prop · H2031d4 · 2014-10-23 00:00:00 — Besparingarna är både av tillfällig och permanent karaktär såsom minskade kostnader för 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 konsulter, marknadsföring och andra påverkbara kostnadsposter. uppgick de totala administrativa kostnaderna till (året före ) som utgör både anslagsfinansiering och annan finansiering. Kostnaderna minskade således med , trots ökade kostnader för anpassningar till skärpta krav och ändrat regelverk för insättningsgarantin bl.a. när det gäller förkortad utbetalningstid. Finansieringen av de administrativa kostnaderna täcktes av från förvaltningsanslaget, av från garantiprograms- avgifter, av med avgifter från stabilitetsfonden och av från ersättningsfall inom investerarskyddet. Uppgifter om hur kostnaderna fördelas på olika verksamheter redovisas nedan i tabell 3.6. Av redovisningen framgår att skuldförvaltningen och privatmarknad är de dominerade verksamheterna sett till kostnaderna. Tabell 3.6 Fördelning av förvaltningskostnader 2013 I sin roll som statens internbank ansvarar Riks- gäldskontoret för att förvalta och utveckla den statliga betalningsmodellen samt att tillhanda- hålla den infrastruktur som de statliga myndig- heterna behöver för att genomföra sina betal- ningar och för att få tillgång till de anslagsmedel och lån som respektive myndighet blivit till- delad. 2 ändrades fördelningen av myndighetens gemensamma kostnader vilket förklarar varför åren före inte redovisas i denna tabell. Myndigheterna var mycket nöjda med den service och de tjänster som tillhanda- hållits av statens internbank. Nöjdkundindex låg kvar på det högsta värdet 95 av maximalt 100, vilket med marginal översteg Riksgälds- kontorets eget mål på 85. Stärkt säkerhet i statens betalningar Arbetet med att öka säkerheten och effektivi- teten i statens betalningsmodell fortgår löpande. utvecklades t.ex. områdena riskhantering och riskmedvetenhet i Riksgälds- kontorets utbildning om den statliga betal- ningsmodellen. I samband med riskanalysen 2013 uppmanade myndighet- erna att använda beloppsgränser, s.k. limiter, på bankkonton för utbetalningar. Med belopps- gränser minskar risken för felaktiga utbetalningar. Begränsningen kan gälla enskilda betalningar eller betalningar under en viss tidspe- riod. Överskrids beloppsgränsen stoppas betal- ningen. Arbete återstår med att inrätta ett myndighetsregister och denna fråga bereds inom . Kostnader för statens betalningar Genom de centrala ramavtalsupphandlingarna för betaltjänster som genom- för för samtliga myndigheter skapas goda förutsättningar för staten att ställa höga krav på affärsbankerna avseende de tjänster och den service de tillhandahåller. Av tabell 3.7 framgår att den genomsnittliga kostnaden för en statlig betalning är , vilket är oförändrat jämfört med föregående år. Tabell 3.7 Antal betalningar samt kostnader för betalningar i statens betalningssystem (miljoner kr) Kostnad/betalning (kr) Betalningsflödet över statens centralkonto var 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Statens internbank erbjuder myndigheter, affärsverk och vissa statliga bolag möjligheten att låna och placera medel hos . Myndigheternas investeringar i anläggnings- tillgångar finansieras genom lån hos Riksgälds- kontoret. Vid slut uppgick den samlade in- kronor, vilket motsvarar ökning med jämfört med . Ökningen kan i huvudsak förklaras av ökade behållningar för stabilitetsfonden, bl.a. som en följd av statens försäljning av aktier i . minskade sin inlåning med . Den samlade utlåningen uppgick till 481 mil- jarder kronor, vilket är en ökning med 118,7 mil- jarder kronor jämfört med . Ökningen kan till stor del förklaras av de lån i utländsk valuta som togs upp 2009 för vidarelåning till . Vid utgången av 2013 motsvarade vidareutlåningen till . Därtill ökade Centrala () lånevolym med statliga bolagens lån uppgick till 4,0 respektive vid utgången av 2013. genererade auktioner av utsläpps- rätter , motsvarande , till statskassan. Auktion- erna genomförs gemensamt på EU-nivå