prop · H103149 · 2014-03-18 00:00:00 — b) in respect of other taxes on income, and taxes on capital, on taxes chargeable for any tax year beginning on or after the first day of next following the date on which the Convention enters into force. Detta avtal förblir i kraft till dess This Convention shall remain in att det sägs upp av en avtals- force until terminated by a slutande staten kan på diplomatisk väg skriftligen säga upp avtalet the Convention, through diplo- matic channels, by giving written före utgången av något notice of termination at least six I händelse av sådan months before the end of any uppsägning upphör avtalet att gälla In such case, the Convention shall cease to have a) i fråga om källskatter, på a) in respect of taxes withheld at belopp som betalas eller till- source, for amounts paid or godoförs det år som credited on or after the first day of följer närmast efter utgången av the end of the six month period; b) i fråga om andra skatter på b) in respect of other taxes on inkomst, och skatter på förmögen- income, and taxes on capital, on het, på skatt som påförs för taxes chargeable for any tax year beginning on or after the first day det år som följer närmast efter following the end of the six month undersigned being duly authorised tecknat detta avtal. Done at this 6th day of , i två exemplar på , in two copies, in the Swedish, Georgian and English språken, vilka äger lika vitsord. languages, each text being equally händelse av skiljaktigheter ska den In case of any engelska texten ha företräde. divergence, the English text shall For the Government of For the Government of 2013/14:149 Protokoll Vid tillfället för undertecknandet av avtalet mellan och för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet, har de avtalsslutande staterna kommit överens om att följande bestämmelse ska utgöra en integrerande del av avtalet: At the moment of signing the Convention between the Government of and the Government of for the avoidance of double taxation and the prevention of fiscal evasion with respect to taxes on income and on capital, the Contracting States have agreed that the following provisions shall form an integral part of the Convention: Med hänvisning till avtalet: Såvitt avser ska med uttrycket politiska underavdelningar och lokala myndigheter förstås administrative-territorial units och local self governing authorities. Till bekräftelse härav har undertecknade, därtill vederbörligen bemyndigade, undertecknat detta protokoll. Som skedde i , i två exemplar på svenska, georgiska och engelska språken, vilka äger lika vitsord. I händelse av skiljaktigheter ska den engelska texten ha företräde. In the case of , the term political subdivisions or local authorities means administrativeterritorial units or local self governing authorities. In witness whereof the undersigned being duly authorised thereto have signed this Protocol. Done at this 6th day of , in two copies, in the Swedish, Georgian and English languages, each text being equally authentic. In case of any divergence, the English text shall prevail. For the Government of For the Government of Ärendet och dess beredning Förhandlingar med om ett skatteavtal genomfördes i . Vid förhandlingarna paraferades ett utkast till avtal med tillhörande protokoll. Utkastet, som upprättades på engelska, har genom skriftväxling varit föremål för ett antal justeringar. En svensk och en georgisk text har därefter upprättats. Den engelska och den svenska texten har remitterats till Kammarrätten i och . Ett förslag till lag om skatteavtal mellan och har upprättats inom . Ett utkast till proposition har beretts med . Genom den föreslagna lagen införlivas i svensk lagstiftning det avtal mellan och för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet som undertecknades . Lagförslaget är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Lagrådets yttrande har därför inte inhämtats. Regeringens förslag: godkänner