prop · H103126 · 2014-03-18 00:00:00 — Övervägandena finns i avsnitt 6.2. I paragrafen har andra stycket utgått till följd av upphävandet av de s.k. exploatörsbestämmelserna (6 kap. 3–10 och 12 §§). Paragrafen, som innehåller förfarandebestämmelser för när ett beslut att anta en detaljplan har vunnit laga kraft, har ändrats på grund av en över- gång till digital arkivering och i ett förtydligande syfte. Punkt 2 har ändrats på så sätt att den tidigare huvudregeln om att kommunen, när ett beslut att anta en detaljplan har vunnit laga kraft, ska skicka planen, planbeskrivningen och fastighetsförteckningen till länssty- relsen och lantmäterimyndigheten nu anges uttryckligen. Vidare har det tidigare undantaget för uppenbart obehövliga fall tagits Slutligen har den gällande bestämmelsen i andra stycket om att mottagarna ska underrättas om innehållet i handlingarna i fall kommunen inte kan skicka handlingarna tagits bort. Punkt 3 har följdändrats med anledning av förändringarna av kungörel- Övervägandena finns i avsnitt 6.7. Paragrafen har följdändrats på grund av upphävandet av de s.k. exploa- törsbestämmelserna (6 kap. 3–10 och 12 §§). Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om förlängning av genomförandetiden i en detaljplan. Om kommunen önskar förlänga ge- nomförandetiden i en detaljplan behöver någon granskning inte göras. Kommunen behöver inte heller samråda med hela den samrådskrets som anges i 11 §, utan det är tillräckligt att kommunen samråder med de kända sakägare som finns inom planområdet. avses detsamma som avses i 11 § första stycket 2, dvs. i första hand ägare till fast egendom och innehavare av annan särskild rätt i denna än bostadsrätt och hyresrätt (se även förarbetena till den äldre [1987:10], prop. 1985/86:1 s. 609 f.). Paragrafens utformning har justerats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser om att det efter genomförandetidens utgång ska vara möjligt att upphäva en detaljplan med ett förenklat förfarande. I första stycket regleras förutsättningarna för att ett förenklat förfarande ska kunna tillämpas. Förutom att genomförandetiden ska ha löpt ut, krävs att upphävandet av detaljplanen är förenligt med översiktsplanen och granskningsyttrande, att upphävandet inte är av betydande intresse för allmänheten eller i övrigt av stor betydelse, och att det inte kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, dvs. upphävandet ska inte vara av sådan karaktär att det utökade planförfarandet blir tillämpligt (jfr 7 §). Det är således hur upphävandet i sig förhåller sig till de kriterier som ligger till grund för det utökade planförfarandet som är avgörande för om ett förenklat förfarande för att upphäva en detaljplan ska kunna tillämpas eller inte. Som exempel på när ett upphävande av en detaljplan i sig kan vara oförenligt med översiktsplanen kan nämnas att det förekommer att en kommun i översiktsplanen anger att den avsedda markanvändningen framgår av gällande detaljplaner eller på annat sätt hänvisar till att ett visst markområde ska omfattas av en detaljplan. I vissa fall kan det även förekomma att i sitt granskningsyttrande anger att ett visst område ska omfattas av detaljplan för att den markanvändning som förutsätts i översiktsplanen ska anses vara lämplig. I nämnda fall kan det således strida mot översiktsplanen eller granskningsyttrande över denna att upphäva en detaljplan. Bestämmelsens utformning har justerats efter synpunkter från Lagrådet. Enligt andra stycket ska kommunen skicka samrådsredogörelsen eller ett meddelande om var den finns tillgänglig till dem som inte har fått sina synpunkter tillgodosedda. Enligt tredje stycket ska kommunen, om kommunen efter att samrådet är klart ändrar sitt förslag väsentligt, trots första stycket låta granska det ändrade förslaget. Det kan inträffa att kommunen finner anledning att göra justeringar i förslaget att upphäva detaljplanen efter samrådet, t.ex. om någon fastighetsägare motsätter sig upphävandet i viss del. Sådana ändringar kan medföra att förutsättningarna för att upphäva detaljplanen förändras, t.ex. om den del av detaljplanen som upphävs är en förutsättning för att säkerställa att den del av planen som inte upphävs ska vara lämplig för sitt ändamål. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Paragrafen, som innehåller hänvisningar till bestämmelserna om planförfarandet när det gäller områdesbestämmelser, har följdändrats med anledning av de förenklade bestämmelserna för detaljplaner. Innehållet i paragrafen är delvis nytt. Paragrafen innehåller information om bestämmelserna om plangenomförande i kapitlet respektive i anläggningslagen (1973:1149). Upplysningen avseende underhåll av allmänna platser som har enskilt huvudmannaskap motsvarar i sak 23 § i gällande bestämmelser. Plangenomförandet regleras även i andra lagar såsom t.ex. fastighetsbildningslagen (1970:988) vad gäller fastighetsbildning, ledningsrättslagen (1973:1144) vad gäller framdragande av ledningar och lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster vad gäller vatten och avlopp. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Innehållet i den gällande paragrafen har flyttats till 2 §. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. I paragrafen, som har fått en ny beteckning, finns den plangenomförandebestämmelse som enligt gällande bestämmelser finns i 1 §. I paragrafen finns bestämmelser om kommunens rätt att lösa in mark eller annat utrymme i vissa fall. I första och tredje styckena har en redaktionell ändring gjorts. I ett nytt andra stycke har införts en bestämmelse om att kommunens rätt att lösa in mark upphör i vissa fall. Det gäller lösenrätten till mark som enligt detaljplanen ska användas för annat än enskilt bebyggande (första stycket 2), dvs. bl.a. mark som enligt detaljplanen ska användas för ett allmänt ändamål. Om kommunen med stöd av de nya bestämmelserna i 9 kap. 32 a § om bygglov till åtgärd på mark som enligt detaljplanen utgör kvartersmark för allmänt ändamål, ger bygglov till en sökande som inte är ett offentligt organ, ska kommunens lösenrätt upphöra att gälla. Till följd av den nya bestämmelsen har bestämmelsen i nuvarande andra stycket flyttats till tredje stycket. Övervägandena finns i avsnitt 8.4. I paragrafen har endast en redaktionell ändring gjorts. I paragrafen har endast en redaktionell ändring gjorts. I paragrafen har endast en redaktionell ändring gjorts. Innehållet i paragrafen är nytt. Paragrafen reglerar kommunens skyldighet att anta riktlinjer för exploateringsavtal. Termen exploateringsavtal definieras i 1 kap. 4 §. En kommun som avser att ingå ett exploateringsavtal ska anta riktlinjer som anger utgångspunkter och mål för sådana avtal. Bestämmelsen gäller generella riktlinjer som inte nödvändigtvis behöver vara kopplade till ett visst avtal eller detaljplaneområde. Riktlinjerna ska ange grundläggande principer för fördelning av kostnader och intäkter för genomförandet av detaljplaner samt andra förhållanden som har betydelse för bedömningen av konsekvenserna av att ingå ett exploateringsavtal. Detta innebär att riktlinjerna på översiktlig nivå ska redovisa under vilka förhållanden som kommunen avser att ingå exploateringsavtal. Vidare ska redovisas de övergripande principerna för vilka åtgärder och kostnader som kommunen vill få täckning för genom ingående av exploateringsavtal och på vilka grunder detta ska ske. Lagrådet har efterfrågat ett klargörande i författningskommentaren avseende skrivningen inom vilka geografiskt avgränsade områden som kommunen avser att ingå exploateringsavtal. Vad som avses med den skrivningen är att riktlinjerna kan se olika ut för skilda delar av kommunen, t.ex. om kommunen på en viss plats avser att vara huvudman för allmänna platser eller om ny bebyggelse ska anslutas till kommunens verksamhetsområde för vatten och avlopp. I riktlinjerna ska även redovisas hur kommunen tidsmässigt och formellt avser att bereda frågan om exploateringsavtal. Kommunens beslut om att anta