prop · H103141 · 2014-03-14 00:00:00 — Det gäller om skogsägaren tidigare försummat återväxtarbetet, om skogsägaren har en svag ekonomi, vilket kan visa sig genom tidigare avverkningar och brist på avverkningsbar skog, eller om skogsägarens tidigare verksamhet, även icke skoglig sådan, ger anledning till bedömningen att ett råd inte kommer att följas. Om det antas att ovanstående exempel på skogsägare utgör mellan en tredjedel och två tredjedelar av de förelägganden om föryngringsåtgärder som meddelas skulle detta utgöra cirka 50–100 ärenden, dvs. ett begränsat antal fall där arbetssätt påverkas. Den viktigaste skogliga effekten av att direkt använda föreläggande mot sådana skogsägare där det bedöms finnas stor risk för att ett råd inte följs, är att tiden skogsägaren har på sig att utföra åtgärder i praktiken kortas ned med jämfört med nuvarande arbetssätt, som i vissa fall innebär en fördröjning av föryngringsåtgärder i förhållande till lagens krav. Ett föreläggande utan föregående råd skulle ändå ge skogsägaren skälig tid på sig för utförandet. Det kan även finnas en preventiv effekt i att myndigheten har möjlighet att direkt använda tvingande instrument. Denna är dock svårbedömd. Andra kostnader för skogsägare eller övriga aktörer i skogsbruket bedöms inte påverkas av ändringsförslaget. Förslagen bedöms inte ha några konsekvenser av betydelse för rättsväsendet. Förslaget till lag om ändring i 7 kap. 11 b § Paragrafen är ny. Bestämmelsen anger att när en fråga om dispens från biotopskyddet avser att inom ett generellt skyddat biotopskyddsområde vidta en åtgärd som underlättar för jordbruket ska det anses finnas särskilda skäl för dispens, om vissa förutsättningar är uppfyllda. I första punkten ställs krav på att åtgärden behövs för att utveckla eller bibehålla ett aktivt brukande av jordbruksmark. Aktivt brukande av jord- bruksmarken innebär att jordbrukaren använder jordbruksmarken för bete eller odling av gröda avsedd för skörd. Genom punkten tas hänsyn till det För att uppfylla kravet måste den enskilde kunna visa att åtgärden medför positiva effekter för jordbruksföretaget i form av lägre kostnader eller högre avkastning som sammantaget är större än kostnaderna för att genomföra åtgärden. En åtgärd kan t.ex. anses ha en positiv sammantagen effekt om åtgärden kan bidra till utvecklingen av ett djurhållande jordbruksföretag genom att tillgodose en tillräcklig till- gång till mark lämplig för produktion av vinterfoder. Genom att visa på sådana positiva effekter har den enskilde således visat att åtgärden be- hövs för att utveckla eller bibehålla ett aktivt brukande av jordbruksmark. För att uppfylla kravet ska det inte krävas att jordbruksföretagaren visar att verksamheten kommer att läggas ned eller att bli olönsam om dispens Enligt andra punkten krävs att biotopskyddets syften fortfarande kan tillgodoses med hänsyn till förekomsten av samma typ av biotopskydds- område eller med hänsyn till naturvärdena hos det skyddade biotop- skyddsområde som dispensen avser och de naturvärden som biotop- skyddsområdet bidrar till i landskapet. Genom punkten tas hänsyn till det Dispens från biotopskyddet bör framför allt kunna bli aktuellt i fråga om biotopskyddsområden som är vanligt före- kommande eller som har naturvärden som är ringa. avse biotopskyddsområdet i sig eller de naturvärden som biotopskydds- området bidrar till i landskapet. Exempelvis kan dispens inte ges om det innebär att den åtgärd som planeras riskerar att medföra att arter som är beroende av den specifika typen av biotop hotas. En åtgärd som innebär ett underlättande för jordbruket men som inte uppfyller kriterierna för dispens från biotopskyddet enligt bestämmelsen ska även fortsättningsvis kunna ges dispens efter en sammantagen be- dömning enligt 7 kap. 25 § där hänsyn tas till andra faktorer som t.ex. åtgärdens miljönytta. Även om kriterierna för dispens enligt den nya bestämmelsen inte uppfylls, kan alltså en prövning göras enligt 7 