rir · H2B512 · 2014-06-10 00:00:00 — Hur den offentliga livsmedelskontrollen ska bedrivas regleras främst i EU-förordning (EG) nr 882/20042 (kontrollförordningen), som förutom livsmedelskontroll även avser kontroll av foder, djurhälsa och djurskydd. När det gäller livsmedelskontroll kompletteras kontrollförordningen i svensk lagstiftning av livsmedelslagen (2006:804) och livsmedelsförordningen (2006:813) samt föreskrifter från . gäller både medlemsstaten och kontrollmyndigheterna (behöriga myndigheter), det vill säga , länsstyrelserna och kommunerna. Det innebär enligt att regeringen har ett ansvar för att det svenska systemet för livsmedelskontroll fungerar och är i enlighet med EU-lagstiftningen, medan kontrollmyndigheterna är ansvariga för genomförandet av och kvaliteten i livsmedelskontrollen inom sina respektive ansvarsområden. utgångspunkt är vidare att regeringen och de statliga myndigheterna har ett ansvar att agera om det finns brister i systemet för livsmedelskontroll. Enligt kontrollförordningen ska kontrollmyndigheterna säkerställa den offentliga livsmedelskontrollens opartiskhet, kvalitet och enhetlighet på alla nivåer. Kommissionens vägledning, utfärdad med stöd av kontrollförordningen, slår fast att det ska finnas system för att säkerställa livsmedelskontrollens opartiskhet, kvalitet och enhetlighet på alla nivåer, både inom och mellan kontrollmyndigheterna.3 Regering och riksdag har slagit fast vikten av likvärdighet i livsmedelskontrollen. Av propositionen till den nu gällande livsmedelslagen framgår att en förutsättning för att kontrollförordningens övergripande mål ska kunna uppnås är att den operativa livsmedelskontrollen bedrivs på ett likvärdigt sätt.4 Även en tidigare proposition om livsmedelstillsyn framhåller att det är av stor betydelse att de centrala myndigheterna utnyttjar sina möjligheter att styra upp och öka likvärdigheten i kommunernas tillsyns- och kontrollverksamhet.5 I en skrivelse om tillsyn har regeringen 2Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. 3Kommissionens beslut av om en vägledning för att bistå medlemsstaterna i utarbetandet av den samlade fleråriga nationella kontrollplan som föreskrivs i och rådets förordning (EG) nr 882/2004. 2005/06:128, Anpassningar till nya EG-bestämmelser om livsmedel, foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd m.m., bet. 2005/06:MJU23, rskr. 2005/06:357. 2004/05:72, Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn, bet. 2004/05:MJU10, rskr. 2004/05:200. slagit fast att staten, för att garantera likvärdighet och rättssäkerhet, bör ta ett tydligare och ökat ansvar för styrningen av de kommunala tillsynsuppgifterna.6 Mot denna bakgrund utgår från att regeringen och de statliga myndigheterna ska verka för att livsmedelskontrollen blir så likvärdig som möjligt över landet. Enligt skapas förutsättningar för likvärdighet genom att kontrollmyndigheterna vid livsmedelskontroller arbetar med likartade metoder och bedömningskriterier så att lika fall i så stor utsträckning som möjligt behandlas och bedöms lika. Kontrollförordningen omfattar också krav på att den offentliga kontrollen ska vara riskbaserad och genomföras regelbundet och så ofta som är lämpligt, att kontrollen ska samordnas och att tillräckliga resurser och kompetens ska finnas för genomförande av livsmedelskontroller. anser att dessa krav är relevanta och ger goda förutsättningar för att kontrollen ska vara effektiv och ändamålsenlig. bedömning är att ansvaret för att den offentliga livsmedelskontrollen är effektiv och ändamålsenlig ligger såväl hos regeringen som hos , länsstyrelserna och kommunerna. 