prop · H103174 · 2014-03-18 00:00:00 — Ändringsreglerna är konstruerade så att de ska följa den enskilda byggnadens förutsättningar och kan därför skilja sig mellan varje byggnad. Ett sätt skulle vara att göra ett generellt antagande om hur mycket lägre energiprestanda i förhållande till nybyggnads- kraven, som skullge krävas enligt ändringsreglerna, och räkna mot denna nivå. Regeringen har gett i uppdrag att se över och skärpa energi- Prop. med ambitionen att de nya kraven ska börja gälla från den Därtill gäller att energikraven på byggnader som ägs och används av statliga och andra offentliga myndigheter kommer att skärpas ytterligare , då minimikraven ska motsvara kravnivån för s.k. nära-nollenergibyggnader. Energisparbeting i byggnader som ägs av statliga myndigheter Energisparbetinget bör fördelas på myndigheterna med det största fastighetsbeståndet Energisparbetinget kan uppnås antingen genom att samtliga berörda myndigheter åläggs att genomföra åtgärder, eller genom att det fördelas mellan myndigheterna på olika sätt. Avgörande utgångspunkter för valet av strategi bör även i detta avseende vara hög kostnadseffektivitet och Även om en myndighet är friare vid en alternativ strategi som omfattar fler åtgärder än renoveringskrav, så uppkommer samma problematik som redogjorts för i avsnittet ovan. En myndighet med litet fastighetsbestånd kan tvingas till dyra och olönsamma åtgärder, och ett centralt system förutsätter en omfattande administration. Som nämnts har två av myndigheterna (och ) tillsammans större delen av byggnaderna och totala användbara golvytan. Detsamma gäller den totala energianvändningen. kostnadseffektiva åtgärder och låga administrativa kostnader bör uppfyllandet av energisparbetinget, som beräknas på samtliga myndig- heters byggnader, fördelas på de största fastighetsägarna. innebära att och åläggs att sammantaget minska sin energianvändning med omkring 21 GWh, fram En fördel med detta angreppssätt är att det ger en minimal Risken att tvinga fram olämpliga eller kostnads- ineffektiva åtgärder kan också undvikas då dessa myndigheters bestånd bedöms vara tillräckligt stora för att ge tillräcklig flexibilitet för att kunna genomföra besparingen med kostnadseffektiva och lämpliga åtgärder. antal remissinstanser anser att värdet av statliga myndigheter som före- döme minskar genom att sparbetinget fördelas på två istället för alla myndigheter som äger fastigheter. Med tanke på att de andra fem statliga myndigheter som äger byggnader har så få byggnader i sina bestånd bedömer regeringen att de positiva effekterna av att välja en annan strategi än den föreslagna inte väger upp de negativa effekterna. 2013/14:174 Svensk ventilation menar att det är viktigt att staten tjänar som ett föredöme även genom att visa på metoder och objekt där man uppnår den fulla potentialen till energieffektivisering. Regeringen ser ingen motsättning mellan detta och den föreslagna inriktningen och menar att statliga myndigheter, men också statliga bolag, som äger fastigheter gör mycket som driver på utvecklingen och spridningen av ny teknik, t.ex. genom sitt deltagande i beställargruppen Bebo och olika teknikupphandlingar. Den närmare utformningen av bestämmelserna, inklusive fördelning av energibesparingsbetinget mellan och , kommer att övervägas i samband med att en förordning tas fram. Regeringens bedömning: Domstolar och förvaltningsmyndigheter under regeringen omfattas av kraven i artikel 6. Kraven införlivas i svensk rätt på förordningsnivå. Promemorians bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Teknikföretagen menar att offentlig upphandling behöver anpassas och bli mer driven utifrån energiaspekten. Den offentliga sektorn har en viktig roll att visa ny teknik i drift. , och i framhåller att det är viktigt att tolkningen av villkoren kostnadseffektivitet, ekonomisk genomförbarhet, hållbarhet i vidare bemärkelse, teknisk lämplighet samt tillräcklig konkurrens beaktas och vägs