samma gäldenär ska hänföras till samma riskklass, oavsett om det finns skillnader mellan de särskilda transaktionernas natur. I de fall förekomsten av flera olika exponeringar får leda till att samma gäldenär hän förs till flera klasser ska dock följande beaktas: i)Transfereringsrisk, som är avhängig av om exponeringen avser belopp i inhemsk eller främmande valuta. ii)Garantier som ställs för en exponering får beaktas genom anpassning av tilldelningen av riskklass. iii)Lagstiftning om konsumentskydd, banksekretess eller an nan lagstiftning förbjuder utbyte av uppgifter om kun derna. 2.För hushållsexponeringar ska alla exponeringar hänföras till en riskklass inom ramen för processen för godkännande av krediter. Instituten ska skriftligt redovisa de situationer då medarbe tare efter eget omdöme får göra avvikelser från in- eller utdata i klassificeringsprocessen och ange vilka medarbetare som ansva rar för att sådana avvikelser godkänns. Instituten ska dokumen tera sådana avvikelser och ange vilka som ansvarar för dem. Instituten ska också analysera utvecklingen av de exponeringar som hänförs till en annan riskklass till följd av sådana avvikel ser. Analysen ska även innehålla en bedömning, person för person, av utvecklingen av exponeringar vilkas riskklass har ändrats av en viss individ. För exponeringar mot företag, institut, nationella rege ringar och centralbanker samt för aktieexponeringar i de fall ett institut tillämpar PD/LGD-metoden i artikel 155.3 ska risk klassificeringen uppfylla följande integritetskrav: a)Riskklassificeringar och återkommande översyner av dem ska utföras eller godkännas av en oberoende part som inte har någon direkt av besluten att lämna krediten. b)Instituten ska se över riskklassificeringarna minst en gång och anpassa klassificeringen, om resultatet av över synen inte motiverar den gällande klassificeringen. Högrisk gäldenärer och problemexponeringar ska ses över oftare. In stituten ska göra en ny riskklassificering, om väsentlig infor mation om gäldenären eller exponeringen blir tillgänglig. c)Instituten ska ha en effektiv process för att skaffa och upp datera relevant information om riskprofiler för gäldenärer som påverkar PD-värden och om riskprofiler för transaktio ner som påverkar LGD-värden eller konverteringsfaktorer. 2.När det gäller hushållsexponeringar ska ett institut minst en gång se över gäldenärs- och produktriskklassificeringar och anpassa klassificeringen, om resultatet av översynen inte motiverar fortsatt användning av den gällande klassificeringen, eller se över förlustegenskaper och grad av misskötsel när det gäller alla identifierade riskklasser, beroende på vad som är till lämpligt. Ett institut ska även minst en gång se över tillståndet för ett representativt urval av enskilda exponeringar inom varje riskklass för att säkerställa att de fortfarande ligger i rätt riskklass och anpassa klassificeringen, om resultatet av över synen inte motiverar fortsatt användning den gällande klassifi ceringen. 3.EBA ska utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn för de behöriga myndigheternas metoder för att utvärdera in tegriteten i riskklassificeringen och riskbedömningens regelmäs sighet och oberoende. ska överlämna dessa förslag till tekniska standarder för tillsyn till kommissionen . Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna 10-14 i förordning (EU) nr 1093/2010. Om ett institut använder statistiska modeller och andra meka niska metoder för att hänföra exponeringar till gäldenärs- och riskklasser ska följande villkor uppfyllas: a)Modellen ska ha god prognosförmåga och kapitalkraven får inte förvrängas genom modellen. De ingående variablerna ska utgöra en rimlig och ändamålsenlig grund för progno serna. Modellen får inte ha några väsentliga systematiska fel. Europeiska unionens officiella tidning L 176/111 b)Institutet ska ha inrättat en process för prövning av data som matas in i modellen innefattande en bedömning av uppgif ternas riktighet, fullständighet och lämplighet. c)De data som ligger till grund för utveckling av modellen ska vara representativa för populationen av institutets faktiska