rfr · H10WRFR13 · 2014-03-01 00:00:00 — 2013/14:RFR13 SOCIALUTSKOTTETS ÖPPNA KUNSKAPSSEMINARIUM DECEMBER 2013 Hjärnan börjar krympa . Här gjorde man ett försök på 120 55-plussare. Hälften av dem träffades och gympade tillsammans. De tog i ganska hårt och höll . Kontrollgruppen träffades en gång men gjorde bara försiktig stretchning. Man tittade på hjärnans storlek . I kontrollgruppen minskade volymen, framför allt i hippocampusområdet där inlärning och minne sitter. I gruppen med ökad fysisk aktivitet såg man att hjärnvolymen ökade. Inlärningsförmåga och minnestester var bättre. Många liknande studier finns också gjorda på barn. Maten är nog det allra svåraste. I och har vi just nu de mest uppdaterade och absolut färskaste kostråd som finns i världen. På uppdrag av har nämligen 100 nordiska kostexperter tillsammans gått igenom all nytillkommen kostforskning. Det var ett gigantiskt arbete som presenterades i och . Äter vi som studierna från och visar, alltså mer grönsaker, frukt, bär, fisk, matoljor och grovt bröd och mindre läsk, godis, vitt mjöl, rött kött, chark och smör kan vi hålla oss friska och slippa många av våra stora folkhälsoproblem. Som läkare tänker man mest på patienternas och befolkningens hälsa. Men låt oss räkna kronor och ören. Tillsammans med finska forskare har vi räknat på vad det skulle kosta att ge en riskindivid bra och omsorgsfulla kostråd och motionsråd sju gånger. Det skulle kosta extra per patient, men börjar vinsten ticka in. I slutändan får och staten – och detta är otroligt konservativt räknat – tillbaka de plus 9 000 i ränta. Vi vinner nämligen . Det är alltså ganska självklart att förebyggande hälsovård också innebär ekonomiska vinster, inte bara liv och livskvalitet. Mitt syfte med detta korta inlägg var att säga att det går att förändra livsstil och att det lönar sig, oavsett om vi tittar på hälsa och livskvalitet eller statens finanser. Vi måste använda oss av all den kunskap som finns och gå från teori till praktik i ännu högre grad. Ordföranden: pausen ska vi också få lyssna till , docent vid . Hon ska tala om mental hälsa hos barn, ungdomar och yngre vuxna: Vad kan vi göra? , docent, : I WHO:s senaste rapport om folkhälsan i framkommer att en människas sociala position i samhället i hög grad påverkar hälsan. Man slår därför fast att varje barn måste få bästa tänkbara start i livet för att få möjlighet att maximera sin kapacitet. Detta betyder att den viktigaste faktorn för att långsiktigt påverka människors hälsa är genom insatser tidigt i livet. För att få kontroll på tillvaron så säger vi ibland att var sak har sin tid, men barndomen har inte sin tid. Barndomen, vare sig den är lycklig eller olycklig, finns med och påverkar oss i alla våra dagar. SOCIALUTSKOTTETS ÖPPNA KUNSKAPSSEMINARIUM DECEMBER 2013 2013/14:RFR13 Psykologen, poeten och nobelpristagaren uttrycker det Inom mig bär jag alla mina tidigare ansikten, som ett träd har sina årsringar. Det är summan av dem som är jag. Spegeln ser bara mitt senaste ansikte, jag känner av alla mina tidigare. Genom hela vårt liv bär vi barnet inom oss, och därför har barndomen inte bara sin tid utan del i all vår tid för oss alla. Vi vill använda offentliga medel så effektivt som möjligt, och vi vet att varje satsad krona ger större utdelning om den används till insatser för yngre barn medan det är mycket dyrare vända livet för en utagerande eller missbrukande tonåring. Men vad ska pengarna satsas på? Vad säger forskningen när det gäller barn, ungdomar och unga vuxna? Jo, det gäller att stödja föräldraskapet, stödja barns språkutveckling, höja kvaliteten i förskolan, ta till vara skolans unika möjligheter och skapa förutsättningar för att varje ung människa ska känna sig behövd och få ett meningsfullt sammanhang i sitt liv. Alla psykologiska teorier pekar på att erfarenheter tidigt i livet präglar oss. När det lilla barnet föds är hjärnan redo att tas i bruk, men hur hjärnan utvecklas avgörs i stor utsträckning av den miljö