för flertalet av medlemsstaterna. ansvarar för att ta emot intäkter från auktionerna för den svenska statens räkning. Den första auktionen genomfördes . Riktlinjer för förvaltningen av statsskulden Riktlinjer för statsskuldens förvaltning beslutas av regeringen. lämnar förslag till riktlinjer innan beslut fattas. Förslaget remitteras även till för yttrande. Regeringen beslutar om den övergripande avvägningen mellan kostnad och risk genom att sätta ramarna för statsskuldsförvaltningen. Avvägningen görs främst genom besluten om skuldens sammansättning och löptid. När regeringen har fattat beslut om riktlinjer ansvarar för att de fastställda ramarna omsätts i den operativa förvaltningen av skulden. Statens upplåning och skuldförvaltning utvärderas av regeringen . Utvärderingen redovisas i en skrivelse som lämnats till . Åren däremellan redovisar regeringen sin preliminära syn på den genomförda statsskuldsförvaltningen i budgetpropositionen. överlämnades skrivelsen Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 2009–2013 (skr. 2013/14:196). Slutsatsen i skrivelsen är att statens upplåning och skuldförvaltning fungerat väl under hela utvärderingsperioden. De kvantitativa målen bedöms i huvudsak ha uppnåtts. Den externa granskare, som anlitat som stöd för utvärderingen, bedömer att uppfyller målsättningen om en kostnadseffektiv statsskuldsförvaltning. Den okonsoliderade statsskulden uppgick till vid slut, vilket motsvarar av BNP. Vid slut uppgick den totala vidareutlåningen för räkning till (ungefär motsvarande av BNP). utfärdar garantier och lån med kreditrisk till företag och annan verksamhet efter beslut av riksdag och regering. En garanti eller ett lån utfärdas antingen genom särskilda beslut eller genom lagar och förordningar om garanti- eller utlåningsprogram. Grundprincipen för garanti- och utlånings- modellen är att avgiften som tas ut ska motsvara statens förväntade kostnad (inklusive admini- strativa kostnader), såvida inte beslutat annat. Efter täckning av administrativa kostnader sätts avgifterna in på konto hos Riksgälds- kontoret, för finansiering av eventuella förluster som uppstår i verksamheten. Villkorat lånelöfte till SAS fick i uppdrag av regeringen (dnr Fi2012/271) att handlägga svenska statens del av ett villkorat lånelöfte till SAS, efter beslut (prop. 2012/13:46, bet. 2012/13:NU10, rskr. 2012/13:102). Svenska statens andel av den sammanlagda lånefaciliteten på var . Lånelöftet till SAS avslutades på bolagets begäran . Övriga garanti- och utlåningsuppdrag Aktiebolaget () har en låneram hos . Låneramen uppgår till för systemet med statsstödda exportkrediter. Det är fortfarande centralt för exportföretagen att få stöd med finansiering för att inte få sämre förutsättningar än sina konkurrenter och de facto gå miste om affärer eller få minskad konkurrenskraft internationellt. förvaltar en kreditgaranti till förmån för Eurofima, en organisation som ägs av ett antal statliga järnvägsbolag i . Åtagandet innebär att den svenska staten garanterar Eurofimas finansiering av järnvägsfordon tillsammans med övriga aktieägare . äger av aktierna i . Garantiåtagandet motsvarar ägarandelen, men är begränsat till max motsvarande (storleken på tecknat kapital). De utställda garantierna uppgick sammanlagt till vid utgången av 2013, vilket är en minskning med jämfört med . Minskningen beror främst på att kreditgarantin till Konsortiet krympte till följd av växelkursförändringar och konsortiets minskade upplåningsbehov. Tabell 3.8 Garantiportföljen 2009–2013 1 Tillgångar i garantiverksamheten består av behållning på räntekonto i , regressfordringar samt värdet av framtida avgifter. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Infrastrukturprojekt stod för av garantiåtagandena. Övriga garantiåtaganden rör främst pensioner till tidigare anställda i statliga (23,), (18,) samt finansiering (1,). garantierna ökat med 0,2 miljarder till 34,8 miljarder främst beroende på att ställde ut en ny garanti till Eurofima. Tillgångarna i garantiverksamheten, som utgörs av avgifter för utställda garantier för att täcka framtida förluster, regressfordringar och värdet av framtida avgifter, uppgick till . Reserveringen för förväntade förluster uppgick till . Vid sidan av detta finns garantier utställda av affärsverk och andra myndigheter på 1,9 mil- jarder kronor. utlåning med kreditrisk ökade med till (utlåningen till och är medräknad). Med en nedskrivning till följd av en förväntad kreditförlust på är lånestocken värderad till . I tabell 3.9 redovisas samlade utlåning med kreditrisk per inklusive lånen till och . Åren 2009–2011 betalade svenska staten ut i lån till . Lånet skulle enligt avtal vara återbetalt . Efter att gjort förtidsamorteringar på lånet om och om resterande är hela lånet nu återbetalt. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Tabell 3.9 Lån med kreditrisk hos Miljoner kronor, per är garantimyndighet enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti och lagen (1999:158) om investerarskydd. Sedan finanskrisen har en rad åtgärder vidtagits för att förbättra insättningsgarantin. Den maximala ersättningen har höjts till motsvarande . Garantin träder i kraft om ett institut går i konkurs eller när beslutar att insättningsgarantin ska träda in om medlen inte är tillgängliga för insättaren. slutförde den initiala prövningen av de omkring 2 500 konto- slag som används för att ta emot insättningar för att avgöra vilka som omfattas av insättnings- garantin. Nya kontoslag prövas löpande. inleddes även arbetet med att kontrollera att de institut som är anslutna till garantin kan tillhandahålla nödvändiga uppgifter för att ersättningen ska kunna betalas ut inom lagstadgad tid. uppkom inga ersättningsfall inom insättningsgarantin. genomförde en undersökning om allmänhetens kännedom om och förtroende för insättningsgarantin. En förutsättning för att insättningsgarantin ska bidra till finansiell stabilitet är att allmänheten 3Förslag till tilläggsavtal till avtal om lån till har överlämnats. Förslaget innebär att godkänna förtida amortering av lån hos IMF utan at amorteringsplanen på lånet från påverkas (prop. 2014/15:9). vet att skyddet finns och känner till dess villkor och omfattning. Undersökningen visade att av de tillfrågade känner till att det finns ett skydd för insättningar på konto. svarade att de inte tror att det finns något skydd. Grupper som i högre utsträckning känner till insättningsgarantin är män, personer som är , tjänstemän, egenföretagare och personer med stort eget sparande. kommer att analysera resultatet av undersökningen som underlag för beslut om vilka informationsinsatser som behöver göras. Effekten av insatserna kan sedan mätas i kommande undersökningar. Insättningsgarantin finansieras genom årliga avgifter från de drygt 140 institut som omfattas av garantin. Den årliga avgift som instituten betalar för garantin ska uppgå till ett belopp som motsvarar av insättningarna. uppgick avgiften till , vilket motsvarar av de garanterade insättningarna vid slutet av 2013. Avgifterna placeras i en fond som förvaltas av Kammarkollegiet på uppdrag av Riksgälds- kontoret. Placeringarna görs i statsobligationer och på ett räntebärande konto i Riksgälds- kontoret. Insättningsgarantifondens samlade värde vid slutet av 2013 var . Avkast- ningen blev -1,, vilket är en minskning års avkastning på . Minskningen beror främst på att marknadsvärdet på de statsobligationer som finns i fonden sjönk eftersom marknadsräntorna steg. Investerarskyddet uppgår till per kund och institut. Skyddet träder in när ett institut har gått i konkurs och kunden inte kan få ut sina värdepapper eller pengar. En årlig avgift för administrationen av skyddet betalas av de institut som är anslutna till investerarskyddet. Kostnader vid ett eventuellt ersättningsfall betalas däremot i efterhand av de institut som var anslutna för ersättningsfallet. aktiverades inte investerarskyddet. fakturerade de institut som vid tiden för ersättningsfallet i (2004) var anslutna till skyddet. Fem av dessa institut överklagade Förvaltningsrätten avslog dessa