1.5.2Insatser för att uppnå en effektiv och ändamålsenlig livsmedelskontroll utgångspunkt är att staten har ett ansvar för att styra kontrollverksamheten i det decentraliserade systemet. Mot bakgrund av de långvariga problemen i livsmedelskontrollen krävs det enligt statliga insatser för att säkerställa att kontrollverksamheten blir effektiv och ändamålsenlig och att likvärdighet och rättssäkerhet garanteras. utgår från att statens olika insatser är delar i en kedja där alla länkar behövs för att säkerställa en fungerande livsmedelskontroll. En första länk är att staten ser till att kraven på kontrollmyndigheterna som ingår i kontrollsystemet är tillräckligt tydliga. Det kan till exempel innebära att specificera kraven i kontrollförordningen i nationella föreskrifter om hur kontrollen ska bedrivas. Ledning och samordning av kontrollen omfattar även stöd (till exempel i form av vägledningar) och råd som syftar till att hjälpa kontrollmyndigheterna att leva upp till kraven i kontrollförordningen och främja en likvärdig livsmedelskontroll i hela landet. En andra länk är uppföljning av kontrollverksamheten. Uppföljningen bör enligt utformas så att staten får en bild av hur kontrollverksamheten fungerar och om kraven i kontrollförordningen och nationella föreskrifter efterlevs. Uppföljningen bör också ge en bild av orsakerna till problem och hur de kan åtgärdas. Kontrollförordningen ställer även krav på revision av kontrollverksamheten. Regeringens skrivelse 2009/10:79, En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn. LIVSMEDELSKONTROLLEN – TAR STATEN SITT ANSVAR? Den sista länken är behovet av åtgärder för att avhjälpa brister i kontrollverksamheten. Åtgärderna bör enligt medföra att bristerna avhjälps inom rimlig tid. För samtliga länkar gäller enligt att ansvar och ansvarsfördelning bör vara tydligt definierat. Det ger den eller de myndigheter som har uppgiften mandat att på detta sätt styra andra myndigheter. Det ger även regeringen möjlighet att följa upp att de myndigheter som har uppgiften lever upp till sina roller. Granskningen har genomförts med hjälp av flera metoder. Dessa beskrivs nedan. har i granskningen genomfört en juridisk analys i syfte att undersöka förutsättningarna i lagstiftningen för en effektiv och ändamålsenlig livsmedelskontroll. Analysen har avsett såväl EU:s livsmedelslagstiftning som relevant nationell lagstiftning. Frågor som ingått i analysen är bland annat ansvar och befogenheter för inblandade myndigheter, förutsättningar för samordning och samverkan mellan kontrollmyndigheterna samt krav på uppföljning och revision av kontrollverksamheten. Även frågan om möjligheter till förändringar i den nationella livsmedelslagstiftningen har undersökts. Analysen har genomförts främst genom studier av relevant EU-lagstiftning och nationell lagstiftning och genom intervjuer med relevanta aktörer (se nedan). Den juridiska analysen har kvalitetssäkrats av , docent i offentlig rätt vid . Enkäter till länsstyrelser och kommuner Frågor om hur uppfyller sina roller när det gäller stöd till och samordning av länsstyrelsernas och kommunernas kontrollverksamhet har ställts i enkäter riktade till länsstyrelser och kommuner. Enkäterna har även innehållit frågor om samverkan, uppföljning och revision. Eftersom länsstyrelsernas och kommunernas kontrolluppdrag och roller skiljer sig åt har enkäterna varit något olika utformade. Kommunerna har utöver frågor om stöd och samordning även besvarat frågor om länsstyrelsernas stöd till och samordning av kommunernas kontrollverksamhet inom länet. Länsstyrelserna har utöver frågor om stöd och samordning fått besvara frågor om sina livsmedelskontroller av primärproducenter och om sin stödjande och samordnande roll gentemot kommunerna i länet. Samtliga länsstyrelser och kommunala kontrollmyndigheter har fått tillfälle att besvara de webbaserade enkäterna. Alla länsstyrelser och av kommunerna har besvarat enkäterna. I bilaga 1 beskrivs metod. I bilaga 2 och 3 finns enkätformulären. I granskningen har intervjuer genomförts med företrädare för Landsbygds-, Social- och Finansdepartementen, , , fyra