riktlinjer för exploateringsavtal överklagas enligt 13 kap. 1 § genom laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900). Lagrådet har efterfrågat ett klargörande avseende vilken funktion riktlinjerna ska ha och hur de ska förhålla sig till de civilrättsliga avtal som ska ingås på grundval av dem. Som framgår av skälen för regeringens förslag är det övergripande syftet med den föreslagna lagregleringen att skapa transparens och ökad tydlighet i förhandlingarna mellan parterna i exploateringsavtal. Kommunen föreslås bli skyldig att anta vägledande riktlinjer som ska ange kommunens utgångspunkter och mål för exploateringsavtal och grundläggande principer för fördelning av kostnader och intäkter för genomförandet av detaljplaner samt andra förhållanden som har betydelse för bedömningen av konsekvenserna av att ingå sådana avtal. Att det handlar om vägledande riktlinjer innebär att de inte är bindande, varken för kommunen själv eller för de exploatörer som kommunen avser att ingå avtal med. Det ligger dock i sakens natur att kommunen kan förväntas följa de riktlinjer som har beslutats. Skyldigheten att anta riktlinjer gäller för varje kommun som avser att ingå ett exploateringsavtal. Detta innebär att kommunen är skyldig att anta riktlinjerna innan kommunen ingår avtalet. Att kommunen är skyldig att anta riktlinjer utgör dock inte förutsättning för att kommunen ska få ingå ett exploateringsavtal. Ett exploateringsavtal som ingås innan kommunen antar riktlinjer blir således inte ogiltigt. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.1. Paragrafen, som är ny, innehåller grundläggande bestämmelser om exploateringsavtals materiella innehåll. Enligt paragrafen får ett exploateringsavtal avse åtagande för en byggherre eller en fastighetsägare att vidta eller finansiera vissa åtgärder som är nödvändiga för att detaljplanen ska kunna genomföras. De åtgärder som det handlar om är bl.a. anläggande av gator, vägar och andra allmänna platser samt anläggningar för vattenförsörjning och avlopp. Det handlar inte bara om åtgärder inom ett specifikt detaljplaneområde. För att en bebyggelse ska kunna komma till stånd enligt planen kan det också 2013/14:126 vara nödvändigt att vidta åtgärder utanför det område som den aktuella detaljplanen avser. Det kan t.ex. vara fråga om åtgärder som behövs för att kommunikationerna till och från ett nytt bostadsområde ska fungera eller för att åstadkomma en säker och effektiv trafikreglering för ett nytt eller utvidgat köpcentrum. Att ett exploateringsavtal får avse vissa frågor ska inte tolkas som att det inte får avse även andra frågor. Ett exploateringsavtal ska således kunna omfatta alla ekonomiska mellanhavanden mellan kommunen och en byggherre eller fastighetsägare. Hit hör exploatörens bidrag till kostnaderna för iordningställande av allmänna platser och för ordnandet av vattentjänster. Till de ekonomiska åtagandena hör givetvis även marköverlåtelser och upplåtelser av rättigheter på exploatörens mark. I vissa fall krävs det för att ett område ska kunna bebyggas att marken först avhjälpas från föroreningar. Det är i sådana fall naturligt att reglera också sådana frågor i ett exploateringsavtal eftersom avhjälpandet utgör såväl en ekonomisk kostnad som en nödvändig förutsättning för planens genomförande. De åtgärder som ingår i byggherrens eller fastighetsägarens åtagande ska stå i rimligt förhållande till byggherrens eller fastighetsägarens nytta av planen. Lagrådet har efterfrågat ett klargörande avseende vilken innebörd som kravet på nytta har i en situation där det för en och samma exploatering ingås flera avtal. Kravet på nytta ska normalt vara uppnått inom ramen för varje exploateringsavtal. Det kan dock hända att det för en och samma exploatering ingås flera avtal om genomförandet av en detaljplan, t.ex. på grund av att avtalsparterna vill reglera något som förbisågs vid ingåendet av exploateringsavtalet eller någon ny omständighet som har inträffat därefter. I en sådan situation