prop · H103183 · 2014-03-18 00:00:00 — Det ska här noteras att den nämnda bestämmelsen i bl.a. omfattar innehav för försäljning och saluföring av artskyddade växter och produkter därav. Även andra konkurrenssituationer kan förekomma. Ett utsläppande på marknaden av olagligt avverkat timmer kan utgöra häleri enligt 9 kap. 6 § om den olagliga avverkningen är sådan att den utgör förbrott till häleri, dvs. exempelvis stöld enligt 8 kap 1 § . Straffskalan för häleri av normalgraden är fängelse i högst . För Är brottet grovt är straffskalan fängelse i lägst och högst medan den i ringa fall är böter eller fängelse , se häleriförseelse i 9 kap 7 § . Den nu föreslagna straffbestämmelsen bör därmed även göras subsidiär till . Andra konkurrenssituationer kan finnas i fall då en skogsägare avverkar skog i strid mot bestämmelser i till exempel skogsvårdslagen eller . Det kan exempelvis vara fråga om underlåtelse att göra en sådan anmälan om avverkning som avses i 14 § skogsvårdslagen, vilket kan medföra ansvar enligt 38 a § 3 samma lag. I det fall skogsägaren även släpper ut det olagligt avverkade timret på marknaden kan ansvar även föreligga för överträdelse av förbudet i timmerförordningen mot att släppa ut olagligt avverkat timmer på marknaden (jfr 9 § i förslaget). Konkurrenssituationer av detta slag bör emellertid överlämnas till rättstillämpningen att lösa. Sanktion för överträdelse av skyldighet för handlare att spara information De som säljer och köper trävaror som redan har släppts ut på marknaden (handlare) ska enligt artikel 5 i timmerförordningen spara information om de verksamhetsutövare eller handlare de har köpt timmer eller trävaror från och till vilka handlare de har sålt timmer och trävaror till samt på begäran ge denna information till den behöriga myndigheten. Informationen ska göra det möjligt för den behöriga myndigheten att spåra varor och bedriva en effektiv kontroll av att verksamhetsutövarna följer bestämmelserna i timmerförordningen. och anser att överträdelser av skyldigheten för handlare att spara information bör vara straffsanktionerad. Så som anförts i promemorian är syftet med bestämmelsen i första hand att möjliggöra kontroll av andra rättssubjekt, verksamhetsutövare, 2013/14:183 och bestämmelsen bedöms därmed inte ha direkt närhet till det skyddsintresse som redovisats ovan. Detta talar mot att överträdelser av bestämmelsen straffsanktioneras. Vidare talar den möjlighet till precisering av vilka åtgärder som handlaren måste vidta för att komma till rätta med sina brister, som ett föreläggande vid vite ger, för att vitesanktionen är effektiv. Även ett förbud för handlaren att utöva viss verksamhet kan förenas med vite. Härtill kommer, så som nämnts ovan, att vitesbeloppet kan anpassas till olika adressaters förhållanden för att utgöra en effektiv sanktion. Regeringen anser därför att överträdelser av kraven enligt artikel 5 i timmerförordningen bör sanktioneras genom vite. Regeringens förslag: Timmer och trävaror som varit föremål för brott enligt den nu föreslagna lagen, eller värdet därav, samt utbyte av ett sådant brott ska förklaras förverkade om det inte är uppenbart oskäligt. förslag: Överensstämmer inte med regeringens förslag. förslag innehåller inte någon särskild bestämmelse om förverkande. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte något att erinra mot förslaget eller har avstått från att yttra sig i frågan. och tillstyrker förslaget om förverkande. Världsnaturfonden tillstyrker förslaget om förverkande men anser att bestämmelsen behövs endast därför att straffskalan ger högst sex månaders fängelse och att vid högre straffsatser så skulle motsvarande bestämmelser om förverkande gälla enligt generella regler. Skälen för regeringens förslag: Om det finns misstankar om brott kan den behöriga myndigheten anmäla detta till polis eller åklagare för vidare utredning. I samband med en sådan utredning finns möjlighet att besluta om beslag av egendom med