rir · H2B58 · 2014-04-08 00:00:00 — Styrkeplanen är, enligt bedömning, det dokument i försvarsplanen som ger en bild av relationen mellan Försvarsmaktens uppgifter och insatsorganisationens förband och framstår därför som en central del i försvarsplaneringen. Grundoperationsplanen och mobiliseringsplanläggningen är inte färdigutvecklade Grundoperationsplanen ska omfatta en fullständig planering för att höja beredskapen, mobilisera, samt för utgångsgruppering och uppgifter i syfte att kunna hantera vissa prioriterade omfall.69 Enligt bedömning innehåller grundoperationsplanen de delar som den ska i stora drag. bedömning är dock att det ännu inte rör sig om fullständig planering i alla delar. Exempelvis bedömer att det återstår arbete med mobiliseringsplanläggningen. Enligt årsredovisningen är mobiliseringsplanering genomförd vid samtliga förband, och enligt årsredovisningen har mobiliseringsplanläggningen påbörjats och genomförts på förbandsnivå.70 Sammantaget bedömer att mobiliseringsplanläggning ännu inte har slutförts på högre nivå. 68Militärstrategisk doktrin (MSD 2012) M7739-354023. 69Regeringens anvisningar för försvarsplanering 2011, Fö2011/569/MFI samt Militärstrategisk doktrin (MSD 2012) M7739-354023. 70Försvarsmaktens årsredovisning , s. 33. Försvarsmaktens årsredovisning , s. 32. GRANSKAR: FÖRSVARETS FÖRMÅGA Omfallsplanering mot olika scenarier Omfallsplaneringen ska ske mot olika scenarier inom alla konfliktnivåer samt i varierande grad utvecklas från koncept till fullständiga operationsplaner.71 Det finns omfallsplaner (eller dylikt) i någon form för Försvarsmaktens alla uppgifter. granskning av uthålliga insatser visar dock att det saknas planering för ett scenario som omfattar samtliga de krav som regeringen och ställer på insatsverksamheten, till exempel planering för att ha fyra insatser över tiden med cirka 2000 personer insatta.72 Ju fler omfall/planeringscenarier det görs, desto bättre blir planeringen och förutsättningarna för att hantera uppkomna situationer.73 Försvarsmakten pekar också i myndighetens strategiska inriktning (FMSI) på behovet av fortsatt arbete. Bland annat ska underlag för nya omfall utarbetas och resultaten kvalitetssäkras genom känslighetsanalys.74 Försvarsmakten har inte genomfört nödvändig planering för att kunna ge och ta emot militärt stöd Försvarsmakten ska som nämnts ha aktuell operativ planering för alla sina uppgifter enligt styrningen från regeringen.75 I årsredovisningen anger Försvarsmakten att den samlade förmågan att kunna ta emot militärt stöd har begränsningar eftersom militärstrategisk och operativ planering inte genomförts.76 I årsredovisningen anges att Försvarsmakten har begränsningar i att kunna ta emot militärt stöd eftersom erforderlig planering inte har genomförts.77 konstaterar även detta i sin granskning.78 Den formella styrningen från regeringen anger att Försvarsmakten ska planera för denna uppgift. Granskningen ger indikationer på att denna uppgift också har styrts informellt. Enligt mötesanteckningar har Försvarsdepartementet och Försvarsmakten diskuterat frågor som påverkar Försvarsmakten operativa planering.79 En närmare redogörelse av detta framgår av hemlig bilaga. 71Militärstrategisk doktrin (MSD 2012) M7739-354023. 72Försvarsmaktens förmåga till uthålliga insatser, 2013 (RiR 2013:23). 73Intervjuer med företrädare för Försvarsmakten och Försvarsdepartementet och . 74Försvarsmaktens strategiska inriktning 2013 del 1 (HKV 23 100:59776), s. 14. 75Förordning (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten. 78Försvarsplan 2013 (H/S 01 310:82606). 