urf · H1A5URF1 · 2014-01-22 00:00:00 — innehåller ersättningslagen i 1 kap. inledande bestämmelser om lagen och vissa definitioner. Utredningen föreslår att också den nya ersättningslagen inleds på detta sätt. Därutöver bör det övervägas om en innehållsförteckning också bör införas i lagen. Det har blivit allt vanligare att i särskilt omfattande lagar ta med en innehållsförteckning i en inledande paragraf, eftersom det är ett bra sätt att ge läsaren en lättöverskådlig bild av lagens innehåll. Utredningen föreslår i pedagogiskt syfte därför att det i 1 kap. tas in en innehållsförteckning. De följande fyra kapitlen ska följa den nuvarande strukturen i ersättningslagen med ersättning till talmannen (2 kap.), arvode (3 kap.), resekostnadsersättning (4 kap.) och traktamente (5 kap.). Föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter innehåller bestämmelser om ledamöternas rätt till övernattningsbostäder och arbetsrum, och i föreskriften om barnverksamhet finns regler om rätt till barnverksamhet. Utredningen föreslår i avsnitt 3.2.2 att de grundläggande bestämmelserna om rätten till arbetsrum, övernattningsbostad och barnverksamhet ska tas in i lagform i stället för i föreskrift samt att frågorna bör regleras av den nya ersättningslagen. Delar av bestämmelserna i föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter och föreskriften om barnverksamhet ska därför föras över till den nya lagen (6–8 kap.) medan bestämmelser om de närmare villkoren för rättigheterna ska tas in i de nya tillämpningsföreskrifterna och de allmänna råden. erbjuds ledamöterna viss vidareutbildning både genom och partigrupperna. Ett exempel på detta är språkutbildningar. 2013/14:URF1 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN Utredningen föreslår i kapitel 5 att ledamöternas möjlighet till vidareutbildning ska regleras i lagform. Bestämmelser om vidareutbildning ska tas in i det kapitel som också ska reglera arbetsrum och teknisk och elektronisk utrustning (kap. 7). I övrigt anser utredningen att kapitelordningen ersättningslag i fråga om ålders-, sjuk- och efterlevandepension, inkomstgaranti och efterlevandeskydd, omställningsstöd och efterlevandeskydd21, försäkrings- och företagshälsovårdsförmåner samt överklagande är logisk och bör behållas (9– 15 kap.) . 3.2.4 Förtydligande av ansvar Utredningens förslag: ska om annat inte är föreskrivet ansvara för att en ledamot erbjuds parkeringsplats, övernattningsbostäder, arbetsrum, vidareutbildning, teknisk och elektronisk utrustning, barnverksamhet, försäkring och företagshälsovård. Uppgiften ska framgå av förvaltningens instruktion – lagen (2011:745) med instruktion för . har enligt lagen (2011:745) med instruktion för bland annat till uppgift att tillhandahålla resurser och service för talmannens, kammarens, utskottens och övriga riksdagsorgans verksamhet samt för riksdagsledamöterna och partikanslierna (se 1 §). Vidare ska förvaltningen besluta i frågor om ekonomiska förmåner enligt ersättningslagen och ansvara för arvoden och andra ersättningar till ledamöterna (se 2 §). I betänkande Omställningsstöd för riksdagsledamöter (2013/14:KU3) (förslaget har antagits av , rskr. 2013/14:5), föreslås förvaltningen ansvara också för att ledamöter som lämnar erbjuds stöd för övergång till förvärvsarbete. hanterar frågor med anledning av parkeringsplatser, övernattningsbostäder, arbetsrum, vidareutbildning, viss teknisk och elektronisk utrustning, barnverksamhet, försäkring och företagshälsovård. Det ligger i linje med ansvarsområden att förvaltningen även fortsättningsvis ansvarar för dessa uppgifter. I förtydligande syfte anser utredningen att uppgifterna ska framgå av förvaltningens instruktion. Utredningen föreslår därför att instruktionen ska ändras på så sätt att det framgår att ska ansvara för att en ledamot erbjuds parkeringsplats, övernattningsbostäder, arbetsrum, vidareutbildning, teknisk och elektronisk utrustning, barnverksamhet, försäkring och företagshälsovård. 21 Se förslag från i betänkandet Omställningsstöd för riksdagsledamöter (2013/14:KU3) (förslaget har antagits av , rskr. 2013/14:5). 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN 2013/14:URF1 3.3Stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete Utredningens förslag: Lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i ska upphävas och ersättas med en ny lag – lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Utredningens bedömning: Riksdagsstyrelsens föreskrift (2012:8) om visst stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i bör upphävas och ersättas med en tillämpningsföreskrift och allmänna råd till lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i och riksdagsstyrelsens föreskrift om visst stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i ska enligt uppdraget omfattas av den regeltekniska och redaktionella översynen. Utredningen gör i avsnitt 3.1.3 bedömningen att de indirekta stöden till kostnader för politiska sekreterare och riksdagsledamöternas utrikes resor som lämnas via partigrupperna även fortsättningsvis bör regleras i lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i och tillhörande föreskrift. Nedan behandlas den regeltekniska och redaktionella översynen av lagen och föreskrifterna. En ny lag, tillämpningsföreskrift och allmänna råd Utredningens översyn ger vid handen att vissa bestämmelser som regleras i föreskriften till lagen är av sådan vikt för folkrepresentationen och det politiska arbetet att bestämmelserna bör regleras i lag. Detta gäller rätten att inrätta ett kansli, ackreditering av politiska sekreterare och andra av partigruppen anställda samt samråd och redovisning av utbetalda stöd. Förhållandevis omfattande strukturella ändringar behöver därför göras i lagen i form av förändrade kapitel- och underrubriker och numrering av paragrafer. Det är lämpligast att ändringarna genomförs i en ny lag. Utredningen föreslår således att lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i ska upphävas och ersättas av en ny lag – lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Bortsett från de nya bestämmelserna kommer det materiella innehållet i lagen huvudsakligen att stämma överens med dagens lag. Det ligger ett stort pedagogiskt värde i att det till bestämmelserna i lagen finns tillhörande föreskrifter och allmänna råd som vägleder tillämparna. Utredningen gör därför bedömningen att riksdagsstyrelsens föreskrift om visst stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i bör upphävas och ersättas med en tillämpningsföreskrift och allmänna råd till den nya lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i riks- 2013/14:URF1 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN Bemyndigande för riksdagsstyrelsen att meddela tillämpningsföreskrifter ska tas in i den nya lagen. Den nya lagens struktur Den befintliga strukturen i lagen består av underrubriker och löpande paragrafnumreringar. För att öka lagens överskådlighet föreslår utredningen att lagen strukturellt byggs upp med tydliga kapitelrubriker som grundas på den nuvarande lagens underrubriker. I syfte att underlätta tillämpningen av lagen föreslår utredningen att det ska föras in informativa underrubriker. Utredningen anser att det redan i inledningen är viktigt att det finns tydlig information om vad den nya lagen innehåller. Den första underrubriken i den nuvarande lagen innehåller inledande bestämmelser om lagen och vissa definitioner. Utredningen föreslår att också den nya lagen inleds på detta sätt, tillsammans med en innehållsförteckning där läsaren ges en överskådlig bild av lagens innehåll. De följande tre kapitlen ska i stort följa den nuvarande strukturen i lagen med basstöd till partigrupper (2 kap.), stöd för politiska sekreterare till riksdagsledamöter och andra arbetstagare hos partigruppernas kansli (3 kap.) samt stöd till kostnader för riksdagsledamöters utrikes resor (4 kap.). Stöd till kostnader för riksdagsledamöters språkutbildning ges till partigrupperna, men stödet är inte författningsreglerat. Utredningen föreslår i avsnitt 3.5.2 att de grundläggande bestämmelserna om utbetalning av stöd till kostnader för riksdagsledamöters språkutbildning ska regleras i lag och att frågan bör regleras av den nya lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Utredningen anser att det är lämpligt att stöd till kostnader för riksdagsledamöters språkutbildning förs in i den nya lagens kapitel 5. Därefter följer stöd till en enskild ledamot som har blivit invald utan att tillhöra en partigrupp (6 kap.) och redovisning av stöden (7 kap.). I de bestämmelser som reglerar basstöd till partigrupper respektive stöd till kostnader för politiska sekreterare och stöd till kostnader för riksdagsledamöternas utrikes resor är de belopp som stöden uppgår till angivna i lagtexten (se 4 respektive 10, 14 och 15 §§). Det framstår som något opraktiskt, eftersom det bör vara möjligt att ändra beloppen allteftersom förhållandena motiverar det. Beloppet för stöd till politiska sekreterare har beräknats med ledning av kostnaden för sekreterarens lön, som förändras i takt med den allmänna löneutvecklingen, och beloppet för utrikes resor följer kostnadsläget för resor. Utredningen föreslår därför att i den nya lagen åläggs att betala stöden till partigrupperna och att förvaltningen ges ett bemyndigande att bestämma storleken på stöden. Beloppen bör anges i tilllämpningsföreskrifterna till lagen. Bestämmelserna om basstöd reglerar de belopp som en partigrupp får för sitt arbete i . Utredningen anser att dessa bestämmelser har en sådan grundläggande betydelse för partigruppernas arbete i att de trots det 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN 2013/14:URF1 som har anförts ovan bör regleras i lag. Basstödet kan dessutom sägas vara ett mer ungefärligt belopp som inte ändras lika ofta som stöden till politiska sekreterare och utrikes resor. 3.4 Språket i paragraferna Utredningens bedömning: Språket i paragraferna bör moderniseras. Risken för oavsiktliga ändringar i sak bör beaktas i detta arbete. Det är viktigt att språket i de nya författningarna är vårdat, enkelt och begripligt. I de regelverk som reglerar ledamöternas ekonomiska villkor finns det flera bestämmelser som vid det här laget är ganska gamla och som på grund av ett litet föråldrat språkbruk kan vara svåra att förstå. Ändringar bör självfallet göras för att sådana paragrafer ska bli mer lättbegripliga. Vissa delar av ersättningslagen har emellertid ändrats relativt , och språket i dessa delar har därför utformats på ett modernare sätt än de ursprungliga bestämmelserna . Det finns ett intresse av att ha en lagstiftning som är tydlig, både för den som är direkt berörd av reglerna och för den som av allmänt intresse vill sätta sig in i vad som gäller. Transparens ökar trovärdigheten i ersättningssystemet. Så långt som möjligt bör således allmänspråkliga ord och uttryck användas i författningstexten. När det gäller rent språkliga ändringar får förenklingsarbetet emellertid inte dras så långt att bestämmelserna förlorar i klarhet och saklighet. En författningstext måste uppfylla de sedvanligt högt ställda kraven på klarhet, precision och stringens. Vid språkliga omarbetningar är det också angeläget att undvika oavsiktliga ändringar eller förskjutningar i sak. Det krävs att bestämmelserna är så entydiga och fullständiga att de möjliggör en enhetlig och förutsägbar rättstillämpning. Om inarbetade termer och begrepp byts ut kan det framstå som oklart om det sakliga innehållet i en bestämmelse är oförändrat, och ändringarna kan då skapa en osäkerhet hos dem som ska tillämpa bestämmelserna. Det är viktigt att språkliga ändringar görs på ett nyanserat sätt. anges förutsättningar av olika slag i samma mening i en paragraf eller en punkt i tillämpningsföreskrifterna. Utredningen har i största möjliga mån försökt att i stället lägga villkoren i punktuppställningar. I ersättningslagen används i mycket stor utsträckning presensformen av verbet, så kallat bjudande presens, för att uttrycka vad som ska eller får göras under vissa förutsättningar. Ett exempel på detta finns i 3 kap. 1 § Ledamotsarvode betalas med ett belopp för månad som fastställer.. Användning av bjudande presens bör undvikas i påbud, och utredningen har ändrat de paragrafer som konstruerats på detta sätt för att det ska vara klart vilken karaktär som regeln har eller med andra ord om den är tvingande eller inte. Exemplet i 3 kap. 1 § har ändrats på så sätt att det anges 2013/14:URF1 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN att ska betala arvode till ledamöterna med ett belopp som ska fastställa. Regleringen av riksdagsledamöternas ekonomiska villkor innehåller bestämmelser som rör också partikanslierna. Oklarheter i gränsdragningen mellan sådant som gäller stöd till den enskilda ledamoten och sådant som gäller stöd till partigruppen skulle därför kunna uppkomma. Finansiering av likartade stöd lämnas i vissa fall från flera håll, till exempel vid utrikes resor för ledamöter som kan finansieras både direkt från och indirekt via stödet till partigrupperna i . Ett annat exempel är språkutbildningar för ledamöter som finansieras av som det utgår ett ekonomiskt stöd till partigrupperna, som i sin tur anordnar språkutbildningar. Utredningen har fått i uppdrag att kartlägga de gränsdragningsproblem som kan finnas mellan å ena sidan stödet till ledamöter och å andra sidan stödet till partikanslierna samt föreslå regeländringar för att uppnå ökad tydlighet. 3.5.1Eventuella gränsdragningsproblem i regleringen av utrikes resor Utredningens förslag: En bestämmelse som erinrar om att det finns regler om utrikes tjänsteresa i den nya lagen (2015:xxxx) om ersättning till ledamöter ska tas in i den nya lagen (2015:xxxx) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Utredningens bedömning: I en ansökan om en utrikes tjänsteresa ska ledamoten ange en uppgift om stöd till resan har sökts enligt lagen (2015:xxxx) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Ledamöternas utrikes resor regleras både i 4 kap. ersättningslagen och dess tillämpningsföreskrift och i 14–16 §§ lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i med tillhörande föreskrift. I 4 kap. 3 a § ersättningslagen och dess tillämpningsföreskrifter finns bestämmelser om en ledamots enskilda utrikes tjänsteresor. är det de vice talmännen som fattar beslut om sådana resor. vid inrikes tjänsteresa gäller till övervägande del även vid tjänsteresor till utlandet, till exempel bestämmelser om kostnaderna vid val av färdmedel. Vid en utrikes tjänsteresa tillämpas, som huvudregel, det avtal om ersättning m.m. vid tjänsteresa och förrättning utomlands som har träffats av och de statsanställdas huvudorganisationer (se Riksdags- 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN 2013/14:URF1 förvaltningens avtal om ersättning m.m. vid tjänsteresa och förrättning utomlands). En enskild utrikes tjänsteresa ska vara av värde för uppdraget som riksdagsledamot, och resan får företas i grupp. Det finns särskilda bestämmelser om hur och när en ansökan om en enskild utrikes tjänsteresa ska göras. Ansökan till ledningsstaben ska ges in dagar före planerat avresedatum. Ansökan ska innehålla uppgifter om ändamålet med resan och beräknade kostnader samt en översiktlig resplan. Den vice talman som fattar beslut om resorna ska regelbundet lämna en redogörelse till riksdagsstyrelsen över sina beslut. En ledamot som inte har beviljats en enskild utrikes tjänsteresa får begära riksdagsstyrelsens prövning av beslutet. Riksdagsstyrelsen fastställer ett belopp per valperiod för en riksdagsledamots enskilda utrikes tjänsteresor. Medel som inte använts till sådan tjänsteresa ska överföras till (se 4 kap. 3 a § andra stycket ersättningslagen). Det rambelopp som riksdagsstyrelsen fastställer för en riksdagsledamots enskilda utrikes tjänsteresor får under vissa förutsättningar användas även av den som är ersättare för ledamoten (se punkten 6 i tillämpningsföreskrifterna). Stöd till kostnader för riksdagsledamöters utrikes resor I den upphävda lagen om statligt bidrag till partigrupperna i sammanfördes reglerna om stöd som hade beslutats av förvaltningsstyrelsen respektive talmanskonferensen (se förvaltningsstyrelses förslag 1993/94:RFK2 s. 1). Lagen tog sikte på bland annat bidrag för ledamöternas resor till internationella konferenser och andra utrikes resor. finns bestämmelser om stöd för riksdagsledamöters utrikes resor i lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . lämnar stöd till resekostnader för riksdagsledamöternas deltagande i samarbetet inom Europeiska unionen. Stödet lämnas till partigrupperna och uppgår till för en ledamot som tillhör partigruppen (se 14 §). Om ett parti inte återkommer till efter ett val ska de medel som inte förbrukats betalas tillbaka till . Stöd lämnas också för deltagande i internationella konferenser utomlands och andra utrikes resor med för de första 20 mandaten som har tillfallit partiet i det senaste valet till och med för varje ytterligare mandat som tillfallit partiet i valet (se 15 §). Stödet lämnas till partigrupperna. En partigrupp får inte bevilja en ledamot större stöd till kostnader för en utrikes resa än vad en anställd hos skulle ha erhållit för att i tjänsten delta i en motsvarande resa (se 16 §). Efter varje kalenderår ska partigrupperna till redovisa hur utbetalade resestöd har använts under det föregående budgetåret. Redovisningen ska innehålla uppgifter om riksdagsledamotens namn, resmål, tidpunkt för resan samt kostnad för resan med uppgift om huruvida bonuspoäng har utnyttjats för resan. 2013/14:URF1 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN Ersättning för ledamöternas resor kan lämnas antingen direkt från i enlighet med 4 kap. 3 a § ersättningslagen eller från partigrupperna i enlighet med lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . För att ersättning ska lämnas enligt ersättningslagen krävs det att resan är av betydelse för uppdraget som riksdagsledamot. Lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i omfattar utlandsresor, däribland resor som ledamöterna gör för att delta i samarbetet inom Europeiska unionen eller i internationella konferenser utomlands. Det ena stödet prövas av en av de vice talmännen och det andra av den egna partigruppen. Om en resa uppfyller kraven både enligt ersättningslagen och enligt lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i kan ledamoten välja att antingen ansöka om ersättning från eller från sin partigrupp. Ersättning för samma typ av resa kan således i vissa fall lämnas från två olika håll. Både det stöd som ges från och det som ges från partigrupperna är begränsade till vissa angivna belopp. Kartläggningen har visat att det ibland kan vara så att till och med samma resa delvis bekostas med medel från och delvis med stödet från partigrupperna. Detta torde förekomma när något av stöden inte räcker till hela resan. Det har emellertid inte framkommit något problem med att ersättning både lämnats från och en partigrupp för samma del av en resa. Stöd till ledamöternas utrikes resor har lämnats både direkt till ledamöterna från och indirekt via partigrupperna. Utredningens kartläggning visar att stöden på ett väl fungerande sätt betalas ut enligt respektive ersättningssystems regler och att stöden i vissa fall kombineras och får komplettera varandra. Utredningen ser inte något problem i sig med det förhållande att stöd för delvis samma typ av resor betalas ut från två olika håll. Kartläggningen har således inte visat på gränsdragningsproblem som ger utredningen anledning att föreslå några regeländringar i detta avseende. Trots att utredningen inte föreslår någon ändring av ledamöternas möjligheter att få ersättning enligt två olika ersättningssystem, är det emellertid viktigt att reglerna och tillämpningen av dem är transparenta och att det är lätt att hitta de parallella systemen. Det är således av intresse att den vice talman som fattar beslut om en resa får information om stöd till resan även har sökts enligt lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . En ansökan om en utrikes tjänsteresa bör alltså innehålla en uppgift om att stöd har sökts via parigrupperna. En bestämmelse med detta innehåll bör tas in i tillämpningsföreskrifterna till den nya ersättningslagen. Att ledamöterna har olika möjligheter att få stöd till utrikes resor bör klart framgå av författning. I den nuvarande ersättningslagen och i den nya ersättningslag som utredningen föreslår finns en bestämmelse i vilken det hänvisas till regler för beslut om utrikes tjänsteresa på uppdrag av partigrupp i riksda- 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN 2013/14:URF1 gen i den nya lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i (se nuvarande 4 kap. 3 a § tredje stycket och föreslagna 4 kap. 9 §). För att få en parallell reglering ska en motsvarande bestämmelse tas in i den nya lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Utredningen bedömer att bestämmelserna är tillräckliga för att kravet på transparens ska anses uppfyllt. 3.5.2 Gränsdragningar vid finansieringen av språkutbildningar Utredningens förslag: ska lämna stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas språkutbildning med ett belopp som förvaltningen bestämmer. Om ett parti inte återkommer till efter ett val, ska de medel som inte har förbrukats betalas tillbaka till . En bestämmelse som erinrar om att det finns regler om stöd till språkutbildning för riksdagsledamöterna i den nya lagen (2015:xxxx) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i ska tas in i den nya lagen (2015:xxxx) om ersättning till ledamöter. Det ska tas in en bestämmelse i den nya lagen (2015:xxxx) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i som erinrar om att det finns regler om stöd till vidareutbildning för riksdagsledamöterna i lagen (2015:xxxx) om ersättning till ledamöter. Utredningens bedömning: bör lämna stöd till kostnader för riksdagsledamöternas språkutbildning till varje partigrupp med för en ledamot som tillhör partigruppen. Riksdagsledamöter erbjuds stöd till språkundervisning från både och partigrupperna. Rätten till språkutbildning är inte författningsreglerad. upphandlar intensivkurser för ledamöterna i engelska och franska. Kurserna hålls både i och utomlands. Under valår hålls ingen språkutbildning för ledamöterna. Partierna bestämmer vilka ledamöter som ska delta och platserna fördelas efter antalet mandat. kostade den språkutbildning som erbjöd ledamöterna utomlands , medan utgick för intensivkursen i . Partigrupperna får ett bidrag från som ska användas till utbildning i andra språk än engelska och franska eller fortbildningar i engelska och franska. Bidraget uppgick till sammanlagt och fördelades i proportion till antalet mandat i . Om en partigrupp inte använder hela sitt stöd, finns den resterande delen kvar för användning året efter. Stödet förnyas inte innan det föregående stödet har använts. 2013/14:URF1 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN Det ligger i utredningens uppdrag att överväga vilka utbildningsinsatser bör erbjuda riksdagsledamöterna och hur dessa ska regleras, bland annat avseende organisation och finansiering. Denna fråga behandlas närmare i kapitel 5, där utredningen föreslår att det i ersättningslagen ska regleras att får erbjuda ledamöterna vidareutbildning, vilket bland annat innefattar språkutbildning. Det är enligt utredningens mening lämpligt att detta stöd innefattar den allmänna språkutbildning ledamöterna kan behöva, till exempel undervisning i engelska och franska. Annat kompetenshöjande stöd bör i större utsträckning kunna anpassas till den enskilda ledamotens behov och bör därför, liksom , ges via partigruppernas kanslier.