prop · H103113 · 2014-04-01 00:00:00 — För att uppnå likvärdiga förutsättningar för samtliga förvaltare som förvaltar eller marknadsför AIF-fonder inom EES, krävs nu att även icke EES-baserade förvaltare ska ansöka om och uppfylla villkoren för tillstånd som AIF-förvaltare (om inte förutsättningar för tillämpning av 2 kap. föreligger), samt driva verksamheten i enlighet med de krav som gäller enligt direktivet. Även om icke EES-baserade förvaltare omfattas av ett specifikt tillståndsförfarande, genom vilket bl.a. förvaltarens referensland ska fastställas och vissa specifika krav avseende det land där förvaltaren och i förekommande fall den icke EES-baserade AIF-fondens är etablerad (se 15 § första stycket 2–5), gäller nu i princip samma krav för alla AIF-förvaltare som är verksamma inom EES (jfr 15 § andra stycket). Förvaltare med som referensland ska inte bara få sin tillståndsansökan prövad av utan ställs också under inspektionens tillsyn, och är därmed likställd med en förvaltare som är etablerad här i landet. Detta innebär att angivna bestämmelser i 3 kap. om bl.a. handläggningen av en tillståndsansökan samt bestämmelserna om kapitalkrav i 7 kap., som gäller för svenska AIF-förvaltare, ska tillämpas på motsvarande sätt även för icke EES-baserade AIF-förvaltare. Genom paragrafen, som är ny, genomförs artikel 38.8 första stycket. Marknadsföring av EES-baserade AIF-fonder till professionella investerare i En icke EES-baserad AIF- förvaltare med tillstånd enligt 10 § innan förvaltaren påbörjar mark- nadsföring till professionella inve- sterare i av andelar eller aktier i en EES-baserad AIF-fond som antingen förvaltas i , men inte är en specialfond, eller i ett annat land inom EES. För underrättelsens innehåll, underrättelseförfarandet och handläggningen vid väsentliga ändringar av uppgifter i en underrättelse tillämpas 4 kap. 5–7 §§. ska, utöver vad som anges i 4 kap. 6 § tredje stycket, informera Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten om förvaltarens marknadsföring i , samt till myndigheten och berörda, behöriga myndigheter informera om att en ändring som avses i 4 kap. 7 § bedöms vara godtagbar och medför antingen att vissa AIF- fonder inte längre marknadsförs eller att ytterligare AIF-fonder kommer att marknadsföras. Sådan marknadsföring som avses i första stycket får också utföras av en icke EES-baserad AIF-förvaltare med tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU och ett annat referensland än . Marknadsföringen, som får bedrivas från filial i eller som gränsöverskridande verksamhet, får inledas den dag då den behöriga myndigheten i förvaltarens referensland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i direktivet har lämnats till . För verksamheten ska bestämmelsen som anges i 7 § 2 stycket tillämpas. En AIF-förvaltare som har getts tillstånd att förvalta en AIF-fond får också marknadsföra andelar eller aktier i den förvaltade fonden. Detta följer av 3 kap. 1 § andra stycket, som är tillämplig även för icke EES- baserade AIF-förvaltare med som referensland (se hänvisning i 17 §). Enligt första stycket i förevarande paragraf måste dock förvaltaren underrätta om avsedd marknadsföring innan den påbörjas. Kravet på en underrättelse gäller däremot inte för AIF- förvaltare som ska marknadsföra andelar i en förvaltad specialfond. Tillstånd att förvalta en sådan fond förutsätter att dess fondbestämmelser godkänns och godkännandet innebär i sin tur att fonden får marknadsföras (se 4 kap. 9 § LIF). Underrättelsen om marknadsföring av en specialfond får anses inbegripen i tillståndsprövningen, och någon ytterligare underrättelse krävs därför inte. Av andra styckets hänvisning till tillämpliga bestämmelser avseende underrättelsens innehåll och förfarandet, inklusive väsentliga ändringar av uppgifter i en underrättelse, följer att marknadsföringen får påbörjas från och med den dag har