överklaganden. Samtliga institut överklagade till kammarrätten som också avslog överklagandena. Fyra institut har begärt prövningstillstånd hos . Något beslut i frågan om prövningstillstånd har ännu inte fattats. Utgången av processerna kan få betydelse för vilka kostnader de enskilda instituten slutligen får bära. är stödmyndighet enligt lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut (stödlagen). Bankgarantierna fortsätter att minska De två statliga stödprogram, garanti- och kapitaltillskottsprogrammen (se förordningen [2008:819] om statliga garantier till banker m.fl. och förordningen [2009:46] om kapitaltillskott till solventa banker m.fl.), som inrättades under finanskrisen stängdes för nyteckning . Syftet med programmen var att underlätta bankernas och bostadsinstitutens upplåning och därigenom ge bättre förutsättningar för företag och hushåll som behövde låna pengar. När det gäller garantiprogrammet ställdes de sista garantierna ut . Inga infrianden har behövt göras. är det bara som har garanterade skuldförbindelser kvar. De garanterade volymerna uppgick vid utgången av 2013 till , vilket är mindre än föregående år och mindre än när garantin var som störst 2009. var omfattningen av garantierna . I diagram 3.3 framgår de garanterade volymerna i miljarder kronor. De sista garantierna förfaller i mitten av 2015. Ga- rantierna, som bankerna betalar kvartalsvisa avgifter för, förväntas ge ett överskott på räknat från tidpunkten för programmets införande. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Diagram 3.3 Omfattning av åtagandet inom garantiprogrammet Endast en bank, , deltog. sålde staten sitt innehav i för . Med årliga utdelningar medräknade har innehavet genererat ett överskott till fonden på . gav () ett stödlån, där panten bestod av aktierna i och i försäkringsförmedlaren . När återkallade CIB:s banktillstånd realiserades panten och blev därmed ägare av de pantsatta bolagen. Dessa såldes kort därefter till och . I och med försäljningen av CIB kom överens med de nya ägarna om vinstdelning. Ett arrangemang rörande en norsk kreditportfölj har t.o.m. inbringat . Ett annat arrangemang är kopplat till tillgångar som CIB tog över från en betydande låntagare i banken. har de två överenskommelserna om vinstdelning gett staten inkomster på . Det sammanlagda överskottet från övertagandet av CIB uppgår till (netto). beslutade att inrätta en stabilitetsfond i form av ett konto i . I den mån fonden inte räcker till för att finansiera stödåtgärder finns en 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 obegränsad kredit att tillgå. Fonden skapades för att kunna finansiera framtida åtgärder inom ramen för stödlagstiftningen. Stabilitetsfondens värde ökade till , från . inbetalades i stabilitetsavgifter och som avser 2013 i bankgarantiavgifter in till fonden. Av tabell 3.10 nedan framgår fondens ställning . Tabell 3.10 Översikt, stabilitetsfonden Kapital, anslag till fonden Influtet CIB och MM (netto, exkl. Tillförd ränta på behållning Förvaltningskostnader (inkl. arvoden till De förvaltningskostnader som kan hänföras till uppdrag som stödmyndighet tas från stabilitetsfonden. sätts ett tak upp för stödmyndighetens kostnader. uppgick stödmyndighetens för- valtningskostnader till , vilket är lägre än det av regeringen beslutade kostnadstaket på . får högst användas för stödmyndigheten. De ackumulerade kostnaderna för stöd- myndigheten från starten av uppdraget uppgår till , varav är konsultkostnader. till kreditinstitut har till uppgift att pröva vissa tvister enligt stöd- lagen. har även till uppgift att pröva vissa ansök- ningar och överklaganden enligt lagen om insätt- ningsgaranti. Nämndens förvaltningskostnader belastar stabilitetsfonden, med undantag av kost- nader för insättningsgarantiärenden som belastar insättningsgarantifonden. Förvaltningskostnadstaket för har satts till . har hanterat internbanks- verksamheten i enlighet med uppsatta mål och uppdrag. Kostnaderna för betaltjänster har hållits konstanta och arbetet med att öka säker- heten