mot varandra vid utformningen av förordningen. påpekar att tröskelvärdena kommer att medföra att en stor del av inköpen inte kommer att omfattas av kraven. i anför att det borde ställas kompletterande krav på en livscykelkostnadsanalys. Även Belysningsbranschen framför att det är livscykelkostnaden för produkterna som ska avgöra om de är lönsamma. Kommuner och Landsting anser att offentlig upphandling med energikrav bör utvecklas och att det finns behov av fortsatt stöd, metodutveckling och särskilda innovationsupphandlingar. Även kommun påtalar behovet av stöd och metodutveckling. anser att bedömningen om statliga myndigheters inköp av byggnader måste kompletteras med officiellt skydd eller särskilda arkitektoniska eller historiska värden samt att denna formulering även bör inkluderas i den förordning som ska tas fram. Fastighetsägarna anser att kraven på inköp av byggnader med hög energiprestanda innebär krav även på fastighetsägare som inte är offentliga, eftersom även privata fastighetsägare tillhandahåller byggnader till myndigheter som omfattas av kraven. anser att förordningen som ska tas fram bör ha ett bredare fokus än på byggnader som statliga myndigheter hyr och den verksamhet som sker i i län anser att de lagar och förordningar som styr/föreslås styra arbete med energieffektivisering har alltför lite fokus på transporter och föreslår att tjänsteresor görs till en obligatorisk del av den offentliga sektorns energieffektiviseringsarbete. anser även att det bör ges närmare vägledning om hur myndigheterna ska tillämpa direktivets krav mot bakgrund av det begränsade utbudet av däck som klarar de högsta klassificeringarna i samtliga kategorier vilket kräver avvägningar mellan säkerhet och energieffektivitet. Av artikel 6.1, första stycket, framgår att medlemsstaterna ska se till att statliga myndigheter endast köper produkter, tjänster och byggnader med hög energieffektivitetsprestanda, förutsatt att detta är förenligt med kostnadseffektivitet, ekonomisk genomförbarhet, hållbarhet i vidare bemärkelse, teknisk lämplighet samt tillräcklig konkurrens i enlighet med vad som avses i bilaga III. I andra stycket anges att den skyldighet som anges i första stycket ska gälla för avtal för inköp av varor, tjänster och byggnader under förutsättning att dessa avtals värde minst uppgår till de tröskelvärden som anges i artikel 7 i direktiv /18/EG. Av artikel 6.2 framgår att skyldigheten enligt artikel 6.1 inte gäller fullt ut för vissa kontrakt inom försvarsmakten. Av artikel 6.4 framgår att medlemsstaterna får, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1, när det köps ett produktpaket vilket som helhet omfattas av en delegerad akt som antagits enligt direktiv /30/EU, kräva att den samlade energieffektiviteten ska ha företräde framför energieffektiviteten hos enskilda produkter inom paketet, genom att köpa det produktpaket som uppfyller kriteriet att tillhöra den högsta energieffektivitetsklassen. I artikel 2 definieras statliga myndigheter som alla administrativa organ vilkas behörighet sträcker sig över en medlemsstats hela territorium. Skälen för regeringens bedömning: I direktivet ställs krav på medlemsstaterna att se till att statliga myndigheter endast köper varor, tjänster och byggnader med hög energiprestanda. I bilaga III till direktivet preciseras vilka typer av produkter som avses och vilka prestandanivåer som ska krävas. Detta görs genom referens till kriterier som etablerats genom EU-lagstiftning på området, däribland energimärkningsdirektivet (2010/30/EU), Energy-starförordningen (2006/1005/EG), däckmärkningsförordningen (1222/2009), ekodesigndirektivet (2009/125/EG) och direktivet (2010/31/EU) om byggnaders energiprestanda. Skyldigheten är dock föremål för ett antal villkor som anges i artikel 6.1 och gäller endast kontrakt för varor och tjänster vilkas värde minst uppgår till de tröskelvärden som fastställs i artikel 7 i direktivet (2004/18/EG) om offentlig upphandling. För köp och hyra av byggnader gäller inga tröskelvärden. I direktivets artikel 2 definieras begreppet statliga myndigheter som alla administrativa organ vilkas behörighet sträcker sig över en medlemsstats hela territorium. I avsnittet ovan redogörs för bedömningen att begreppet för svenskt vidkommande motsvarar förvaltningsmyndigheter under regeringen, samt domstolar, när det gäller kraven på renovering av statliga myndigheters byggnader. Det finns inte i detta hänseende anledning att tolka begreppet annorlunda. Det görs därför bedömningen att det är domstolar och förvaltnings- myndigheter under regeringen som omfattas av kraven kring inköp av varor, tjänster och byggnader med hög energiprestanda. bolag omfattas däremot inte av kravet. Med anledning av detta görs bedömningen att direktivets bestämmelser inte föranleder någon lagstift- Kraven i artikel 6 bör införlivas i svensk rätt på förordningsnivå. När statliga myndigheter gör inköp gäller lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster, lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet eller förordningen (2009:1) om miljö- och trafiksäkerhetskrav för myndigheters bilar och Det kan finnas skäl för samordning av bestämmelser om miljö- och energikrav vid statliga myndigheters inköp. Fastighetsägarna anser att kraven på inköp av byggnader med hög energiprestanda innebär krav även på fastighetsägare som inte är offentliga, eftersom även privata fastighetsägare tillhandahåller byggnader till myndigheter som omfattas av kraven. denna tolkning och noterar att detta är ett av syftena med direktivets bestämmelser om statliga myndigheters inköp. I direktivets skäl 15 anges att den offentliga sektorn utgör en viktig drivkraft för att stimulera en marknadsomvandling mot mer effektiva produkter, byggnader och tjänster, samt för att åstadkomma förändringar av medborgarnas och företagens beteende när det gäller energianvändning. Kommuner och Landsting pekar på ett fortsatt behov av stöd och metodutveckling kring energikrav vid offentlig upphandling. påpekar detta i sitt remissyttrande. bestämmelser i direktivets artikel 19.1 b har i samråd med , , , AB Kommuner och Landsting i relevanta delar, samt efter samråd med Statskontoret och , inventerat och analyserat förekomsten av eventuella hinder för energieffektivisering i offentliga organ, däribland hinder till följd av föreskrifter i lagar och andra författningar samt administrativ praxis rörande offentliga inköp (jfr avsnitt 18). heterna har funnit att hinder för offentliga inköp av energieffektiva produkter framförallt kan kopplas till bristande kunskap och kompetens eller strategiskt arbete, hinder som är genomgående inom alla sektorer Detta tyder på ett behov av stöd. bedriver ett mycket värdefullt och framgångsrikt arbete inom detta område. 2013/14:1, utg. omr. 2) anför regeringen att stöd, information och vägledning om offentlig upphandling inklusive bl.a. miljöhänsyn ska koncentreras, förbättras och förstärkas. Regeringen ser ett fortsatt behov av utveckling av kriterier kring energikrav vid offentlig upphandling. En annan problematik som framkommit i analysen av hinder för offentliga inköp av energieffektiva varor och tjänster är att flertalet statliga myndigheter tror att Kammarkollegiets statliga ramavtal redan omfattar relevanta energikrav, och att de därför inte själva behöver hantera energiaspekter vid avrop. Detta gör att en potential för energi- effektivare varor och tjänster inom staten går förlorad. 2013/14:174 har och kommer fortsatt att ha, som alla myndigheter, krav på att arbeta med energieffektivisering i den egna verksamheten. Det finns skäl att tydligare styra mot att de ska arbeta in energikrav i ramavtal. Alternativt behöver informationen om kravställande och ansvar förbättras och nå fram till avropande myndigheter. Den närmare utformningen av bestämmelserna om statliga myndigheters inköp av varor, tjänster och byggnader med hög energiprestanda, liksom betydelsen av uttrycken kostnadseffektiv, ekonomisk genomförbarhet, hållbarhet i vidare bemärkelse, teknisk lämplighet samt tillräcklig konkurrens, bör övervägas i samband med att en förordning tas fram. Även en bedömning av hur de olika aspekterna ska viktas mot varandra bör i det sammanhanget diskuteras och tydliggöras. 8.3Övriga åtgärder för ökad energieffektivitet i statliga myndigheter Regeringens bedömning: Med syfte att tjäna som förebilder bör statliga myndigheter arbeta strategiskt och strukturerat med energieffektiviseringsfrågor. Statliga myndigheter bör inom ramen för sitt arbete med miljöledning anta en strategi med mål och handlingsplan för energieffektivisering samt rapportera om sina framsteg. De närmare kraven utformas på förordningsnivå. Promemorians bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: och anför att statliga myndigheters rapportering enligt olika artiklar bör samordnas. menar vidare att det är viktigt att genomförandet av direktivet kopplas till förordningen (2009:907) om miljöledningssystem i statliga myndigheter. ställer sig bakom de föreslagna strävandena att nå ökad energieffektivitet i statliga myndigheter och framför att dessa frågor lämpligen integreras inom ramen för statliga myndigheters arbete med miljöledningssystem. i län anser att de lagar och förordningar som styr/föreslås styra arbete med energieffektivisering har alltför lite fokus på transporter och föreslår att tjänsteresor görs till en obligatorisk del av den offentliga sektorns energieffektiviseringsarbete. efterfrågar ett helhetsgrepp när det gäller myndigheters energianvändning så att fokus lyfts från energianvändning i lokaler till myndighetens hela verksamhet och att detta bör genomsyra kommande regelverk. Enligt artikel 5.7 ska medlemsstaterna uppmuntra offentliga organ, även på regional och lokal nivå, och offentligrättsliga organ för subventionerat boende att, med vederbörlig hänsyn tagen till deras respektive befogenheter och administrativa struktur, a)anta en energieffektivitetsplan, fristående eller som en del av en bredare klimat- eller miljöplan, som innehåller specifika mål och åtgärder för energibesparing och energieffektivitet, i syfte att följa den förebild som statliga myndigheters byggnader utgör, i enlighet med artikel 5, punkterna 1, 5 och 6, b)införa ett energiledningssystem, inklusive energikartläggningar, som en del av planens genomförande, c)om lämpligt använda sig av energitjänsteföretag och avtal om energiprestanda för att finansiera renoveringar och genomföra planer för att bibehålla eller förbättra energieffektiviteten på lång sikt. Av artikel 6.3 framgår att medlemsstaterna därtill ska uppmuntra offentliga organ att, när de upphandlar tjänster med ett betydande energiinslag, bedöma möjligheten att ingå långsiktiga avtal om energiprestanda som ger långsiktiga energibesparingar. Skälen för regeringens bedömning: I direktivets skäl (nr 15) anges att den offentliga sektorn utgör en viktig drivkraft för att stimulera en marknadsomvandling mot mer effektiva produkter, byggnader och tjänster, samt för att åstadkomma förändringar av medborgarnas och företagens beteende när det gäller energianvändning. Dessutom kan en minskad energianvändning genom åtgärder för förbättrad energieffektivitet frigöra offentliga resurser för andra ändamål. Offentliga organ på nationell, regional och lokal nivå bör föregå med gott exempel när det gäller energieffektivitet. Statliga myndigheter utgör en viktig kategori bland de offentliga organen. I artikel 5.1–5.6 och artikel 6 manifesteras deras roll som förebild genom krav på renovering av byggnader som ägs av statliga myndigheter respektive krav på statliga myndigheter att köpa varor, tjänster och byggnader med hög energiprestanda. regleras vilka åtgärder statliga myndigheter ska vidta för att öka sin energieffektivitet i förordningen (2009:893) om energieffektiva åtgärder för myndigheter. Denna förordning har utformats mot bakgrund