meddelat förvaltaren sitt beslut om att tillstånd ges, vilket ska ske dagar efter det att inspektionen mottog förvaltarens underrättelse. Utöver vad som anges i 4 kap. 6 § ska underrätta om marknadsföringen. Även en icke EES-baserad AIF-förvaltare, som har sitt referensland i ett annat land inom EES och där har tillstånd som avses i AIFM- direktivet, får med stöd av detta marknadsföra EES-baserade AIF-fonder till professionella investerare i . Det följer av tredje stycket. Bestämmelsen motsvarar vad som gäller för EES-baserade AIF- förvaltare, se 3 §. Paragrafen genomför artikel 39.1–3 och 39.9 samt bilaga III till AIFM- direktivet. Marknadsföring av icke EES- baserade AIF-fonder till professionella investerare i En icke EES-baserad AIF- förvaltare med tillstånd enligt 10 § får, efter att ha underrättat , marknadsföra andelar eller aktier i en icke EES-baserad AIF-fond till professionella investerare i om 1. det mellan och tillsynsmyndigheten i det land där fonden hör hemma finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av systemrisker, 2. det land där fonden hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism, och 3. det mellan fondens hemland samt och övriga länder inom EES, där fonden ska mark- nadsföras, finns en överenskommelse som uppfyller bestämmelserna i artikel 26 i modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet. För underrättelsens innehåll, underrättelseförfarandet och handläggningen vid väsentliga ändringar av uppgifter i en underrättelse tillämpas 4 kap. 5– 7 §§. ska, utöver vad som anges i 4 kap. 6 § tredje stycket, informera Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten om förvaltarens marknadsföring i , samt till myndigheten och berörda, behöriga myndigheter informera om att en ändring som avses i 4 kap. 7 § bedöms vara godtagbar och medför antingen att vissa AIF- fonder inte längre marknadsförs eller att ytterligare AIF-fonder kommer att marknadsföras. Sådan marknadsföring som avses i första stycket får också utföras av en icke EES-baserad AIF-förvaltare med tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU och ett annat referensland än . Marknadsföringen, som får bedrivas från filial i eller som gränsöverskridande verksamhet, får inledas den dag då den behöriga myndigheten i förvaltarens referensland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i direktivet har lämnats till . För verksamheten ska bestämmelserna som anges i 7 § andra stycket tillämpas. Paragrafen är ny och en följd av att marknadsföringspasset även omfattar icke EES-baserade AIF-fonder. I första stycket anges de specifika krav som gäller för såväl AIF-fonder som AIF-förvaltare som hör hemma utanför EES, se exempelvis 14 § första stycket 2–4 och 4 kap. 3 §. I likhet med 17 § finns i andra stycket en hänvisning till tillämpliga bestämmelser i 4 kap. om vad som gäller avseende underrättelseförfarandet. I tredje stycket regleras marknadsföring som utförs av icke EES-baserade AIF-förvaltare med ett annat referensland än , se kommentaren till 18 §. Paragrafen genomför artikel 40.1, 40.2 första stycket, 40.3, 40.4, 40.10 samt bilaga III till AIFM-direktivet. Marknadsföring av AIF-fonder till icke-professionella investerare i En icke EES-baserad AIF- förvaltare med tillstånd enligt 10 § eller med ett tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU, får marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad specialfond till icke-professionella investerare i . Efter tillstånd av får en förvaltare som avses i första stycket marknadsföra andelar eller aktier också i andra av förvaltaren förvaltade AIF-fonder än specialfonder. Tillstånd ska ges om det finns skäl att anta att förvaltaren kommer att uppfylla samtliga krav i denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, och förvaltaren har vidtagit nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna lösa in andelar eller