i den statliga betalningsmodellen har fortsatt. Den årliga kundenkäten visar att myndigheterna är nöjda med internbankens tjänster och service. För perioden –2013 visade utvärderingen att statens upplåning och skuldförvaltning fungerat väl under hela utvärderingsperioden. Den externa granskaren bedömer att Riksgälds- kontoret uppfyller målsättningen om en kostnadseffektiv statsskuldsförvaltning. Nästa utvärderingsskrivelse avser perioden –2015 och kommer att överlämnas till . De utestående garantierna minskade , främst på grund av att kreditgarantin till Konsortiet minskat. Verksam- heten har bedrivits i enlighet med de mål och uppdrag som tilldelats. Inga nya fall gällande insättningsgarantin eller investerarskyddet har uppkommit. Undersökningen om allmänhetens kunskaper om insättningsgarantin är ett adekvat underlag för fortsatta insatser. anses ha hanterat uppgifterna i enlighet med sitt uppdrag och utifrån gällande mål. arbete med att minska kostnaderna och öka effektiviteten inom myndigheten har medfört lägre kostnader. har genom den viktiga uppgiften som statens centrala finansförvaltare och garantigivare m.m. agerat i enlighet med de mål som är uppställda för verksamheten. Med detta i beaktande bedöms nått upp till ställda mål i allt väsentligt. Inriktningen för statens internbanks är att fortsatt vidareutveckla säkerheten och effektiviteten i den statliga betalningsmodellen. ska redogöra för de samlade riskerna i den statliga betalningsmodellen. ska likt drivas i enlighet med målet om kostnads- minimering som riskerna beaktas. Förvaltningen ska även bedrivas inom ramen för de krav som penningpolitiken ställer. Inriktningen för garantiverksamheten är att fortsatt värna om de principer som utgör ramarna för garantimodellen. har i uppdrag att lämna en rapport till regeringen om riskerna i statens garanti- och kreditportfölj. Analysen ska utgå från statens kreditrisk och likviditetsrisk. Verksamheten med insättningsgarantin och investerarskyddet ska bedrivas effektivt och nå upp till fastställda krav. De två bankstödsprogrammen, garanti- och kapitaltillskottsprogrammen, stängdes för nya åtgärder . Om behov skulle uppstå kan programmen åter sättas i bruk med kort varsel. Flera förändringar av myndighetens verksamhetsområden kan vara aktuella framöver, bl.a. avseende insättningsgarantisystemet. Arbetet med att öka effektiviteten inom myndigheten bör ges fortsatt prioritet. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 finansiella sektorns aktörer i såväl privat som offentlig verksamhet. Vidare är målsättningen att satsningen samfinansieras genom att den privata finansmarknadsbranschen ska bidra med hälften av de totala insatserna. Verket för innovationssystem () har i uppdrag att, efter samråd med , genomföra en satsning på finansmarknads- forskning. Finansmarknadsforskningsprogrammet inom består av två insatsformer: centrum- finansiering och tematiska utlysningar av projektmedel. När det gäller samfinansieringen med den privata branschen och andra finansiärer visar resultatet att medfinansieringen 2013 totalt uppgick till av de totala resurserna, varav offentliga medel (exklusive ) står för och privata medel står för . Graden av samfinansiering varierar dock mellan olika projekt, t.ex. finns det regionala skillnader. Det statliga stödet till finansmarknadsforsk- ningen är ett led i att bidra till sektorns utveckling och för förståelsen för hur finansiella marknader fungerar. Det statliga stödet ska därför ses som ett viktigt initiativ för att öka omfattningen av forskningen inom det finansiella området. En viktig målsättning för genomförandet av programmet är att den privata finansmarknads- branschen bidrar med hälften av de totala insatserna. Utfallet pekar en god sam- finansiering. Målet med satsningen på finansmarknads- forskningen är att stödja utvecklingen av forsk- ning som är både internationellt konkurrens- kraftig och har en hög relevans för den Samverkan och samfinansieringen fungerar väl och den privata finansmarknadsbranschen har tagit ansvar för att utveckla forskningen. Regeringen bedömer att denna utveckling bör kunna fortsätta i vissa delar även utan ett statligt stöd genom . Regeringen avser därför att påbörja avvecklingen av det statliga stödet. 