avtalet mellan och för undvikande av dubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet samt antar regeringens förslag till lag om skatteavtal mellan och . Remissinstanserna: Den engelska och den svenska texten har remitterats till Kammarrätten i och . Remissinstanserna tillstyrker förslaget. har dock uttryckt önskemål om att vissa avtalsbestämmelser förklaras närmare i propositionen. Skälen för regeringens förslag: Skatteavtalen är viktiga för att undanröja de hinder som en dubbelbeskattning kan medföra för utbyte av varor och tjänster, för kapitalets och arbetskraftens rörlighet och för utvecklingen av ekonomiska förbindelser mellan länder. Avtalen möjliggör även ett samarbete mellan skattemyndigheterna i de avtalsslutande staterna och bidrar därför till att bekämpa internationell skatteflykt. önskemål om att vissa avtalsbestämmelser förklaras närmare i propositionen får anses tillgodosedda i avsnitt 4.3. 2013/14:149 4.1 Lagförslaget Lagförslaget består dels av två paragrafer, dels av en bilaga av vilken avtalets innehåll framgår. Endast den svenska och den engelska texten har bilagts lagförslaget. Den georgiska texten finns tillgänglig på . I förslaget till lag föreskrivs att avtalet ska gälla som lag här i landet (1 §). Vidare regleras där frågan om avtalets tillämplighet i förhållande till annan skattelag (2 §). Enligt artikel 28 i avtalet ska de avtalsslutande staterna underrätta varandra när de åtgärder vidtagits som krävs enligt lagstiftningen i respektive stat för att avtalet ska träda i kraft. Avtalet träder i kraft den trettionde dagen efter det att den sista underrättelsen har tagits emot. Det är således inte möjligt att nu avgöra avtalet kommer att träda i kraft. I lagförslaget anges därför att lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Vidare anges i lagförslaget att lagen ska tillämpas i fråga om källskatter på belopp som betalas eller tillgodoförs det år som följer närmast efter den dag då lagen träder i kraft eller senare, samt i fråga om andra skatter på inkomst och på förmögenhet, på skatt som tas ut för beskattningsår som börjar det år som följer närmast efter den dag då lagen träder i kraft eller . 4.2Översiktligt om inkomstskattesystemet i Bolag som är hemmahörande (resident) i är skattskyldiga där för all inkomst, oavsett varifrån den härrör. Såsom hemmahörande anses bolag som är registrerade i . Bolag anses också vara hemmahörande i om de har sin verkliga ledning där (place of effective management). Bolagsskatten, som beräknas på nettoinkomsten, uppgår till . Viss inkomst, t.ex. utdelning, är emellertid alltid undantagen från beskattning. Bolagsbeskattningen är utformad i enlighet med ett klassiskt dubbelbeskattningssystem. Kedjebeskattning inom bolagssektorn undviks genom att mottagen utdelning är skattefri. har inget system för koncernbeskattning. Det finns dock regler som förhindrar så kallad tunnkapitalisering. erbjuder under vissa förutsättningar förmånligare skattebehandling av vissa företag och vissa verksamheter. Exempelvis kan verksamhet som bedrivs inom en free industrial zone medges skattefrihet. Likaså kan viss finansverksamhet bedriven av inhemska finansbolag efter tillstånd erhålla skattelättnader. Bolag som inte är registrerade i och som inte heller har sin verkliga ledning där betraktas som inte hemmahörande (non-resident) i . Bolag som inte anses vara hemmahörande i men som har fast driftställe där är skattskyldiga för inkomst som förvärvas av eller genom det fasta driftstället. Skattesatsen är densamma som för inhemska Prop. 2013/14:149 bolag. Utländska bolag utan fast driftställe är skattskyldiga i för vissa inkomster som härrör från landet. I dessa fall uttas en källskatt. Skattepliktiga inkomster är bl.a. inkomster i form av royalty, utdelningar och räntor. Den källskatt som uttas uppgår till 5–. Det finns också vissa undantag från denna beskattning som särskilt gäller vissa fall av ränteinkomster. tar ut en