rir · H2B515 · 2014-06-24 00:00:00 — Även en kommun kan tacka ja eller nej till att ta emot en person som Arbetsförmedlingen presenterat för anvisning. tackade kommunerna ja till endast drygt en tredjedel av de presenterade bosättningsärendena.121 En nyanländ som väntar på anvisning kan när som helst ordna sin bosättning på egen hand och därmed avbryta sitt bosättningsärende. De långa väntetiderna gör att fler och fler avbryter sitt bosättningsärende. avbröt totalt drygt 5 405 personer sitt bosättningsärende, vilket motsvarar i genomsnitt drygt 450 (att jämföra med knappt 120 ).122 Arbetsförmedlingen bedömer att antalet personer som avbryter sin anvisning kommer att öka till 5 800 och till omkring 8 000 personer år 2015.123 1186 och 8 §§ förordningen (2010:408) om mottagande för bosättning av vissa nyanlända invandrare. 2013/14:1, utgiftsområde 13, s. 29. 120Arbetsförmedlingens återrapportering Etablering av vissa nyanlända – bosättning för nyanlända inom etableringsuppdraget (). 121Arbetsförmedlingens skriftliga svar på frågor . 122Arbetsförmedlingens återrapportering, Etablering av vissa nyanlända – statistik kring etableringsuppdraget (), s. 57. 123Migrationsverkets Verksamhets- och kostnadsprognos (), s. 30. GRANSKAR: ETABLERING OCH INTEGRATION Många överenskomna anvisningsbara platser används inte De anvisningsbara platser som enligt länsstyrelsernas överenskommelser med kommunerna bör finnas tillgängliga för mottagande i kommunerna delas av Arbetsförmedlingen och , och är därmed avsedda att användas för anvisning av nyanlända tillhörande båda dessa myndigheters målgrupper. fanns överenskommelser med kommunerna om totalt 7 602 sådana anvisningsbara platser.124 sammanställning av statistik från Arbetsförmedlingen och visar att endast av de platser som enligt överenskommelserna bör ha funnits tillgängliga användes av någon av de två myndigheterna för anvisning av nyanlända. Det innebär att var tredje överenskommen anvisningsbar plats (drygt 2 500) därmed inte användes av vare sig Arbetsförmedlingen eller för anvisning . Av samtliga överenskomna anvisningsbara platser använde Arbetsförmedlingen cirka 37 procent.125 Motsvarande andel för var . Detta innebär att av de överenskomna platser som användes för anvisning utnyttjade två av fem platser och Arbetsförmedlingen tre av fem. Detta trots att antalet nyanlända som ansvarar för att bosätta är betydligt färre än det antal som Arbetsförmedlingen ansvarar för. Företrädare för kommuner, som har intervjuat, menar att de nyanlända som ansvarar för att bosätta ofta är i behov av mer stöd i mottagandet än övriga nyanlända, vilket innebär en särskild utmaning för när de ska hitta plats för bosättning i en kommun till dessa individer. Av sammanställning framgår också att det fanns 35 kommuner med anvisningsbara platser som inte fick en enda anvisning från vare sig Arbetsförmedlingen eller (motsvarande 782 platser). Flera av dessa kommuner var dock storstadskommuner med ett högt mottagande av egenbosatta. Att så många som drygt 2 500 av de platser som enligt överenskommelserna bör ha funnits tillgängliga för mottagande i kommunerna inte har använts, som cirka 11 300 personer väntar på en bosättningsanvisning från Arbetsförmedlingen (varav 6 300 i anläggningsboende) 126, innebär enligt bedömning ett effektivitetsproblem. Det bör dock understrykas 125Den angivna andelen accepterade anvisningar bygger på sammanställning av Arbetsförmedlingens anvisningsstatistik , 2012 och 2013. Enligt Arbetsförmedlingens återrapportering Etablering av vissa nyanlända – bosättning för nyanlända inom etableringsuppdraget () uppgick denna andel till . 