prop · H103113 · 2014-04-01 00:00:00 — Dessa bestämmelser ska gälla för alla AIF-fonder, även specialfonder och andra AIF-fonder som marknadsförs till ickeprofessionella investerare. För fonder som marknadsförs till ickeprofessionella investerare kompletteras dock informationskraven med ett krav på att det för sådana fonder ska finnas ett faktablad (se även kapitel 7). Utredningen föreslår också bestämmelser om AIF-förvaltares skyldighet att regelbundet informera om exempelvis på vilka marknader och med vilka tillgångar AIF-fonderna handlar och vilka illikvida tillgångar som finns i fonderna. Detaljerade krav på vilken information som ska lämnas och hur ofta kommer att finnas i kommande genomförandeförordningar. Kontroll över onoterade företag och emittenter (kapitel 12) I detta kapitel föreslår utredningen bestämmelser som innebär att en AIF- förvaltare som får kontroll över ett onoterat företag måste lämna viss information till , företaget och investerarna. Kontroll över ett onoterat företag innebär enligt AIFM-direktivet att en AIF-fond, ensam eller tillsammans med andra fonder, har av rösterna i företaget. Om detta inträffar ska AIF-förvaltaren dels underrätta och företaget, dels avstå från vissa åtgärder som kan medföra att företaget töms på tillgångar. Detsamma gäller om AIF-fonderna förvärvar kontroll över en emittent, dvs. ett företag som hör hemma inom EES och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad. I kapitlet föreslås även bestämmelser som innebär att om en AIF-fond förvärvar eller överlåter aktier i ett onoterat företag så att innehavet passerar vissa tröskelvärden ska AIF-förvaltaren underrätta . Verksamhet över gränserna (kapitel 13) Bestämmelserna i om verksamhet över gränserna är i stora drag utformade som motsvarande regler i andra direktiv på värdepappersmarknadsområdet (t.ex. UCITS-direktivet och MiFID). som vill bedriva verksamhet över gränserna ska underrätta den behöriga myndigheten i sitt hemland som i sin tur ska vidarebefordra under- rättelsen till den behöriga myndigheten i det land där verksamheten ska 2013/14:113 bedrivas (värdland). Regeringen i AIFM-direktivet kompliceras dock av Bilaga 3 att särskilda regler är tillåtna om AIF-fonderna ska marknadsföras till icke-professionella investerare. Reglerna om verksamhet över gränserna avseende fonder och förvaltare med hemvist utanför EES (tredjeland) komplicerar saken ytterligare. Utredningen föreslår att de s.k. förvaltnings- och marknadsföringspassen genomförs genom bestämmelser om underrättelser om gränsöverskridande marknadsföring och förvaltning i de situationer när både AIF-förvaltaren och AIF-fonden är EES-baserade. I kapitlet föreslås också bestämmelser för de situationer då AIF-fonden eller AIF-förvaltaren, eller båda, har hemvist utanför EES. I dessa fall förutsätter verksamheten tillstånd från . Detta är dock en nationell reglering och innebär inte att AIF-förvaltaren därefter, med stöd av tillståndet i , kan bedriva verksamhet i övriga länder inom EES på motsvarande sätt som gäller enligt bestämmelserna om förvaltnings- och marknadsföringspassen. Dessa nationella bestämmelser om tillstånd kommer att behöva upphävas efter 2015, om kommissionen beslutar att reglerna i AIFM-direktivet om ett harmoniserat system med marknadsföringspass för tredjelandssituationer ska bli tillämpliga. I kapitlet behandlas även de regler i AIFM-direktivet som kan komma att bli tillämpliga för tredjelandssituationer. I korthet innebär dessa regler att en AIF-förvaltare hemmahörande utanför EES kan få tillstånd i ett land inom EES (referensland). Därefter har förvaltaren i princip samma möjligheter att bedriva verksamhet inom EES som en EES-baserad AIF-förvaltare. Detsamma gäller en AIF-förvaltare som är etablerad inom EES och som förvaltar AIF-fonder hemmahörande utanför EES. Om och när dessa regler ska börja tillämpas beror dock på beslut av kommissionen som kan förväntas