länsstyrelser, fem kommuner, Kommuner och Landsting (SKL) samt med bransch- och konsumentorganisationer. kommissionens livsmedels- och veterinärbyrå, Food and Veterinary Office (FVO) har intervjuats. Syftet med intervjuerna har varit att samla in underlag för den juridiska analysen och fakta om hur livsmedelskontrollen leds och samordnas. Syftet har vidare varit att ta del av olika aktörers syn på om tillräckliga insatser görs för att säkerställa en ändamålsenligt och effektiv livsmedelskontroll. I referenslistan finns en förteckning över den lagstiftning och de dokument som studerats i granskningen. I kapitel 2 ges inledningsvis en kort beskrivning av de områden som omfattas av livsmedelskontroll och målen för livsmedelskontrollen. Därefter beskrivs lagstiftningen på området och ansvarsfördelningen mellan berörda aktörer. I kapitel 3 redovisas problem och indikationer på problem i den livsmedelskontroll som utförs av länsstyrelser och kommuner. Kapitel 4 innehåller en redogörelse av iakttagelser om ledning och samordning av den offentliga livsmedelskontrollen. I kapitel 5 behandlas granskningens iakttagelser om uppföljning och revision av den livsmedelskontroll som bedrivs av länsstyrelser och kommuner. 6 behandlar iakttagelser om möjligheterna att åtgärda brister i länsstyrelsernas och kommunernas livsmedelskontroll. presenteras slutsatser och rekommendationer med anledning av de iakttagelser har gjort i granskningen. LIVSMEDELSKONTROLLEN – TAR STATEN SITT ANSVAR? 2.1Vad är det som kontrolleras? Livsmedel är ämnen eller produkter som är avsedda att ätas eller drickas av människor. För att se till att det vi äter är säkert och rätt märkt omfattas all hantering av livsmedel, från odling av växter och uppfödning av djur till försäljning av ätfärdiga matvaror till konsumenterna, av särskild lagstiftning. Livsmedelskontrollen ska säkerställa att företag och andra som hanterar livsmedel följer lagstiftningen. Livsmedelskontrollen omfattar all hantering av livsmedel och därmed alla olika typer av livsmedelsverksamheter. Figur 1 Livmedelsverksamheter som omfattas av livsmedelskontroll Grossister, lager, distribution Livsmedelsindustri (tillverkning, beredning, bearbetning) Livsmedel till konsument (servering, butiker, institutioner) Odling och skörd av spannmål, grönsaker, frukt m.m. Uppfödning av livsmedelsproducerande djur såsom grisar, nötkreatur, kyckling m.m. Produktion av ägg, mjölk, honung m.m. Jakt, ske och plockning av vilda produkter som älg, gädda, bär och svamp Lagerlokaler och annan förvaring av livsmedel Transport och distribution av livsmedel mellan olika led i förädlingen Tillverkning av livsmedel från råvaror, exempelvis charkuterier, mejerier, bagerier Tillverkning av färdigmat såsom sallader, smörgåsar och frysta maträtter Tvättning och förpackning av grönsaker, frukt och bär Andra butiker som säljer varor klassade som livsmedel, exempelvis kosttillskott Serveringar såsom restauranger, kaféer, kiosker, mobila anläggningar Storkök såsom förskolor, skolor, sjukhus, äldreboenden Källa: Publikationer från . I alla typer av livsmedelsverksamheter finns risker för att livsmedlen till exempel förorenas med smittämnen eller innehåller för höga halter av kemikalier såsom bekämpningsmedelsrester. LIVSMEDELSKONTROLLEN – TAR STATEN SITT ANSVAR? lagstiftningen minimera riskerna för att livsmedlen inte är säkra när de når konsumenterna. I primärproduktionen måste exempelvis ätfärdiga grönsaker hanteras så att smittämnen, till exempel EHEC7, inte kommer i kontakt med grönsakerna. Vid lagerhållning och distribution är till exempel rätt temperatur viktigt för att livsmedel inte ska bli dåliga. I livsmedelsindustrin behöver lokaler och maskiner vara väl rengjorda för att inte smuts och bakterier ska förorena livsmedlen. Vid försäljning eller servering av livsmedel till slutkonsumenterna är exempelvis korrekt