79Försvarsdepartementets mötesanteckningar från chefsdialog och handläggarmöten med Försvarsmakten avseende försvarsplanering. har tagit del av dessa på Försvarsdepartementet. FÖRSVARET – EN UTMANING FÖR STATEN. GRANSKNINGAR INOM FÖRSVARSOMRÅDET 2010–2014 Försvarsmakten konstaterar i sin perspektivplanering att det fordras militärt stöd för att klara ett begränsat väpnat angrepp mot Sverige.80 Förberedd prioritering av skyddsobjekt är viktigt Prioritering av skyddsobjekt framhålls som viktigt i olika sammanhang. Det behövs förberedd prioritering av vilka objekt som ska skyddas. Detta gäller både Försvarsmaktens egna skyddsobjekt och det övriga samhällets skyddsobjekt. Läget för denna planering framgår av hemlig bilaga. Försvarsplanen behöver fortsätta att utvecklas Arbetet med försvarsplanen har som nämnts fått ökat fokus och är ett arbete under utveckling. Sammantaget är intryck av Försvarsplanen att delar av den inte är tillräckligt genomarbetade. Ovanstående områden är exempel på delar av försvarsplanen som behöver utvecklas ytterligare enligt bedömning. Som nämns på föregående sida pekar Försvarsmakten själv på behovet av fortsatt arbete när det gäller exempelvis omfallsplaneringen. Utöver att vissa områden behöver utvecklas vidare finns vissa pedagogiska problem med Försvarsplanen. Den innehåller exempelvis flertalet upprepningar som försvårar strukturen. Produktionschefen är den som ansvarar för ledning och samordning av Försvarsmaktens övningsverksamhet. Planeringen av övningsverksamheten sker i dialog mellan produktionsstaben, insatsstaben och förbanden. Med utgångspunkt i framförallt dokumenten FMSI och FMUP utformar Produktionschefen övningsprogram och Insatschefen utformar plan för beredskapsövningar (och -kontroller). Andra viktiga ingångsvärden för planeringen av övningsverksamheten är Försvarsmaktens Beredskaps- och Insatsorder samt gemensamma internationella övningsprogram för exempelvis Nato och NORDEFCO.81 Övningsprogrammet fastställs i verksamhetsuppdragen (VU). Förbandscheferna har ansvar för att öva sina förband på olika nivåer.82 Försvarsmakten arbetar med att förbättra spårbarheten mellan krav på förmåga och val av övningar.83 har dock inte kunnat få en tydlig 80Försvarsmaktens redovisning av perspektivstudien . 81Verksamhetsuppdrag , uppslag 4.1. 82Intervju vid Försvarsmakten, . 83Intervju vid Försvarsmakten, . GRANSKAR: FÖRSVARETS FÖRMÅGA bild av hur spårbarheten ser ut och hur planeringen av övningar fungerar. Försvarsmakten har också pekat på behovet av att upprätta en tydlig struktur som klarlägger sambandet mellan de krigsförband som ska produceras och de övningar som krävs för att producera förbanden.84 Enligt Försvarsmaktens årsredovisning har förbanden påbörjat krigsförbandsövningar och införande av koncept för krigsförbandsövningar. Ett flertal internationella och nationella övningar har genomförts med deltagande förband från armén, marinen och flygvapnet, samt lednings- och underrättelseförband och logistikförband. Övningarna anges ha bidragit till utvecklingen av både de enskilda krigsförbandens förmåga, förmågan att verka i större förband och förmågan för högre ledningsnivåer att leda verksamhet.85 En genomgång av Försvarsmaktens årsredovisningar för åren 2010–2012 ger en bild av vilka viktigare/större övningar som har genomförts. Med undantag för en nedgång under 201186 har övningsverksamheten ökat , både antalet övningar per stridskraft (armé, marin och flyg) och antalet övningar med inslag av flera stridskrafter.87 På armésidan har förmågan att leda och uppträda på brigad- och bataljonsnivå inte övats under . Eftersom många förband ännu inte är tillräckligt bemannade går dessa inte att öva i tillräcklig utsträckning.88 Övningar för att utveckla och vidmakthålla förmågan till ledning och insats inom väpnad strid och territoriell integritet genomförs i större nationella samordnade övningar.89 Regeringen har angett att Försvarsmakten ska genomföra övningar med förband ur flera typer av stridskrafter.90 I regleringsbrevet anges att Försvarsmakten ska genomföra en större övning med förband från alla stridskrafter, rekryterade och organiserade i enlighet med reformens målsättningar, där en stridsgrupp med frivillig personal ingår bland de deltagande förbanden.91 Den högsta nivån på övning är den så kallade Försvarsmaktsövningen (FMÖ) som övar hela försvarsmakten, på alla relevanta nivåer. Denna nivå har inte övats , och strävar Försvarsmakten efter att genomföra Försvarsmaktsövningar. Det finns även så kallade 84Försvarsmakten utvecklingsplan –2023 del 2 (HKV 23 320:53821) s. 33. 