aktier i fonden samt göra utbetalningar till investerarna, samt 1. i fråga om en AIF-fond som hör hemma i : om fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad enligt 10 kap. 2 §, eller 2. i fråga om en AIF-fond som hör hemma i ett annat land inom EES: om a) fonden i sitt hemland omfattas av en reglering som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, fonden ändå motsvarar en specialfond, eller b) fondens andelar eller aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. Om marknadsföringen avser andelar eller aktier i en AIF-fond som hör hemma i ett land utanför EES ska dessutom 19 § första stycket 1 och 2 tillämpas. Tillstånd till marknadsföring till icke-professionella investerare i får ges även om villkoren i andra–tredje styckena inte är uppfyllda, om det är fråga om andelar eller aktier i en AIF-fond 1. som saknar rätt till inlösen under från den första investeringen, och 2. som enligt sin investeringsstrategi generellt inte investerar i finansiella instrument som kräver depåförvaring eller generellt investerar i emittenter eller onoterade företag för att förvärva kontroll enligt 11 kap. Enligt 9 § kan, , en icke EES-baserad AIF-förvaltare ges tillstånd av att marknadsföra förvaltade AIF-fonder till icke-professionella investerare förutsatt att vissa villkor var uppfyllda. Till dess att kommissionen har antagit delegerade akter i enlighet med artikel 68.6 och de nationella bestämmelser som genomfört artiklarna 36 och 42 ska upphöra att gälla, får 9 § tillämpas parallellt med förevarande paragraf. Därefter ska all marknadsföring av AIF-fonder som förvaltas av icke EES-baserade AIF-förvaltare ske med stöd av tillstånd som avses i AIFM-direktivet och marknadsföringspass. Härigenom ska villkoren vara desamma för alla AIF-förvaltares verksamhet inom EES. En annan skillnad i förhållande till tidigare är att förvaltaren nu tillåts att förvalta också AIF-fonder som hör hemma i , inbegripet specialfonder (16 §). Andelar i specialfonder får marknadsföras till både professionella och icke-professionella investerare utan särskilt tillstånd och utan föregående underrättelse. Detta framgår av första stycket (se även kommentaren till t.ex. 4 kap. 1 §). Av första stycket följer också att bestämmelsen är tillämplig för icke EES-baserade AIF-förvaltare med tillstånd, oavsett var inom EES de har sitt referensland. För andra AIF-fonder som hör hemma här i landet krävs att fondens andelar eller aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad och att det finns ett upprättat faktablad enligt 10 kap. 2 § för fonden. Dessa villkor framtår av tredje stycket punkten 1. I avsnitten 7.3 och 7.4 fastslås att marknadsföring till icke-professionella investerare i är tillåten bara om det är fråga om specialfonder eller AIF-fonder som uppfyller ovan nämnda villkor. Detta gäller oavsett om fonden hör hemma i , i övriga EES-länder (punkten 2) eller i ett land utanför EES, och oberoende av var förvaltaren är etablerad. I fråga om icke EES-baserade förvaltare och fonder gäller därutöver vissa särskilda krav om bl.a. samarbetsarrangemang mellan , tillsynsmyndigheter och behöriga myndigheter, vilket följer av villkoren för tillstånd enligt 15 § och, genom hänvisningen i fjärde stycket till 19 §. I femte stycket finns undantagsbestämmelsen som gäller för vissa slutna AIF-fonder, se 4 kap. 4 § och kommentaren till den bestämmelsen. Form och innehåll för en tillståndsansökan regleras i föreskrifter. Bemyndigande att meddela sådana föreskrifter finns i 16 kap. 1 §. Paragrafen saknar motsvarighet i AIFM-direktivet men är förenlig med artikel 43. Förvaltning och marknadsföring av AIF-fonder i övriga EES-länder En icke EES-baserad AIF- förvaltare med tillstånd enligt 10 § som avser att förvalta en AIF-fond som hör hemma i ett annat land inom EES ska underrätta innan sådan verksamhet inleds första gången. Om förvaltaren ska