gäldenärer eller exponeringar. d)Institutet ska regelbundet validera modellen och därvid även övervaka hur modellen fungerar och hur stabil den är, se över modellspecifikationen och testa hur väl modellens re sultat överensstämmer med de faktiska utfallen. e)Institutet ska komplettera den statistiska modellen med be dömningar och övervakning från egna medarbetare för att se över modellbaserade riskklassificeringar och för att säker ställa att modellerna används på lämpligt sätt. Översynspro cesserna ska syfta till att hitta och begränsa fel som hänger samman med svagheter i modellen. Personlig bedömning ska beakta all relevant information som inte beaktas i modellen. Institutet ska dokumentera hur personlig bedömning och modellresultat ska kombineras. 1.Instituten ska dokumentera riskklassificeringssystemens ut formning och operativa detaljer. Dokumentationen ska styrka riskklassificeringssystemens överensstämmelse med kraven i detta avsnitt och ta upp områden som portföljdifferentiering, riskklassificeringskriterier, ansvar avseende de parter som risk klassificerar gäldenärer och exponeringar, frekvensen av över syner av riskklassificeringar och ledningens övervakning av risk klassificeringsprocessen. 2.Institutet ska dokumentera motiven till och den analys som ligger till grund för dess val av riskklassificeringskriterier. Ett institut ska dokumentera alla betydande förändringar av riskklassificeringsprocessen och dokumentationen ska möjlig göra identifiering av de förändringar av riskklassificeringsproces sen som har gjorts sedan de behöriga myndigheternas senaste översyn. Riskklassificeringens struktur, inklusive riskklassifice ringsprocessen och den interna kontrollstrukturen, ska också dokumenteras. 3.Instituten ska dokumentera de särskilda definitioner av fallissemang och förlust som används internt och säkerställa att de överensstämmer med definitionerna i denna förordning. 4.Om institutet använder statistiska modeller vid riskklas sificeringsprocessen, ska institutet dokumentera dessa metoder. a)tillhandahålla en detaljerad beskrivning av teori, antaganden samt matematisk och empirisk grund för fördelningen av estimat till riskklasser, enskilda gäldenärer eller exponeringar och de datakällor som har använts för estimat av modellen, b)fastställa en strikt statistisk process för validering av model len, vilken inkluderar utfallstest utanför den datamängd och den period som har använts vid kalibreringen, c)ange alla omständigheter under vilka modellen inte fungerar ändamålsenligt. Ett institut ska nöjaktigt kunna visa den behöriga myndig heten att kraven i denna artikel uppfylls, om ett institut har köpt ett riskklassificeringssystem eller en modell som används inom ett riskklassificeringssystem från tredje part och säljaren vägrar institutet tillgång eller begränsar institutets tillgång till information om metoden i riskklassificeringssystemet eller mo dellen eller bakomliggande data som har använts för utarbetan det av denna metod eller modell, på grundval av att sådan information utgör företagshemligheter. 1.Instituten ska samla in och lagra data om sina interna riskklassificeringar enligt vad som krävs i del åtta. 2.För exponeringar mot företag, institut, nationella rege ringar och centralbanker och för aktieexponeringar när ett in stitut använder PD/LGD-metoden enligt artikel 155.3 ska insti tuten samla in och lagra data om följande: a)Gäldenärernas och de godtagna garantigivarnas fullständiga riskklassificeringshistorik. b)Datum när riskklassificeringen gjordes. c)Viktiga data och metoder som har använts för att härleda riskklassificeringen. d)Namnet på den ansvariga för riskklassificeringen. e)Data om fallerade gäldenärer och exponeringars identitet. f)Datum för och omständigheterna kring dessa fallissemang. g)Data om PD-värden och den faktiska inträffade andelen fal lissemang inom olika riskklasser och data om migration mellan riskklasser. Institut som inte använder egna estimat av LGD-värden och konverteringsfaktorer ska samla in och bevara data om jämförelser av faktiska LGD-värden med de värden som anges i artikel 161.1 och av faktiska