85Försvarsmaktens årsredovisning , s. 33. 86Det berodde enligt Försvarsmakten på en medveten minskning av övningar för att inte överskrida anslaget. Enligt Försvarsmaktens årsredovisning ledde neddragningen till begränsad måluppfyllelse för produktionen . 87Försvarsmaktens årsredovisningar , 2011 och 2012. 88Intervju vid Försvarsmakten . 89Verksamhetsuppdrag , uppslag 4.1. 90Regleringsbrev avseende Försvarsmakten för budgetår 2012 och 2013. 91Regleringsbrev avseende Försvarsmakten för budgetår 2014. FÖRSVARET – EN UTMANING FÖR STATEN. GRANSKNINGAR INOM FÖRSVARSOMRÅDET 2010–2014 Försvarsmaktsgemensamma övningar (FMGÖ) som inkluderar alla stridskrafter, men till skillnad från Försvarsmaktsövning inkluderas inte alla nivåer utan det är framförallt den operativa ledningen som övas. genomfördes den första försvarsmaktsgemensamma övningen . Det var i praktiken en marinövning som expanderades till att bli en mer komplex samövning där även flyg- och arméförband deltog. Marinen bildade därmed kärnan i övningen, och flyg samt delar av armén deltog. Arméns bidrag i förhållande till stridskraftens storlek var begränsat.92 Enligt Försvarsmaktens övningsprogram kommer antalet samövningar med två eller flera stridskrafter att fortsätta öka framöver. försvarsmaktsgemensamma övningar planeras som har studerat i övningsprogrammet (2014–2016).93 Nedan kommenteras läget avseende Försvarsmaktens uppgifter enligt instruktionen. Av Försvarsmaktens instruktion och regleringsbrev framgår att Försvarsmakten med myndighetens tillgängliga resurser ska kunna påbörja en insats efter beslut, kunna genomföra kortvariga insatser samt uthålligt kunna delta i långvariga insatser och () över tiden kunna hålla cirka 2 000 personer ur insatsorganisationen insatta, nationellt och internationellt. Försvarsmakten ska även kontinuerligt kunna delta i upp till fyra förbandsinsatser, varav minst en ska kunna vara av bataljonsstridsgrupps storlek, samt kunna genomföra strid i hela skalan från lågintensiva till högintensiva konfliktnivåer. Dessutom bör Försvarsmakten ha förmåga att upprätthålla en planerad snabbinsatsberedskap motsvarande ramnationsansvaret i EU:s stridsgruppskoncept. Försvarsmakten anger i sin årsredovisning att myndigheten har förmåga att främja svensk säkerhet genom internationella operationer, men det finns begränsningar avseende tillgängligheten relativt de målsättningar som ska uppnås på sikt.94 92Försvarsmaktens delårsrapport samt intervju vid Försvarsmakten . 93Utdrag ur Försvarsmaktens övningsprogram, . 94Försvarsmaktens årsredovisning , s 31. GRANSKAR: FÖRSVARETS FÖRMÅGA Genomförda och pågående insatser bidrar till förmågan De insatser som Försvarsmakten genomför , internationella och nationella, bidrar till att förbättra den operativa förmågan. Försvarsmaktens årsredovisning har av myndighetens personal genomfört internationella insatser. Detta har bidragit till ökad förmåga att planera, leda och genomföra insatser. Försvarsmakten poängterar dock att erfarenheterna från de internationella insatserna inte är av den storlek och karaktär att de ökar krigsdugligheten i lösandet av uppgifterna som innebär hög konfliktnivå och samordnad strid, framförallt vad gäller markstridskrafterna. Det gäller till exempel strid i större förband samt samordningen mellan stridskrafter.95 EU har särskilda stridsgrupper i beredskap som ska kunna inleda en insats i krisområden efter beslut av . Stridsgruppen ska kunna sättas in snabbt för att verka (30–) och ska kunna klara allt från humanitära till fredsframtvingande insatser. respektive 2011 var ramnationsansvarig för att organisera och producera en stridsgrupp. planerar att återigen vara ramnationsansvarig för en stridsgrupp. har tidigare granskat produktionen av de två första