kan det vara nödvändigt att bedöma åtgärdernas rimlighet i förhållande till byggherrens eller fastighetsägarens nytta av planen utifrån alla dessa avtal. Lagrådet har vidare efterfrågat ett klargörande avseende vilken betydelse de inskränkande bestämmelserna enligt denna paragraf och 41 och 42 §§ om avtalens innehåll ska ha för den civilrättsliga bundenheten. Genom lagregleringen av exploateringsavtalens materiella innehåll begränsas möjligheten att ta in vissa villkor ett avtal. Även om regleringen förutsätter att ett exploateringsavtal ska kunna omfatta alla ekonomiska mellanhavanden mellan parterna, ska de åtaganden som regleras vara både nödvändiga för genomförandet av detaljplanen och rimliga i förhållande till byggherrens eller fastighetsägarens nytta av planen. Vidare föreskrivs i 41 och 42 §§ ett förbud mot att reglera vissa åtaganden och ersättningar i avtalet. En tvist mellan avtalsparterna om i fall dessa förutsättningar är uppfyllda får prövas av domstol i enlighet med de principer och regler som gäller på avtalsrättens område. Kommunens beslut att ingå ett exploateringsavtal som strider mot denna bestämmelse går inte att överklaga genom förvaltningsbesvär utan endast genom laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900). Övervägandena finns i avsnitt 7.4.2. Paragrafen, som är ny, innehåller en begränsning avseende de åtaganden som får regleras med exploateringsavtal. Ett exploateringsavtal får inte innehålla ett åtagande för en byggherre eller en fastighetsägare att helt eller delvis bekosta byggnadsverk för vård, utbildning eller omsorg som kommunen har en skyldighet enligt lag att tillhandahålla. Det handlar om byggnader för de grundläggande kommunala skyldigheterna som t.ex. förskola, grundskola, bibliotek och äldreomsorg. I kommentaren till 40 § har klargjorts vilken betydelse dessa inskränkande bestämmelser om avtalens innehåll ska ha för den civilrättsliga bundenheten och hur kommunens beslut att ingå ett exploateringsavtal kan överklagas. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.2. Paragrafen, som är ny, innehåller en begränsning avseende den ersättning som får regleras med exploateringsavtal. Ett exploateringsavtal får inte avse ersättning för åtgärder som har vidtagits före den tidpunkt då avtalet ingås i andra fall än när planen avser ett steg i en etappvis utbyggnad. Syftet med denna bestämmelse är att byggherren eller fastighetsägaren ska kunna förutse vilka kostnader som denne ska bekosta. Bestämmelsen innebär att det inte är tillåtet för kommunen att kräva ersättning för sådana investeringar i t.ex. gator, vägar och trafikplatser som har gjorts redan före den tidpunkt då exploateringsavtalet ingås. Åtgärder som har vidtagits i en etappvis utbyggnad är undantagna från förbudet. Lagrådet har efterfrågat ett klargörande av vad som avses med ett steg i en etappvis utbyggnad. Med det uttrycket avses att detaljplanen är en av flera planer som ingår i arbetet med att planlägga ett område som omfattas av ett och samma detaljplaneprogram. Om något detaljplaneprogram inte finns kan det i stället framgå av kommunens riktlinjer för exploateringsavtal enligt 39 § att ett visst område är föremål för etappvis utbyggnad och att kommunen har för avsikt att låta finansiera vissa åtgärder i det området genom framtida exploateringsavtal. I kommentaren till 40 § har klargjorts vilken betydelse dessa inskränkande bestämmelser om avtalens innehåll ska ha för den civilrättsliga bundenheten och hur kommunens beslut att ingå ett exploateringsavtal kan överklagas. Paragrafens utformning har justerats efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.2. I paragrafen, som har fått en ny beteckning, har tagits in de bestämmelser om samfälligheter som enligt gällande bestämmelser finns i 39 §. En språklig justering har gjorts i första stycket 2. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser som begränsar kommunernas möjligheter att generellt och i enskilda fall ställa krav på byggnadsverks tekniska egenskaper. Enligt paragrafen får en kommun inte – som huvudregel – ställa egna krav på ett byggnadsverks tekniska egenskaper vid planläggning, i andra ärenden enligt denna lag eller i samband med genomförande av detalj- Med uttrycket egna krav avses bl.a. sådana krav på ett bygg- nadsverks tekniska egenskaper som går längre än vad som följer av de föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 2 §. t.ex. att en kommun inte får ställa krav på att en byggnad ska ha en lägre energianvändning än den som anges i byggregler (BFS 2011:6). Även att måttsätta eller på annat sätt precisera föreskrivna funktionskrav omfattas av förbudet. Förbudet gäller vid planläggning, andra ärenden enligt denna lag och i samband med genomförande av Med planläggning och andra ärenden enligt denna lag avses situationer då kommunen handlar i egenskap av planmyndighet eller byggnadsnämnd, t.ex. vid planläggning enligt 4 kap. eller vid pröv- ning av ärenden om förhandsbesked och bygglov. av detaljplaner avses alla handlingar som kommunen vidtar som ett led i genomförandet av en detaljplan, såsom t.ex. ingåendet av exploaterings- Situationer där kommunen t.ex. anvisar mark utan att detta har samband med en detaljplaneläggning omfattas dock inte av bestämmelsen, eftersom det då varken är fråga om ett ärende enligt eller genomförande av en detaljplan. inte fall där en kommun kan anses handla i egenskap av byggherre eller Att förbudet inte omfattar fall där en kommun handlar i egenskap av byggherre innebär att förbudet inte hindrar kommunen från att ställa krav på ett byggnadsverks tekniska egenskaper när kommunen utför eller låter utföra byggnadsarbeten för egen räkning. omfattar inte heller fall där kommunen upplåter en av kommunen ägd fastighet med nyttjanderätt, eftersom kommunen i denna situation kan anses handla i egenskap av fastighetsägare. I en situation där kommunen avser att behålla äganderätten till fastigheten spelar det alltså ingen roll om kommunen anvisar mark i ett område som har detaljplanelagts eller Om kommunen avser att överlåta den anvisade marken omfattas dock markanvisningen av förbudet eftersom kommunen inte kan anses handla som fastighetsägare när kommunen använder sig av planmonopolet för att förmå en köpare att uppföra ett byggnadsverk på ett visst sätt. Förbudet gäller inte heller situationer där kommunen i en detaljplan bestämmer om byggnadsverks tekniska egenskaper med stöd av 4 kap. 12 eller 16 §. Om kommunen bryter mot förbudet och ändå ställer egna krav på tek- niska egenskaper, är dessa krav utan verkan. Bestämmelsen har placerats i en egen paragraf efter synpunkter från Övervägandena finns i avsnitt 10. Paragrafen har ändrats redaktionellt för att förtydliga att de undantag från lovplikt när det gäller murar och plank som anges i paragrafen, avser de föreskrifter om lov för sådana anläggningar som regeringen har meddelat i plan- och byggförordningen (2011:338). Övervägandena finns i avsnitt 9.5. Paragrafen har ändrats redaktionellt för att förtydliga att de undantag från lovplikt när det gäller murar och plank som anges i paragrafen, avser de föreskrifter om lov för sådana anläggningar som regeringen har meddelat iplan- och byggförordningen (2011:338). Övervägandena finns i avsnitt 9.5. I paragrafen regleras bl.a. kommunens möjligheter att i en detaljplan eller områdesbestämmelser bestämma om utökade krav på bygglov. Första stycket 2 b har ändrats på så sätt att kommunen ges möjlighet att, för ett område som utgör en värdefull miljö, bestämma att det krävs bygglov för att ändra ett byggnadsverk eller ett bebyggelseområde som avses i 8 kap. 13 §. var denna punkt begränsad till underhåll. Övervägandena finns i avsnitt 8.5. Paragrafen har ändrats endast på så sätt att en tidigare språklig felaktighet har rättats. Övervägandena finns i avsnitt 9.5. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om förutsättningar för bygglov, har ändrats så att hänvisningarna till 8 kap. inte längre görs till bestämmelserna i 2 § andra stycket och 12 § andra stycket om enkelt avhjälpta hinder, för vilka bestämmelserna i paragrafen inte är relevanta. Eftersom den ändring som görs i paragrafen delvis motsvarar den ändring som görs i 31 §, är det lämpligt att dessa paragrafer träder i kraft . Paragrafen träder därför i kraft . Se även 31 a §. Övervägandena finns i avsnitt 9.5. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om att kommunen kan förklara att vissa planstridiga avvikelser hos fastigheter och byggnadsverk kan godtas såsom en liten avvikelse. Med stöd av den nya bestämmelsen får förklara att en liten avvikelse som är förenlig med detaljplanens syfte och som har orsakats av antagandet av en detaljplan, ska anses som en sådan avvikelse som avses i 30 § första stycket 1 b. Vägledning för vad som avses med uttrycken liten avvikelse respektive förenlig med detaljplanens syfte kan hämtas från förarbetena till 31 b § (se t.ex. prop. 2010/11:63 s. 51 och prop. 1989/90:37 s. 51 ff. och 56). Bestämmelsen gäller detaljplaner som har antagits med stöd av denna lag eller äldre bestämmelser, dvs. enligt (1987:10). För ännu äldre planer finns redan en sådan möjlighet till förklaring i punkt 13 i övergångsbestämmelserna. Vid en senare bygglovsprövning av en ny avvikelse från planen ska en samlad bedömning göras av den avvikande åtgärd som då söks och de som har godtagits (31 d §). Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om förutsättningar för bygglov. Punkt 2 har ändrats på så sätt att hänvisning görs även till bestämmel- serna i 4 kap. 3 a § om att kommunen i vissa fall får bestämma att detaljplaneläggning ska ske. Vidare har punkt 3 ändrats så att hänvisningarna till 8 kap. inte längre görs till bestämmelserna i 2 § andra stycket och 12 § andra stycket om enkelt avhjälpta hinder, för vilka bestämmelserna i paragrafen inte är relevanta. Eftersom det i punkt 2 görs en hänvisning till 4 kap. 3 a § som träder i kraft , träder även förevarande paragraf i kraft detta datum. Övervägandena finns i avsnitt 5 och 9.5. Paragrafen innehåller bestämmelser om bygglov till sådana åtgärder som i (1987:10) kallades kompletteringsåtgärder. Punkt 3 har ändrats så att hänvisning inte längre görs till hela 2 kap. utan endast till 6 § första stycket punkterna 1 och 5 och tredje stycket, samt 8 och 9 §§. Genom denna ändring kommer regleringen att bättre överensstämma med vad som gällde enligt plan- och bygglag. Vidare har punkten ändrats så att hänvisningarna till 8 kap. inte längre görs till bestämmelserna i 2 § andra stycket och 12 § andra stycket om enkelt avhjälpta hinder, för vilka bestämmelserna i paragrafen inte är relevanta. Eftersom den ändring som görs i paragrafen delvis motsvarar den ändring som görs i 31 §, är det lämpligt att dessa paragrafer träder i kraft . Paragrafen träder därför i kraft . Se även 30 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.2 och 9.5. Paragrafen innehåller bestämmelser om undantag från reglerna om förutsättningar för bygglov för åtgärder som avviker från en detaljplan eller områdesbestämmelser. Delar av meningen i första stycket har förts in i en punkt 1. Vidare har en ny bestämmelse om undantag införts i en ny punkt 2 i fråga om vissa avvikelser. Enligt den nya bestämmelsen får bygglov ges för en åtgärd som avviker från en detaljplan om åtgärden är av begränsad omfattning och nödvändig för att området ska kunna användas eller bebyggas på ett ändamålsenligt sätt. Genom denna nya bestämmelse blir det möjligt att godta vissa åtgärder som avviker från en plan men som är nödvändiga för att tillgodose behov som inte förutsågs när detaljplanen utformades. En grundläggande förutsättning för att en avvikelse ska kunna godtas enligt den nya bestämmelsen är att avvikelsen är förenlig med detaljplanens eller områdesbestämmelsernas syfte. Vägledning för vad som avses med detaljplanens eller områdesbestämmelsernas syfte kan hämtas från förarbetena till gällande bestämmelser (se t.ex. prop. 1989/90:37 s. 56).