egendomsskatt. Skattskyldiga är såväl bolag hemmahörande i som utländska bolag. Skattepliktig egendom är bl.a. fastigheter, byggnader och rörelsetillgångar. Skattesatsen kan som högst uppgå till . För fysiska personer tillämpar den s.k. territorialprincipen. Fysisk person beskattas därmed endast för inkomst som härrör från . Detta gäller både för en fysisk person som har hemvist i (resident individual) och för en fysisk person som inte har hemvist i landet (non-resident individual). Skattemässig hemvist i föreligger för en fysisk person som vistas där i . En person som arbetar för den georgiska staten utomlands anses också ha hemvist i . Även personer med stor förmögenhet placerad i georgisk egendom eller med stora inkomster från georgiska källor kan under vissa förutsättningar anses som person med hemvist i . Denna hemvist måste dock skiljas från hemvist i avtalets mening, se nedan avsnitt 4.3.3. Den georgiska inkomstskatten för fysiska personer är proportionell. Den generella skattesatsen är och tillämpas på tjänsteinkomster, rörelseinkomster, inkomster från fast egendom och kapitalvinster. Inkomst i form av utdelning och ränta beskattas med en källskatt om . Pensioner är i betydande omfattning skattebefriade. har ingen förmögenhetsskatt. En egendomsskatt tas däremot ut. Skattesatsen varierar från till . Skattepliktig egendom är bl.a. fast egendom, byggnader och rörelsetillgångar. För fysiska personer som inte har hemvist i tillämpas den generella skattesatsen på tjänsteinkomster med källa i . På övriga inkomster med källa i tas normalt en källskatt om ut. Undantag från detta görs för utdelningsinkomster och ränteinkomster som källbeskattas och för inkomst från uthyrning av egendom belägen i som källbeskattas . 2013/14:149 4.3 Avtalet ansluter nära till den modell som och utveckling () rekommenderar för bilaterala skatteavtal (Model Tax Convention on Income and on Capital). För att bestämmelserna i ett skatteavtal ska bli gällande och kunna tillämpas av svenska domstolar och andra myndigheter krävs att de införlivas i svensk rätt, vilket sker genom inkorporering av avtalen. Sedan skatteavtalen inkorporerats utgör de en del av svensk skattelag. Ett inkorporerat skatteavtal ska därmed i princip tolkas som annan svensk skattelagstiftning, dvs. enligt sin ordalydelse och med stöd av offentliga förarbeten. En viktig sekundärkälla kan vara kommentarer till modellavtal som utarbetats inom organisationen. Bestämmelser om tolkning av internationella överenskommelser finns, förutom i enskilda skatteavtal, i om traktaträtten. Konventionen har tillkommit för att vid tvist mellan parterna om avtalets innebörd tolka parternas, dvs. staternas, avsikt med en bestämmelse i ett visst avtal. Konventionen ska följaktligen inte reglera förhållandet mellan skattskyldiga och staten utan utgöra ett instrument för att avgöra tolkningstvister rörande folkrättsliga åtaganden. För att säkerställa att de folkrättsliga åtaganden som följer av skatteavtal upprätthålls innehåller avtalen normalt en artikel som ömsesidig överenskommelse. Genom artikeln inrättas ett förfarande avsett att lösa svårigheter som uppkommer vid avtalets tillämpning. Artikel 1 anger de personer på vilka avtalet tillämpas. Artikel 1.1 överensstämmer med artikel 1 i modellavtal. Enligt artikeln ska avtalet tillämpas på personer som har hemvist i en avtalsslutande stat eller i båda avtalsslutande staterna. För att avtalet ska vara tillämpligt krävs dels att fråga är om sådan person som avses i artikel 3.1 d) eller e), dels att denna person i enlighet med bestämmelserna i artikel 4.1 har hemvist i en avtalsslutande stat. Avtalet är enligt dessa bestämmelser endast tillämpligt i fråga om personer som enligt den interna rätten i en avtalsslutande stat är skattskyldig där på grund av domicil, bosättning, plats för företagsledning eller annan liknande omständighet. Uttrycket innefattar endast person som är obegränsat skattskyldig, dvs. en person som är skattskyldig för hela sin världsvida inkomst i denna stat och inte person som är skattskyldig endast för inkomst som har sin källa i staten i fråga. Den skattskyldighet som avses i avtalet är inte någon formell eller symbolisk skattskyldighet. Skattskyldigheten ska i princip innebära en skyldighet att erlägga skatt enligt de inkomstskattetabeller som normalt tillämpas för personer som är obegränsat skattskyldiga i staten i fråga. Även en avtalsslutande stat, dess offentligrättsliga organ eller institutioner, politiska underavdelningar eller lokala myndigheter utgör enligt artikel 4.1 person med hemvist i en avtalsslutande stat. protokoll som fogats till avtalet framgår att med uttrycket politiska Prop. 2013/14:149 underavdelningar och lokala myndigheter ska såvitt avser förstås administrative-territorial units och local self governing authorities. Artikel 1.2 innehåller en bestämmelse rörande delägarbeskattade personer. Av bestämmelsen följer att inkomst som förvärvas av eller genom en person vars inkomst enligt lagstiftningen i endera avtalsslutande staten är föremål för delägarbeskattning, ska anses förvärvad av en person med hemvist i en av staterna till den del som inkomsten, enligt skattelagstiftningen i denna stat, behandlas som inkomst hos en person med hemvist i staten i fråga. Bestämmelsen syftar till att säkerställa att en investering som görs via en delägarbeskattad juridisk person omfattas av avtalets regler på samma sätt som om investeringen görs av den fysiska personen direkt. Vid tillämpningen av skatteavtalet ska man således se igenom det delägarbeskattade subjektet. Artikel 2 anger de skatter som omfattas av avtalet. I artikel 2.3 räknas de skatter som omfattas av avtalet upp. För svensk del omfattas bl.a. statlig förmögenhetsskatt. Ett skatteavtal ingås med avsikt att det ska gälla . Det är viktigt att det inte förlorar i aktualitet vid förändringar i staternas interna rätt. Trots att inte längre beskattar förmögenhet finns det således skäl för att ha med statlig förmögenhetsskatt i listan över skatter som omfattas. Av artikel 2.4 framgår att avtalet även tillämpas på skatter av samma eller i huvudsak likartat slag, som efter undertecknandet av avtalet påförs vid sidan av eller i stället för de skatter som anges i artikel 2.3 Artikel 3 innehåller definitioner av vissa uttryck som förekommer i Innehållet i artikeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande artikel i modellavtal. Artikel 4 innehåller regler som avser att fastställa var en person ska anses ha hemvist. Hemvistreglerna i avtalet har inte någon betydelse för var en person ska anses vara bosatt enligt intern skattelagstiftning, utan såsom uttryckligen framgår av avtalstexten regleras endast frågan om hemvist vid tillämpningen av avtalet. Detta innebär att avtalets hemvistregler inte är avgörande t.ex. när det gäller att bedöma om man vid beskattningen i ska ta ut kupongskatt enligt kupongskattelagen (1970:624) eller inkomstskatt enligt bestämmelserna i inkomstskattelagen (1999:1229), IL, på utdelning som betalas från . tillämpas på utdelning från ett svenskt bolag till en fysisk person som är obegränsat skattskyldig i enligt intern svensk skattelagstiftning, men som har hemvist i en annan stat enligt ett skatteavtal. avtalsslutande staternas interna lagstiftning får däremot betydelse vid bestämmandet av hemvist enligt avtalet. En förutsättning för att en person ska anses ha hemvist i någon av de avtalsslutande staterna enligt avtalet är att personen i fråga anses bosatt eller hemmahörande, dvs. obegränsat skattskyldig, enligt intern rätt i någon av de avtalsslutande staterna eller i båda. 2013/14:149 Punkt 2 reglerar dubbel bosättning för fysiska personer, dvs. fall där den skattskyldige enligt svenska regler för beskattning anses obegränsat skattskyldig i och enligt reglerna för beskattning i den andra staten anses obegränsat skattskyldig även där. Som framgår ovan i avsnitt 4.2.2 tillämpar den s.k. territorialprincipen vid beskattningen av fysiska personer. En fysisk person kan därmed inte (i avtalets mening) ha hemvist i och det oavsett om personen enligt georgisk intern rätt har hemvist där. Frågan om dubbel bosättning har därför ingen praktisk betydelse. Som sagts ovan under avsnitt 4.3.2 så ingås ett skatteavtal med avsikt att det ska gälla . Om ändrar princip för beskattning av fysiska personer och i stället beskattar dem på basis av världsvid inkomst aktualiseras frågan om dubbel bosättning i avtalets mening. Vid tillämpning av avtalet ska i sådana fall den skattskyldige anses ha hemvist endast i den avtalsslutande stat i vilken han har hemvist enligt nämnda avtalsbestämmelse. En person som anses obegränsat skattskyldig såväl i som i enligt respektive stats interna lagstiftning men som vid tillämpningen av avtalet anses ha hemvist i ska, i fråga om de inkomster till vilka har beskattningsrätt enligt avtalet, beskattas i enligt de regler som gäller för i obegränsat skattskyldiga. Enligt punkt 3 ska, i de fall annan person än fysisk person anses ha hemvist i båda avtalsslutande staterna, de behöriga myndigheterna söka avgöra frågan genom ömsesidig överenskommelse. Artikel 5 definierar fast driftställe. Artikeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestämmelse i modellavtal. Punkt 2 innehåller en uppräkning – på intet sätt uttömmande – av exempel, som vart och ett kan anses utgöra ett fast driftställe. Dessa exempel ska dock ses mot bakgrund av den allmänna definitionen i punkt 1. Detta innebär att de exempel som räknas upp i punkt 2 ska förstås så att dessa platser för affärsverksamhet utgör fasta driftställen endast om de uppfyller de allmänna villkoren i punkt 1. Punkt 3 innehåller en bestämmelse som innebär att – även om de allmänna villkoren i punkt 1 är uppfyllda – plats för byggnads-, anläggnings-, monterings- eller installationsverksamhet eller verksamhet som består av övervakning i anslutning därtill utgör fast driftställe endast om verksamheten pågår än . Punkt 4 anger vissa aktiviteter som trots att de bedrivs från en stadigvarande plats för affärsverksamhet ändå inte ska anses bedrivna från fast driftställe. Såvitt avser punkten 4 f) har parterna önskat göra ett avsteg från modellavtal. Bestämmelsen i punkt 4 f) utgör ett undantag från punkt 3 och innebär att installationsprojekt som visserligen omfattas av sistnämnda punkt inte ska utgöra fast driftställe om de i f) angivna förutsättningarna är uppfyllda. Artiklarna 6–21 innehåller avtalets regler om fördelning av till olika inkomster. Avtalets uppdelning i olika inkomster har endast betydelse för tillämpningen av avtalet och således inte vid bestämmandet av till vilket inkomstslag som inkomsten ska hänföras enligt svensk intern skattelagstiftning. När beskattningsrätten fördelats enligt avtalet sker beskattning i enligt svensk lagstiftning. Har rätten att beskatta viss inkomst i inskränkts genom avtalet måste denna begränsning iakttas. I de fall en inkomst får beskattas i en avtalsslutande stat enligt bestämmelserna i artiklarna 6–21, innebär detta inte att den andra staten fråntagits rätten att beskatta inkomsten i fråga. Beskattning får i sådant fall ske även i den andra staten, om det är möjligt enligt dess interna skattelagstiftning, men den dubbelbeskattning som uppkommer måste i så fall undanröjas. Hur detta genomförs framgår av artikel 22. Inkomst av fast egendom får enligt artikel 6 beskattas i den stat där egendomen är belägen. Artikeln överensstämmer med motsvarande bestämmelser i modellavtal, med undantag av att definitionen av fast egendom uttryckligen omfattar även byggnader. Bakgrunden till detta är att byggnad enligt svensk rätt i vissa fall är lös egendom. Vid tillämpningen av avtalet anses alltid byggnad som fast egendom och inkomst av sådan byggnad, liksom övrig fast egendom enligt definitionen i punkt 2, får beskattas här om byggnaden eller den övriga fasta