kap. 11 § med den intresseavvägning som regleras i 7 kap. 25 §. Genom att den föreslagna bestämmelsen tar hänsyn till biotopskyddets syfte behöver en ytterligare bedömning enligt 7 kap. 26 § Vissa biotopskyddsområden, t.ex. stenrösen, kan även vara skyddade Prop. 2013/14:141 som fornlämningar enligt kulturmiljölagen (1988:950). I de fallen kan det, förutom dispens från biotopskyddet, vara nödvändigt att ha tillstånd enligt kulturmiljölagen för att få utföra åtgärden. prövar såväl dispenser från biotopskyddet i generella biotopskyddsområden som tillstånd för att utföra åtgärder som kan skada fornlämningar. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.2.4. Ikraftträdandebestämmelsen behandlas i avsnitt 18. 20.2Förslaget till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) Paragrafen innehåller bestämmelser om krav på att anlägga ny skog på skogsmark. Fjärde stycket i paragrafen är nytt. Ändringen innebär att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från första och andra styckena. Möjligheten för att i det särskilda fallet meddela undantag från bestämmelserna i första och andra styckena flyttas från 9 § och införs i ett nytt femte stycke. Ändringen behandlas i avsnitt 13.2.2. Paragrafen reglerar krav på föryngringsåtgärder. Ändringen innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från kraven i första stycket. Bemyndigandet införs i ett nytt andra stycke. Möjligheten för att meddela undantag från bestämmelserna i första stycket flyttas från 9 § och införs i ett nytt tredje stycke. Ändringen behandlas i avsnitt 13.2.2. Möjligheten för enligt paragrafens tredje stycke att i särskilda fall meddela undantag från paragrafens första stycke, som gäller tillåtna avverkningsmetoder, ersätts med ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från paragrafens första stycke. Ändringen behandlas i avsnitt 13.2.1. Ändringen innebär att andra stycket upphävs. Följden av ändringen är att tillsynsmyndigheten kan meddela föreläggande och förbud utan att först ha lämnat ett råd som inte följts. Övriga ändringar är redaktionella. Ändringen behandlas i avsnitt 12.2.3. 2013/14:141 Ikraftträdandebestämmelsen Ikraftträdandebestämmelsen behandlas i avsnitt 18. 20.3Förslaget till lag om ändring i skogsvårdsförordningen (1993:1096) Lagen innehåller en bestämmelse om att 34 a § skogsvårdsförordningen upphävs. Ändringen behandlas i avsnitt 12.3. Sammanfattning av Miljömålsberedningens betänkande Delbetänkandet Långsiktigt hållbar markanvändning – del 1 (SOU 2013:43) Vi har fått i uppdrag att ta fram en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning (dir. 2011:91). Uppdraget ska slutredovisas . En långsiktigt hållbar markanvändning är avgörande för att vi ska kunna nå generationsmålet och många av våra miljökvalitetsmål. Hur vi använder marken har stor betydelse för flera näringar som jordbruk, skogsbruk, turism och energiproduktion. Markanvändningen spelar även en väsentlig roll för infrastruktur, regional utveckling, kulturmiljö, friluftsliv och rekreation. För att åstadkomma en långsiktigt hållbar markanvändning måste olika intressen och anspråk beaktas och långsiktiga avvägningar mellan samhällsmål göras. Syftet med strategin är att göra dessa långsiktiga politiska avvägningar. I detta delbetänkande fokuserar vi på skydd och skötsel av land- och sötvattenområden och miljöhänsyn i skogsbruket. I vårt nästa och slutliga betänkande inom ramen för strategin analyserar vi hur styrningen av markanvändningen kan utvecklas för ökat helhetsperspektiv. Vi tar då också upp hur vi ska uppnå en hållbar användning av jordbruksmark. Miljömålsberedningen föreslog i SOU 2011:34 fem etappmål om biologisk mångfald. Regeringen fastställde etappmålen genom beslut . Dessa etappmål utgör en integrerad del av strategin för en långsiktigt hållbar markanvändning. Våra förslag – prioriterade insatser med långsiktiga avvägningar som grund En långsiktigt hållbar markanvändning förutsätter att vi ser landskapet som en helhet. Vi har under vårt strategiarbete sett hur svårt det perspektivet är att uppnå i den statliga förvaltningen och att detta kan skapa problem i det omgivande samhället. I vårt nästkommande betänkande inom strategin tar vi oss an den övergripande frågan om hur styrningen av markanvändningen kan utvecklas för ett ökat helhetsperspektiv.Frågan om den statliga förvaltningens samordning relaterar till denna övergripande fråga. Eftersom behovet av en förstärkt samordning i den statliga förvaltningen är mycket tydligt för oss ser vi dock ingen anledning med att vänta med att föreslå detta etappmål, utan lämnar förslaget . Vi föreslår därför: Etappmål om ökad helhetssyn på markanvändningen genom för- stärkt samordning i den statliga förvaltningen. En ändamålsenlig naturvård avseende skydd, skötsel och restaurering av särskilt värdefulla områden är nödvändig för att miljökvalitetsmålen ska kunna nås. Här behandlar vi naturvård i såväl landsom sötvattensområden. Vi anser att funktionaliteten i det svenska arbetet med skydd av land- och sötvattenområden behöver öka genom att stärka de ekologiska sambanden i landskapet och den ekologiskt representativiteten i skyddet. Det är angeläget för att miljömålen ska nås och för att ska leva upp till internationella åtaganden i det s.k. inom ramen för Konventionen om biologisk mångfald. Staten är en betydande markägare och äger områden som helt eller delvis är avsedda för jord- och skogsbruk. Staten har därför ett stort ansvar att vara en förebild som markägare. Vi föreslår därför: Etappmål om skydd av land- och sötvattenområden. Vi lyfter här även fram två särskilt angelägna frågor genom bedömningar: Bedömning om prioriterade skötsel- och restaureringsinsatser. Bedömning om att staten ska vara ett föredöme som markägare. Dagens skogspolitik bygger på frihet under ansvar för skogsbruket. Skogsvårdslagstiftningen anger lägsta nivå för miljöhänsyn i skogsbruket. Därutöver behövs omfattande frivilliga insatser från skogsbruket för att miljömålen i skogen ska nås. Statligt finansierade insatser bör inriktas på att stimulera frivilliga insatser. Vi betonar vikten av fortsatt ambitiösa frivilliga insatser. Det är också viktigt att säkerställa att skogsvårdslagens lägsta nivå för miljöhänsyn tydligt anges. Förutsättningar för ett variationsrikt skogsbruk behöver även säkerställas. Skogens samlade ekonomiska, sociala och miljömässiga värden behöver uppmärksammas mer i ett långsiktigt perspektiv. En långtgående samsyn när det gäller önskvärd utveckling och prioriteringar i skogspolitiken bör eftersträvas. Vi ser utifrån detta behov av ett nationellt skogsprogram. Vi föreslår därför: Etappmål om förtydligad miljöhänsyn i skogsvårdslagstiftningen. Etappmål om ett variationsrikt skogsbruk. Etappmål om ett nationellt skogsprogram. Vi lyfter här även fram två särskilt angelägna frågor genom bedömningar: Bedömning om att frivilliga insatser för miljöhänsyn i skogsbruket är avgörande för att miljömålen ska nås i skogen. Bedömning om prioritering av statliga insatser för ökad miljöhänsyn i skogsbruket. Vi lämnar en samlad konsekvensbedömning av strategin. Kopplat till de olika förslagen gör beredningen även specifika konsekvensanalyser. Våra förslag bygger på att hela samhällets insatser krävs för att miljömålen ska kunna nås. Våra förslag innehåller en kombination av frivilliga och statliga insatser. Vi bedömer att denna kombination av insatser är ändamålsenlig och kostnadseffektiv för att skapa förutsättningar för att kunna nå både miljökvalitetsmålen och andra viktiga samhällsmål. Förslagen till etappmål kommer inte i konflikt med åtaganden som medlem i Europeiska Unionen eller andra svenska internationella åtaganden. Etappmålen om skydd av land- och sötvattenområden och om förtydligad miljöhänsyn i skogsvårdslagstiftningen kan leda till en liten förändring i utbudet av skogsråvara. Det minskade utbudet bedöms dock vara så begränsat att det bara får marginella effekter för skogsnäringens ekonomi och för statens skatteintäkter. Förslagen kommer inte heller att påtagligt ändra förutsättningarna för biobränsleanvändningen eller möjligheter att begränsa klimatpåverkan eller leva upp till våra internationella klimatpolitiska åtaganden. Förslag till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) Härigenom föreskrivs följande. meddela föreskrifter om den hän- meddela föreskrifter om den hän- syn som ska tas till naturvårdens syn som ska tas till naturvårdens vid skötseln av skog, såsom i fråga samt sociala värden vid skötseln om hyggens storlek och utlägg- av skog, såsom i fråga om hyggens storlek och utläggning, bestånds- lämnande av träd och trädsam- anläggning, kvarlämnande av träd lingar, gödsling, och trädsamlingar, gödsling, dik- ning och skogsbilvägars sträck- Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om de åtgärder som ska vidtas för det fall föreskrifter enligt första stycket inte har följts. Bemyndigandena i första och andra styckena medför inte befogenhet att meddela föreskrifter som är så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvåras. de förelägganden och förbud som de förelägganden och förbud som behövs för att denna lag eller före- behövs för att denna lag eller före- skrift som har meddelats med stöd skrift som har meddelats med stöd av lagen skall efterlevas av lagen ska efterlevas. Ett föreläggande eller förbud får meddelas sedan det har visat sig I brådskande fall eller när det behövs för att bevara natur- eller kulturmiljövärden eller när det annars finns särskilda skäl, får dock ett föreläggande eller förbud meddelas . Förelägganden och förbud kan förenas med vite. Om någon inte rättar sig efter ett föreläggande, får tillsynsmyndigheten besluta att åtgärden skall vidtas på den försumliges bekostnad. Förteckning över remissinstanserna till Delbetänkandet Långsiktigt hållbar markanvändning – del 1 (SOU 2013:43) , och vid , Mark- och miljödomstolen vid , Mark- och miljödom- stolen vid , Kammarrätten i , Domstols- verket, Försvarsmakten, Generalläkaren, , Myn- digheten för samhällsskydd och beredskap, , Kon- junkturinstitutet, , Kammarkollegiet, Statskontoret, , i , i län, i , i Öster- götlands län, i , i län, i län, i , Länsstyrel- sen i , i län, i län, i , i , i län, i , Läns- styrelsen i , i , i , i , i , Västra , Samverkansorgan i Jön- län, läns landsting, Samverkansorgan i län, , Samverkansorgan i , kommun, Region , Samverkansorgan i län, Samverkans- organ i , Samverkansorgan i , Sam- verkansorgan i län, Samverkansorgan i , Sam- verkansorgan i , Samverkansorgan i , Sam- verkansorgan i , Samverkansorgan i , Samverkansorgan i , , Kungl. ska högskolan, , , universitet, , , uni- versitet, Linnéuniversitetet, , , Havs- och vattenmyndigheten, , , och hydrologiska institut, , , för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, , Trafikana- lys, , Transportstyrelsen, geologiska undersök- ning, , , , Sta- tens energimyndighet, , , Riks- antikvarieämbetet, , , kommun, kommun, kommun, kommun, , kommun, kommun, kommun, , , , , kommun, kommun, kommun, , kommun, kommun, , , kommun, , kommun, kommun, kommun, Kungl. , , egendomsnämnd, , Kommuner och Landsting, , , , , , , , , , , , , , , , Ekologiska lantbrukarna, , mineral- och metallproducenter i (SveMin), , Hela ska leva!, , , , KRAV, LRF Skogsägarna, Mellanskog, Murberget, , , Norrskog, , , i , , , , , Svensk vindenergi, , Svensk Våtmarksfond, , Svenskt Friluftsliv, bergmaterialindustri (SBMI), , , , , , Viltskadecenter, Världsnaturfonden WWF, , , södra , , , Svensk , , och . Synliggöra värdet av ekosystemtjänster – Åtgärder för välfärd genom biologisk mångfald och ekosystemtjänster (SOU 2013:68) Utredningen föreslår en uppsättning åtgärder som förstärker befintliga initiativ och bygger på existerande arbetsformer hos myndigheterna. Utredningens 25 förslag handlar om A) integrering i beslutsprocesser; B) bättre kunskapsunderlag; och C) lärande om ekosystemtjänster. Förslagen baseras på en hinderanalys som redovisas i betänkandet, som handlar om kunskapsförsörjning och utbildning, institutionella strukturer, offentlig och privat samverkan samt skillnader i världsbild mellan aktörer. Åtgärderna kan bidra till lärande om ekosystemtjänsters värde på lokal och nationell nivå, samt bidra till internationellt samarbete. En stor vikt läggs vid att förbättra konsekvensanalyser genom ekosystemtjänstbedömningar. Av central betydelse är tre åtgärdsförslag som ger myndigheter med ansvar i miljömålssystemet ett tydligare ansvar för att ta viktiga steg mot ökad kunskap om samhällsekonomiska konsekvenser genom att integrera värdet av ekosystemtjänster i beslutsprocesser. Ut- redningen anser att det behövs en kunskapsnod i genomförandet av förslagen och föreslår att en delegation inom kommittéväsendet inrättas. A) Integrering i beslutsprocesser Utredningen föreslår 18 åtgärder för integrering av betydelsen av biologisk mångfald och värdet av ekosystemtjänster i beslutsprocesser. Utredningen har analyserat åtgärder för integrering av ekosystemtjänster i underlag för finanspolitiska beslut, reglering av mark- och vattenanvändning, ekonomiska styrmedel, ekologisk kompensation samt kompetensstöd och informationskanaler. Åtgärderna förväntas medföra ökad kunskap som grund för ytterligare överväganden och åtgärder från regeringens eller myndigheters sida. Integrering av ekosystemtjänster i underlag för finanspolitiska beslut Tillgängliga data och verktyg för monetär värdering är inte tillräckliga för att på ett tillfredsställande sätt synliggöra ekosystemtjänster i nationella räkenskaper. Hållbar utveckling bör demonstreras med en uppsättning av indikatorer som ger information om samhällets och ekosystemens kapacitet att generera välfärd och . Regeringen bör öka synligheten av hållbarhetsfaktorer, inklusive ekosystemtjänster, i underlag för finanspolitiska beslut, inledningsvis genom att redovisa hållbarhetsindikatorer tillsammans med uppgifter om den ekonomiska utvecklingen. Reglering av mark- och vattenanvändning Lagar och regler behöver ses över för att säkerställa att kunskapen om ekosystemtjänsters värde beaktas i avvägningar mellan olika intressen. I ett första steg behövs vägledning om hur existerande regler kan användas. spelar en nyckelroll genom sitt ansvar för vägledning och tillsyn av och regional planering. Myndigheter med ansvar i miljömålssystemet har en också en viktig roll för integrering av ekosystemtjänsters värde i deras beslutsprocesser. Myndigheter bör se över sina styrdokument och myndighetsutövning i ljuset av bl.a. de ekosystemtjänster som beskrivits i sammanställning. 2.Regeringen bör, i samband med att översyn görs av lagar och förordningar som styr användningen av mark- och vatten, fortlöpande se till att det klargörs huruvida rådande bestämmelser underlättar ett helhetsperspektiv på ekosystemens funktioner och ett långsiktigt hållbart nyttjande av viktiga ekosystemtjänster. Ändringar bör föreslås för att tillgodose brister. 3.Regeringen bör ge och Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att –15 utveckla vägledning till länsstyrelserna om hur ekosystemtjänster bättre kan beaktas. Överväganden och förslag som tas fram i handlingsplanen för grön infrastruktur bör särskilt beaktas. 4.Regeringen bör ge i uppdrag att utarbeta vägledning och kompetensstöd för hantering av ekosystemtjänster vid tillämpning av relevant lagstiftning. 5.Regeringen bör begära återrapportering från myndigheter med ansvar i miljömålssystemet om hur myndigheterna använder ekosystemtjänstbedömningar i sin verksamhet. 6.Den utredning som föreslagits av Miljömålsberedningen för att nå en ökad helhetssyn på markanvändningen i genom en förstärkt samordning inom den statliga förvaltningen är bör dock breddas till att inkludera näringslivet. Ekonomiska styrmedel bör utvärderas och utredas, för att bl.a. förstärka tillämpningen av principen att förorenaren betalar. Potentiellt miljöskadliga subventioner bör också utredas vidare i enlighet med rekommendationer från Konventionen för biologisk mångfald. Regeringen bör 2016 ge ett gemensamt uppdrag åt och att göra en översyn av befintliga ekonomiska styrmedel som påverkar biologisk mångfald och ekosystemtjänster, samt föreslå nya styrmedel och åtgärder för att minska potentiellt miljöskadliga subventioner. 