efter 2015. ska ha utvärderat hur reglerna om förvaltnings- och marknadsföringspassen har fungerat och kommissionen får därefter besluta huruvida reglerna i AIFM-direktivet avseende harmonisering av tredjelandsituationer ska bli tillämpliga. Utredningen föreslår därför att dessa regler inte införs i den svenska lagen . De förslag som lämnas kan i stället utgöra underlag för ett lagstiftningsärende om och när kommissionen har fattat sitt beslut. Tillsyn och sanktioner m.m. (kapitel 14) Reglerna i AIFM-direktivet om tillsyn, den behöriga myndighetens befogenheter och sanktioner motsvarar i stor utsträckning tillsyns- och sanktionsreglerna i UCITS-direktivet och MiFID. Utredningen föreslår i dessa delar tillsynsbestämmelser och bestämmelser om ingripanden som motsvarar 10 kap. och 12 kap. I kapitlet föreslås också bestämmelser om överklagande av beslut. AIFM-direktivet innehåller i några fall regler om att en behörig myndighet, t.ex. vid oenighet mellan behöriga myndigheter i olika länder, får hänskjuta frågor till . Utredningen föreslår en bestäm- melse med sådan innebörd. Förslagens inverkan på skattekontrollen (kapitel 15) I detta kapitel konstateras att utredningens förslag inte påverkar tillämpningen av skattereglerna för fonder, eftersom genomförandet av AIFM- direktivet inte påverkar fondernas juridiska struktur – en AIF-fond som är ett aktiebolag är ett aktiebolag och en AIF-fond som är en specialfond är en kontraktuell fond – även efter genomförandet av AIFM-direktivet. Vissa tekniska justeringar föreslås dock för att tillämpningsområdet för kupongskattelagen och skyldigheten att lämna kontrolluppgifter m.m. ska vara oförändrat. Ikraftträdande och övergångsbestämmelser (kapitel 16) Utredningen föreslår att den nya lagen ska träda i kraft . Vissa övergångsbestämmelser föreslås som dels ger de berörda företagen tid att anpassa sig till den nya regleringen, dels innebär en förenkling för företag med tillstånd enligt LIF eller lagen om värdepappersmarknaden som behöver byta till tillstånd enligt den nya lagen. Förslagens konsekvenser (kapitel 17) Genomförande av AIFM-direktivet kommer att innebära en rad förändringar i det befintliga regelverket. Ändringarna kommer att innebära ökade kostnader för AIF-förvaltare, förvaringsinstitut och . För några av företagen, de som inte står under tillsyn, kommer förändringarna att vara mer genomgripande än för de företag, t.ex. värdepappersinstitut och fondbolag, som redan står under tillsyn. Utredningens lagförslag i bilaga 3 till betänkandet Förvaltare av alternativa investeringsfonder (SOU 2012:67) Förslag till lag om ändring i lagen (2013:0000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2013:0000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder dels att 1 kap. 6, 8 och 11 §§, 4 kap. 1, 2 och 7 §§, 5 kap. 3 och 4 §§, 6 kap. 3 §, 15 kap. 4 §, 16 kap. 1 § och 17 kap. 2 § samt rubriken till 5 kap. och rubriken närmast före 4 kap. 1 § och 5 kap. 3 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas 15 nya paragrafer i 5 kap. 10–24 §§, samt närmast före 5 kap. 10, 11, 14–21 och 23 §§ nya rubriker av följande lydelse. Lydelse enligt förslaget till (2013:0000) om förvaltare Med en AIF-förvaltares hemland avses det land inom EES där förvaltaren har sitt stadgeenliga säte. För icke EES-baserade AIF- förvaltare ska hänvisningar i denna lag till förvaltarens hemland i stället avse förvaltarens referensland. I det nya andra stycket införs en upplysning som är föranledd av genomförandet av reglerna om förvaltnings- och marknadsföringspassen för icke EES-baserade AIF-förvaltare samt att det i 11 § införs en definition av begreppet referensland. Genom ändringen genomförs artikel 4.1.q. Med en icke EES-baserad AIF- Med en icke EES-baserad AIF- förvaltares värdland avses det land förvaltares värdland avses det land, annat än referenslandet, i 1.förvaltar en AIF-fond som har sitt hemland där, eller 2.marknadsför