konverteringsfaktorer med de värden som anges i artikel 166.8. L 176/112 Europeiska unionens officiella tidning Institut som använder egna estimat av LGD-värden och konverteringsfaktorer ska samla in och bevara följande: a)Fullständig datahistorik avseende produktriskklassificering av exponeringar samt estimat av LGD-värden och konverte ringsfaktorer som hänger samman med varje riskklasskala. b)De datum då riskklassificeringarna gjordes och estimaten utfördes. c)Viktiga data och metod för beräkningen av exponeringarnas riskklassificering och estimat av LGD-värden och konverte ringsfaktorer. d)Namn på de personer som riskklassificerade exponeringarna och utförde estimaten av LGD-värden och konverteringsfak torer. e)Data om estimerade och faktiska LGD-värden och konverte ringsfaktorer för varje fallerad exponering. f)Data om exponeringens LGD-värde före och efter hänsyn stagande till en garanti eller ett kreditderivat för de institut som beaktar garantiers och kreditderivats kreditriskreduce rande effekter vid beräkning av LGD-värden. g)Data om förlustkomponenter för varje fallerad exponering. För hushållsexponeringar ska instituten samla in och lagra data om följande: a)Data som användes under processen för att hänföra expone ringar till riskklasser. b)Data om estimerade PD- och LGD-värden och om konver teringsfaktorer i samband med exponeringars riskklasser. c)Data om fallerade gäldenärer och exponeringars identitet. d)I fråga om fallerade exponeringar: data om de riskklasser som exponeringen var hänförd till före fallis semanget och om faktiska utfall avseende LGD-värden och konverteringsfaktorer. e)Data om förlustnivåer vad gäller kvalificerade rullande hus hållsexponeringar. Stresstester för bedömning av kapitalkrav Ett institut ska inrätta lämpliga stresstestprocesser för be dömning av sitt kapitalkrav. Stresstester ska bl.a. syfta till att identifiera eventuella händelser eller framtida förändringar av ekonomiska förhållanden som skulle kunna ha ofördelaktiga effekter på ett instituts kreditexponeringar och på bedömningen av institutets förmåga att hantera sådana förändringar. 2.Ett institut ska regelbundet utföra kreditriskstresstest för att bedöma effekten av vissa bestämda förhållanden på det to tala kapitalkravet för kreditrisk. Institutet får välja vilket test som ska användas, förutsatt att det godkänns av tillsynsmyn digheten. Testet ska vara meningsfullt och beakta effekterna av allvarliga, men rimliga, recessionsscenarier. Ett institut ska inom ramen för stresstestscenarierna bedöma migration mellan risk klasser i sin riskklassificering. Portföljer som utsätts för stresstest ska innehålla den övervägande majoriteten av ett instituts totala exponering. 3.Institut som tillämpar den behandling som anges i arti kel 153.3 ska som en del av sitt stresstestprogram undersöka effekterna av en försämring av kreditkvaliteten hos utfärdarna av kreditriskskydd, särskilt effekten om dessa inte längre upp fyller godtagbarhetskriterierna. U n d e r a v s n i t t 2 R i s k k v a n t i f i e r i n g Fallissemang med avseende på en viss gäldenär ska anses föreligga när någon eller båda av följande situationer har upp stått: a)Institutet anser att det är osannolikt att gäldenären kommer att betala sina kreditförpliktelser helt och hållet till institutet, moderföretaget eller något av dess dotterföretag, utan att institutet tillgriper åtgärder som att realisera säkerheter. b)Någon av gäldenärens väsentliga kreditförpliktelser gentemot institutet, moderföretaget eller något av dess dotterföretag är förfallen till betalning . De behöriga myndigheterna får ersätta de för exponeringar som är säkrade genom bostadsfastigheter eller små och medelstora företags kommersiella fastigheter i klas sen hushållsexponeringar och exponeringar mot offentliga organ. De gäller inte vid tillämpning av arti kel 127. Vid hushållsexponeringar får instituten tillämpa den definition av fallissemang som anges i första stycket leden a och b med avseende på en enskild kreditfacilitet snarare än i förhållande till en låntagares samtliga förpliktelser. 2.Följande ska gälla vid tillämpning av punkt 1 b: