prop · H103228d2 · 2014-05-12 00:00:00 — bör i allmänhet en gruppspecifik likviditetsfacilitet inte betraktas som en återvärdepapperiseringsexponering, ef tersom den utgör en tranch i en enskild tillgångsgrupp (dvs. den tillämpliga gruppen av hela lån) som inte in nehåller några värdepapperiseringsexponeringar. Däremot skulle en kreditförstärkning för hela programmet som endast täcker en del av förlusterna utöver det av säljaren tillhandahållna skyddet i de olika grupperna i allmänhet utgöra en uppdelning på trancher av risken när det gäller en grupp av flera tillgångar som innehåller minst en värdepapperiseringsexponering och skulle därför vara en återvärdepapperiseringsexponering. Om ett sådant pro gram emellertid helt finansierar sig självt med en enda kategori företagscertifikat och om antingen kreditförs tärkningen för hela programmet inte är en återvärdepap perisering eller företagscertifikatet till fullo stöds av det medverkande institutet, vilket gör att investeraren i före tagscertifikatet blir reellt exponerad för det medverkande företagets fallissemangsrisk i stället för de underliggande grupperna eller de underliggande tillgångarna, bör emel lertid detta företagscertifikat i allmänhet inte betraktas som en återvärdepapperiseringsexponering. (65)Bestämmelserna om försiktig värdering av handelslagret bör tillämpas på alla instrument som tas upp till verkligt värde, såväl i handelslagret som i övrig verksamhet, för institut. Det bör klargöras att skillnaden i absolut värde bör dras från av kapitalbasen, om en försiktig värdering skulle leda till redovisning av ett lägre värde än vad som faktiskt bokförts. (66)Institut bör kunna välja att antingen tillämpa ett kapital krav på eller att från kärnprimärkapital dra av sådana värdepapperiseringspositioner som enligt denna förord ning ges en riskvikt på 1 , oberoende av om po sitionerna ligger i eller utanför handelslagret. (67)Originatorer eller medverkande institut bör inte kunna kringgå förbudet mot implicit stöd genom att utnyttja sina handelslager för sådant stöd. (68)Utan att det påverkar de offentliggöranden som uttryck ligen krävs genom denna förordning bör syftet med in formationskraven vara att ge marknadsaktörerna korrekt och fullständig information om de enskilda institutens riskprofiler. Det bör därför kunna krävas att institut of fentliggör ytterligare information som inte uttryckligen nämns i denna förordning, om ett sådant offentliggö rande behövs för att uppfylla nämnda syfte. De behöriga myndigheterna bör i tillräcklig grad uppmärk samma fall där de misstänker att information betraktas som företagsintern eller konfidentiell av ett institut i syfte att undvika offentliggörande av sådan information (69)Om det i en extern kreditvärdering av en värdepapperi seringsposition tas hänsyn till effekten av ett kreditskydd som det investerande institutet självt tillhandahåller, bör institutet inte få utnyttja den lägre riskvikt som följer av detta skydd. Värdepapperiseringspositionen bör inte dras av från kapitalet, om det finns andra sätt att fastställa en riskvikt som överensstämmer med den faktiska risk som är förenad med positionen utan att det kreditskyddet beaktas. (70)Med tanke på de dåliga resultat som interna modeller uppvisat vad gäller beräkning av kapitalkrav för marknadsrisker, bör standarderna skärpas. Framför allt bör förmågan att fånga upp risk kompletteras i fråga om kreditrisker i handelslagret. Dessutom bör det i be räkningen av kapitalkraven även ingå en komponent som täcker stressituationer för att skärpa kapitalkraven med tanke på försämrade marknadsförhållanden och för att minska risken för konjunkturförstärkande effekter. Insti tut bör också genomföra omvända stresstester för att utröna vilka scenarier som skulle kunna hota deras livs kraft, såvida de inte kan visa att ett sådant test är onö digt. Mot bakgrund av de särskilda svårigheter som nyli gen framkommit när det gäller att behandla värdepappe riseringspositioner med metoder som bygger på interna modeller, bör erkännandet av institutens modeller för värdepapperiseringsrisker för att beräkna kapitalkrav i handelslagret begränsas och ett standardiserat kapitalkrav gälla för dessa värdepapperiseringar, om inte annat före skrivs. (71)I denna förordning fastställs begränsade undantag för viss korrelationshandel där ett institut av sin tillsynsmyndig het kan tillåtas beräkna ett samlat riskkapitalkrav med beaktande av strikta krav. I sådana fall bör institutet åläggas att för denna handel åsätta ett kapitalkrav som är lika med det högre av det kapitalkrav som beräknats enligt denna internt utvecklade metod och av ka pitalkravet för den specifika risken enligt schablonmeto den. Institutet bör inte ha skyldighet att låta dessa expo neringar omfattas av kapitalkravet vid ytterligare risk men de bör tas med i både VaR-värden (value-at-risk) och stressjusterade VaR-värden. (72)Med tanke på arten och omfattningen av de oväntade förluster som drabbade institut under den finansiella och ekonomiska krisen, är det nödvändigt att ytterligare förbättra kvalitet och harmonisering av den kapitalbas som krävs av institut. Detta bör innefatta införande av en ny definition av de viktigaste delarna av det kapital som finns tillgängligt för täckning av oväntade förluster när dessa inträffar, utveckling av definitionen av hybrid kapital och enhetliga försiktighetsjusteringar av kapitalba sen. Det är också nödvändigt att höja nivån på kapital basen betydligt, med nya kapitalrelationer inriktade på de L 176/10 Europeiska unionens officiella tidning viktigaste delarna av kapitalbasen som finns tillgängliga för att täcka förluster när de uppkommer. Det förväntas att institut vilkas aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad uppfyller kapitalkraven för de viktigaste delarna av kapitalet endast med sådana aktier som upp fyller en rad strikta kriterier för kärnkapitalinstrument och institutets redovisade reserver. För att i tillräcklig utsträckning ta hänsyn till de olika rättsliga former enligt vilka institut i unionen är verksamma bör de strikta kri terierna för kärnkapitalinstrument garantera att kärnka pitalinstrument för institut vilkas aktier inte är upptagna till handel på en reglerad marknad är av högsta kvalitet. Detta bör inte hindra institut från att, för aktier som har differentierad rösträtt eller saknar rösträtt, betala en ut delning som är större än den som betalas för aktier som har relativt sett större rösträtt, förutsatt att de strikta kriterierna för kärnprimärkapitaltillskott uppfylls oberoende av rösträtten, inklusive de kriterier som rör betalningsflexibilitet, och förutsatt att, om utdelning be talas, den ska betalas på alla aktier som givits ut av det berörda institutet. (73)Handelsfinansieringsexponeringar är sinsemellan olika i sitt slag, men har bland annat det gemensamt att de är av lågt värde, har kort löptid och har en identifierbar finansieringskälla för återbetalning. De är baserade på varu- och tjänsterörelser som stöder den reella ekonomin och i de flesta fall hjälper små företag i deras dagliga behov, och därigenom skapar ekonomisk tillväxt och arbetstillfällen. In- och utflöden matchar för det mesta varandra, och därför är likviditetsrisken begränsad. (74)Det är lämpligt att upprätthåller en uppdaterad för teckning över de olika former av kapitainstrument som i varje medlemsstat räknas som kärnprimärkapitaltillskott. bör från denna förteckning avföra icke-statliga stöd instrument utgivna efter ikraftträdandet av denna förord ning som inte uppfyller de kriterier som anges i denna förordning och offentliggöra sådant avförande. Om in strument som av har avförts från förteckningen åtnjuter fortsatt erkännande också efter EBA:s offentlig görande, bör till fullo utöva sina befogenheter, sär skilt de som tilldelats genom artikel 17 i förordning (EU) nr 1093/2010 om överträdelser av unionsrätten. Det bör erinras om att en trestegsmekanism tillämpas för en reaktion som står i proportion till allvaret i fall av felaktig eller otillräcklig tillämpning av unionsrätten, genom vilken , som ett första steg, har befogenhet att göra utredningar om det påstås att nationella myn digheter i utövandet av tillsyn tillämpat skyldigheter en ligt unionsrätten felaktigt eller ofullständigt, och därefter utfärda en rekommendation. Som ett andra steg, om den behöriga nationella myndigheten inte följer rekommen dationen, har kommissionen befogenhet att avge ett for mellt yttrande med beaktande av EBA:s rekommendation, med en anmodan till den behöriga myndigheten att vidta de åtgärder som krävs för att uppfylla bestämmelserna i unionsrätten. Om i exceptionella fall den behöriga myn digheten i fråga ihållande underlåter att agera, har , som ett tredje steg, befogenhet att, som en sista utväg, anta beslut riktade till enskilda finansiella institut. Det bör också erinras om att kommissionen enligt artikel 258 i EUF-fördraget, om den anser att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt fördragen, har befogenhet att föra ärendet vidare till Europeiska unio nens domstol. (75)Denna förordning bör inte påverka de behöriga myndig heternas möjlighet att bibehålla processer för förhands godkännande av avtal som reglerar primärkapitaltillskott och supplementärkapital. I dessa fall bör sådana kapital instrument endast tas med bland institutets övriga pri märkapital för kapitaltäckningsändamål eller supplemen tärkapital när de med framgång gått igenom dessa pro cesser för godkännande. (76)För att stärka marknadsdisciplinen och öka den finansi ella stabiliteten måste mer detaljerade krav på upplys ningar om det lagstadgade kapitalets form och art samt om försiktighetsjusteringar införas, för att säkerställa att investerare och insättare får tillräcklig information om institutens solvens. (77)De behöriga myndigheterna måste dessutom ha känned om, minst i form av en sammanfattning, om institutens repor, värdepapperslån och alla former av panträttsarran gemang. Sådan information bör meddelas de behöriga För att förstärka marknadsdisciplinen bör det finnas mer detaljerade krav på upplysningar om repor och säkrad finansiering. (78)Den nya definitionen av kapital och lagstadgade kapital krav bör införas på ett sätt som tar hänsyn till att det finns olika startpunkter och förhållanden i olika länder och att de initiala olikheterna kommer att minska . För att säkra lämplig kontinuitet i kapitalbasens nivå kommer de instrument som gavs ut inom ramen för en återkapitaliseringsåtgärd enligt reg lerna om statligt stöd, före den dag då denna förordning började tillämpas, att bibehållas . Utnyttjandet av statligt stöd bör undvikas så långt det är möjligt . I den utsträckning som statligt stöd visar sig vara nödvändigt i vissa situationer bör denna förordning tillhandahålla en ram för hante ringen av sådana situationer. Framför allt bör det i denna förordning anges hur kapitalbasinstrument som givits ut inom ramen för en rekapitaliseringsåtgärd enligt reglerna om statligt stöd bör hanteras. Möjligheten för institut att dra nytta av sådan behandling bör vara föremål för strikta villkor. I den mån sådan behandling ger möjlighet till avvikelser från de nya kriterierna för kapitalbasinstru mentens kvalitet bör dessa avvikelser dessutom begränsas så långt det är möjligt. Behandlingen för befintliga ka pitalinstrument som givits ut inom ramen för en reka pitaliseringsåtgärd enligt reglerna om statligt stöd bör tydligt göra åtskillnad görs mellan de kapitalinstrument som uppfyller kraven i denna förordning och de kapital instrument som inte gör det. Lämpliga övergångsbestäm melser avseende det senare fallet bör därför fastställas i denna förordning. Europeiska unionens officiella tidning L 176/11 (79)Enligt direktiv /48/EG måste kreditinstituten ha en kapitalbas som minst motsva rar ett angivet minimibelopp. Med tanke på de fortsatta effekterna av finanskrisen inom banksektorn och de för längda övergångsbestämmelserna för kapitalkrav som an tagits av för banktillsyn, är det lämpligt att åter införa en nedre gräns tills tillräckliga kapitalbasbelopp har etablerats i enlighet med de övergångsbestämmelser för kapitalbasen som anges i denna förordning, vilka kommer att införas stegvis mel lan tidpunkten för denna förordnings tillämpning och 2019. (80)För företagsgrupper med en väsentlig bank- eller vär depappersverksamhet och försäkringsverksamhet finns specifika regler i och rådets direktiv /87/EG av om extra tillsyn över kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappers företag i ett finansiellt konglomerat (1) för att åtgärda sådant "dubbelt utnyttjande av poster i kapitalbasen". Direktiv /87/EG grundas på internationellt överens komna principer för riskhantering i olika sektorer. Denna förordning förstärker hur dessa regler för dessa finansiella konglomerat ska tillämpas på bank- och investerings grupper och garanterar en fast och enhetlig tillämpning av dem. Eventuella ytterligare förändringar som blir nöd vändiga kommer att åtgärdas vid översynen av direktiv /87/EG, som förväntas 2015. (81)Finanskrisen visade tydligt att institut gravt underestime rat nivån på motpartsrisken kopplad till OTC-derivat. G 20 uppmanade därför till att fler OTC- derivat skulle clearas genom en central motpart. De be gärde också att sådana OTC-derivat som inte kunde clea ras centralt skulle omfattas av högre kapitalbaskrav för att korrekt återspegla de högre risker som är förbundna med dessa derivat. (82)Efter dessa krav från G 20 gjorde för banktillsyn, som en del av , stora för ändringar av reglerna för motpartsrisker. III-regel verket förväntas innebära stora ökningar av kapitalbas kraven för transaktioner för finansiering av instituts OTC-derivat och värdepapper och starka incitament för institut att använda centrala motparter. III-regelver ket förväntas också ge ytterligare incitament till stärkt riskhantering för motpartsriskexponeringar och översyn av det gällande systemet för behandling av motpartsrisk exponeringar mot centrala motparter. (83)Instituten bör ha en ytterligare kapitalbas på grund av risken för kreditvärdighetsjustering i samband med OTC- derivat. Instituten bör också tillämpa en högre korrela (1) EUT L 35, , s. 1. tionsfaktor vid beräkning av kraven på kapitalbas för motpartsriskexponeringar i samband med OTC-derivat och värdepappersfinansierade transaktioner mot vissa fi nansiella institut. Institut bör också vara skyldiga att vä sentligt förbättra mätning och hantering av motpartsris ker genom att på ett bättre sätt åtgärda korrelationsrisker, högt skuldsatta motparter och säkerheter, åtföljt av mot svarande förstärkningar inom utfallstester och stresstester. (84)Handelsexponeringar mot centrala motparter gynnas van ligen av den multilaterala nettnings- och förlustdelnings mekanism som de centrala motparterna tillämpar. De innebär därför en mycket låg motpartsrisk och bör om fattas av mycket låga kapitalbaskrav. bör detta krav vara positivt för att se till att institut följer upp och övervakar sina exponeringar mot centrala motparter som en del av god riskhantering och för att avspegla att inte heller handelsexponeringar mot centrala motparter är riskfria. (85)En obeståndsfond hos en central motpart är en meka nism som möjliggör delning (ömsesidighet) av förlusterna bland medlemmarna i den centrala motparten. Den an vänds när de förluster som den centrala motparten ådrar sig då en clearingmedlem fallerar överstiger de marginal säkerheter och bidrag till obeståndsfonden från denna clearingmedlem och alla andra åtgärder som den centrala motparten kan ta till, innan den använder de övriga clearingmedlemmarnas bidrag till obeståndsfonden. ken för förluster vid exponeringar som härrör från bidrag till obeståndsfonden är därför högre än förlustrisken vid handelsexponeringar. Denna typ av exponeringar bör därför omfattas av högre kapitalbaskrav. (86)Det "hypotetiska kapital" som innehas av en central mot part bör vara en nödvändig variabel för att bestämma kapitalbaskravet för en clearingmedlems exponeringar med hjälp av dennes bidrag till den centrala motpartens obeståndsfond. Det bör inte tolkas som någonting annat. Det bör i synnerhet inte tolkas som det kapital som en central motpart enligt sin behöriga myndighet måste in neha. (87)Översynen av behandlingen av motpartsrisk, i synnerhet införandet av högre kapitalbaskrav för bilaterala derivat kontrakt för att avspegla den högre risk som sådana kontrakt innebär för det finansiella systemet, utgör en integrerad del av kommissionens försök att garantera effektiva, säkra och sunda derivatmarknader. Denna för ordning kompletterar därför och rå dets förordning (EU) nr 648/2012 av om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregis ter (2). (2) EUT L 201, 27.7.2012, s. 1. L 176/12 Europeiska unionens officiella tidning (88)Kommissionen bör se över de relevanta undantagen för stora exponeringar . I av vaktan på resultatet av den översynen bör medlemssta terna även fortsättningsvis tillåtas besluta om undantag för vissa stora exponeringar från dessa regler under en tillräckligt lång övergångsperiod. Med utgångspunkt i det arbete som har utförts inom ramen för utarbetandet av och förhandlingarna om och rådets direktiv /111/EG av om ändring av direktiven /48/EG, 2006/49/EG och 2007/64/EG vad gäller banker anslutna till centrala kre ditinstitut, vissa frågor som gäller kapitalbasen, stora ex poneringar, tillsynsrutiner och krishantering (1) och med hänsyn till den internationella utvecklingen och unions utvecklingen i dessa frågor bör kommissionen se över huruvida dessa undantag även i fortsättningen bör till lämpas skönsmässigt eller på ett mer allmänt sätt och om huruvida de risker som är förbundna med dessa expone ringar hanteras genom andra verkningsfulla medel enligt denna förordning. (89)För att säkerställa att undantag för exponeringar av be höriga myndigheter inte permanent äventyrar konsekven sen hos de enhetliga regler som fastställs genom denna förordning bör de behöriga myndigheterna, efter en över gångsperiod och i avsaknad av resultat av den översynen, rådfråga om huruvida det är lämpligt att fortsätta att utnyttja möjligheten att undanta vissa exponeringar eller inte. (90)Åren före den finansiella krisen kännetecknades av en kraftig ökning av institutens exponeringar i förhållande till den egna kapitalbasen (bruttosoliditet). Under den finansiella krisen tvingades institut på grund av förluster och bristande finansiering att kraftigt stärka sin bruttosoliditet. Detta förstärkte den nedåtgående pres sen på tillgångspriserna och orsakade ytterligare förluster för institut, vilket i sin tur ledde till ytterligare minskning av deras kapitalbas. Slutresultatet av denna negativa spiral var en minskad tillgång till krediter i den reella ekonomin och en djupare och längre kris. (91)Riskbaserade kapitalbaskrav är av största vikt för att sä kerställa tillräcklig kapitalbas för täckning av oväntade förluster. Krisen visade emellertid också att enbart dessa krav inte räcker för att förhindra att institut tar alltför stora och ohållbara bruttosoliditetsrisker. (92)beslutade G 20-ledarna att det skulle tas fram internationella regler för att förhindra alltför låg bruttosolidet. Därför stödde de införandet av belånings grad som ett kompletterande mått i . (1) EUT L 302, 17.11.2009, s. 97. (93)offentliggjorde för banktillsyn riktlinjer som fastställer metoden för att be räkna bruttosoliditeten. Enligt dessa regler ska det finnas en observationsperiod till under vilken bruttosoliditeten, dess komponenter och dess verkan i förhållande till det riskbaserade kravet kommer att övervakas. På grundval av resultaten från avser för banktillsyn att göra eventuella slutjuste ringar av definitionen och kalibreringen av bruttosolidi teten , med avsikten att övergå till ett bindande krav efter lämplig översyn och kalibrering. Enligt Baselkommitténs riktlinjer ska kraven på upplysning om bruttosoliditeten och dess komponenteter tillämpas . (94)Bruttosoliditet är ett nytt reglerings- och övervaknings instrument för unionen. I enlighet med internationella överenskommelser ska den först införas som en extra faktor, som kan tillämpas på enskilda institut efter beslut av tillsynsmyndigheterna. Genom att instituten måste lämna rapporter möjliggörs lämplig översyn och kalibre ring, med sikte på en bindande åtgärd 2018. (95)Vid granskningen av hur bruttosoliditeten påverkar olika affärsmodeller bör särskild uppmärksamhet ägnas sådana modeller som anses innebära låg risk, t.ex. lån säker ställda med panträtt och specialutlåning till regionala el ler lokala självstyrelseorgan eller offentliga organ. bör, på grundval av de uppgifter som mottagits och de tillsynsresultat som erhållits , isamarbete med behöriga myndigheter utarbeta en klas sificering av affärsmodeller och risker. ien lämplig analys där också historiska uppgifter och stresscenarier tas i beaktande bör en bedömning göras av vilka bruttosoliditetsnivåer som är lämpliga för att återhämtningsförmågan i respektive affärsmodell ska ga ranteras, samt av frågan om huruvida dessa nivåer bör fastställas som tröskelvärden eller som intervaller Efter observationsperioden och kalibreringen av respektive bruttosoliditetsnivåer, samt på grundval av bedömningen, bör offentliggöra en lämplig statistisk översikt över bruttosoliditeten, som inbegriper medelvärden och stan dardavvikelser. Efter att ha antagit bruttosoliditetskravet bör offentliggöra en lämplig statistisk översikt, som inbegriper medelvärden och standardavvikelser, över bruttosoliditeten i förhållande till de fastställda kategori erna av institut. (96)Institut bör som en del av den interna bedömningen av kapitaltäckningen följa upp bruttosoliditetsnivån och för ändringar samt bruttosoliditetsrisken. Denna uppföljning bör ingå i tillsynsförfarandet. I synnerhet efter det att kraven avseende bruttosoliditeten har trätt i kraft bör de behöriga myndigheterna övervaka utvecklingen i före tagsmodellen och motsvarande riskprofil för att säker ställa att klassificeringen av institut är aktuell och korrekt. Europeiska unionens officiella tidning L 176/13 (97)Goda företagsstyrningsstrukturer, transparens och offent liggörande är avgörande för en sund ersättningspolitik. Institut bör, för att säkerställa att deras ersättningsstruk turer och de risker de är förenade med i tillfredsställande grad kan överblickas av marknaden, offentliggöra detal jerade uppgifter om sin ersättningspolicy och ersättnings praxis och, av sekretesskäl, sammanlagda belopp för de medarbetare vilkas tjänsteutövande väsentligt kan påverka institutets riskprofil. Denna information bör göras till gänglig för alla intressenter. Dessa särskilda krav bör inte påverka tillämpningen av mer allmänna krav på offentliggörande rörande den ersättningspolicy som är tillämplig horisontellt i alla sektorer. Dessutom bör med lemsstaterna tillåtas kräva att institut lämnar mer detal jerad information om ersättningar. (98)Godkännandet av ett kreditvärderingsinstitut som ett ex ternt kreditvärderingsinstitut bör inte öka avskärmningen av en marknad som redan domineras av tre centrala företag. och centralbanker bör utan att göra förfarandet enklare eller mindre krävande se till att fler kreditvärderingsinstitut kan godkännas som ex terna på detta sätt öppna marknaden för andra företag. (99)och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (1) och och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 decem ber 2000 om skydd för enskilda då gemenskapens insti tutioner och organ behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (2) ska vara fullt tillämpliga på behandlingen av personuppgifter inom ra men för den här förordningen. (100)Institut bör ha en diversifierad buffert av likvida tillgångar som de kan använda för att täcka likviditetsbehoven vid kortvariga likviditetsproblem.