126Arbetsförmedlingens återrapportering Etablering av vissa nyanlända – bosättning för nyanlända inom etableringsuppdraget (), s. 9. NYANLÄND I – EFFEKTIVA INSATSER FÖR ETT SNABBT MOTTAGANDE? att dessa platser sällan står tomma i kommunerna utan istället används för att ta emot nyanlända som bosätter sig i kommunen på egen hand eller för andra kommuninvånare. Det är dessutom svårt att bedöma hur många av kommunernas anvisningsbara platser som verkligen fanns tillgängliga för inflyttning 2013. Det kan finnas flera förklaringar till varför så många överenskomna anvisningsbara platser inte har använts. Arbetsförmedlingen menar att det huvudsakliga skälet är att de platser som kommunerna har angett i överenskommelserna inte motsvaras av en reell mottagningskapacitet. Det kan i så fall bero att platserna i praktiken inte finns, eller att de istället används för att ta emot nyanlända som bosatt sig i kommunen på egen hand. intervjuer med företrädare för länsstyrelser och kommuner bekräftar att det i vissa fall finns en skillnad mellan det antal anvisade nyanlända som kommunledningen kommer överens om med att ta emot och hur många nyanlända kommunen faktiskt har kapacitet att ta emot. Skillnaden kan bland annat förklaras av en diskrepans mellan politiska ambitioner och reell mottagningskapacitet.127 Att många kommuner inte gör de överenskomna anvisningsbara platserna tillgängliga för Arbetsförmedlingen och innebär därmed, enligt , att myndigheterna har svårt att klara sina åtaganden. I syfte att föra en dialog om kommunens möjligheter att ta emot nyanlända har Arbetsförmedlingens bosättningssektion som mål att kontakta alla kommuner med en överenskommelse minst en gång . Drygt åtta av tio kommuner i kommunenkät som har överenskommelse om anvisningsbara platser anger också att Arbetsförmedlingen vid minst ett tillfälle har hört av sig till kommunen med en förfrågan om att anvisa en nyanländ.128 En av tio kommuner uppger dock att de inte har blivit kontaktade av Arbetsförmedlingens bosättningssektion med en sådan förfrågan , trots att de har haft en överenskommelse om anvisningsbara platser. Kommunerna kan dock själva kontakta myndigheterna när de har lediga lägenheter och möjlighet att ta emot en person eller familj. Vissa kommuner gör också detta regelbundet medan andra väntar på att myndigheterna ska höra av sig. Det har dock även framförts att vissa kommuner, framför allt i glesbygden, med tillgängliga anvisningsbara platser är lika benägna att kontakta Arbetsförmedlingen efter tidigare erfarenheter av att många nyanlända har tackat nej till anvisningar. Det finns exempel på att fler än 20 nyanlända i följd har tackat nej till att bli anvisade till en och samma 127Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 128Riksrevisionens enkätundersökning till samtliga kommuner om mottagande och bosättning av nyanlända, fråga 10. GRANSKAR: ETABLERING OCH INTEGRATION lägenhet i vissa kommuner.129 I vissa fall innebär det att kommunerna istället tar kontakt med för att få vidarebosatta, som inte kan tacka nej, anvisade till kommunen.130 Detta, i kombination med att kontakterna med bosättningsfunktion av många kommuner upplevs fungera bättre, kan vara en förklaring till att generellt lyckas bättre i sitt bosättningsuppdrag jämfört med Arbetsförmedlingen. Oavsett vilken aktör som bär det huvudsakliga ansvaret är det, enligt bedömning, problematiskt att så många överenskomna anvisningsbara platser i praktiken inte används eller kan användas för anvisning av nyanlända i behov av hjälp med bosättning. Vid ett antagande om att 2 500 fler överenskomna anvisningsbara platser hade varit möjliga för Arbetsförmedlingen och att använda för anvisning av personer som bor i anläggningsboende motsvarar det en kostnadsbesparing i mottagningssystem med i storleksordningen per månad.131 129Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 130Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 131Beräkningen baseras på 2 500 personer med uppehållstillstånd i anläggningsboende samt en genomsnittlig boendedygnskostnad på multiplicerad (en månad). Uppgiften om genomsnittlig boendedygnskostad är hämtad från delrapport Systemanalys av asylprocessen – en analys av ett komplext system utifrån en systemansats 1.1.2-2013-50372), s. 64. NYANLÄND I – EFFEKTIVA INSATSER FÖR ETT SNABBT MOTTAGANDE? Figur 4.1 Kommunkarta över andel outnyttjade anvisningsbara platser. av platserna ej använda för anvisning. 11–av platserna ej använda för anvisning. 51–av platserna ej använda för anvisning. Kommunen saknar överenskommelse om anvisningsbara platser. Avsaknad av information är ett skäl för kommuner att tacka nej En majoritet av de kommuner som valt att inte ta emot en person som presenterats för anvisning anger bostadsbrist som främsta skäl till detta. Vidare anger av dessa att anledningen var att Arbetsförmedlingens bosättningsunderlag saknade den information som kommunen behövde för att kunna ta ställning till ett mottagande. GRANSKAR: ETABLERING OCH INTEGRATION framgår att kommunerna bland annat efterfrågar information om den anvisades födelseland, något som Arbetsförmedlingen av sekretesskäl inte anser sig kunna lämna ut. Dessa uppgifter anses av kommunerna vara viktiga för att planera för ett bra mottagande med tolkinsatser och samhällsinformation. I några fall har också information saknats i underlagen om de anvisades särskilda behov. Arbetsförmedlingens bedömning är dock att födelseland, som i kombination med språk i vissa fall kan visa på personens etniska ursprung, inte bör vara information som kommunen utgår ifrån när de tar ställning till om de kan ta emot en person eller inte. Att kommuner behöver information om födelseland för ett bra mottagande med tolkinsatser och samhällsinformation anser myndigheten inte vara ett relevant argument. Uppgifter om informationsspråk lämnas ut, vilket Arbetsförmedlingen menar borde vara tillräckligt. När kommunen har tackat ja till att ta emot en person/familj och ska förbereda mottagandet finns möjlighet att få mer information (kommunen har då kontaktuppgifter till personen). Ett annat skäl till att kommuner tackar nej till att ta emot nyanlända på anvisning är att de redan anser sig ha tagit emot många nyanlända ur andra grupper (självbosatta, anhöriga, kvotflyktingar och ensamkommande barn), och att de därför saknar kapacitet att ta emot anvisningar. I några fall menar kommuner att de tagit emot nyanlända på anvisning från istället för Arbetsförmedlingen på grund av att har varit snabbare i handläggningen av sina bosättningsärenden.132 Problem för kommunerna när nyanlända tackar nej till anvisning I de fyra län som har besökt under granskningen är det många kommuner som ser det som problematiskt att nyanlända tackar nej till en anvisning i deras kommun. Att få nyanlända som anvisats från olika delar av att komma till och stanna kvar i glesbygdskommunerna kräver mycket arbete. Det faktum att många nyanlända tackar nej gör mottagningsarbetet tidskrävande. Kommunerna upplever att de inte får mer än sporadisk information från Arbetsförmedlingens bosättningssektion om varför de nyanlända tackar nej. får kommunen information om att nyanlända tackat nej till bosättning på grund av att de saknat landsmän i den anvisade kommunen. Svårigheten för kommunerna blir då att få en första nyanländ ur en viss grupp att bosätta sig i kommunen och stanna kvar. Några kommuner anser att det är en viktig uppgift för Arbetsförmedlingen att motivera nyanlända att flytta till de platser till vilka de blivit anvisade. Det finns också svårigheter med att få nyanlända att stanna kvar i kommunen efter genomförd bosättning genom anvisning. Några kommuner undrar om Arbetsförmedlingens information till de nyanlända om förutsättningarna för att leva och bo i den 132 enkätundersökning till kommunerna, fråga 12 och 13. NYANLÄND I – EFFEKTIVA INSATSER FÖR ETT SNABBT MOTTAGANDE? anvisade kommunen är tillräcklig när det ibland slutar med att anvisade personer efter anvisning flyttar ifrån mottagarkommunen.133 Möjligheter att tacka nej till anvisning ifrågasätts Det har under granskningen framförts synpunkter på såväl nyanländas som kommuners möjligheter att tacka nej till anvisningar. Varken den nyanlände eller kommunen borde ha möjlighet att tacka nej.134 Någon