av bestämmelser i energitjänstedirektivet (2006/32/EG), som ersätts av energieffektiviseringsdirektivet. Det finns skäl att se över behovet av denna förordning. Vid inköp av fordon gäller förordningen (2009:1) om miljö- och trafiksäkerhetskrav för myndigheters bilar och bilresor. Åtgärderna ska genomföras fortlöpande, exempelvis inom ramen för myndighetens miljöledningssystem för vilket bestämmelser återfinns i förordningen (2009:907) om miljöledning i statliga myndigheter. Vidare gäller att myndigheterna ska rapportera sitt arbete med energieffektiva åtgärder till . Mot bakgrund av bestämmelser i energieffektiviseringsdirektivets artikel 5, punkterna 1–6, samt artikel 6, behöver de svenska bestämmelserna om åtgärder för energieffektivisering i statliga myndigheter utvecklas. Som framgår av avsnitt 8.1 om åtgärder för ökad energieffektivitet i byggnader som ägs av statliga myndigheter är det endast ett fåtal statliga myndigheter som äger byggnader. De allra flesta myndigheter är hyresgäster. Krav avseende energiprestanda för statliga myndigheters hyreskontrakt för lokaler följer av bestämmelser i artikel 6 (se avsnitt 8.2). Dessa får effekt först när statliga myndigheter omförhandlar hyresavtal. För att på ett mer heltäckande och regelbundet sätt kunna tjäna som förebilder ska statliga myndigheter börja arbeta mer strategiskt och strukturerat med energieffektivisering. I jämförelse kan nämnas att det ställts mer långtgående krav på kommuner och landsting som får statligt stöd för energieffektivisering än vad som ställts på statliga myndigheter. De åtgärder som listas i artikel 5.7, särskilt punkterna a och b, är särskilt relevanta för att statliga myndigheter till fullo ska kunna spela rollen som förebild. För att statliga myndigheter framöver ska kunna spela rollen som föregångare ska de anta en strategi med mål och handlingsplan för energieffektivisering samt rapportera om sina framsteg. Inköp av varor, tjänster och byggnader med hög energiprestanda ska ingå i handlingsplanen. Som framhållits av en del remissinstanser, inte minst , bör statliga myndigheters arbete med och rapportering kring energieffektivisering bättre integreras med deras arbete med miljöledningssystem. Regeringen delar denna bedömning, och avser att tydliggöra kraven på energieffektivisering i förordningen (2009:907) om miljöledning i statliga myndigheter. Härigenom kommer det, vilket efterfrågats av vissa remissinstanser, att bli tydligare att statliga myndigheters arbete med energieffektivisering omfattar myndigheternas hela verksamhet. Det leder även till minskad administration, bl.a. genom att statliga myndigheter framöver bara kommer att behöva redovisa sin energianvändning m.m. till en myndighet. Utöver detta kan det finnas skäl att uppmuntra statliga myndigheter att om lämpligt använda sig av energitjänsteföretag och långsiktiga avtal om energiprestanda för att finansiera renoveringar och genomföra planer. I propositionen En sammanhållen klimat- och energipolitik – Energi (prop. 2008/09:163) föreslogs att ett energieffektiviseringsråd skulle inrättas vid i syfte att stärka myndighetssamverkan och underlätta samordning av genomförande och uppföljning av åtgärder och styrmedel för att uppfylla av antagna mål om energieffektivisering. Ett sådant råd har inrättats. Rådets ledamöter utses av och i det ingår representanter för , , , , , , Kommuner och Landsting, och . generaldirektör är ordförande i rådet. Rådet har en fortsatt viktig roll vid genomförandet av energieffektiviseringsdirektivet. Rådet är en arena där strategiskt viktiga frågor lyfts för att stärka myndighetssamverkan och öka transparensen inom energieffektiviseringsområdet, bland annat inom statliga myndigheters inköp och åtgärder för ökad energieffektivitet i statliga myndigheter. Med anledning av koncentrationen av upphandlingsstöd till finns det skäl att låta även ingå i . Främjande av åtgärder för ökad energieffektivitet i kommuner och landsting