stridsgrupperna.96 Granskningen av den första nordiska stridsgruppen (Nordic Battlegroup 2008, NBG08) pekade på omfattande problem. Utformningen av stridsgruppen blev försenad och personalförsörjningen, materielförsörjningen och samövningen av förbandet var både sen och bristfällig. Försvarsmakten lyckades ändå producera en multinationell stridsgrupp och ställa den i beredskap . ifrågasatte dock om förbandet skulle ha klarat svårare taktiska uppgifter som kräver samordnad strid. Därutöver konstaterade att kostnaderna fyrdubblades i förhållande till de inledande bedömningarna.97 Granskningen av den andra nordiska stridsgruppen (NBG11) visade att Försvarsmakten hade tillvaratagit erfarenheter från NBG08, men att vissa brister kvarstod. konstaterade att samordningen inom högkvarteret var svag, vilket medförde att Försvarsmakten inte lyckades få fram styrande dokument för förbandet . Detta fick följdeffekter för bland annat materielförsörjningen till förbanden samt utbildning och övning.98 95Försvarsmaktens årsredovisning , s. 53. 96Den Nordiska Stridsgruppen 2008 – en del av EU:s snabbinsatsförmåga, 2010 (RiR 2010:20). Den nordiska stridsgruppen – Nordic Battlegroup 2011, 2012 (RiR 2012:11). 97Den Nordiska Stridsgruppen 2008 – en del av EU:s snabbinsatsförmåga, 2010 (RiR 2010:20). 98Den nordiska stridsgruppen – Nordic Battlegroup 2011, 2012 (RiR 2012:11). FÖRSVARET – EN UTMANING FÖR STATEN. GRANSKNINGAR INOM FÖRSVARSOMRÅDET 2010–2014 pågår uppbyggnaden av NBG15. bedömer att Försvarsmakten har förbättrat arbetet i flera avseenden, jämfört med hur man arbetade med NBG08 och NBG11.99 Förmåga till uthålliga (internationella) insatser har granskat Försvarsmaktens förmåga till uthålliga insatser.100 Utgångspunkten för granskningen var ambitionen att Försvarsmakten uthålligt ska ha förmågan att kunna delta i långvariga insatser och kunna hålla cirka 2 000 personer ur insatsorganisationen insatta över tiden nationellt och internationellt, och kontinuerligt kunna delta i upp till fyra förbandsinsatser varav minst en ska kunna vara av bataljonstridsgruppsstorlek. Den övergripande slutsatsen i granskningen var att Försvarsmakten vare sig eller kommer att kunna nå upp till och regeringens krav på insatsverksamhet. Inte heller när insatsorganisationen är uppfylld finns det enligt granskningen möjlighet att fullt ut leva upp till samtliga krav som ställts på insatsverksamheten och hantera normal beredskap och utbildningsuppgifter.101 Detta beror enligt granskningen på att det inte finns tillräckligt med personal och materiel för att klara de uppgifter Försvarsmakten har vad avser insatser, beredskap och utveckling. Granskningen fann också att antalet tillgängliga och planerade markoperativa bataljoner samt antalet stöd- och funktionsförband är gränssättande på ett sätt som gör att målen inte heller kan uppnås.102 I sammanhanget har Försvarsmakten framfört att myndigheten i grunden är dimensionerad för att producera krigsförband i insatsorganisationen och att hålla dessa i den beredskap regeringen angett. Försvarsmakten har inte beräknat behov av materiel utgående från att samtliga uppgifter avseende insatser och beredskap ska kunna genomföras parallellt med förbandsproduktion.103 99Försvarsmaktens svar på frågor, . 100Försvarsmaktens förmåga till uthålliga insatser, 2013 (RiR 2013:22). 101I granskningens sattes ett antal paket för internationella insatser samman, baserade på tidigare insatser som Försvarsmakten har genomfört. Dessa paket speglar kravet om att hålla 2 000 personer insatta . Därutöver adderades behov för att upprätthålla nationell beredskap samt behov för att utveckla och vidmakthålla insatsorganisationen. 102Försvarsmaktens förmåga till uthålliga insatser, 2013 (RiR 2013:22). 