8.Regeringen bör ge , och Havs -och vattenmyndigheten i uppdrag att i samband med översyn och utvärdering av respektive närings stödsystem utreda hur viktiga ekosystemtjänster redan stöds och kan stödjas. 9.En större andel av jordbruksstöden bör användas till miljöersättningar. Det bör även säkerställas att gårdsstödet får en bibehållen eller ökad positiv effekt på biologisk mångfald och ekosystemtjänster i jordbrukslandskapet. Ekologisk kompensation i vardagslandskapet Möjligheter att kräva kompensation för negativ påverkan på ekosystemtjänster vid exploatering av mark- och vattenområden hämmas av juridiska oklarheter. Ökad tillämpning kan förväntas styra över exploatering till mindre värdefulla områden. Regeringen bör 2014 tillsätta en särskild utredare för att analysera förutsättningar för och konsekvenser av en ökad och mer konsekvent tillämpning av ekologisk kompensation. Samverkan för kapacitetsbyggnad och innovation Informationsinsatser behövs för att förstärka ett växande engagemang hos företag och kommuner. Samverkan mellan offentlig och privat sektor blir troligen avgörande för att både kunna öka medvetenheten om ekosystemtjänsternas betydelse, stimulera innovation och samla kunskap. Det behövs en sammanhållande aktör i genomförandet. Utredningen bedömer att ingen av de befintliga myndigheterna är lämpade för en sådan uppgift. bör inrätta en delegation för ekosystemtjänster inom kommittéväsendet, för att tillgodose behov av kunskap och stöd för lärande om ekosystemtjänster hos näringsliv, kommuner och myndigheter. Delegationen bör vara en kunskapsnod som samverkar med och stöttar olika aktörer i genomförandet av åtgärder som utredningen föreslår. Delegationen bör vara sammansatt av representanter från närmast berörda sektorer inklusive branschorganisationer, och mfl. En informationsportal om regional utveckling och näringslivsutveckling, ekosystemtjänster och biologisk mångfald bör etableras 2014. En kommunikationssatsning bör genomföras –2018, med utgångspunkt i förstudie om detta. Regeringen bör låta utreda hur , , , Havs- och vattenmyndigheten, och kan stötta affärsutvecklingen i verksamheter med att utveckla ekosystemtjänstbaserade produkter med positiva miljöeffekter. 15.Vinnova bör utlysa ekonomiskt stöd till innovationer som utvecklar ekosystemtjänstbaserade lösningar och produkter till stöd för miljökvalitetsmålen, där man beaktar ekosystemens mångfunktionalitet. 16.Regeringen bör utreda olika strategier för att förbättra transparensen gällande fondplaceringars beroende av och påverkan på ekosystemtjänster, inklusive placeringar inom de statliga AP-fonderna. 17.Regeringen bör 2016 ge i uppdrag att bedöma om värdering av ekosystemtjänster skulle kunna användas i livscykelkostnadskalkyler. 18.Statens ägarpolicy bör kompletteras så att regeringen utvecklar sin syn på hur ekosystemtjänsternas värde ska integreras i ekonomiska ställningstaganden. B)Bättre kunskapsunderlag Utredningen föreslår tre åtgärder för att öka kunskapsunderlaget. En första nationell analys av ekosystemtjänsters värde, med lärdomar från bör genomföras. Denna analys föreslås göras inom miljömålssystemet. Myndigheters identifiering av viktiga ekosystemtjänster och rapportering om befintligt arbete med ekosystemtjänstbedömningar utgör ett första steg. 19.Sverige bör fortsatt stödja TEEB-samarbetet. bör även fortsatt delta aktivt i EUsamarbetet MAES, under medverkan av berörda myndigheter. 20.Regeringen bör ge och Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att utarbeta vägledning om ekosystemtjänstbedömningar. Utveckling av relevanta hållbarhetsindikatorer