andelar eller aktier i en AIF-fond, oberoende av vilket land som utgör fondens hemland. Ändringen i paragrafen är en konsekvens av att även icke EES-baserade AIF-förvaltare omfattas av det harmoniserade regelverket för AIF- förvaltare. Tillstånd som AIF-förvaltare ska sökas i det land inom EES som utgör den icke EES-baserade AIF-förvaltarens referensland. Definitionen av referensland finns i 11 § 23. Ändringen i förevarande paragraf tydliggör att förvaltaren bedriver verksamhet med stöd av förvaltnings- eller marknadsföringspassen även i ett eller flera länder inom EES än det i vilket förvaltaren har beviljats tillstånd. Genom ändringen i paragrafen genomförs artikel 4.1.r iv–vi. 5. etablerad: a)för en AIF-fond: där fonden har tillstånd eller är registrerad, eller, om fonden varken har tillstånd eller är registrerad, där dess stadgeenliga säte finns, b)för en AIF-förvaltare: där dess stadgeenliga säte finns, c)för ett förvaringsinstitut: där dess stadgeenliga säte finns, d)för rättsliga representanter som är juridiska personer: där dess stadgeenliga säte finns, e)för rättsliga representanter som är fysiska personer: där per- 23. reglerad marknad: detsamma som avses i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepappersmarknaden, sonen har sin hemvist, 23. referensland: det land inom EES som fastställs i enlighet med 5 kap. 11 §, 24. reglerad marknad: detsamma som avses i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepappersmarknaden, 25. rättslig representant: en fysisk person som har sin hemvist i ett land inom EES eller en juridisk person som har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES, och som uttryckligen utsedd av en icke EES-baserad AIF-förvaltare handlar för en sådan förvaltares räkning gentemot myndigheter, kunder, organ och motparter till förvaltaren inom EES när det gäller förvaltarens skyldigheter enligt och rådets direktiv /61/EU av om förvaltning av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) Bilaga 4 24. specialfond: en AIF-fond som förvaltas enligt denna lag och uppfyller de särskilda villkoren i 12 kap., 25. specialföretag för värdepapperisering: ett företag vars enda syfte är att genomföra en eller flera värdepapperiseringstransaktioner i den mening som avses i artikel 1.2 i Europeiska förordning (EG) nr 24/2009 av om statistik över tillgångar och skulder hos finansiella företag som deltar i värdepapperiseringstransaktioner och annan lämplig verksamhet för att uppnå detta mål, och 26. startkapital: det kapital som avses i artikel 57 första stycket a och b i och rådets direktiv /48/EG. nr 1095/20101, 26. specialfond: en AIF-fond som förvaltas enligt denna lag och uppfyller de särskilda villkoren i 12 kap., 27. specialföretag för värdepapperisering: ett företag vars enda syfte är att genomföra en eller flera värdepapperiseringstransaktioner i den mening som avses i artikel 1.2 i Europeiska förordning (EG) nr 24/2009 av om statistik över tillgångar och skulder hos finansiella företag som deltar i värdepapperiseringstransaktioner och annan lämplig verksamhet för att uppnå detta mål, och 28. startkapital: det kapital som avses i artikel 57 första stycket a och b i och rådets direktiv /48/EG. Ändringen i paragrafen består i att det införs två nya definitioner, nämligen referensland och rättslig representant i punkterna 23 och 25, vilket i sin tur föranleder ny numrering för definitionerna som ursprungligen fanns i punkterna 23-26, samt att det görs ett tillägg i punkten 7, där innebörden av termen etablerad kompletteras. Fastställande av en icke EES-baserad AIF-förvaltares referensland ska alltså göras i enlighet med kriterierna i 5 kap. 11 §, och förfarandet redovisas i avsnitt 13.4.2. Att det ska finnas en utsedd rättslig representant för den icke EES-baserade förvaltaren i dess referensland utgör ett av villkoren för tillstånd (5 kap. 15 §). Den rättslige representanten kan vara såväl en juridisk