förvaring respektive varmhållning av livsmedlen viktigt för att minimera riskerna. Syftet med EU:s livsmedelslagstiftning är att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och tillvarata konsumenternas intressen när det gäller livsmedel.8 Livsmedelsföretagen är ansvariga för att livsmedlen är säkra. Den offentliga kontrollen ska kontrollera att företagen uppfyller kraven i lagstiftningen.9 Målen för livsmedelskontrollen på nationell nivå läggs fast i den nationella kontrollplanen för livsmedelskedjan.10 Enligt den nationella kontrollplanen är målet för den offentliga kontrollen att skydda människors och djurs hälsa och värna konsumenternas intressen, inbegripet märkning av livsmedel och foder samt konsumentinformation. Kontrollplanen innehåller dels övergripande mål för kontrollen i hela livsmedelskedjan, dels särskilda mål för de olika kontrollområdena där livsmedelskontroll utgör ett område. De särskilda målen för livsmedelskontrollen är indelade i inriktningsmål, strategiska mål och specifika mål. De flesta mål gäller för samtliga kontrollmyndigheter. Kontrollmyndigheterna kan bryta ner de nationella målen till mål för den egna myndigheten eller använda de gemensamma målen direkt. I tabell 1 nedan beskrivs målen för livsmedelskontrollen för perioden –2017. 7Variant av bakterien escherichia koli, som kan orsaka diarrésjukdomar. Källa: webbplats. 8Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet. 9Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (kontrollförordningen). 10Livsmedelsverket i samarbete med , , , Kommuner och Landsting samt Generalläkaren, Nationell plan för kontrollen i livsmedelskedjan 2014–2017, . Tabell 1 Mål i den nationella kontrollplanen avseende livsmedelskontroll 2014–2017 i enlighet med beslutad verifiera att den genom- av en god dialog mellan Alla led i kedjan och alla relevanta krav i lagstift- har en plan för livsmedels kontrolleras alla relevanta krav alla led och alla relevanta krav i lagstiftningen. (gäller ej primär vid planerad kontroll i kan alla myndigheter verifiera att de till följer sin uppsatta plan för livsmedels- både när det gäller säker- får alla anläggningar i riskklass där riskerna är större. tionen i kategori röd enligt fokuseras på de som på ett avgörande sätt kan vara är alla kända livsmedels har vi utvecklat kontrollen inom eftersatta områden eller områden med ny lagstiftning. LIVSMEDELSKONTROLLEN – TAR STATEN SITT ANSVAR? Rätt kompetens finns för att upptäcka avvikelser och har kontrollen genomfört/ bedöma dess risker. deltagit i utbildningar och/ eller utarbetat/tagit del av ledningar och annat stödjande för att upptäcka avvikelser inom relevanta områden. och prioriterade områden. för att säkerställa att så att företagen förstår innebörden och kan vidta att avvikelser åtgärdas inom Uppföljning görs för att inom utsatta tidsramar. att sanktioner används enligt Källa: m.fl., Nationell plan för kontrollen i livsmedelskedjan 2014–2017. Lagstiftningen som reglerar livsmedelskontrollen består dels av EU-lagstiftning, dels av nationell lagstiftning som kompletterar och preciserar EU-lagstiftningen. Lagstiftningen på livsmedelsområdet består i huvudsak av EU-lagstiftning, i de flesta fall EU-förordningar. EU:s så kallade hygienpaket består av flera rättsakter med övergripande bestämmelser för livsmedel, bland annat en grundförordning om livsmedelshygien och en förordning med särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung.11 Hygienpaketet 11I hygienpaketet ingår: och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av om livsmedelshygien, och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung samt och rådets förordning (EG) nr 854/2004 av om fastställande av särskilda bestämmelser för genomförandet av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel. kompletteras bland annat av kontrollförordningen.12 Utöver denna