rfr · H10WRFR14 · 2014-04-10 00:00:00 — Genom beslut fördes utskottens uppgift att följa upp och utvärdera riksdagsbeslut in i regeringsformen, vilket markerar den vikt som läggs vid utskottens uppföljning och utvärdering.9 , regeringen och ansåg att en grundlagsreglering av utskottens uppföljning och utvärdering kunde stimulera en fortsatt utveckling av verksamheten och bidra till att tydliggöra ansvar.10 är uppgiften även reglerad i riksdagsordningen.11 4 offentliga utfrågning om funktionshindrade och scenrummet (2009/10:RFR 8). 2012/13:KrU1. 2012/13:KrU6. 7Offentlig utfrågning om funktionshindersperspektiv i kulturarvet (2013/14:RFR4). 2013/14:KrU7. 94 kap. 8 § RF: Varje utskott följer upp och utvärderar riksdagsbeslut inom utskottets ämnesområde. 10SOU 2008:125 En reformerad grundlag, prop. 2009/10:80, bet. 2009/10:KU19 och 2010/11:KU4. 114 kap. 18 § RO: I utskottens beredning av ärendena skall ingå uppgiften att följa upp och utvärdera riksdagsbeslut inom de ämnesområden som för varje utskott anges i 4–6 §§ med tillhörande tilläggsbestämmelser. har tidigare genomfört fördjupade uppföljningar av pensionsvillkoren inom scenkonstområdet,12 kulturinstitutionernas lokalkostnader13 och verksamheten vid scenkonstallianserna.14 När det gäller funktionshinder och kultur gjorde utskottet en uppföljning av övergången till digitala talböcker i Daisy-format.15 1.2 Uppföljningens inriktning, syfte och avgränsningar beslutade att genomföra en uppföljning och utvärdering av frågor om kultur för personer med funktionsnedsättning. Uppföljningen, som påbörjades , har inriktats på tre aspekter: möjligheten att ta del av kultur, möjligheten att utöva kultur samt att synliggöra kulturarvet. Utgångspunkten för uppföljningen är de kulturpolitiska mål som beslutade om 2009, mål för funktionshinderspolitiken och de ställningstaganden som utskottet har gjort när det gäller kultursektorns tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Syftet med uppföljningen är att ge utskottet ökade kunskaper inför behandlingen av ärenden som är kopplade till funktionshinderspolitiken inom kultursektorn. I uppföljningen beskrivs och analyseras de statliga insatser som görs och vilka resultat dessa insatser får från ett brukarperspektiv. Genomförda insatser och uppnådda resultat av insatserna analyseras i relation till de av beslutade målen. Målen för regeringens strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken följs inte upp i strikt mening eftersom strategin inte har underställts för beslut. Däremot behandlas insatser och resultat som genomförs inom ramen för strategin som en del i arbetet med att nå de riksdagsbundna målen. Uppföljningens två första aspekter – möjligheten att ta del av kultur och möjligheten att utöva kultur – analyseras utifrån följande frågeställningar. –Insatser: Vilka insatser genomför statliga aktörer för att förbättra tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning? Hur genomförs insatserna och hur ser bl.a. brukarna på dessa? Hur finansieras de? –Samverkan: Vilka statliga och andra aktörer finns inom området? Hur samverkar och samarbetar de? Har samverkan ökat och effektiviserats? –Resultat: Vilket resultat har de statliga insatserna fått? Hur ser aktörerna på de uppnådda resultaten? Ökar andelen personer med funktionsnedsättning som upplever att de har möjlighet att ta del av och själva utöva kultur? –Uppföljning och utvärdering: Hur följs resultaten upp? Hur redovisar regeringen uppnådda resultat till ? 12Rapport 2008/09:RFR1, bet. 2008/09:KrU1. 13Rapport 2008/09:RFR13, bet. 2009/10:KrU1. 14Rapport 2011/12:RFR10, bet. 2011/12:KrU6. 15Tillgång till litteratur för personer med läshandikapp, PM2004-02-26. Frågan om funktionsnedsättning och kulturarvet har bl.a. behandlats av det s.k. som avslutades med ett heldagsseminarium för museianställda på i . höll kulturutskottet en offentlig utfrågning i om och kulturarvsfrågorna. I uppföljningen redovisas resultat och andra insatser inom kulturarvsområdet samt funktionshindersorganisationernas syn på projektet. nu aktuella uppföljning har koncentrerats till att belysa tillgängligheten för personer med olika slags funktionsnedsättningar: tillgängligheten för personer med nedsatt rörelseförmåga, nedsatt syn eller nedsatt hörsel och tillgängligheten för personer med nedsatt kognitiv förmåga. I uppföljningen behandlas olika kulturformer i den utsträckning de har aktualiserats av de funktionshindersorganisationer och kulturinstitutioner som har kontaktats under projektets gång. Medieområdet, med t.ex. radio och tv, och folkbildningsfrågor behandlas inte i uppföljningen utom i något enstaka fall. Frågor som rör informationsteknik och elektronisk kommunikation, som i många fall utgör verktyg för att ta del av eller medverka i kulturaktiviteter, berörs inte heller annat än indirekt. Uppföljningsarbetet har genomförts av kulturutskottets utvärderings- och uppföljningsgrupp. Underlagen till uppföljningen har tagits fram av utvärderings- och forskningssekretariatet vid utskottsavdelningen i samarbete med utskottets kansli. Uppföljningen har gjorts genom dokumentstudier, intervjuer, skriftliga frågor, enkäter till olika aktörer och löpande kontakter. Medborgar- och brukarperspektivet har fångats upp främst genom kontakter med funktionshindersorganisationer. En e-postenkät skickades till följande funktionshindersorganisationer: Handikappförbunden, Lika Unika, för Tillgänglighet (Nuft), DHR – Delaktighet, Handlingskraft, Rörelsefrihet, och Ungdomar (RBU), (f.d. NHR), (), (), (), , ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning (FUB), , Nationell samverkan för psykisk hälsa (NSPH) och . Intervjuer har genomförts med representanter för följande organisationer: Handikappförbunden, DHR, , , , , Attention, NSPH och . Dessutom har även följande aktörer kontaktats i uppföljningsarbetet: , , , Handisam, Kulturanalys och Allmänna arvsfonden. Uppföljnings- och utvärderingsgruppen genomförde ett studiebesök vid dramatiska högskola för information och samtal kring skådespelarprogrammet på teckenspråk. Gruppen träffade , prefekt för , , huvudlärare för skådespelarprogrammet på teckenspråk och , utbildningssamordnare. Ett utkast till denna rapports beskrivande delar har faktagranskats av de organisationer, myndigheter och övriga som lämnat synpunkter till uppföljningen. En nationell handlingsplan för handikappolitiken fattade beslut om målen för och inriktningen på handikappolitiken och om en nationell handlingsplan för densamma.16 Målen och inriktningen – för vad som kallas funktionshinderspolitiken – gäller fortfarande. Enligt handlingsplanen skulle politiken koncentreras till tre huvudområden: att se till att funktionshindersperspektivet genomsyrar alla samhällssektorer, att skapa ett tillgängligt samhälle och att förbättra bemötandet. Detta innebar bl.a. att de statliga myndigheterna skulle integrera funktionshindersperspektivet i sin verksamhet och vara ett föredöme när det gäller att göra verksamhet, information och lokaler tillgängliga. Krav skulle införas om att enkelt åtgärdade hinder skulle vara eliminerade 2010. Handlingsplanen markerade en tydlig förskjutning från ett vård- och omsorgsperspektiv till ett medborgarperspektiv. Samhället skulle utformas så att personer med funktionsnedsättning skulle ha möjlighet att ta del av samma rättigheter som andra, men också ha lika möjligheter och skyldigheter att bidra till samhällets utveckling. På kulturområdet förstärktes statens insatser för att öka tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning. Målet var att verka för allas möjlighet till kulturupplevelser och eget skapande. fick ytterligare medel för att genomföra och utvidga det handlingsprogram för ökad tillgänglighet som lades fram redan 1998.17 Talboks- och (numera Myndigheten för tillgängliga medier) och nyhetsinformation och litteratur (– ) fick mer pengar för projekt som syftade till att göra litteraturen mer tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. I en skrivelse till 2010 följdes den nationella handlingsplanen för handikappolitiken upp för tredje gången och de resultat som hade uppnåtts redovisades. Regeringens helhetsbedömning var att tillgängligheten rent konkret hade förbättrats inom de flesta områdena och att funktionshindersperspektivet mer frekvent fanns med i planering och genomförande inom flertalet sektorer. konstaterades att mycket arbete återstår innan personer med funktionsnedsättning kan ta del av samhällets alla delar på jämlika villkor. I skrivelsen framhölls att tillgänglighetsarbetet har gått framåt för handlingsplanen, men att det inte har bedrivits i jämn takt inom 1999/2000:79, bet. 1999/2000:SoU14. Handikappolitiken kallas numera funktionshinderspolitiken. 17Funktionshindrades tillgång till kultur (1998:3). Regeringen konstaterade bl.a. att arbetet med att uppnå de handikappolitiska målen måste bli mer effektivt.18 För kulturområdet redovisades att satsningar hade gjorts för att förbättra den fysiska tillgängligheten till lokaler för kulturverksamhet med målet att göra det möjligt för personer med funktionsnedsättning att ta del av kultur. Andra satsningar har handlat om att med kulturen som redskap bidra till ökad kunskap och delaktighet. Den tekniska utvecklingen har spelat en viktig roll. Talsyntes och direkttextning m.m. leder till förbättrad tillgänglighet till kultur och medier och ger tillträde till nya arenor. I sammanhanget nämndes även att den nya språklagen (2009:600) hade stärkt teckenspråkets ställning och att initiativ hade tagits för en nationell strategi för digitalisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande för en ökad tillgång till kulturarvet. Regeringen hade lagt sektorsansvaret för genomförandet av handlingsplanen inom kulturområdet på och . arbetade utifrån fem övergripande etappmål: handlingsplaner för ökad tillgänglighet hos kulturinstitutionerna, informationsinsatser, utbildningsinsatser, mätbara mål i verksamhetsplaner och samarbete med funktionshindersorganisationerna. Av redovisning av resultaten framgår bl.a. följande:19 –Flertalet huvudmän för kulturinstitutionerna hade någon form av måldokument. Konkreta handlingsplaner fanns på många institutioner men var sällan tillräckligt kopplade till verksamhetsplanering och budget. –Informationssatsningar hade ofta fungerat som starten för kulturinstitutionernas strategiska arbete för ökad tillgänglighet. –Musei-, biblioteks- och scenkonstområdet hade fått möjlighet till ökad kunskap om funktionshindersfrågor, tillgängliggörande av information och utveckling av publikrelaterat arbete utifrån tillgänglighetsperspektivet. Scenkonstområdet hade inte i lika hög grad hunnit genomföra planerade insatser. –I verksamhetsplan var målen för ökad tillgänglighet samlade i de olika avdelningarnas aktivitetsplaner och i olika delprojekt. –Funktionshindersorganisationer hade i olika sammanhang varit värdefulla kunskapsförmedlare av vad som krävs för att ett kulturbesök ska bli bättre utifrån ett demokratiskt och användarvänligt perspektiv. Inom sektor genomfördes utbildningar om vad som krävs för att personer med funktionsnedsättning ska kunna ta del av kulturarvet. Verksamheten bedöms ha ökat medvetenheten om funktionshindersfrågorna inom sektorn. följdes tillgänglighetsarbetet upp ute i länen genom redovisningen av kulturmiljövårdsanslaget. Arbetet var främst inriktat på enkelt avhjälpta hinder, men även mer omfattande insatser gjordes i såväl 2009/10:166, bet. 2009/10:SoU20. 19Redovisning av det särskilda ansvaret som sektorsmyndighet inom handikappområdet (dnr KUR 2008/6116). 2 UTGÅNGSPUNKTER 2013/14:RFR14 kulturhistoriskt värdefulla byggnader som fornlämningsmiljöer och inom de olika kulturreservaten. beslutade om nya mål för och en ny inriktning på kulturpolitiken. beslutades om att införa en ny modell för fördelning av statliga medel till regional och lokal kulturverksamhet, den s.k. kultursamverkansmodellen. I den aktuella propositionen Tid för kultur ägnas inget särskilt avsnitt åt funktionshinder eller tillgängligheten inom kultursektorn – dessa frågor nämns endast kortfattat i olika sammanhang. Bland annat konstateras att personer med någon typ av funktionsnedsättning fortfarande ägnar sig åt kulturella aktiviteter i avsevärt mindre utsträckning än genomsnittet av befolkningen. Den tekniska utvecklingen har dock fört med sig nya möjligheter när det gäller att öka tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning. Vidare framförs att kulturen måste vara relevant och angelägen för hela befolkningen och att kulturpolitiken ska bidra till en ökad mångfald och ett mångfacetterat kulturutbud och därmed till större valfrihet för var och en. Faktorer som ålder, sexuell läggning eller funktionsnedsättning ska inte hindra människor från att aktivt delta i kulturlivet, och tillgänglighet och mångfald i vid bemärkelse är en viktig uppgift för kulturpolitiken. I propositionen sägs även att personer med funktionsnedsättning ska beaktas i alla regeringsinitiativ på kulturområdet. Det kan bl.a. handla om att förbättra den fysiska tillgängligheten till kulturinstitutionernas lokaler. Detta perspektiv kan också komma till uttryck genom att institutioner och kulturskapare använder sig av nya tekniska möjligheter för att sprida kultur eller för att underlätta deltagande från personer med funktionsnedsättning.20 En strategi för funktionshinderspolitiken Den strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken som regeringen presenterade 2011 och som gäller för perioden –2016 utgick från den tidigare nämnda skrivelsen (skr. 2009/10:16).21 Syftet med strategin är att presentera politikens inriktning med konkreta mål för samhällets insatser och hur resultaten ska följas upp. I strategin utvecklas inriktningen på och delmålen för vart och ett av de prioriterade områdena. En viktig del i strategin är att målen för insatserna ska bli mer konkreta och mätbara och därmed uppföljningsbara. Ett av de prioriterade områdena är kultur, medier och idrott. och är strategiska myndigheter inom kulturområdet. En mer utförlig beskrivning av funktionshindersstrategin redovisas i avsnitt 2.8. 2009/10:3, bet, 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145. 21En strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken 2011–2016, , 2011. En fråga som har varit central för funktionshindersrörelsen och som har stor betydelse även inom kultursektorn är frågan om diskriminering i form av bristande tillgänglighet. presenterades ett förslag i en departementspromemoria – Bortom fagert tal – om att införa en ny bestämmelse i diskrimineringslagen om förbud mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning.22 Bestämmelsen ska omfatta situationer där någon missgynnas genom underlåtenhet att vidta skäliga åtgärder för tillgänglighet så att personer med en funktionsnedsättning kommer i en situation som är jämförbar med den för personer utan en sådan funktionsnedsättning. Diskrimineringsförbudet föreslås gälla för alla de samhällsområden där diskrimineringslagens övriga regler gäller – således även inom kulturområdet. beslutade om ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt ska återkomma till med ett lagförslag om förbud mot diskriminering på grund av bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning.23 meddelades att regeringen hade fattat beslut om en lagrådsremiss med ett förslag som innebär att bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning införs som en ny form av diskriminering i diskrimineringslagen. Lagförslagen föreslås träda i kraft den 1 januari 2015.24 I denna uppföljning behandlas huvudsakligen de delar av kultursektorn där staten har ett direkt eller indirekt ansvar för verksamheten, dvs. statliga myndigheter eller institutioner som helt eller delvis finansieras med statliga medel. Kortfattat redogörs även för funktionshindersfrågor i kulturverksamhet som drivs av kommuner och landsting. De kulturformer som berörs i större eller mindre utsträckning är teater, dans, musik, film, litteratur, bildkonst, kulturmiljö, museer och utställningar. Medieområdet, med t.ex. radio och tv, och folkbildningsfrågor behandlas inte i uppföljningen utom i något enstaka fall. Frågor som rör informationsteknik och elektronisk kommunikation, som i många fall utgör verktyg för att ta del av eller medverka i kulturaktiviteter, berörs inte heller i uppföljningen annat än indirekt. I sammanhanget kan kortfattat nämnas att folkbildningen, som inte ingår i denna uppföljning, spelar en viktig roll när det gäller tillgängligheten till både utbildning och kultur. Till stöd för folkbildningen anvisade . deltog i genomsnitt 197 700 enskilda 22Bortom fagert tal – om bristande tillgänglighet som diskriminering (Ds 2010:20). 2011/12:122, bet. 2011/12:AU11. 2011/12:267. 2 UTGÅNGSPUNKTER 2013/14:RFR14 deltagare per termin i folkhögskoleutbildning och 663 700 personer i olika former av studiecirkelverksamheter. Vidare deltog 380 500 personer i annan folkbildningsverksamhet anordnad av studieförbunden. Personer med funktionsnedsättning deltar i bl.a. folkhögskolornas långa kurser i stor sett i samma utsträckning som den övriga befolkningen.25 2.3 Samhällets utgifter för kultur Enligt Kulturanalys uppgick samhällets utgifter för kultur till ca 2011, vilket motsvarar av bruttonationalprodukten (BNP) samma år.26 Av samtliga utgifter för kultur utgjorde offentliga medel , hushållens utgifter och näringslivets . De sammanlagda offentliga utgifterna för kultur uppgick till , varav staten stod för 10,6 miljarder, regionerna/landstingen för 3,6 miljarder och kommunerna för 9,6 miljarder. I statens kulturutgifter räknar Kulturanalys här in utgifterna även för folkbildning och medier. Hushållens utgifter för kultur, exklusive investeringsutgifter (dvs. utgifter för teknisk utrustning särskilt avsedd för mottagning och uppspelning av tv, radio eller digitalt lagrade medier) uppgick till . Näringslivets sponsring av kultur har uppskattats till för 2011.27 2013/14:1 utg.omr. 17, bet. 2013/14:KrU1. 26Summan av de betalningar som alla aktörer i samhället gör för kultur i alla former. 27Kulturanalys 2013, Myndigheten för kulturanalys. Figur 1 Samhällets utgifter för kultur (Offentliga utgifter , näringslivets kultursponsring 2011, hushållens utgifter för kultur 2009 exklusive investeringsutgifter; priser). Källa: Samhällets utgifter för kultur 2010–2011, Kulturanalys, 2012. Omräknat till priser har de offentliga utgifterna för kultur ökat med –2011. har regionerna/landstingen ökat sin andel av de totala offentliga utgifterna för kultur från till , medan staten har minskat sin andel från till och kommunerna har minskat sin andel från till . 2.4 Funktionshinder och funktionsnedsättning Funktionsnedsättning och funktionshinder är begrepp under utveckling.28 Enligt FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning härrör funktionshinder från samspelet mellan personer med funktionsnedsättningar och hinder som är betingade av attityder och miljön, vilka motverkar deras fulla och verkliga deltagande i samhället på lika villkor som andra.29 Den grundläggande principen för funktionshinderspolitiken är att alla människor, oavsett funktionsförmåga, ska ha samma möjligheter som andra att vara delaktiga i samhället och ta del av mänskliga rättigheter. 28Funktionshinder är en begränsning som en funktionsnedsättning innebär för en person i relation till omgivningen. En funktionsnedsättning är en nedsättning av fysisk, psykisk eller intellektuell funktionsförmåga. En funktionsnedsättning kan uppstå till följd av sjukdom eller annat tillstånd eller till följd av en medfödd eller förvärvad skada. Sådana sjukdomar, tillstånd eller skador kan vara av bestående eller av övergående natur. termbank avråder från termen handikapp eftersom den kan upplevas som stigmatiserande och därför bör undvikas. 2 UTGÅNGSPUNKTER 2013/14:RFR14 med funktionsnedsättning har samma rätt till självständighet och självbestämmande som andra. De utgör ingen homogen grupp och det föreligger stora skillnader mellan olika personers problem och mellan funktionsnedsättningens konsekvenser för individen. Det kan röra sig om personer med nedsatt rörelseförmåga, nedsatt syn eller hörsel, funktionsnedsättning till följd av psykiska besvär eller läs- och skrivsvårigheter. Olika svårigheter kräver olika typer av anpassningar. Handisam redovisar följande exempel på olika krav på tillgänglighet relaterade till olika funktionsnedsättningar:30 –Tillgänglighet för människor med nedsatt rörelseförmåga innebär främst att det ska vara möjligt att förflytta sig självständigt och säkert i den byggda miljön. –Tillgänglighet för personer med nedsatt syn innebär att man ska kunna orientera och förflytta sig utan att utsättas för onödiga säkerhetsrisker. Tillgång till personlig service t.ex. i form av ledsagning, är ofta en förutsättning för att en obekant miljö ska vara tillgänglig. Information måste presenteras på ett tillgängligt sätt, bl.a. i alternativa format som t.ex. punktskrift, daisy-format eller på cd-rom. Webbplatser måste vara byggda enligt antagna normer och kunna läsas av med ett s.k. talsyntesprogram. –Tillgänglighet för personer med nedsatt hörsel och för döva eller dövblinda personer innebär att det ska vara möjligt att t.ex. kommunicera med andra människor och ta del av information. En god tillgänglighet är en bra ljudmiljö, tillgång till hörselteknisk utrustning, visuell information och information på teckenspråk. –Personer med nedsatt kognitiv förmåga är en blandad grupp där tillgänglighet kan betyda mycket skilda saker för olika individer.31 Det kan handla om att det ska vara möjligt att orientera sig och använda den fysiska miljön utan att utsättas för onödiga säkerhetsrisker. Inredning och utrustning ska utformas så att den är lättbegriplig. Information av olika slag ska kunna fås i en förenklad form som är tydlig, konkret, kortfattad och entydig. –För personer med astma och allergier innebär tillgänglighet att det ska vara möjligt att vistas i en miljö utan att drabbas av allergiska reaktioner eller besvär i andningsvägarna. För människor med födoämnesintolerans och -allergi innebär tillgänglighet att det ska vara möjligt att få mat utan att drabbas av allergiska reaktioner eller besvär och skada i magen. –För människor med t.ex. stomi och inkontinens handlar tillgänglighet om att det ska finnas tillgång till lämpligt utformade toaletter, att man arbetar i korta pass med regelbundna pauser och att det finns anpassad kost. –För människor med funktionsnedsättning på grund av psykiska sjukdomar kan förutsättningarna för tillgänglighet variera mycket från individ till in- 31Med kognition menas förmågan att minnas, orientera sig och rum, problemlösningsförmåga, numerisk förmåga, språklig förmåga m.m. Psykisk sjukdom kan även i vissa fall leda till nedsatt kognitiv förmåga. Det kan handla om att miljön ska vara lugn, att störningsmoment minimeras och att det finns tillgång till avskildhet vid behov. –Tillgänglighet för personer med nedsatt röst- och talfunktion handlar om att alternativa kommunikationssätt ska kunna användas, t.ex. totalkonversation32 eller lösningar som Taltjänst, TeleTal och texttelefon. –För människor med läs- och skrivsvårigheter är det ofta utformningen av informationen som innebär svårigheter. Information måste gå att få i alternativa format såsom talkassett och . Det bör också gå att få elektronisk information uppläst med hjälp av talsyntes. Det finns ingen generell eller standardiserad definition av funktionsnedsättning. Det finns inte heller någon generell regel om vilka funktionsnedsättningar som ska räknas med i statistiska undersökningar. Därför utgår den statistik som finns tillgänglig från olika definitioner av gruppen personer med funktionsnedsättning. Hur många personer som har olika typer av funktionsnedsättning varierar i olika undersökningar. Trots det finns ändå någon form av bild över hur stora andelar av befolkningen som har en viss typ av funktionsnedsättning.