stöd av bestämmelser i 27 kap. . Inom ramen för ett straffrättsligt förfarande finns under vissa förutsättningar möjligheter till förverkande. De grundläggande reglerna om förverkande finns i 36 kap. . Där regleras bl.a. under vilka förutsättningar som förverkande får beslutas och mot vem en talan om förverkande kan riktas. Enligt 1 § ska utbyte av brott förverkas om det inte är uppenbart oskäligt. Med uttrycket utbyte av brott avses såväl föremål som abstrakt . Både konkret egendom som mottagits och det till penningbelopp uppskattade värdet av denna kan förverkas genom bestämmelsen. I 2 § finns regler om förverkande av egendom som använts som hjälpmedel vid brott om det behövs för att förebygga brott eller annars finns särskilda skäl. Enligt andra stycket i denna paragraf får egendom som frambragts genom brott enligt samt egendom vars användande eller befattning med utgör sådant brott förklaras förverkad. I 2 § tredje stycket anges att i stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat. För brott begångna av näringsidkare i utöv- ningen av näringsverksamhet finns en bestämmelse i 36 kap. 4 § brotts- Prop. 2013/14:183 balken som gör det möjligt att förverka värdet av ekonomiska fördelar som uppkommit för en näringsidkare om brottet varit begånget i utövningen av näringsverksamhet. Regler inom specialstraffrätten om förverkande kan helt eller delvis ersätta reglerna i 36 kap. . Reglerna i 36 kap. 1 och 2 §§ är, med undantag för 2 § andra stycket, tillämpliga inom specialstraffrätten om det för brottet föreskrivs fängelse . Bestämmelsen i 36 kap. 4 § är tillämplig även inom specialstraffrätten förutsatt att brottet varit begånget i utövningen av näringsverksamhet. Straffskalan i de nu föreslagna straffbestämmelserna är böter eller fängelse . Det krävs därför särskilda förverkandebestämmelser i den nu föreslagna lagen om förverkande ska vara möjligt i andra fall än de som avses i 36 kap. 4 § . Det finns skäl för att utbyte av brott enligt lagen ska kunna förverkas. En sådan regel är avsedd att eliminera vinst till följd av brottslig verksamhet. Bestämmelsen i 36 kap. 4 § gäller endast brott som begåtts i utövningen av näringsverksamhet och är subsidiär till bestämmelser i specialstraffrätten men kan bli aktuell att tillämpa beträffande andra ekonomiska fördelar som kan ha uppkommit i näringsverksamheten än de som täcks av uttrycket utbyte av brott. Utan särskilda bestämmelser om förverkande skulle det vara möjligt för verksamhetsutövaren att släppa ut timmer och trävaror som härrör från olaglig avverkning trots att denne döms för brott enligt de föreslagna straffbestämmelserna. För att undvika att verksamhetsutövare gör förtjänst av brottslig verksamhet eller att olagligt avverkat timmer och trävaror fortsätter att omsättas på marknaden bör det införas särskilda bestämmelser om förverkande av vara som varit föremål för brott enligt den föreslagna lagen. Sådana bestämmelser ger vidare möjlighet att försälja förverkad egendom för statens räkning eller att förstöra (oskadliggöra) egendomen, se lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. Ett sådant förfarande stämmer också väl med vad som anges i inledningen av timmerförordningen (p. Vidare bör värdet av det timmer och trävaror som varit föremål för brott enligt lagen kunna förverkas om det inte är möjligt att förverka själva varan. Regeringens förslag: Beslut av en behörig myndighet som har fattats enligt de EU-förordningar som kompletteras av den nya lagen om handel med timmer och trävaror eller som har fattats enligt lagen ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Den behöriga myndigheten ska få bestämma att dess beslut ska gälla även om beslutet överklagas. förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- Enligt förslag ska beslut gälla , om inte något annat beslutas. Vidare anges i förslag att det är en statlig myndighets beslut som får överklagas. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna har avstått från att yttra sig eller lämnat förslaget utan invändningar. att det uttryckligen bör anges vilka beslut som får överklagas hos allmän Som exempel på vikten av detta framhåller att den föreslagna lagen innehåller straffbestämmelser och att brottmål handläggs av och överklagas till de allmänna dom- stolarna och inte till allmän förvaltningsdomstol. om det verkligen finns behov av att beslut enligt huvud- regeln ska gälla på det sätt som föreskrivs i förslaget, detta särskilt mot bakgrund av den långtgående rätt att kontrollera, vites- förelägga, förbjuda, beslagta och förstöra beslagtagen egendom som för- Skälen för regeringens förslag: Såväl timmerförordningen som den nya lag som ska komplettera timmerförordningen ger den behöriga myn- digheten möjlighet att fatta ett flertal olika beslut. myndighets beslut om föreläggande eller förbud samt beslut om att omhänderta timmer eller trävaror av sådan art att de måste kunna över- klagas till domstol. En möjlighet att överklaga den behöriga myndig- hetens beslut bör därför införas i den nya lagen om handel med timmer Med behörig myndighet avses den eller de myndigheter som utses av regeringen att utföra de uppgifter som en behörig myndighet har enligt timmerförordningen (avsnitt 7 ovan). ningsbeslut överklagas enligt huvudregeln i 22 a § förvaltningslagen (1986:223) till allmän förvaltningsdomstol. Detta bör gälla även i fråga om beslut som överklagas enligt den nya lagen. forumfrågan bör uppmärksammas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Enligt regeringen bör emellertid inte någon särskild forumregel införas för överklagande av beslut enligt lagen om handel med timmer och trävaror utan i stället bör den allmänna forumregeln i 14 § andra stycket lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar vara tillämplig, liksom vid överklagande enligt skogsvårdslagen. I myndigheter med hela landet som verksamhetsområde, vilket har, torde det vara den beslutande enhetens geografiska placering som avgör vilken domstol som blir behörig att pröva ett överklagande (RÅ 1995 ref. 20). ingen anser att prövningstillstånd bör krävas vid överklagande till Bestämmelser om det bör föras in i lagen. Vidare innehåller den nya lagen om handel med timmer och trävaror, så som pekat på, straffbestämmelser. också bestämmelser om förverkande i samband med brott. detta slag handläggs emellertid inte av den behöriga myndigheten utan prövas av polis, åklagare och allmän domstol, i annan ordning, för vilken särskilda bestämmelser om överklagande av beslut och avgöranden gäller Med hänsyn till att den nu föreslagna bestämmelsen enbart omfattar beslut som fattats av den behöriga myndigheten bedöms behov av ytterligare preciseringar av vilka beslut som får överklagas enligt bestäm- melsen inte vara nödvändig. Härtill kommer, så som nämnts ovan, att såväl timmerförordningen som den nya lag som ska komplettera timmer- förordningen ger den behöriga myndigheten möjlighet att fatta ett flertal Prop. 2013/14:183 olika beslut. Detta gör det olämpligt att i den nya lagen inskränka möjligheten till överklagande till vissa beslut. Det bör i stället avgöras från fall till fall av rättstillämpningen om det är fråga om ett överklagbart beslut. Regeringen delar uppfattning att det inte är motiverat att den behöriga myndighetens beslut som huvudregel ska gälla . En bestämmelse om att den behöriga myndigheten får bestämma att dess beslut ska gälla även om det överklagas bör emellertid föras in i lagen. Det finns annars en risk, exempelvis vid beslut om omhändertagande av varor eller beslut om försäljningsförbud, att varorna undanskaffas eller att försäljningsverksamheten fortsätter som det överklagade beslutet överprövas. Regeringens förslag: I tullagen införs en bestämmelse om att Tull- verket på begäran av ska lämna uppgifter som före- kommer hos som rör import eller export av varor. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna har avstått från att yttra sig särskilt angående förslaget. Skogsägarna och Världsnaturfonden har tillstyrkt förslaget. anser att det är angeläget att de föreslagna förenklingarna i samarbetet mellan och kan har inte någon invändning mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Som nämnts i avsnitt 7 anges det i förordningen med instruktion för att myndigheten ska utföra de uppgifter som en behörig myndighet har enligt timmerförord- ningen (5 a §). Ett samarbete mellan och när det gäller utbyte av information är av betydelse för att på ett effektivt sätt ska kunna utföra den kontroll som krävs enligt Information från kan exempelvis be- hövas för att kontrollen av verksamhetsutövare ska kunna göras på ett riskbaserat sätt (artikel 10.2 i timmerförordningen). information behövas t.ex. för att kontrollera riktigheten av sådana upp- gifter från verksamhetsutövare och handlare angående leverantörer och varor, som dessa är skyldiga att bevara (artiklarna 5 och 6.1a i timmer- Det kan exempelvis vara fråga om att behöver uppgifter om importen från ett visst land eller om importen inom en särskild produktkategori eller få information för att kunna spåra sär- skilda produkter eller importörer. Den reglering angående sekretess som finns försvårar ett utbyte av denna information mellan Enligt 27 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller sekretess för uppgift om enskildas personliga eller ekonomiska för- hållanden i myndighets verksamhet som avser skatt eller fastställande av 2013/14:183 underlag som avser bestämmande av skatt. Med skatt avses även tull enligt 27 kap. 1 § tredje stycket nämnda lag. Vidare anges i 27 kap. 2 § att sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga eller ekono- miska förhållanden i annan verksamhet som avser tullkontroll och som inte omfattas av 27 kap 1 § samma lag. Av 27 kap. 3 § första stycket framgår att uppgifter hos som omfattas av sekretess enligt 27 kap. 1 och 2 §§ nämnda lag endast får lämnas ut om det står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. När det gäller överföring av uppgifter mellan myndigheter finns emel- lertid möjlighet till undantag från sekretessen. Enligt den s.k. general- klausulen i 10 kap. 27 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen anges således att en sekretessbelagd uppgift får lämnas till en myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas ut har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. 10 kap. 28 § första stycket att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldigheten följer av lag eller Av förarbetsuttalanden framgår att generalklausulen särskilt anses ge utrymme för informationsutbyte när det är fråga om myndig- heter med samma sakliga behörighet men med skilda lokala kompetens- områden eller myndigheter som har närbesläktade funktioner och som båda har rättslig befogenhet att direkt fordra in de utväxlade uppgifterna 1979/80:2, del A s. 326 f.). samheter kan inte anses ha samband med varandra på det sätt som avses i Vidare bygger offentlighets- och sekretesslagen på att rutinmässigt informationsutbyte mellan myndigheter i regel ska vara författningsreglerat (nämnda prop.). utbyte mellan och bör således inte grunda sig Med hänsyn till detta och vad som redovistas ovan om behovet av informationsutbyte bör en bestämmelse införas som ger möjlighet till informationsutbyte med utan hinder av sekretess. I 11 kap. 6 § tullagen (2000:1281) finns en bestämmelse om överlämnande av uppgifter från till vissa andra angivna Enligt denna bestämmelse ska på begäran till- handahålla ett antal myndigheter uppgifter som förekommer hos Tull- verket och som rör import eller export av varor. att ska lämna ut uppgifter till dessa myndigheter utan att en föregående sekretessprövning görs. Införandet av bestämmelsen har motiverats med intresset av en effektiv tillsyn över de importerade pro- dukter som respektive myndighet ansvarar för (prop. s. 134). Så som nämnts ovan behöver , för att på ett effektivt sätt fullgöra sina uppgifter som behörig myndighet enligt timmerförordningen, få tillgång till uppgifter från som rör import och export av timmer och trävaror. mellan den tillsyn som bedrivs av de myndigheter som omfattas av bestämmelsen i 11 kap 6 § tullagen och den kontroll som ska bedrivas av som behörig myndighet enligt timmerförordningen finns Den nämnda bestämmelsen i tullagen bör således ändras på det sättet att läggs till de myndigheter som anges i bestäm- melsen och som på begäran kan få tillgång till uppgifter som finns hos rörande import och export av varor. Det är endast uppgifter som behövs för behörig myndighets kontrollverksamhet enligt timmer- Prop. 2013/14:183 förordningen som bör lämnas ut. Regeringens förslag: Lagen om handel med timmer och trävaror samt lagen om ändring i tullagen ska träda i kraft . förslag: Innehåller inte något förslag till övergångsbestämmelser eller tidpunkt för i kraftträdande. Promemorians förslag: Innehåller inte något förslag till tidpunkt för i kraftträdanade eller övergångsbestämmelser. Skälen för regeringens förslag: Lagen om handel med timmer och trävaror ska komplettera unionslagstiftning. Timmerförordningen har trätt i kraft och ska tillämpas från , med undantag av vissa artiklar som ska tillämpas från (artikel 21). Timmerförordningen har således redan börjat tillämpas. Den svenska lagstiftningen på området bör därför träda i kraft . Det bedöms inte finnas något behov av övergångsbestämmelser. 13 Konsekvenser av regeringens förslag 13.1Lagens syfte och alternativa lösningar Förslaget innehåller bl.a. bestämmelser om behörig myndighet, kontroll, förelägganden, förbud, vite, hjälp av polismyndigheten, straffbestämmelser och överklagande som kompletterar timmerförordningen. Medlemsstaterna är enligt timmerförordningen skyldiga att fastställa regler om sanktioner och att vidta alla åtgärder som krävs för att se till att bestämmelserna genomförs. En reglering är således nödvändig eftersom det annars finns risk att Europeiska kommissionen inleder överträdelseförfarande mot . 13.2Vilka berörs av regleringen? 13.2.1Verksamhetsutövare, handlare och övervakningsorganisationer De företag och enskilda som berörs av regleringen är verksamhetsutövare, handlare och övervakningsorganisationer. Berörda verksamhetsutövare kan delas in i tre olika kategorier: Första kategorin verksamhetsutövare är ägare av skogsmark i som själva avverkar, eller har anlitat en entreprenör att avverka virke och därefter saluför virket på virkesmarknaden eller använder det i egen förädling för att senare saluföra den förädlade produkten på marknaden. Denna kategori beräknas uppgå till ca 10 000 skogsägare. Uppgiften bygger på statistik från avverkningsanmälningar –2011. Under dessa år gjordes i genomsnitt 60 000 anmälningar varav runt 26 000 var unika skogsägare, innebärande att de skogsägare som anmälde under enbart räknas en gång. Virket från dessa 26 000 unika skogsägare var till , beräknat som andel av den totalt avverkade volymen, avverkat av skogsägaren själv eller av en entreprenör som anlitats av denne, vilket ger ca 10 000 skogsägare inom denna kategori verksamhetsutövare. Andra kategorin verksamhetsutövare är köpare av stående skog (avverkningsrätter) i , som dessa köpare sedan avverkar eller anlitar en entreprenör för att avverka och därefter saluför på virkesmarknaden eller använder i egen förädling för att senare saluföra den förädlade produkten på marknaden. Denna kategori beräknas uppgå till ca 150 köpare. Uppgiften bygger på statistik från Skogsbrukets Datacentral (SDC) där antalet unika köpare av leveransformerna rotposter, leveransrotköp och avverkningsuppdrag har identifierats. Flertalet av dessa 150 köpare köper avverkningsrätter av flera skogsägare . Tredje kategorin verksamhetsutövare är importörer av timmer och trävaror som antingen saluför produkten på marknaden eller använder den i egen förädling för att därefter saluföra den förädlade