lagstiftning regleras livsmedelsområdet av många specifika EU-rättsakter på olika områden, till exempel när det gäller import och märkning. Till skillnad mot tidigare EU-lagstiftning på området är den nu gällande lagstiftningen för livsmedelsföretagare till stor del målstyrd. Det innebär att lagstiftningen inte i detalj anger hur exempelvis ett restaurangkök ska vara inrett, utan föreskriver att inredningen ska vara sådan att det är lätt att hålla rent och att säker mat därmed kan serveras. För livsmedelskontrollen innebär detta att inspektören i högre utsträckning än tidigare måste göra bedömningar från fall till fall om kraven i lagstiftningen är uppfyllda. Detta ställer höga krav på kompetens hos livsmedelsinspektörerna.13 Kontrollförordningen viktigast för livsmedelskontrollen Den grundläggande EU-förordningen för livsmedelskontroll är kontrollförordningen. Kontrollförordningen anger vilka skyldigheter medlemsstaterna och kontrollmyndigheterna har när det gäller genomförandet av offentlig kontroll för att säkerställa efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen och bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. Enligt förordningen ska medlemsstaterna se till att riskbaserad offentlig kontroll genomförs regelbundet och så ofta som är lämpligt för att uppnå målen i förordningen. Vidare ska effektiv och ändamålsenlig samordning säkerställas mellan alla berörda behöriga myndigheter. Förordningen anger också att de behöriga myndigheterna ska se till att all personal får utbildning som gör att de med erforderlig kompetens kan utföra sina uppgifter och utföra offentlig kontroll. pågår förhandlingar inom EU om en ny kontrollförordning, som beräknas träda i kraft tidigast 2016.14 12Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet och och rådets förordning (EG) nr 882/2004. 13Intervjuer med företrädare för Landsbygdsdepartementet och företrädare för . 14Intervju med företrädare för . LIVSMEDELSKONTROLLEN – TAR STATEN SITT ANSVAR? Riktlinjer och vägledningar från kommissionen Kommissionen har utarbetat några vägledningar kopplade till kontrollförordningen: vägledning om nationell kontrollplan15, vägledning om årlig rapportering16 samt vägledning vid import av livsmedel.17 Därutöver har kommissionen beslutat om riktlinjer för utförande av revision.18 Det finns även vägledande dokument från kommissionen som främst är riktade till företag som ska tillämpa livsmedelslagstiftningen. Den svenska livsmedelslagen innehåller ett antal paragrafer som gäller den offentliga kontrollen av efterlevnaden av livsmedelslagstiftningen inklusive EU-bestämmelserna. I lagen finns bestämmelser om vilka myndigheter som är kontrollmyndigheter och om deras åligganden, möjligheter till samverkan, överflyttning av offentlig kontroll från kommunerna, förelägganden riktade till kommuner, föreskrifter om kontroll samt om avgifter för kontroll. I livsmedelsförordningen finns bestämmelser om förteckningar över godkända och registrerade livsmedelsanläggningar, ansvarsfördelningen mellan de behöriga myndigheterna samt om föreskrifter om kontroll. Livsmedelsförordningen ger , med stöd av flera paragrafer i livsmedelslagen, rätt att meddela föreskrifter inom olika områden. En särskild förordning (2006:1166) om avgifter för offentlig kontroll av livsmedel och vissa jordbruksprodukter reglerar hur avgifter ska tas ut från verksamhetsutövare av statliga myndigheter och kommuner. utfärdar ett stort antal föreskrifter, varav merparten riktar sig till livsmedelsföretag och andra verksamhetsutövare inom livsmedelsområdet. Några av föreskrifter berör genomförande av kontroller och riktar sig därmed till kontrollmyndigheterna. 15Kommissionens beslut av om en vägledning för att bistå medlemsstaterna i utarbetandet av den samlade fleråriga nationella kontrollplan som föreskrivs i och rådets förordning (EG) nr 882/2004. 