kommun menar att nyanlända under en viss inledande period inte bör få flytta från den anvisade kommunen utan att gå miste om möjligheterna att delta i etableringsinsatser och erhålla etableringsersättning. En annan kommun menar att istället för att tvinga kommuner att ta emot nyanlända borde ett system införas som innebär att de kommuner som inte tar emot betalar mer (dvs. att mottagandet skulle göras till en del av skatteutjämningssystemet). Kontakter med bosättningssektionen anses tillfredsställande av kommunerna upplever att kontakten med Arbetsförmedlingens bosättningssektion (såväl muntlig som skriftlig) fungerar på ett tillfredsställande sätt. Av de som inte upplever det är de vanligaste anledningarna att det tar för Arbetsförmedlingen att återkoppla till kommunen, hög personalomsättning bland handläggarna, brister i bosättningsunderlagen och otillräcklig information om nyanlända i behov av Även brister i samverkan mellan det lokala arbetsförmedlingskontoret, bosättningssektionen och kommunen nämns som problem som försvårar bosättningsarbetet.135 Detta bekräftas av fallstudier i fyra län där det även har framförts synpunkter om att Arbetsförmedlingens bosättningssektion upplevs sakna tillräcklig kunskap om de lokala förutsättningarna för mottagande i olika län och kommuner. Kommunerna menar att ett väl fungerande samarbete genom nära relationer med bosättningssektionens handläggare är en förutsättning för att anvisningar ska kunna genomföras.136 Få kommuner efterfrågar själva nyanlända med viss bakgrund av kommunerna har lämnat en förfrågan till Arbetsförmedlingens bosättningssektion med önskemål om att ta emot en nyanländ med en viss bakgrund (till exempel med en specifik utbildnings- eller yrkeskompetens). Av de som gjorde det kunde Arbetsförmedlingen i tre av fyra fall tillmötesgå denna förfrågan.137 Resultaten 133Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 134Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 135Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 14 och 15. 136Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 137Riksrevisionens enkätundersökning till kommunerna, fråga 16 och 17. GRANSKAR: ETABLERING OCH INTEGRATION visar att få kommuner använder sig av möjligheten att efterfråga anvisning av nyanlända med specifik yrkeskompetens trots att det skulle kunna främja kommunens kompetensförsörjning. Svag matchning mot den lokala arbetsmarknadens behov I samband med intervjuer med kommuner i olika län har det framkommit att kommuner anser att den matchning mot arbetsmarknaden som ska vara vägledande för Arbetsförmedlingens anvisningar i praktiken inte fungerar på lokal nivå. Mindre glesbygdskommuner har särskilt svårt att attrahera nyanlända och få dem att stanna kvar och etablera sig. Det stora inflödet av nyanlända gör att Arbetsförmedlingen, enligt de intervjuade kommunerna, i första hand anses prioritera bosättning framför en läns- eller kommunspecifik arbetsmarknadsmatchning. Enligt kommunerna har matchningen endast betydelse i de fall då den nyanlända har en specifik utbildnings- eller yrkesbakgrund (till exempel läkare eller ingenjör). För majoriteten av ärendena är Arbetsförmedlingens bedömning att den nyanlände har mer eller mindre likvärdiga möjligheter till etablering oavsett var i landet denne bosätts. Det beror till viss del också på att den kartläggning av såväl asylsökandes som nyanländas utbildnings- och yrkesbakgrund som ska påbörja och Arbetsförmedlingen bygga vidare på i många fall är bristfällig. Det kan också bero på att nyanlända saknar grundskoleutbildning eller specifik yrkesbakgrund.138 Bristande myndighetssamverkan inför anvisning Flera av de kommuner som har varit i kontakt med under granskningen anser att det finns brister i dialogen mellan Arbetsförmedlingens bosättningssektion och inför anvisning av nyanlända från anläggningsboenden till kommunerna. Enligt dessa kommuner förekommer det att personer som Arbetsförmedlingen anvisar bosättning