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Resurserna till för ändamålet minskas för att upphöra helt . Tabell 3.11 Anslagsutveckling 1:11 1Motsvarar 483 949 tkr prisnivå. 2Motsvarar 483 977 tkr prisnivå. 3Motsvarar 484 017 tkr prisnivå. Anslaget får användas för förvaltningsutgifter, för och för samordningsorganet för tillsyn över åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Budget för avgiftsbelagd verksamhet Tabell 3.12 Offentligrättslig verksamhet (som inte får Avgifterna regleras i förordningen (2001:911) om avgifter för prövning av ärenden hos Finans- inspektionen och i förordningen (2007:1135) om årliga avgifter för finansiering av Finans- inspektionens verksamhet. Avgifterna bestäms i syfte att uppnå full kostnadstäckning . tar ut avgifter för den verk- samhet som är anslagsfinansierad, med undantag för verksamheten som avser samordning av tillsyn för insatser mot penningtvätt och finansiering av terrorism. anslaget 1:17 avgifter till ingår i de avgifts- grundande beloppen (se avsnitt 3.6.2). Detta innebär att en höjning av anslaget är saldo- neutralt, eftersom motsvarande belopp tas upp på inkomstsidan. I beloppen för intäkter till inkomsttitel ingår även sanktionsavgifter som företagen under tillsyn betalar vid överträdelser. Överskotten förklaras bl.a. av dessa inbetalningar. Tabell 3.13 Härledning av anslagsnivån 2015–2018, för 1:11 Förändring till följd av: till/från andra 1Statens budget enligt beslut (bet. 2013/14:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut om ändringar i statens budget. 2Pris- och löneomräkningen baseras på anvisade medel 2014. Övriga förändringskomponenter redovisas i löpande priser och inkluderar därmed en pris- och löneomräkning. Pris- och löneomräkningen –2018 är preliminär. tillförs ökade resurser för att förstärka den finansiella tillsynen och avsättas för satsningar inom den finansiella folkbildningen. Därutöver minskas anslaget med 2015 respektive . Syftet med åtgärden är att bidra med finansiering till andra prioriterade satsningar. Regeringen föreslår att anvisas under anslaget 1:11 . , 2017 och 2018 beräknas 2014/15:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 3.6.21:3 avgifter för beslut. Tabell 3.14 Anslagsutveckling 1:3 avgifter för 1 Inklusive beslut om ändringar i statens budget 2014 och förslag till ändringar i samband med denna proposition. Anslaget får användas för utgifter för Finans- inspektionens avgifter till EU:s tillsyns- myndigheter Europeiska bankmyndigheten, Europeiska försäkrings- och tjänstepensions- myndigheten samt Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten. Tabell 3.15 Härledning av anslagsnivån 2015–2018, för 1:3 avgifter för finansieras av de nationella tillsynsmyndig- heterna och till av EU-budgeten. Avgiften har budgeterats under ett eget anslag. belastades anslaget 1:11 . Den avgift som ska betala höständringsbudgeten föreslagit en höjning av anslagsnivån. Skälet till förslaget är att avgifterna prognostiseras bli högre än beräknat till följd av beslut inom EU. Avgifterna är också svårbedömda med anledning av en eventuell fortsatt försvagning av kronan mot euron. Regeringen föreslår att anvisas under anslaget 1:3 avgifter för . Avgifterna till EU-myndigheterna fastställs först inom EU och i samband med detta blir behovet av medel klarlagt. Regeringen avser därför att återkomma med förslag till i ändringsbudgeten för att föreslå en ändrad nivå för anslaget. Även , 2017 och 2018 beräknas därför anslaget till respektive år. Tabell 3.16 Anslagsutveckling 1:12 Förändring till följd av: Överföring till/från andra anslag 1Motsvarar 303 711 tkr prisnivå. 2Motsvarar 303 731 tkr prisnivå. 3Motsvarar 303 756 tkr prisnivå. 1 Statens budget enligt beslut (bet. 2013/14:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut om ändringar i statens budget.