103Försvarsmaktens faktagranskning av rapportutkast, . GRANSKAR: FÖRSVARETS FÖRMÅGA 3.3.2Territoriell integritet och beredskap Försvarsmakten ska kunna upptäcka och avvisa kränkningar av det svenska territoriet samt värna suveräna rättigheter och nationella intressen utanför det svenska territoriet.104 Genom förordningen (1982:756) om Försvarsmaktens ingripande vid kränkningar av territorium under fred och neutralitet m.m. (IKFN-förordningen) får Försvarsmakten omfattande befogenheter att hävda den territoriella integriteten utan att något regeringsbeslut behöver fattas. För att lösa uppgiften territoriell integritet måste Försvarsmakten ställa delar av insatsorganisationen i beredskap. I regeringens inriktningsbeslut till Försvarsmakten fastställs den övergripande inriktningen för Försvarsmaktens beredskap, och där framgår att delar av insatsorganisationen normalt bör vara tillgänglig för insatser, incidentberedskap med mera.105 I särskilt regeringsbeslut regleras beredskapskraven närmare.106 reglerades beredskapskraven i anvisningarna för försvarsplanering, och jämfört med dessa har kraven på beredskap förändrats.107 För att hantera beredskapen har Försvarsmakten vad myndigheten kallar ett antal stående uppgifter. Samtliga försvarsgrenar avsätter resurser för detta, men flyg- och marinstridskrafterna har ett huvudansvar för att lösa de stående uppgifterna och upprätthålla den nationella beredskapen. Enligt bedömning, bland annat utifrån analysen av läget på personalområdet, kan det ifrågasättas om samtliga stridskrafter kan uppfylla beredskapskraven.108 Som framgår i avsnittet om personalläget är bemanningen inom marin- och flygstridskrafterna generellt bättre än för övriga förbandstyper. Detta gäller i synnerhet de stående insatsförbanden. granskning av de stående förbanden inom marinen och flygvapnet visade dock att snävt satta personalramar i kombination med strukturell obemanning, gav upphov till bristande tillgänglighet och därmed begränsningar i det operativa effektuttaget i form av sjödygn och flygtimmar. Den otillräckliga bemanningen orsakades av vakanser, bemanningsuppdrag, utbildning och naturlig frånvaro i form av sjukdom, ledighet och dylikt. rekommenderade därför Försvarsmakten att se över sina personalramar för de stående förbanden. 104Förordning (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten. 105Inriktningsbeslut för Försvarsmakten –2014 (Fö2009/1354/MIL) . 106Fö 2014/28/MFI, . 107Fö 2014/28/MFI, . 108Försvarsmaktens utvecklingsplan –2023 (FMUP 14) (H/S 23 320:80595) samt Fö 2014/28/MFI, . FÖRSVARET – EN UTMANING FÖR STATEN. GRANSKNINGAR INOM FÖRSVARSOMRÅDET 2010–2014 I Försvarsmaktens kommentar till och i regeringens skrivelse med anledning av granskning framgår att de snävt satta personalramarna är en följd av en medveten prioritering utifrån myndighetens situation i övrigt.109 konstaterar att befattningsramarna på granskande förband inte har förändrats mellan 2012 och 2013.110 3.3.3Stöd till samhället vid kriser har beslutat att Försvarsmakten ska kunna skydda samhället och dess funktionalitet i form av stöd till civila myndigheter, och regeringen har i instruktionen angett att myndigheten ska kunna lämna stöd till civil verksamhet med befintlig förmåga och resurser. Dessutom ska Försvarsmakten kunna stödja polisen111, delta i räddningsinsats112 och stödja andra myndigheter och det övriga samhället113. ger Försvarsmakten stöd till samhället vid många tillfällen. Huvuddelen av antalet insatser rör stöd till polisen med ammunitionsröjning samt eftersök av försvunna personer.114 granskade 2010 Försvarsmaktens stöd till samhället för att se om Försvarsmakten är en effektiv och ändamålsenlig resurs för samhället i samband med fredstida kriser.115 Granskningen inkluderade inte Försvarsmaktens stöd till polisen. Försvarsmakten är en viktig, men otydlig resurs för samhället tidigare granskning visade att Försvarsmakten är en viktig, men otydlig, resurs för samhället i samband med kriser, och att förutsättningarna för att Försvarsmakten ska komma samhället till nytta Granskningen visade att kommuner och länsstyrelser hade otillräcklig kunskap om vad Försvarsmakten kan erbjuda för stöd i händelse av en allvarlig kris. För att uppnå ett effektivt merutnyttjande av samhällets resurser är det viktigt att andra aktörer har god kunskap om Försvarsmaktens möjligheter att bistå samhället i samband med kriser. såg en risk att bristande kunskap om Försvarsmaktens förmåga att bistå vid kriser 109Skrivelse 2012/13:97, om bemanningen av marinens och flygvapnets stående insatsförband 111Lag (2006:343) och förordning (2006:344) om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning. 112Lag (2003:778) och förordning (2003:789) om skydd mot olyckor. 113Förordning (2002:375) om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet. 115Försvarsmaktens stöd till samhället vid kriser, 2011 (RiR 2011:15). GRANSKAR: FÖRSVARETS FÖRMÅGA kunde innebära både en övertro om vad myndigheten kan hjälpa till med och en risk att det övriga samhället helt räknar bort Försvarsmakten som stödresurs vid kriser. I båda fallen skapas svagheter i samhällets krisberedskap. Ökad samverkan och planering Försvarsmakten har inrättat fyra regionala staber (syd, mitt, väst och nord) som bland annat har i uppgift att samverka med det övriga samhället i regionerna. De fyra staberna leds av chefen för respektive militärregion (tillika garnisonschef i egen garnison) som, i samverkan med övriga garnisonschefer inom regionen, är ansvarig för samverkan med regionala och lokala aktörer.116 har fått uppgifter som tyder på att samverkan mellan Försvarsmakten och det övriga samhället har ökat efter inrättandet av de regionala staberna. Därutöver har Försvarsmakten upprättat nya operationsplaner som syftar till att identifiera vilka förberedande åtgärder och vilken beredskap och planläggning på operativ och taktisk nivå som krävs för att ge stöd vid olika typer av händelser.117 Försvarsmakten anger i årsredovisningarna att myndighetens förmåga att lämna stöd till civil verksamhet har ökat, som en följd av ökad samverkan, planläggning och övning.118 bedömer detta som en rimlig bedömning. Hur mycket den faktiska förmågan har ökat är dock svårt att värdera. Den ökade graden av samverkan bör kunna leda till att det övriga samhället får en tydligare bild av vad Försvarsmakten kan bidra med för stöd vid kriser, vilket i sin tur förbättrar möjligheterna till planering. är det viktigt att de civila myndigheterna och framförallt kommunerna blir tydliga i sina behov. 3.3.4Nationella insatser vid högre konfliktnivå – nationellt försvar Försvarsmakten ska kunna försvara och främja vår säkerhet genom insatser nationellt. Försvarsmakten ska enskilt och tillsammans med andra kunna försvara mot ett väpnat angrepp från statliga och icke-statliga aktörer var det än kommer ifrån. Hela ska kunna försvaras. Förmågan till väpnad strid mot en kvalificerad motståndare bör upprätthållas och vara dimensionerande för utformningen av insatsorganisationen. Försvarsmakten bör, efter begränsad förberedelsetid kunna kraftsamla för att enskilt och tillsammans med andra möta ett allvarligt militärt hot. Försvarsmakten ska vid beslut om höjd beredskap kunna använda hela insatsorganisationen för att möta ett militärt hot mot och svenska intressen. 116Beredskaps- och insatsorder (FM BerInsO) 2013, bilaga W (H/S 01 610:82570). 117Nu finns planerna: stöd vid kärnteknisk olycka och stöd vid dammhaveri. FÖRSVARET – EN UTMANING FÖR STATEN. GRANSKNINGAR INOM FÖRSVARSOMRÅDET 2010–2014 förmågan att kraftsamla vid en allvarlig konflikt som hotar bör Försvarsmakten ha förmåga att leda förband på brigadnivå.119 Ökat fokus på nationell försvarsförmåga Inom ramen för granskningen har företrädare för både Försvarsdepartementet och Försvarsmakten angett att fokus på det nationella försvaret har ökat . har allt mer av försvarsplaneringen inriktats mot det nationella försvaret och det väpnade anfallet. Övningar med fokus på det nationella har ökat. analys av genomförd och planerad övningsverksamhet visar att övningsverksamheten utvecklas tydligt mot mer och större samövningar, vilket är en viktig del i att skapa nationell försvarsförmåga.120