produkten på marknaden. Kategorin har identifierats via tulldatasystem (TDS). Uppgifterna avser information som deklaranter lämnat avseende importerat timmer och trävaror till . Totala antalet unika importörer (deklarantnamn) var ca 4 000 och antalet leveranser ca 66 500. Handlare är en fysisk eller juridisk person som i samband med kommersiell verksamhet säljer eller köper timmer eller trävaror på den inre marknaden som redan släppts ut på marknaden. Totala antalet handlare har inte identifierats eftersom det saknas registerstatistik. Sannolikt är dessa dock betydligt fler än verksamhetsutövare eftersom de återfinns i flera led i leveranskedjan, från det att verksamhetsutövaren placerar produkten på inre marknaden till slutkund. Övervakningsorganisationer tillhandahåller system för tillbörlig aktsamhet för verksamhetsutövare. Europeiska kommissionen erkänner övervakningsorganisationerna. är det 28 organisationer som ansökt om att vara övervakningsorganisation i ett eller flera länder inom EU. Regeringens förslag till lag om handel med timmer och trävaror innehåller inga generella bestämmelser om uppgiftsskyldighet för verksamhetsutövare och handlare. Bestämmelserna i lagen innehåller inte heller några krav eller skyldigheter för verksamhetsutövare, handlare och övervakningsorganisationer utöver vad som anges i timmerförordningen. Konsekvenserna för verksamhetsutövare, handlare och övervakningsorganisationer av de i lagen föreslagna bestämmelserna bedöms därför vara ringa. Som nämnts ovan, anges i förordningen (2009:1393) med instruktion för att myndigheten ska utföra de uppgifter som en behörig myndighet har enligt timmerförordningen (5 a §). Det kan vid bedömningen av konsekvenserna förutsättas att det är som har att utföra de uppgifter som den behöriga myndigheten har. Uppgifterna för den behöriga myndigheten I den nya lagen om handel med timmer och trävaror anges att den behöriga myndigheten ska utöva kontroll av att de EU-förordningar som kompletteras av lagen och de beslut som har meddelats med stöd av EU- förordningarna följs, och att lagen, de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen och de beslut som meddelats med stöd av dessa bestäm- Vidare anges i lagen att den behöriga myndigheten ska verka för att åtgärder vidtas mot överträdelser av dessa bestämmelser. artikel 10.1-2 i timmerförordningen framgår att den behöriga myndig- heten enligt plan på ett riskbaserat sätt ska utföra kontroller för att fastställa att verksamhetsutövare uppfyller kraven i artiklarna 4 och 6 i Kontroller får också utföras när den behöriga myndigheten förfogar över information om brister i verksamhets- utövarens aktsamhetssystem, inklusive väl underbyggda farhågor från tredje part, eller när myndigheten upptäcker brister i verksamhets- utövarnas genomförande av det system för tillbörlig verksamhet som de själva inrättat eller som inrättats av en övervakningsorganisation. Behörig myndighet ska också enligt artikel 8.4 i timmerförordningen kontrollera övervakningsorganisationer för att säkerställa att de utför sina har en tillsynsverksamhet gentemot skogsägare i När det gäller övriga verksamhetsutövare som redovisas ovan (avsnitt 12.2.1) samt övervakningsorganisationer har inte tidigare bedrivit någon kontrollverksamhet. Utöver vad som nämnts ovan innebär bestämmelserna i den nya lagen och timmerförordningen att den behöriga myndigheten har att utföra bl.a. följande uppgifter: utfärda förelägganden om korrigerande åtgärder och förbud, föra register över kontroller och korrigerande åtgärder inhämta information från handlare, utbyta av information med Europeiska kommissionen och andra behöriga myndigheter gällande kontrollverk- 2013/14:183 samheten, samarbeta med administrativa myndigheter i tredjeland, ta fram handläggarrutiner, it-system, samt att utbilda kontrollanter. Härtill kommer att ta fram informationsmaterial och att informera berörda intressenter, dvs. i första hand verksamhetsutövare.