redan visar sig ha flyttat ut från anläggningsboendet när bosättningen i kommunen ska ske. Detta skapar problem för kommunerna som förbereder mottagandet och som ibland får vänta på nyanlända som till slut kanske aldrig dyker upp.139 Kommunerna får ibland även vänta på anvisningar av nyanlända på grund av att Arbetsförmedlingens interna uppdatering av bosättningsärenden släpar efter. Bosättningssektionen anvisar då plats för bosättning till nyanlända som inte längre anser sig behöva denna hjälp. Resultatet blir att kommunernas väntan på att ta emot på anvisning från bosättningssektionen förlängs ytterligare.140 138Detta visade också granskning av etableringsförberedande insatser för asylsökande (RiR 2012:23). 139Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 140Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . NYANLÄND I – EFFEKTIVA INSATSER FÖR ETT SNABBT MOTTAGANDE? kommunintervjuer i fyra län visar också att många kommuner bedömer att mottagandet i kommunerna underlättas av och ökar när finns representerat lokalt med mottagningsenheter och servicekontor.141 Detta beror enligt kommunerna på att nyanländas vilja att bosätta sig i en mindre kommun efter beviljat uppehållstillstånd bedöms vara högre om de har bott i en sådan kommun. I till exempel anses de nya asylboenden som har etablerats i länet starkt ha bidragit till att kommunernas mottagande har ökat och att fler nyanlända har stannat kvar i länet efter beviljat uppehållstillstånd.142 Att ansvariga myndigheter finns närvarande lokalt bedöms vara särskilt viktigt i län med stora geografiska avstånd. Även lokalt engagemang, samverkan mellan berörda aktörer och att nyanlända tidigt får kontakt med kommunen och lokalsamhället bedöms vara viktigt för att få nyanlända att stanna.143 Krav på ordnat boende för egenbosatta nyanlända efterfrågas Många kommuner som har intervjuat under granskningen ser problem med att det nuvarande regelverket där asylsökande och nyanlända själva kan välja eget boende i vilken kommun de vill i många fall försvårar deras etablering.144 Kommuner med många egenbosatta nyanlända menar att möjligheten att bosätta sig på egen hand ger upphov till problem med bland annat trångboddhet, dyra boendelösningar, risk för hemlöshet och otrygga uppväxtmiljöer för barnen. Enligt dessa kommuner gör det nuvarande regelverket att det blir svårt för kommunerna att ha koll på inflyttningen av nyanlända, och därmed veta vilka som kan behöva erbjudas särskilt stöd.145 Även mindre kommuner är kritiska till egenbosättningen, men då mot bakgrund av att denna möjlighet anses göra det svårt att få nyanlända att flytta till och stanna kvar i glesbygden.146 Även om endast ett fåtal av de aktörer som har intervjuat tar tydlig ställning mot det nuvarande regelverket kring nyanländas möjligheter att själva välja var de vill bosätta sig, är det betydligt fler som anser att det bör införas någon form av krav på ordnat boende för nyanlända som väljer att bosätta sig i eget boende.147 När det gäller asylsökande som väljer eget 141Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 142Riksrevisionens intervjuer från fallstudie i . 143Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 144Lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. 145Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 146Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 147Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . GRANSKAR: ETABLERING OCH INTEGRATION boende skulle med en regeländring kunna kontrollera att de adresser som anges motsvaras av ett godtagbart boende. En sådan förändring skulle dock sannolikt medföra ett ökat behov av platser för asylsökande i anläggningsboende.148 är allt som krävs av en nyanländ som vill flytta till eget boende att denne uppger en bostadsadress till . Någon kvalitetssäkring av den uppgivna bostadsadressen görs inte . Kommuner med stor inflyttning av egenbosatta nyanlända ger exempel på att det förekommer att upp till 