som fysisk person som ska vara etablerad i referenslandet. All officiell korrespondens mellan behöriga myndigheter och förvaltaren och mellan EES-baserade investerare som har investerat i fonden och förvaltaren, ska ske genom den rättsliga representanten som alltså utgör förvaltarens kontaktperson. Den rättsliga representanten ska tillsammans med förvaltaren fullgöra funktionen regelefterlevnad i samband med förvaltarens förvaltning och marknadsföring. Ändringarna i paragrafen genomför artikel 4.1.u och 4.1.z. 1 EUT L 174, , s. 1 (Celex 2011L0061). Marknadsföring av AIF-fonder till En AIF-förvaltare med tillstånd enligt 3 kap. 1 § ska underrätta innan förvaltaren påbörjar marknadsföring till professionella investerare i av andelar eller aktier i en av för- AIF-fond som hör hemma i AIF-fond som hör hemma i och inte är en specialfond, och inte är en specialfond, AIF-fond som hör hemma i AIF-fond som hör hemma i ett annat land inom EES, eller ett annat land inom EES. AIF-fond som hör hemma i ett land utanför EES eller EES- baserad AIF-fond som inte upp- fyller villkoret i 2 § första stycket. AIF-förvaltaren ska se till att andelar eller aktier i inte marknadsförs till icke-professionella investerare i samt fastställa och vidta åtgärder som förhindrar sådan marknadsföring. En svensk AIF-förvaltare med tillstånd enligt 3 kap. 1 § får, efter tillstånd av , förvalta AIF-fonder som är etablerade i ett land utanför EES (ett tredjeland) och EES-baserade matar-AIF-fonder vars mottagar-AIF-fond, eller dess förvaltare, inte hör hemma inom EES (se 6 kap. 6 §). Sådana fonder har fått marknadsföras i till både professionella och icke-professionella investerare efter tillstånd från . Genom ändringen av paragrafen införs marknadsföringspass avseende icke EES-baserade AIF-fonder och AIF- fonder som inte uppfyller kraven i 2 § första stycket. För att sådana fonder ska få marknadsföras till professionella investerare i ska, i likhet med vad som gäller för EES-baserade AIF-fonder, underrättelseförfarandet enligt 5 och 6 §§ ha fullföljts. Därutöver ska villkoret i 2 § andra stycket vara uppfyllt. Till dess att kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 68.6 i AIFM-direktivet och de nationella bestämmelser som genomfört artikel 36 ska upphöra att gälla, får en svensk AIF-förvaltare som avser att marknadsföra sådana fonder till professionella investerare här i landet även fortsättningsvis ansöka om tillstånd enligt 3 §, i stället för att driva verksamheten med stöd av marknadsföringspasset. Ändringarna i paragrafen genomför artikel 35.1. Om marknadsföringen enligt 1 § avser en matar-AIF-fond ska också mottagar-AIF-fonden höra hemma inom EES och förvaltas av en EES-baserad AIF-förvaltare. Om marknadsföringen enligt 1 § 1 och 2 avser en matar-AIF-fond ska också mottagar-AIF-fonden höra hemma inom EES och förvaltas av en EES-baserad AIF- förvaltare. För marknadsföring av sådana AIF-fonder som avses i 1 § 3 krävs att 1. det finns skäl att anta att AIF- förvaltaren kommer att uppfylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, 2. det, mellan och tillsynsmyndigheten i det land, där den icke EES- baserade AIF-fonden eller mot- tagar-AIF-fonden hör hemma, finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av systemrisker, 3. det land där den icke EES- baserade AIF-fonden eller mot- tagar-AIF-fonden hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism, och 4. det, mellan och det land där den icke EES-baserade AIF-fonden eller mottagar-AIF- fonden hör hemma, finns en skriftlig överenskommelse som uppfyller bestämmelserna i artikel 26 i modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet. Ändringarna i paragrafen är föranledda av att även icke EES-baserade AIF-fonder och vissa matar-AIF-fonder nu får marknadsföras till professionella investerare i med stöd av marknadsföringspass. För sådan marknadsföring uppställs dock vissa krav som framgår av det nya andra stycket. Dessa krav motsvarar, såvitt avser punkterna 1–3 vad som gäller för tillstånd enligt 3 §. Av punkten 4, följer att det vid marknadsföring med marknadsföringspass därutöver krävs att det mellan berörda länder ska finnas överenskommelser om informationsutbyte i skatteärenden. Till skillnad från vad som gäller vid marknadsföring efter tillstånd enligt 3 §, måste förvaltaren uppfylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, inklusive bestämmelserna om förvaringsinstitut i 9 kap. Något undantag motsvarande det i 3 § tredje stycket finns inte i förevarande paragraf. Ändringarna i paragrafen genomför artikel 35.2. En AIF-förvaltare som avser att göra väsentliga ändringar av något som har angetts i en underrättelse eller i en ansökan om tillstånd för marknadsföring efter det att verksamheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till senast en månad innan ändringen Om det är fråga om en redan genomförd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras efter en sådan ändring. Om en planerad ändring innebär att AIF-förvaltaren eller dess förvaltning av en AIF-fond inte längre uppfyller kraven enligt denna lag utan onödigt dröjsmål meddela förvaltaren om att ändringen inte får genomföras. Om en ändring rör en AIF-fond som avses i 1 § 3 och finner att ändringen bör godtas, ska inspektionen utan dröjsmål informera Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten om ändringen, om 1.vissa AIF-fonder inte längre marknadsförs, eller 2.ytterligare AIF-fonder ska marknadsföras. ska även informera de behöriga myndigheterna i förvaltarens värdländer om ändringen. I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en AIF- förvaltare som genomfört väsentliga förändringar i strid mot denna bestämmelse. Enligt paragrafen har en AIF-förvaltaren en skyldighet att anmäla väsentliga ändringar. Det ska vara fråga om ändringar av sådant som ska framgå av en underrättelse enligt 5 § eller i en tillståndsansökan enligt detta kapitel. Av det nya tredje stycket framgår att är skyldig att informera och berörda myndigheter i AIF-förvaltarens värdländer såvitt avser godtagbara ändringar som innebär att vissa AIF-fonder inte längre ska marknadsföras eller att ytterligare fonder kommer att börja marknadsföras med stöd av marknadsföringspass. Av hänvisningen till 1 § 3 följer att det är fråga om icke EES-baserade AIF-fonder och matar- AIF-fonder som inte uppfyller kraven i 2 §. Hänvisningen till bestämmelser om ingripanden i 15 kap. som tidigare fanns i tredje stycket finns nu i stället i paragrafens nya fjärde stycke. Ändringarna i paragrafen genomför artikel 35.10 fjärde stycket. verksamhet i samt viss Marknadsföring av AIF- fonder till professionella investerare i En utländsk EES-baserad AIF- förvaltare som i sitt hemland har ett tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU får, utan tillstånd enligt denna lag, till professionella investerare i marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad EES- baserad AIF-fond. En utländsk EES-baserad AIF- förvaltare som i sitt hemland har ett tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU får, utan tillstånd enligt denna lag, till professionella investerare i marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad 2.icke EES-baserad AIF-fond, 3.matar-AIF-fond som inte uppfyller villkoren i 4 § första stycket. Marknadsföring av andelar eller aktier i andra AIF-fonder än specialfonder får inledas den dag då den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU har lämnats till . Paragrafen ändras för att genomföra AIFM-direktivets regler om marknadsföringspass för icke EES-baserade AIF-fonder och matar-AIF- fonder vars mottagarfond, eller dess förvaltare, inte hör hemma inom EES. Sådana fonder har även tidigare fått marknadsföras i men det har förutsatt tillstånd av , oavsett om marknadsföringen har riktats till professionella eller icke-professionella