16Kommissionens beslut av om en vägledning för att bistå medlemsstaterna i utarbetandet av den årliga rapport om den samlade fleråriga nationella kontrollplanen som föreskrivs i och rådets förordning (EG) nr 882/2004. 17Guidance document – questions related to import requirements and the new rules on food hygiene and official food controls. 18Kommissionens beslut av om fastställande av riktlinjer avseende kriterierna för utförande av revisioner enligt och rådets förordning (EG) nr 882/2004. bland annat utfärdat föreskrifter om offentlig kontroll av livsmedel och om rapporteringsskyldighet för kontrollmyndigheter. Det finns även bestämmelser i regeringsformen och kommunallagen som har betydelse för regeringens möjligheter att styra genomförandet av offentlig livsmedelskontroll och för relationen mellan inblandade myndigheter.19 Livsmedelsföretagen är ansvariga för att maten är säker och rätt märkt och för att kraven i lagstiftningen är uppfyllda. Livsmedelsföretagen ska kontrollera den egna verksamheten, genom så kallad egenkontroll.20 Till sin hjälp har livsmedelsföretagen bland annat nationella branschriktlinjer som tagits fram av livsmedelsbranschen. bedömer branschriktlinjerna för att se till att de uppfyller lagstiftningens krav.21 Syftet med den offentliga livsmedelskontrollen är att kontrollera att livsmedelsföretagen lever upp till kraven i livsmedelslagstiftningen. som medlemsstat, och därmed regeringen, har ett ansvar för att kontrollsystemet i stort följer lagstiftningen. Det innebär att regeringen har ett ansvar för att följa upp hur livsmedelskontrollen fungerar och vidta åtgärder om brister upptäcks. ska enligt sin instruktion leda och samordna den offentliga livsmedelskontrollen och verka för att den är effektiv och likvärdig i hela landet.22 Även livsmedelslagen och livsmedelsförordningen anger att ska samordna kontrollmyndigheternas verksamhet och ge stöd. är vidare kontrollmyndighet för livsmedelskontroller vid bland annat slakterier, äggpackerier, musselodlingar, större mejerier, fiskanläggningar och även för bland annat småskaliga charkuterier och mejerier.23 Totalt handlar det om cirka 1 400 anläggningar. 19Regeringsformen (1974:152) och kommunallagen (1991:900). 20De övergripande skyldigheterna för livsmedelsföretagare framgår av förordning (EG) nr 852/2004 om livsmedelshygien. 21http:///sv/grupp1/livsmedelsforetag/Vagledningar-och-branschriktlinjer/ Branschriktlinjer1, . 22Förordning (2009:1426) med instruktion för . 23Ändringen gäller anläggningar, oavsett storlek, som tillverkar produkter av animaliskt ursprung och som ska godkännas enligt förordning (EG) nr 853/2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung. LIVSMEDELSKONTROLLEN – TAR STATEN SITT ANSVAR? Enligt livsmedelslagstiftningen ska länsstyrelserna samordna kommunernas livsmedelskontroller i länet och lämna råd och hjälp när det gäller livsmedelskontroll. Länsstyrelserna har kontrollansvar för cirka 55 000 primärproducenter. genomför länsstyrelserna cirka 700–800 kontroller av primärproducenter, varav de flesta sker i samband med kontroller inom jordbruksstödet. Länsstyrelsernas livsmedelskontroller av primärproducenter finansieras med anslag.24 Kommunerna har kontrollansvar för drygt 86 000 livsmedelsanläggningar, bland annat butiker, restauranger och storkök. utförde kommunernas inspektörer drygt 77 000 kontroller.25 Kommunerna har enligt kommunallagen och livsmedelslagen möjlighet att samverka med varandra när det gäller livsmedelskontrollen. Kommunernas livsmedelskontroller finansieras med avgifter. Livsmedelsföretagen betalar en årlig avgift baserad på den kontrolltid som kommunen fastställer, grundad på kommunens riskklassning av anläggningen. Kommunerna bestämmer själva vilken timtaxa som gäller, vilket innebär att avgifterna kan skilja sig åt mellan kommunerna.26 2.4.1Tidigare förändringar av ansvarsfördelningen