barnet möter. Det är i samspelet mellan barnet med sina genetiska förutsättningar och det bemötande och den stimulans som barnet får i miljön som nervsystemet utvecklas och individen formas. Omgivningen sätter biologiska avtryck. Det lilla barnet är helt beroende av vuxna för att kunna reglera sina känslor. När barnet känner oro eller rädsla skriker det förtvivlat, och stresshormon utsöndras. I bästa fall kommer mamma eller pappa och ger trygghet och lugn. Men om inte någon kommer tillräckligt ofta blir erfarenheten att omvärlden inte går att lita på. fortsätter stresshormoner att utsöndras och påverkar hjärnans fortsatta utveckling. På så sätt kan negativa erfarenheter byggas in i hjärnstrukturerna som barnet psykologiskt bygger in icke tillitsfulla bilder av världen, alltså en dubbelt negativ effekt. Vad kan vi göra? Barnhälsovården i når näst intill alla familjer med barn. Forskning utomlands visar att täta hembesök i riskfamiljer av BVC-sjuksköterska en gång ger resultat både när det gäller att vägleda i föräldraskapet och stödja barns utveckling. Detta skulle kunna vara en framgångsväg även i . Det är inte dyrt, och organisationen finns redan. Ett annat område är språket. När vi psykologer gör utredningar finner vi ofta att barn, ungdomar och vuxna med beteendeproblem har sämre språkliga färdigheter än jämnåriga. Språket är människans främsta redskap. Det är via orden vi får instruktioner och undervisning av lärarna, utbyter åsikter, löser problem, kommer överens och uttrycker känslor. Språket behövs både för kommunikation med andra och som ett inre tal för att resonera med och styra sig själv. Språkliga färdigheter är socialgruppsberoende. Forskning visar att har barn från privilegierade familjer blivit tilltalade med över 30 2013/14:RFR13 SOCIALUTSKOTTETS ÖPPNA KUNSKAPSSEMINARIUM DECEMBER 2013 miljoner ord medan barn från icke-privilegierade familjer har hört 10 miljoner ord. Hjärnans mest grundläggande arbetssätt är att jämföra ny information med vad som finns inlagt, och då förstår vi att redan tidigt är utgångsläget olika. Så här uttryckte sig professor : En förutsättning för att förstå texter är att man har ett tillräckligt ordförråd. Ordfattigdom är också ett uttryck för en bristfällig orientering i omvärlden. Ord och begrepp bringar ordning i en komplex och mångfacetterad värld, ger sammanhang och överblick. Den som saknar ord får också svårt att argumentera för sin sak, förklara, lägga till rätta och lösa konflikter. Ordlöshetens vanmakt är nära besläktad med den okontrollerade aggressionen. Språket ställer symboler och minnessystem till förfogande. Alla känslor behöver inte ageras ut. De kan symboliseras i ord. Språket bringar ordning i tillvaron. Med hjälp av språket organiseras världen. Med ord: Det är egentligen först när jag formulerat vad jag upplevt och känt som jag vet vad jag har varit med om och vart jag är på väg. Vad kan vi göra? Vi kan göra som i där man i ett forskningsprojekt gav invandrade familjer med tre- och fyraåringar en bogkuffert, en bokväska, med en dvd-film om hur föräldrar kan stötta barns språkliga utveckling i vardagen, barnböcker på danska och ett minnesspel. När barnen som tränat så här skulle börja skolan var det bara en fjärdedel som behövde extra träning i danska. En annan grupp fick inget kuffert, men pedagogerna på förskolan fick extra stöd i hur de skulle träna barnens språkförmåga. Det blev samma resultat; bara en fjärdedel i den gruppen behövde extra stöd. En tredje grupp var på förskolan som vanligt men utan särskild språkträning och bokväska, och där behövde i stort sett alla extra språkstöd i samband med skolstarten. Vi vet alltså hur vi ska skapa förutsättningar för att barn och unga ska få ett så rikt språk som möjligt. Att erbjuda språkstöd i förskolan för alla barn, svensktalande såväl som de med flera språk, ligger helt inom förskolans uppdrag. Men då får det vara högst 14–16 barn i varje grupp och en personalstyrka på tre personer så att de hinner tala med barnen, läsa sagor och uppmärksamma de barn som behöver extra stöd. Det kostar, men mycket mindre i jämförelse med livstidskostnaden för en person som på grund av språkliga tillkortakommanden och allt vad det kan föra med sig lämnas utanför samhällsgemenskapen. Att bli sedd och få ett gensvar är varje människas innersta önskan. Språket är också av avgörande betydelse för att klara skolan. Social rapport visar att fullständiga eller godkända betyg från årskurs 9 ger den bästa förutsättningen för ett gott vuxenliv i bemärkelsen att bli en fungerande samhällsmedborgare. Ofullständiga betyg från årskurs 9 utgör den starkaste riskfaktorn för framtida problematik. SOCIALUTSKOTTETS ÖPPNA KUNSKAPSSEMINARIUM DECEMBER 2013 2013/14:RFR13 Vi måste se till att barn i skolan får förutsättningar så att de helst i årskurs 1 går från learning to read till reading to learn – från att lära sig att läsa till att läsa för att lära. Det har betydelse för hela den fortsatta skolgången. Kungliga School, learning and mental health konstaterar i sina slutsatser: Tidiga svårigheter i skolan och i synnerhet läs- och skrivsvårigheter orsakar psykiska problem. Svårigheter i skola och psykiska problem tenderar att finnas kvar . Att genomföra stora ansträngningar utan att detta leder till resultat är kopplat till utveckling av depression. Vore jag rektor skulle jag ta detta på största allvar. Den inställning som funnits i svensk skola, att vänta och se om och tills problem uppstår och då sätta in resurser, har inget forskningsstöd. Vad kan vi göra? Jo, som i , och som enligt senaste PISA- undersökningen säkert också görs i och , gäller det att förstärka resurserna på lågstadiet så att alla barn kommer i gång med läsning och räkning och får uppleva att skolan är en bra plats för just mig. Skola är inte bara inlärning. I skriften 10 orsaker till avhopp från gymnasiet från temagruppen Unga i arbetslivet har man intervjuat över 300 ungdomar som avbrutit sina gymnasiestudier och listat orsakerna till detta. Överst kommer inte oväntat mobbning, som ofta börjat redan i . Ny forskning visar att de barn som i mellanstadiet beskrevs ha lägre status och vara utan vänner i medelåldern har större både fysisk och psykisk sjuklighet, sannolikt utlöst av långvarigt upplevd stress. Vad kan vi göra? Skolan måste på alla sätt vara uppmärksam och än mer kraftfullt sätta in åtgärder och motverka mobbning. Skolan handlar om inlärning och betyg, men vi måste också fokusera på det sociala samspelet och ingripa när det går över styr. Antalet diagnoser inom barnpsykiatrin ökar. När vi som arbetar med människor både i skolan och på andra håll ska försöka förstå problemen för att kunna vara till hjälp får vi inte fokusera bara på individen, utan vi måste se också på sammanhanget. Är det ett barn med problem eller ett barn i problem eller båda delar? Jag är orolig för att individperspektivet dominerar för mycket och att omgivningsfaktorer missas. Är det i klassrummet som har adhd? Eller sitter hon och oroar sig för att inte ha någon att vara med på rasten? Eller är det så många barn i klassen att hon inte får den hjälp hon behöver och därför har svårt för att hänga med och lära sig? Det är lätt att se barnet som problemet, inte minst om vårdgarantin pressar på, och att ställa diagnos utan att fullt ut hinna beakta omgivningssammanhanget som personaltäthet och andra förutsättningar och faktorer. Vad kan vi göra? Att alltför mycket fokusera på individen och inte på omgivningsfaktorer är som att titta en film där vi bara ser halva bilden. Vi måste se hela bilden. Kanske ska inte få en adhd-diagnos utan klasstorleken minska. 2013/14:RFR13 SOCIALUTSKOTTETS ÖPPNA KUNSKAPSSEMINARIUM DECEMBER 2013 Slutligen: Man måste få känna att man är behövd, inte minst i det unga vuxenlivet. gjorde sig till röst för barn och unga vuxna: Det är ingen idé att finnas till om man inte behövs till nåt. Därför måste samhället inrättas så att alla behövs. Vi kräver att behövas! Vad kan vi göra? Vi måste se till att möjligheter till studier och arbete finns för alla. Det är nödvändigt för att tillvaron ska upplevas som begriplig, hanterbar och meningsfull. Vi vet att utvecklingen bestäms av arv och miljö i samverkan. Låt oss jämföra med en vävstol. Varpen, de långa trådarna, får representera arvet, konstitutionen, som sätter gräns för utvecklingsmöjligheterna. Varpen är lång, men den är olika lång för olika barn. Vi vet inte hur lång, för den är invirad längst in i vävstolen. Miljöinflytanden, allt från första relaterandet till föräldrarna till förskola och skola samt människor och händelser på livets väg, får symboliseras av inslaget, alltså tråden i skytteln som man slår in och bommar till så att väven växer fram. Häri finns en hoppfull politisk och samhällsekonomisk dimension. Politiker, myndigheter och organisationer kan på olika sätt bidra till att varje barn och ungdom utifrån tillgänglig kunskap kommer längst möjligt på sin egen utvecklingsväv och får lov att utvecklas och bli den bästa möjliga versionen av sig själv. Ordföranden: Jag lämnar ordet till , professor vid , som ska prata om nya alkoholvanor som kräver nya grepp i både politik och praktik. , professor, : Jag kommer i mitt anförande att ha både det individuella perspektivet och samhällsperspektivet och utgå från som inspiratör till mycket av det som vi fortfarande håller på med. Jag kommer att konstatera att det som kom fram till är både bad news och good news. Ni kommer att förstå varför. Bilden som jag nu visar illustrerar hur man såg på alkoholproblemet på tid. Den föreställer Kolingen, berömda figur som har färgat vårt tänkande om vad alkoholproblem är för något: Den som har alkoholproblem är en trashank som är utstött ur samhällsgemenskapen. Problemet är att det inte ser ut så här , utan det moderna alkoholberoendet ser ut som på bilden jag visar nu och har helt annan epidemiologi och en helt annan social situation. Vad vi har är ett beroende av alkohol som varierar enormt. Vi har å ena sidan en liten grupp med intensiva och svåra problem. De är svåra att nå. Ungefär hälften är inne i vårdsammanhang, och vi är inte särskilt bra på att hjälpa dem. Det är den klassiska A-lagaren, parkbänksalkoholisten. Men sedan har vi den mycket större gruppen – vi skattar SOCIALUTSKOTTETS ÖPPNA KUNSKAPSSEMINARIUM DECEMBER 2013 2013/14:RFR13 att den består av 600 000 personer i – som har antingen ett skadligt bruk eller ett beroende av alkohol. I den gruppen är det en mycket liten del som är attraherad av vår behandling. Det gänget är socialt välfungerande i alla andra avseenden. För båda de här grupperna är trösklarna höga när det gäller att söka vård. Vi har en befolkningspyramid med en liten tipp längst upp som vi når med våra behandlingsinsatser. Sedan har vi en mycket större grupp, ungefär tio gånger så stor, som vi av olika skäl inte når. Det är bekymmersamt, därför att i den gruppen finns de flesta problemen – de flesta vårddagarna, de flesta dödsfallen och de flesta barn som far illa. Den första frågan är: Varför kommer de inte om de har ett plågsamt tillstånd, ett alkoholberoende, mätt med våra kriterier för det tillståndet? Vi ställde en fråga till 9 000 svenskar om detta, och det är tydligt att ett skäl är helt dominerande, och det är stigmatiseringen av området. Det är skämmigt att söka hjälp. Till det bidrar vår organisation. Frågar man folk vart de vill gå om de skulle få problem är svaret oftast sjukvården. Det är den specialiserade beroendevården, det är företagshälsovård och primärvård, men det är väldigt lite socialtjänst. Det är som svarar att de skulle vilja vända sig till . Problemet med det är förstås att det framför allt är inom som resurserna ligger. Frågar man människor i djupintervjuer, vilket vi gör i ett stort forskningsprojekt, hur de tänker kring sitt drickande och vilken typ av hjälp de är intresserade av är svaret i den här gruppen som är välfungerande men har ett beroende att de fattar att de dricker för mycket men att de inte ser något attraktivt behandlingsalternativ. Det är här jag menar att kommer in. Det här är arvet efter . Han var en fantastisk person på många sätt, men det här the bad news. Han pläderade för individuell kontroll, alltså tillskapandet av nykterhetsnämnder på lokal nivå där man hade koll på drinkaren och hans familj. Syftet var vällovligt. Det var att skydda familjen. var läkare, men han var ointresserad av leversjukdomar och annat och var framför allt socialpolitiskt engagerad. Det här var ett skydd för familjen, och det innehöll många inslag som vi inte skulle acceptera – angiveri och så vidare. Han hade en för sin tid konventionell syn på hur man skulle behandla det här tillståndet. Rätt mycket handlade det om att isolera och föra bort, alltså asyltänkande. Jag menar att , som lade fram sitt betänkande som sedan resulterade i en proposition, var ännu en batalj mellan medicinska och sociala perspektiv där det sociala perspektivet segrade. Det är inte typiskt i resten av världen, kan jag säga, utan vi i ser lite annorlunda på den här frågan. Den här bilden som jag nu visar illustrerar hur det ser ut. Det här är den åldersgrupp där alkoholberoende är mest vanligt. I åldern 18–är prevalensen av alkoholberoende störst, och det är inte Kolingentypen, alltså den klassiska, utslagna alkoholisten, som utgör den gruppen. Vi måste hitta former i 2013/14:RFR13 SOCIALUTSKOTTETS ÖPPNA KUNSKAPSSEMINARIUM DECEMBER 2013 vår behandling som gör att den blir attraktiv för den här större delen av befolkningen. Gruppen äldre kvinnor är ännu mindre benägen att söka hjälp i de former som den erbjuds i allmänhet. Av alla grupper har vi här den största ökningstakten. Vad vi fick fram i fokusgruppsintervjuerna var att man i alla sammanhang bombarderas av ett oerhört medieflöde om framför allt vinets förträfflighet men också om alkoholens förträfflighet. Just för gruppen som är inne i ett riskdrickande och har en sårbarhet när det gäller det här spelar de starka sociala påtryckningarna att dricka alkohol en stor roll. Bilden jag nu visar har jag lånat av på IQ som gjorde en studie av hur det ser ut. Det är tio gånger fler alkoholpositiva medieinslag än alkoholnegativa sådana. Det är förstås ett starkt argument för att titta på marknadsföringen av alkohol som har ökat lavinartat sedan reklamen blev laglig efter Gourmetmålet. The good news när det gäller var att han lyckades få genomslag för en grundläggande idé som han kallade för desintressering, alltså att man avlägsnar profitintresset från alla delar av alkoholområdet: produktion, distribution, partihandel, detaljhandel och marknadsföring. Marknadsföring är ett paradexempel där man har fjärmat sig från Bratts desintresseringsprincip. Frågar man sig när det gäller internationell forskning vad som fungerar för nationer som vill minska sina alkoholproblem får man den här typen av svar som jag visar . Det handlar genomgående om tillgänglighet på olika sätt. Det är det som har störst effekt. Skatteinstrumentet är det som slår igenom kraftigast men också den fysiska tillgängligheten, alltså antalet försäljningsställen, öppethållandetider, utskänkningstillstånd och åldersgränser, spelar roll förutsatt att man har en ordentlig tillsyn. Reglering av marknadsföring kommer igen i många forskningsrapporter. Man kan säga att i stor utsträckning har förvaltat Bratts idéer framgångsrikt under . har klarat sig bra jämfört med resten av . Vi ligger fortfarande långt under genomsnittet när det gäller konsumtion i , vilket framgår av bilden jag nu visar. Våra grannländer ligger på ett par liter mer per capita än vad vi gör, trots att vi har haft en ökning , då vi ligger högre än . Dock har den ökningen stabiliserats. Det har haft positiva konsekvenser för skadorna. På den här bilden jämför vi alkoholrelaterade skador i olika länder. Vi tittar på levercirros, alkoholrelaterad cancer och skador. ligger väsentligt lägre, tillsammans med , än EU-genomsnittet. Den här politiken har alltså varit effektiv och har reducerat skadorna. Jag ska ta upp tre hot mot den här ordningen som vi nu måste förhålla oss till. Det första är City Gross vinleveranser, alltså att man genom den förändrade lagstiftningen plötsligt har fått ett stort antal privata aktörer som agerar som mellanhänder och hjälper privatpersoner att föra in alkohol i landet. Det är alltså e-handeln, den kommersiella mellanhanden, SOCIALUTSKOTTETS ÖPPNA KUNSKAPSSEMINARIUM DECEMBER 2013 2013/14:RFR13 som här har fått ett stort spelutrymme där lagstiftningen är för otydlig. Därför klarar inte åklagarna av att driva de här fallen. Vi hoppas att man från sida kan fatta snabba beslut i den här frågan. Det andra hotet är reklamen som sådan. Den påverkar framför allt ungdomar – det vet vi från internationell forskning – men också sårbara personer. Här har vi en kraftig ökning som vi måste förhålla oss till. Det tredje hotet, menar jag, är restaurangsidan där vi har en kraftig ökning av tillståndsgivningen och även förlängda serveringstider. Tillgängligheten har ökat kraftigt. Från branschen säger man att våldet faktiskt har minskat, och det är sant. Räknar man på gatuvåldet är det en kraftig minskning . Det beror på att unga vuxna har dragit ned på sin alkoholkonsumtion, och det är en annan process som kan tolkas fel här. Vi har stark evidens från många länder – bland andra som är likt oss på många sätt, , och – där man har gjort studier i förändringar av serveringstider. Spelar en timmes längre öppethållande någon roll? Ja, det spelar jättestor roll, visar de här studierna. Antalet våldsbrott ökar med 20–i ett stort antal städer. Avslutningsvis vill jag säga att vi helt enkelt borde leva upp till den globala alkoholstrategi som i hög grad var aktivt i att driva igenom i WHO. I den ingår mycket av det som vi har talat om här, mycket av Bratts desintresseringstänkande. Ordföranden: i utskottet har anmält att de vill ställa frågor. Vi börjar med . (S): Någon sade i pausen: Vad kan man egentligen ställa för frågor? Vi har fått väldigt mycket kunskap som kan vara till stöd för oss i vårt arbete, inte minst från det senaste inlägget om alkohollagstiftningen. Vi har också fått veta att rökningen behöver fasas ut till 2020 och att det bästa vi kan göra är att se till att vi har ett samhälle där jämlikheten ökar. Då kommer människor att må mycket bättre. Detta får nästan bli ett inlägg där jag känner att det här är en otroligt bra dag för oss. Jag hoppas dessutom att så många svenskar som möjligt har tittat på detta eller gör det i efterhand, för det var en lektion i hur man lever . Jag tog en muffins här ute ändå, men jag tänkte faktiskt på att jag kanske inte borde. Det har i alla fall gjort någonting. Jag vill tacka så mycket. Är det någon som vill kommentera detta inlägg får ni göra det, men jag hittar ingen bra fråga. Ordföranden: Jag lämnar ordet till . 2013/14:RFR13 SOCIALUTSKOTTETS ÖPPNA KUNSKAPSSEMINARIUM DECEMBER 2013 (KD): Det var fantastiskt intressanta presentationer. Det är bara att suga åt sig och notera alla viktiga och kloka saker som har sagts. får man olika besked, och det är lite frustrerande både för mig och för människor i allmänhet. Vem ska man tro på? tycker jag att vi har fått ganska entydiga besked. Jag har försökt notera lite nyckelord som har återkommit när det gäller vad som är bra och vad som är dåligt. Rökning och alkohol är negativt. Det torde vara ganska okontroversiellt att slå fast. Motion och rörlighet är positivt, och utbildningsnivån är en avgörande faktor. Delaktighet har nämnts. Betydelsen av att finnas i ett sammanhang med fungerande nära relationer och att känna sig behövd, uppskattad och omtyckt tror jag är viktigt för välmåendet. Kostens betydelse har också nämnts. Jag tror att det var som ställde en fråga. Den känns extremt intressant. Har vi, utifrån all den kunskap vi har, rätt att leva ett ohälsosamt liv? Det kan man fundera på. Jag har själv en del tankar, men jag tänker inte avslöja dem.