investerare. Genom tillägget i första stycket kan en utländsk, EES- baserad AIF-förvaltare nu välja att i stället marknadsföra sådana fonder med stöd av marknadsföringspass. Detta förutsätter dock, i likhet med vad som gäller vid marknadsföring av EES-baserade AIF-fonder, att underrättelseförfarandet enligt AIFM-direktivet har fullföljts, vilket följer av andra stycket. Därutöver ska villkoren i 4 § andra stycket vara uppfyllda. Till dess att kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 68.6 i AIFM-direktivet och de nationella bestämmelser som genomfört artikel 36 upphör att gälla, får en utländsk, EES-baserad AIF- förvaltare som avser att marknadsföra icke EES-baserade AIF-fonder och vissa matar-AIF-fonder till professionella investerare här i landet även fortsättningsvis ansöka om tillstånd enligt 5 §, i stället för att driva verksamheten med stöd av marknadsföringspasset. Motsvarande bestämmelse finns för svenska AIF-förvaltare i 4 kap. 1 § (i dess nya lydelse). Ändringarna av paragrafen genomför artiklarna 35.1. Om marknadsföringen enligt 3 § avser en matar-AIF-fond ska också mottagar-AIF-fonden höra hemma inom EES och förvaltas av en EES- baserad AIF-förvaltare. För marknadsföring av sådana AIF-fonder som avses i 3 § 2 eller 3 krävs att 1. det finns skäl att anta att AIF- förvaltaren kommer att uppfylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, 2. det, mellan och tillsynsmyndigheten i det land, där den icke EES- baserade AIF-fonden eller mot- tagar-AIF-fonden hör hemma, finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av systemrisker, 3. det land där den icke EES- baserade AIF-fonden eller mot- tagar-AIF-fonden hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism, och 4. det, mellan och det land där den icke EES-baserade AIF-fonden eller mottagar-AIF- fonden hör hemma, finns en skriftlig överenskommelse som uppfyller bestämmelserna i artikel 26 i modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet. Ändringarna i paragrafen är föranledda av att även icke EES-baserade AIF-fonder och vissa matar-AIF-fonder nu får marknadsföras till professionella investerare i av utländska, EES-baserade AIF- förvaltare med stöd förvaltarens verksamhetstillstånd i hemlandet. I likhet med marknadsföring av EES-baserade AIF-fonder med stöd av pass, ska underrättelseförfarandet som avses i AIFM-direktivet vara fullföljt. Därutöver krävs att villkoren enligt det nya andra stycket är uppfyllda, vilket förvaltarens hemlandsmyndighet ska bedöma (jfr 4 kap. 2 § andra stycket). Om har en avvikande åsikt i förhållande till den bedömning som förvaltarens hemlandsmyndighet har gjort såvitt avser punkterna 2 och 3, får inspektionen hänskjuta ärendet till , se 14 kap. 14 §. Ändringarna av paragrafen genomför artikel 35.2. Tillståndsplikt för icke EES- baserade AIF-förvaltare För att förvalta eller marknadsföra en AIF-fond inom EES krävs att en icke EES-baserad AIF-förvaltare har tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU. Tillstånd ska sökas hos , om är förvaltarens referensland. En icke EES-baserad AIF-förvaltare har tidigare endast fått marknadsföra förvaltade, EES-baserade och icke EES-baserade AIF-fonder i efter tillstånd av . Dessa förvaltare har alltså inte kunnat få tillstånd att förvalta specialfonder eller övriga AIF-fonder som hör hemma i . Något hinder mot detta finns i och för sig inte i AIFM-direktivet, och enligt nationell lagstiftning i andra länder inom EES kan sådan förvaltning ha tillåtits på dessa länders territorium även . Att nu också icke EES-baserade AIF-förvaltare ska vara verksamma inom EES på samma villkor som EES-baserade AIF- förvaltare, medför såväl skyldigheter som rättigheter för först nämnda förvaltare. Genom den nya paragrafens första stycke följer, utöver själva tillståndsplikten, att en icke EES-baserad förvaltare får förvalta EES- baserade AIF-fonder, och därmed också AIF-fonder som hör hemma i .