erbjuda och utföra sina tjänster från (gränsöverskridande verksamhet), ska underrättelsen innehålla en verksamhetsplan med uppgifter om vilka tjänster som avses och i vilket land eller vilka länder de ska tillhandahållas. Om förvaltaren ska erbjuda och utföra sina tjänster genom en filial i värdlandet (filialverksamhet), ska underrättelsen dessutom innehålla uppgifter om filialens organisation, adress och ansvariga ledning. Av verksamhetsplanen ska, utöver vad som anges i andra stycket, framgå vilka fonder som förvaltaren avser att förvalta och på vilken adress i fondens hemland handlingar kan erhållas. För underrättelseförfarandet och handläggningen vid väsentliga ändringar av uppgifter i en underrättelse tillämpas 6 kap. 4 och 5 §§. ska, utöver vad som anges i 6 kap. 4 § tredje stycket, informera Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten om förvaltarens verksamhet, samt till myndigheten och berörda, behöriga myndigheter informera om att en ändring som avses i 6 kap. 5 § bedöms vara godtagbar och medför antingen att vissa AIF-fonder inte längre marknadsförs eller att ytterligare AIF-fonder kommer att marknadsföras. Paragrafen är ny och innebär att AIFM-direktivets regler om förvaltnings- och marknadsföringspassen för icke EES-baserade AIF- förvaltare genomförs. I första stycket fastslås att icke EES-baserade förvaltare med som referensland och som, med stöd av sitt tillstånd enligt 10 §, ska driva verksamhet i andra länder inom EES (se definition av värdland, 1 kap. 8 §) ska underrätta innan verksamheten inleds. Av andra och tredje styckena framgår att verksamheten kan bedrivas genom att förvaltaren erbjuder och utför sina tjänster från eller genom att en filial inrättas i värdlandet. I dessa stycken samt i tredje stycket anges också vad som ska ingå i förvaltarens underrättelse till . I 6 kap. 1 § finns motsvarande bestämmelse för svenska AIF-förvaltare som avser att erbjuda och utföra tjänster i andra EES-länder. Av femte stycket följer bl.a. att även icke EES-baserade förvaltare är skyldiga att anmäla väsentliga ändringar till , planerade såväl som genomförda, av sådant som har angetts i en underrättelse om marknadsföring eller verksamhet över gränserna. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 13.4.7, genomför artikel 41.1–41.4 och 41.6. En AIF-förvaltare med tillstånd enligt 10 § som avser att marknadsföra andelar eller aktier i en AIF-fond i ett annat land inom EES ska underrätta innan verksamheten inleds. En underrättelse om marknadsföring av förvaltade AIF- fonder ska innehålla 1. en verksamhetsplan med uppgifter om vilka AIF-fonder som ska marknadsföras, var de hör hemma och i vilka länder marknads- föringen ska ske, 2.AIF-fondernas fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande handlingar, 3.uppgift om varje , 4.uppgift om var mottagar-AIF- fonden hör hemma, om den marknadsförda fonden är en matar-AIF-fond, 5.en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §, och 6.information om de arrangemang som har fastställts för marknadsföringen och, i tillämpliga fall, vilka åtgärder som har fastställts för att förhindra att andelar eller aktier i en AIF-fond marknadsförs till icke professionella investerare. Om verksamheten ska bedrivas genom en filial i värdlandet ska underrättelsen också innehålla de uppgifter som anges i 20 § tredje stycket. För underrättelseförfarandet och handläggningen vid väsentliga ändringar av uppgifter i en ska, utöver vad som anges i 6 kap. 4 § tredje stycket, informera Euro- peiska värdepappers- och mark- verksamhet, samt till myndigheten och berörda, behöriga myn- digheter informera om att en änd- ring som avses i 6 kap. 5 § bedöms vara godtagbar och medför an- tingen att vissa AIF-fonder inte ytterligare AIF-fonder kommer att I paragrafen finns bestämmelser om marknadsföring som icke EES- baserade AIF-förvaltare, med som referensland och med