20 nyanlända är skrivna i en tvårumslägenhet på samma adress, att kontrakt säljs och att nyanlända är skrivna på adresser utan att bo där (bland annat postboxadresser). Flera kommuner vittnar om att nyanlända som av olika skäl har fått en ohållbar bostadssituation till slut hamnar hos kommunens socialtjänst. Det kan till exempel handla om en barnfamilj som har blivit utslängda på gatan och fått lämna en lägenhet där de varit inneboende. Som en följd av de långa ledtiderna i Arbetsförmedlingens bosättning av nyanlända och regeringens nya fokus att prioritera bosättning från anläggningsboenden väntas fler nyanlända ordna sitt eget boende. menar många kommuner, är ytterligare en anledning att införa ett krav på ordnat boende för nyanlända som väljer att bosätta sig på egen hand.149 4.2.5Regionala utvecklingsprojekt kring bosättning och etablering Arbetsförmedlingen inledde Projekt bosättning och etablering /. Syftet är att förbättra förutsättningarna för att nyanlända ska bosätta och etablera sig i glesbygdskommuner och att korta väntetiderna. Att projektet är inriktat mot och beror på att har etablerat flera nya asylboenden där. En av slutsatserna är att färre nyanlända tackar nej om anvisning till bosättning görs i samma kommun eller län som den nyanlände har bott i som asylsökande.150 Lokalt organiserad bosättning efterfrågas Av kommunintervjuer framgår att många kommuner efterfrågar ökade möjligheter att kunna bosätta nyanlända från anläggningsboenden i samma kommun eller län direkt till kommunen utan att först gå via Arbetsförmedlingens centrala bosättning. Enligt kommunerna skulle en sådan process vara mer effektiv för att få nyanlända att tacka ja till och bosätta sig i glesbygden. Anvisningar som sker till en annan kommun än den där den nyanlända har vistats anses inte vara ändamålsenliga 148Uppgifter från till i e-post . 149Riksrevisionens fallstudier med intervjuer i , , och . 150Arbetsförmedlingens PM Projekt bosättning och etablering /, delrapport . NYANLÄND I – EFFEKTIVA INSATSER FÖR ETT SNABBT MOTTAGANDE? och riskerar dessutom att påverka etableringen negativt.151 Många kommuner pekar på att särskilt barnen drabbas negativt av de uppbrott sådana anvisningar innebär. Någon kommun uttrycker det så här: Jag upplever att många vill stanna i kommunen, barnen har börjat skolan och trivs med sina nya kontakter och vips ska de bosättas någon annanstans. Det är ett problem! Även om många kommuner anser att samverkan med Arbetsförmedlingens bosättningsfunktion kring anvisningar av nyanlända fungerar tillfredställande, uppfattar kommunerna generellt att den centrala anvisningsprocessen tar allt . Eftersom matchningen mot arbetsmarknaden i praktiken ändå inte anses fungera upplevs det som onödigt krångligt att handläggningen av bosättningsärenden för nyanlända som skulle kunna anvisas lokalt från ett anläggningsboende direkt till en närliggande kommun måste gå genom den centrala bosättningsfunktionen.153 Det förekommer att kommuner tar emot nyanlända efter en omvänd bosättningsprocess. Denna innebär att kommunen först tar kontakt med det lokala anläggningsboendet och hör efter om det finns nyanlända där som kan tänka sig att stanna i kommunen (alternativt att den nyanlände själv hör av sig till kommunen med en förfrågan om att få stanna), och att kommunen sedan kontaktar Arbetsförmedlingens bosättningssektion för att få dessa personer anvisade till sig. Ofta fungerar ett sådant förfarande bättre för att få nyanlända att stanna på de mindre orterna, menar flera av de kommuner har intervjuat. Många kommuner anser därför att anvisningarna från anläggningsboenden i första hand borde ske till en kommun i närområdet. Närhetsprincipen föreslås vara den styrande principen vid anvisning, snarare än matchning mot arbetsmarknaden.154 Även flera av de länsstyrelser som har varit i kontakt med under granskningen tror att en mer lokalt organiserad bosättning skulle kunna bidra till att effektivisera bosättningsarbetet.