Regeringens bedömning: Det statliga stödet för energieffektivisering i kommuner och landsting bidrar till att uppmuntra åtgärder för ökad Promemorians bedömning: Överensstämmer inte med regeringens. Enligt bedömningen i promemorian bör kraven på motprestationer från kommuner och landsting i samband med en eventuell förlängning av statligt stöd för energieffektivisering utökas till att även omfatta krav på inköp av produkter, tjänster och byggnader med hög energiprestanda. Remissinstanserna: , Länsstyrelserna i , , , och , i län, , Klimat- kommunerna, Kommuner och Landsting, samt , , , , och kommun framför att det är viktigt att energieffektiviseringsstödet till kommuner och landsting förlängs. betydelsen av länsstyrelsernas roll för regional samordning. i föreslår att stödet till kommuner och landsting utökas så att det motsvarar åtminstone en heltidstjänst. Kommuner och Landsting, Klimatkommunerna, Västra Götalands- regionen och flertalet kommuner motsätter sig att motsvarande upphand- lingskrav som kommer att gälla för statliga myndigheter ska gälla för kommuner och landsting som motprestation för förlängt stöd. kommun ser gärna att ett statligt investeringsstöd för klimat- och energieffektiviseringsåtgärder införs liknande LIP och Klimp som fanns tidigare. Kommuner och Landsting förordar ett nytt system som ersätter kommuner för åtgärder som effektiviserar energi- användningen och minskar utsläppen av växthusgaser, exempelvis en I artikel 5.7 anges att medlemsstaterna ska uppmuntra offentliga organ, även på regional och lokal nivå att, med vederbörlig hänsyn tagen till deras respektive befogenheter och administrativa struktur, a) anta en energieffektivitetsplan, fristående eller som en del av en bredare klimat- eller miljöplan, som innehåller specifika mål och åtgärder för energibesparing och energieffektivitet, i syfte att följa den förebild som statliga myndigheters byggnader utgör, i enlighet med artikel 5, punkterna 1, 5 och 6, b) införa ett energiledningssystem, inklusive energikartläggningar, som en del av planens genomförande, c) om lämpligt använda sig av energitjänsteföretag och avtal om energiprestanda för att finansiera renoveringar och genomföra planer för att bibehålla eller förbättra energieffektiviteten på lång sikt. Av artikel 6.3 framgår att medlemsstaterna därtill ska uppmuntra offentliga organ på regional och lokal nivå, att med vederbörlig hänsyn respektive befogenheter och administrativa struktur följa statliga myndigheters goda exempel genom att bara köpa produkter, tjänster och byggnader med hög energieffektivitetsprestanda. Medlemsstaterna ska även uppmuntra offentliga organ på regional och lokal nivå att, när de upphandlar tjänster med ett betydande energiinslag, bedöma möjligheten att ingå långsiktiga avtal om energiprestanda som ger långsiktiga energibesparingar. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artiklarna 5.7 och 6.3 ska medlemsstaten uppmuntra offentliga organ, även på regional och lokal nivå, att följa statliga myndigheters goda exempel i flera avseenden. Mot bakgrund av bestämmelser i energitjänstedirektivet (2006/32/EG) ges statligt stöd till kommuner och landsting för deras strategiska arbete med energieffektivisering i den egna verksamheten. Enligt förordningen (2009:1533) om statligt stöd till energieffektivisering i kommuner och landsting ska de kommuner och landsting som erhåller stöd (i) fastställa en strategi för energieffektivisering, (ii) aktivt arbeta för att genomföra strategin, och (iii) genomföra minst två av de åtgärder som framgår av förordningen (2009:893) om energieffektiva åtgärder för myndigheter (jfr avsnitt 8.3). Kommuner och landsting lämnar en rapport till över resultat och effekter av sitt arbete. Länsstyrelserna ger på uppdrag av stöd till kommuner och landsting i deras arbete. Kommunernas och landstingens arbete påverkas även av det stöd som ges av länsstyrelserna i arbetet med klimat- och energistrategier.