ett tillstånd enligt 10 §, utför i andra länder inom EES med stöd av I likhet med sådana förvaltares förvaltning över gränserna krävs tillstånd som AIF-förvaltare och att föreskrivet underrättelseförfarande har fullföljts. I 23 § anges vissa övriga villkor som ska vara uppfyllda i fråga om marknadsföring av icke EES-baserade Innehållet i en underrättelse framgår av andra och tredje styckena. Verksamhet med stöd av pass är begränsad till professionella in- AIFM-direktivet hindrar dock inte att ett land inom EES tillåter marknadsföring av AIF-fonder även till icke-professionella investerare på sitt eget territorium (artikel 43). Det är alltså den nationella lagstiftningen i värdlandet som avgör till vilken kundkrets som marknadsföringen får riktas. ska kundkretsen för den avsedda marknadsföringen framgå (jfr andra stycket punkten 6). I 6 kap. 2 § finns motsvarande bestämmelse för Paragrafen, som behandlas i avsnitt 13.4.7, genomför artikel 39.1, 39.4–39.6 och 39.9, artikel 40.1, 40.5–40.7 och 40.10 samt bilaga IV till och marknadsföring av icke EES- Vid förvaltning som avses i 21 § krävs att AIF-förvaltaren, enligt har rätt att förvalta AIF-fonder av motsvarande slag som dem som ska förvaltas i 22 § av en icke EES-baserad AIF- fond får ske, om det land där fonden hör hemma, finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av systemrisker, 2. det land där fonden hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism, och 3. det mellan det land där fonden hör hemma samt och de länder inom EES, där fonden ska marknadsföras, finns en överenskommelse som uppfyller bestämmelserna i artikel 26 i modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet. Paragrafen innehåller vissa särskilda villkor som ska vara uppfyllda vid verksamhet som sker med stöd av förvaltnings- och marknads- Syftet bakom villkoren i andra stycket är främst att säkerställa ett effektivt informationsbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna att utföra sina tillsynsuppgifter. Paragrafen genomför artikel 40.2 andra stycket och artikel 41.1. En icke EES-baserad AIF- förvaltare, som har ett annat refe- rensland än får, utan tillstånd enligt denna lag, förvalta en AIF-fond som hör hemma i och inte är en specialfond, om förvaltaren i sitt referensland har tillstånd som avses i Europa- 2011/61/EU och omfattar förvalt- ning av en AIF-fond av motsva- rande slag som den som ska för- valtas här i landet. Verksamheten, som får bedri- vas från en filial i eller samhet, får inledas den dag då den behöriga myndigheten i för- och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i Genom bestämmelsen ges också icke EES-baserade AIF-förvaltare med annat referensland än rätt att, med stöd av ett förvaltningspass, förvalta AIF-fonder som hör hemma i på motsvarande sätt som gäller för utländska EES-baserade AIF-förvaltare. denna paragraf avser AIF-fonder som inte är specialfonder. ning av specialfonder krävs särskilt tillstånd I 16 § andra stycket ges icke EES-baserade AIF-förvaltare med annat referensland än rätt att, efter sådant tillstånd, förvalta också en Paragrafen genomför artikel 41.1 och 41.4 tredje stycket. Vid förvaltning av en AIF-fond som har sitt hemland i ett annat land inom EES än krävs att AIF-förvaltaren enligt sitt tillstånd enligt 2013/14:113 3 kap. 1 § har rätt att förvalta AIF-fonder av motsvarande slag som dem Bilaga 4 som ska förvaltas i värdlandet. Vid marknadsföring av en av förvaltaren förvaltad EES-baserad matar- AIF-fond som har sitt hemland inom EES krävs att mottagar-AIF-fonden och dess förvaltare är EES-baserad. Marknadsföring av en icke EES- baserad AIF-fond får ske om 1. det finns skäl att anta att förvaltaren och dess verksamhet uppfyller kraven i denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, 2. det mellan och tillsynsmyndigheten i det land där fonden hör hemma, finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av