egendomen finns i även om inkomsttagaren har hemvist i . Enligt IL beskattas inkomst som härrör från fast egendom i vissa fall som inkomst av näringsverksamhet. Vid tillämpningen av avtalet bestäms dock rätten att beskatta inkomst av fast egendom med utgångspunkt i artikel 6, dvs. den stat i vilken den fasta egendomen är belägen får beskatta inkomsten. Detta hindrar dock inte från att beskatta inkomsten i inkomstslaget näringsverksamhet vid inkomstbeskattningen här. Observera att artikeln endast behandlar situationen att en person med hemvist i en avtalsslutande stat har fast egendom belägen i den andra avtalsslutande staten. Inkomst av fast egendom som är belägen i den skattskyldiges hemviststat eller i en tredje stat behandlas i artikel 20 (annan inkomst). Royalty från fast egendom eller för nyttjande av eller rätten att nyttja mineralförekomst, källa eller annan naturtillgång behandlas också som fast egendom vid tillämpningen av avtalet. Annan royalty beskattas enligt artikel 12. Artikel 7 innehåller regler om beskattning av rörelseinkomst. Sådan inkomst beskattas enligt huvudregeln i punkt l endast i den stat där företaget är hemmahörande. Om företaget bedriver rörelse från fast driftställe i den andra staten, får emellertid inkomst som är hänförlig till driftstället beskattas i denna stat. Begreppet fast driftställe har definierats i artikel 5 och avser att reglera när ett företag i en avtalsslutande stat ska anses ha sådan närvaro eller aktivitet i den andra avtalsslutande staten att denna andra stat får beskatta del av företagets rörelseinkomst. Bestämmelserna i artikel 7 motsvarar modellavtal . På sätt som regelmässigt sker i svenska skatteavtal har någon bestämmelse motsvarande artikel 7.4 i modellavtal inte tagits in i detta avtal. Om ett företag hemmahörande i bedriver rörelse i från fast driftställe här, ska vid inkomstberäkningen i första hand tillämpas svenska regler men beräkningen får inte stå i strid med bestämmelserna i avtalet. 2013/14:149 Vid bestämmandet av fördelningen av inkomster mellan fast driftställe och huvudkontor ska armslängdsprincipen användas. Det innebär att till det fasta driftstället ska hänföras den inkomst som detta driftställe skulle ha förvärvat om det – i stället för att avsluta affärer med huvudkontoret – hade avslutat affärer med ett helt fristående företag som bedrivit verksamhet av samma eller liknande slag under samma eller liknande villkor och avslutat affärer på normala marknadsmässiga villkor (punkt 2). Punkt 3 innehåller vissa regler för hur utgifter som uppkommit för ett fast driftställe ska behandlas. Därvid klargörs att t.ex. allmänna förvaltningskostnader som uppkommit hos företagets huvudkontor för ett fast driftställe är en utgift som får dras av hos det fasta driftstället. Ingår i inkomst av rörelse inkomster som behandlas särskilt i andra artiklar i avtalet regleras beskattningsrätten till dessa inkomster i de särskilda artiklarna (punkt 6). Artikel 8 behandlar beskattning av inkomst som förvärvas av företag genom användningen av skepp eller luftfartyg i internationell trafik. De särskilda reglerna för SAS i punkt 2 innebär att avtalet endast reglerar beskattningen av den del av SAS inkomst som motsvarar den andel av SAS som innehas av den svenske delägaren i SAS, dvs. Artikel 9 innehåller regler om omräkning av inkomst vid obehörig vinstöverföring mellan företag med intressegemenskap. De i punkt 1 angivna reglerna innebär inte någon begränsning av en avtalsslutande stats rätt att enligt intern lagstiftning vidta omräkning av ett företags resultat utan anger endast i vilka fall den i punkt 2 angivna justeringen är avsedd att göras. Artikel 10 behandlar beskattningen av utdelning. Definitionen av uttrycket utdelning, som återfinns i punkt 3, överensstämmer i huvudsak med modellavtal. Definitionen gäller som brukligt endast vid tillämpning av artikel 10. Om uttrycket förekommer i andra artiklar kan det ha en annan betydelse.