systemrisker, 3. det land där fonden hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism, och 4. det mellan det land där fonden hör hemma samt och de länder inom EES där fonden ska marknadsföras, finns en överenskommelse som uppfyller bestämmelserna i artikel 26 i modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet. Bestämmelsen i det nya andra stycket är föranledd av att även icke EES- baserade AIF-fonder nu omfattas av systemet med marknadsföringspass. För marknadsföring som avses i 2 § krävs dock att villkoren i punkterna 1–4 är uppfyllda. Villkorens syfte är främst att säkerställa ett effektivt informationsbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna att utföra sina tillsynsuppgifter. Genom ändringen genomförs artikel 35.1 och 35.2 första stycket. kalla en AIF-förvaltares tillstånd 1. har fått tillståndet genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, 2. inte från det att tillstånd beviljades har börjat driva ska återkalla en AIF-förvaltares tillstånd om förvaltaren 1.har fått tillståndet genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, 2.inte från det att tillstånd beviljades har börjat driva 3. har förklarat 3. har förklarat av inte har drivit av inte har drivit 5. i fråga om 5 kap. 10 §, om inte längre är den icke EES-baserade AIF- I de fall som avses i första stycket 1, 2 och 4 får i stället varning meddelas om det är tillräckligt. Genom ändringen i första stycket införs ytterligare en grund för återkallelse av tillstånd. ska enligt punkten 5 återkalla ett meddelat tillstånd för en icke EES-baserad AIF-förvaltares om det efter förfaranden enligt 5 kap. 11 eller 12 § fastställs att ett annat land än är förvaltarens referensland, se avsnitt 13.4.2. Ändringarna i paragrafen genomför artikel 46.2.k och 37.11. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som, utöver vad som framgår av denna lag och kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av och rådets direktiv /61/EU samt av kommissionens antagna tekniska standarder, ska ingå i -en anmälan för registrering samt underrättelse som avses i 2 kap., -en ansökan om tillstånd som avses i 3–6 kap., - en underrättelse som avses i - en underrättelse som avses i 4 och 6 kap., 4–6 kap., -en anmälan om väsentlig ändring som avses i 3–6 kap., -ett intyg enligt 6 kap. 4 §, -en verksamhetsplan som avses i 3, 4 och 6 kap., -en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §, samt -vilka handlingar och övrig information som ska lämnas till tillsammans med en sådan anmälan för registrering, ansökan om tillstånd, underrättelse eller anmälan om väsentlig ändring och hur dessa handlingar, i tillämpliga fall, ska överlämnas till behöriga myndigheter inom EES och arkiveras samt på vilket språk de ska upprättas. Ändringen av paragrafen, som är föranledd av att även förvaltnings- och marknadsföringspass inför också för icke EES-baserade AIF-förvaltare, innebär att bemyndigandet att meddela föreskrifter omfattar sådana underrättelser enligt 5 kap. som är en förutsättning för marknadsföring i såväl som över gränserna. ärende om tillstånd enligt 3 kap. ärende om tillstånd enligt 3 kap. inte meddelar beslut inom sex eller 5 kap. 10 § inte meddelar månader från det att ansökan gavs från det att ansökan gavs in, ska sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära för- om skälen för detta. av kammarrätten att ären- det onödigt uppehålls. från det att en sådan förklaring har lämnats, ska från det att en sådan förklaring har det anses som att ansökan har lämnats, ska det anses som att ansökan har avslagits. Om inte lämnar över en underrättelse som avses i 6 kap. 4 § till behörig myndighet i utlandet inom den tid som anges i paragrafen från det att underrättelsen togs emot och inte heller meddelar beslut enligt fjärde stycket samma paragraf, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls.