rfr · H10WRFR15 · 2014-01-01 00:00:00 — Vi ser redan nu en tendens att falla tillbaka på vaga begrepp som fair share, free activity och intangible related returns. Vi förstår och uppskattar svårigheten med att hitta konkreta och förutsägbara metoder för att förhindra BEPS, men subjektiva regler av denna typ är inte acceptabla och ökar enligt vår mening risken för dispyter mellan stater och därmed för dubbelbeskattning. Beskattning måste utgå från tydliga regler, och vi måste veta vad vi har att förhålla oss till. Detta måste säkerställas trots den mycket korta tid som står SKATTEUTSKOTTETS SEMINARIUM OM OECD:S HANDLINGSPLAN MOT SKATTEBASERODERING OCH VINSTFÖRFLYTTNING 2013/14:RFR15 Denna uppfattning förstärks av det faktum att även små förändringar på detta mycket komplexa område kan få mycket stora konsekvenser såväl för bolag som vårt som för länder som . Detta gäller kanske i synnerhet små exportberoende länder som vårt, med stora inhemska multinationella bolag. Det andra och kanske enskilt största orosmolnet gäller förändringen av den så kallade armlängdsprincipen, som diskuteras. Enligt rapporten behöver denna princip ses över så att den bättre säkerställer att vinster allokeras dit där värdeskapande sker. Detta gäller huvudsakligen frågan om hur man ska värdera och allokera rätten till avkastning från immateriella rättigheter och risktagande. Även om detta kan förefalla som ett rimligt mål ser vi stora risker, eftersom uppfattningen om vad som är värdeskapande och hur man ska fördela rätten till teknologi och varumärken samt risken skiljer sig markant åt mellan olika länder. Traditionellt har finansiering och kontroll haft avgörande betydelse. Med andra ord: Den som gjort investeringen, haft kapaciteten att ta och tagit den finansiella risken samt styrt och kontrollerat verksamheten har haft rätt till de immateriella tillgångar som skapats. Det vi nu ser är en glidning mot att själva utförandet av vissa tjänster och aktiviteter, såsom kontraktsforskning, inte bara ska ersättas på en viss nivå utan också attrahera rättigheten till de immateriella tillgångar som utvecklas. Det förslag vi sett från öppnar enligt vår mening dörren för olika tolkningar länder emellan om vem som ska ha rätt att beskatta avkastning från teknologi och varumärken. Vi som bolag har styrt och finansierat vår verksamhet från och tagit de finansiella riskerna här. Det faktum att investeringar i utländska forskningscenter sker härifrån har i kombination med de senaste årens finansiella kris och lågkonjunktur inneburit betydande förluster för vår svenska del av vår verksamhet. Denna centralisering av finansiering och risktagande har gjorts under förutsättning att ägandet av teknologi och varumärke samt risktagande sker från och att avkastningen ska komma till del. Om principerna nu ändras så att mer vikt läggs vid var funktioner som kontraktsforskning och marknadsföring faktiskt utförs kommer även värdet av detta att flyttas, i vårt fall ut från . Det skulle naturligtvis få mycket stora konsekvenser, såväl för oss som bolag som för ett litet teknologiorienterat land som , med många stora multinationella bolag och starka varumärken. Det tredje område vi vill flagga för är risken för ökad administration. Kraven på administration och dokumentation inom skatteområdet är mycket långtgående och resurskrävande. Detta är ett problem för såväl stora som små bolag, även om små och medelstora bolag sannolikt drabbas hårdast relativt sett. Administration ger inte mervärde för vare sig företagen eller bolagsskattebasen. Att minska på denna borde stå högt på agendan. Tyvärr riskerar fokuset på minoriteten aggressiva företag och skatteupplägg att få stora negativa konsekvenser för den majoritet bolag och transaktioner som är strikt affärsmässiga. Den lösning man i åtmin- 2013/14:RFR15 SKATTEUTSKOTTETS SEMINARIUM OM OECD:S HANDLINGSPLAN MOT SKATTEBASERODERING OCH VINSTFÖRFLYTTNING stone delvis verkar se framför sig är ytterligare dokumentationskrav och krav på att kunna ta fram information på mycket detaljerad nivå. Det är naturligtvis rimligt att kräva att bolag ska vara transparenta. kan myndigheter kräva bolagen på den information man anser sig behöva. Frågan är dock om det utökande av dokumentationskrav man nu överväger är ett effektivt sätt att stävja BEPS. Vår erfarenhet är att de många tusentals sidor i skattedokumentation som vi tillhandahåller tillmäts mycket liten betydelse vid skatterevisioner i andra länder. Exempelvis får vi ofta frågor från myndigheter om sådant som vi redan har med i vår inlämnade dokumentation. Vi är därför tveksamma till om detta är rätt väg att gå. Visserligen är ambitionen enligt att i möjligaste mån endast kräva sådan information som redan finns tillgänglig. Detta är naturligtvis en mycket bra utgångspunkt. Problemet är att de data som finns huvudsakligen är inriktade på den operativa uppföljningen och redovisningen, vilket har begränsat eller inget värde ur ett skatteperspektiv. Innan man utökar kraven på dokumentation och administrativa system bör man därför noga överväga i vilken mån man tror att detta kommer att förhindra BEPS. Vi tycker att man först och främst ska försöka optimera användningen av den dokumentation som bolag har att upprätta. Förbättrade system för automatiskt informationsutbyte mellan myndigheter är ett mycket bra exempel på detta. Avslutningsvis är vi mycket bekymrade över de individuella initiativ som flera stater nu tar med stöd av det allmänna politiska och mediala stödet för BEPS. var också inne på att detta är mycket viktigt. Som exempel har förslag på regler som skulle klassificera som ett skatteparadis diskuterats. Det finns också förslag om förändrade ränteavdragsregler som ska införas med retroaktiv effekt. Om projektet ska vara framgångsrikt och inte skapa ännu större utrymme för tvister och dubbelbeskattning måste det genomföras på ett koordinerat sätt och med ambitionen att skapa likformiga regler. Detta är onekligen en svår men mycket viktig uppgift för . Sammanfattningsvis välkomnar vi arbetet med att förhindra otillbörlig skatteplanering så länge det sker med riktade åtgärder baserade på tydliga och väl koordinerade regler som är lika för alla. Vi ser dock med oro på risken för fler dispyter och ytterligare dubbelbeskattning till följd av kompromisslösningar, bristande koordinering och en uppluckring av de principer för fördelning av beskattningsrätten som gäller . Parallellt med detta ser vi en tydlig trend mot aggressiva skatterevisioner, där myndigheter i andra länder intar orimliga positioner för att på ett annat lands bekostnad öka sitt beskattningsunderlag. Arbetet med att förhindra aggressiv skatteplanering måste därför kombineras med ambitionen att stävja aggressiv skatterevision. Samma kraft som läggs på att förhindra BEPS bör därför läggas på att hitta förbättrade metoder för att förhindra och lösa denna typ av tvister. Vår erfarenhet är att de flesta företag likt vårt inte är särskilt intresserade av var man betalar skatt, bara man inte betalar skatt mer än en gång. Det är inte företagens uppgift att lösa skattetvister mellan länder. Vi är beredda att SKATTEUTSKOTTETS SEMINARIUM OM OECD:S HANDLINGSPLAN MOT SKATTEBASERODERING OCH VINSTFÖRFLYTTNING 2013/14:RFR15 assistera, men får företagen stå för en oproportionerligt stor del av de insatser som krävs för att hantera dessa tvister. Där dubbelbeskattning i slutändan undanröjs får vi i allt större utsträckning ligga ute med skatt i två länder under den långa tid som processerna normalt pågår. Man kan starkt ifrågasätta rimligheten i detta. Vi välkomnar därför att handlingsplanen särskilt tar upp målsättningen om att hitta effektivare tvistlösningsinstrument. Det system som finns är inte tillfredsställande, något som bekräftas av den statistik som bland annat EU- kommissionen tagit fram. Vi hoppas därför att länderna i och med detta projekt är beredda att ta krafttag för att kombinera skärpta skatteflyktsregler med effektiva och bindande tvistlösningsmekanismer. Ordföranden: Jag tackar för de tydliga synpunkterna från , som alltså är skattejurist vid . Jag vill också tacka samtliga föredragshållare och presentatörer för olika aspekter på detta viktiga ämne. öppnas för frågeställningar från i första hand utskottets ledamöter. Utskottets vice ordförande inleder. (S): Jag tackar också föredragshållarna för genomgångarna, framför allt . Jag kan väl säga att du befinner dig i ett land där den här diskussionen än så länge inte är lika het som i de flesta andra länder. Det kan vara en följd av att vi inte har upplevt finanskrisen på riktigt samma sätt som man gjort i andra länder. Men den är gryende, och precis som ordföranden sade tog vi i utskottet initiativ till en första diskussion. Vi sitter här i ett litet kallt land nästan uppe i och funderar på vad som kommer att hända . Vi är ett land som är känt för att ha stora koncerner och vara enormt exportberoende. Det är klart att vi funderar på vad som ska komma av detta. Naturligtvis hälsar vi arbetet med största glädje. Givetvis blir man fascinerad av en tidsplan som säger att ett internationellt avtal om skattefrågor ska komma till stånd . Det är inte vad vi har sett i allt annat internationellt samarbete. Men det vore självklart bra om det här kunde komma fram på ett konsistent sätt och snabbt. Jag skulle vilja ställa en fråga till , som reser världen runt och pratar om de här frågorna. Vi sitter här uppe och försöker förstå och hänga med. Det är klart att alla ser att det antagligen finns mer skattepengar att hämta totalt. Men i slutändan uppstår naturligtvis diskussionen om hur vi delar upp bytet. Vad jag tänker på är diskussionen mellan nord och syd kontra skatteparadisen. Det skulle vara intressant att få höra lite reflektioner om hur diskussionen går i olika delar av världen. Vad har man för förväntningar? Med anledning av det har jag en liten fråga också till . Jag får väl börja med att säga att det är bra att vi får ett annat besked från regeringen . Förra gången vi hade en utfrågning var intresset inte så stort. Regeringen hade till och med missat att vara med i arbetet. Men har redovisat att man har tagit det här ad notam. 2013/14:RFR15 SKATTEUTSKOTTETS SEMINARIUM OM OECD:S HANDLINGSPLAN MOT SKATTEBASERODERING OCH VINSTFÖRFLYTTNING Jag tänker på den svenska inställningen. redovisar att det viktigaste för oss naturligtvis är att se till att den typ av företag som vi lever av i inte far illa av detta. Det är självklart uppgift i allra högsta grad. Men det finns en dimension till. Jag skulle vilja fråga: Har ni samordnat detta med ? har internationellt, trots att vi haft olika regeringar, en hållning som handlar om en rättvis värld, om möjligheter för utvecklingsländerna att inte bli utnyttjade av stora koncerner och multinationella företag. Det hade varit klädsamt om vi hade upprätthållit den svenska traditionen att ha båda de perspektiven med när vi pratar om förhållningssättet till BEPS. (M): Jag tackar så mycket för intressanta presentationer. Jag har frågor till om två områden. Vad menar med aggressiv skatteplanering? På vilket sätt anser att denna skiljer sig från skatteundandragande och annan skatteplanering? Vilka indikationer har på att det finns en OECD-skatteplane- ringstrend bland de multinationella företagen? Det är uppenbart att man behöver uppdatera politiken på området, men arbetet med BEPS går fort, skyndsamt, så snabbt som möjligt, skulle man kunna säga. Det kanske krävs ett snabbt agerande, men det finns ändå anledning till viss oro. Kommer man att kunna göra en genomgripande analys av konsekvenserna av de begärda åtgärderna? Finns det någon risk för en liten öppen ekonomi som är beroende av export så mycket som när det handlar om minskande skattebaser och hur man ska hantera detta? Finns det risk att det överförs till större marknader eller att man definierar fast driftställe på ett annat vis? : Tack så mycket, ordföranden! Jag har fått tre frågor, om jag förstod allting rätt. Den första frågan handlade om hur vi ska dela på de skatter som finns och vad man anser i de framväxande ekonomierna och utvecklingsländerna om detta. Så förstod jag frågan. Om man tittar i ett globalt perspektiv – det är det vi gör inom – kan man se att det finns en samsyn i de utvecklade och de framväxande ekonomierna. Jag skulle vilja säga att också utvecklingsländerna är överens med oss. Det handlar egentligen inte om hur vi ska dela på kakan, utan det handlar om att själva kakan har blivit mindre. har länder diskuterat hur man ska fördela kakan mellan källstater och hemstater och så vidare. Vi har diskuterat hur vi ska dela upp någonting som minskat. är det så lite kvar att vi har problem. Pengarna finns under annan jurisdiktion i skatteparadis där det inte sker någonting, där man inte har någon riktig verksamhet. Vi kan gå in i en teknisk diskussion om det, men jag gillar att gå tillbaka till det som är grundläggande. Om har ackumulerats på eller kan man se att det finns en klyfta. De har inte egentligen uppstått där. Då är det bättre att man SKATTEUTSKOTTETS SEMINARIUM OM OECD:S HANDLINGSPLAN MOT SKATTEBASERODERING OCH VINSTFÖRFLYTTNING 2013/14:RFR15 säger att man måste ta itu med det och går tillbaka till den ursprungliga debatten om hur vi ska dela på detta mellan källstat och hemstat. Det kanske behövs ett nytt koncept. Det tror jag blir nästa steg i vårt arbete. Det här är inte enkelt, för det finns en splittring mellan små exportländer, de stora exportländerna som och länder som ligger däremellan. Landet som jag kommer från, , kanske kan hänföras till den senaste kategorin. Vi har också kapitalimportörer, till exempel . Om man tittar på nätverket för avtalet mellan och kan man se att de är kapitalimportörer men även är i kontakt med på ett nytt vis. Detta avspeglas också i deras avtalsnätverk. För att svara på frågan: Förväntningarna från ett stort antal länder, framför allt utvecklingsländerna, handlar om att få mer källskatt. Det gäller även , och . Där ser man en skiljelinje, men det finns en överenskommelse mellan kring att BEPS inte handlar om att ändra balansen mellan källstat och hemstat. Det handlar om att täppa till kryphålen och få slut på denna dubbla icke-beskattning. Då måste vi också föregripa nästa steg, som handlar om denna skiljelinje eller uppdelning mellan källstat och hemstat. Här får vi vara försiktiga, tycker jag, så att vi inte ser det hela på för kort sikt. säger jag vi. Detta gäller oss alla. Det ligger i vårt intresse. Detta är vad vi vill göra. Detta är vad regeringarna måste kämpa för. Men i slutändan handlar det om suveräna rättigheter när det gäller skatteområdet. Länderna gör vad de vill. Det är vad jag försökte belysa. Om länderna blir alltför missnöjda med de internationella reglerna kommer de att frångå dem. Det finns en sådan fara. Jag hör kritiken. Man har identifierat risker. Man kan säga: Jaha, då förändrar vi ingenting. Vi inom har våra regler, och dem håller vi fast vid. Men om bestämmer sig för att agera på egen hand, hur gör man då för att försöka få med och utvecklingsländerna? Det finns ett gott syfte som gäller alla. Det finns också en utvecklingsfråga i detta som handlar om att mobilisera inhemska resurser. Vi har i samrådsprocessen, som varit väldigt lång, tagit med utvecklingsländerna för att se till att man verkligen avspeglar deras åsikter och intressen och tar hänsyn till dem. Detta är ingenting som något land ifrågasätter, tror jag. Men det viktiga är att fråga sig hur vi kan bygga upp en samsyn. Det har påpekats här att företagen egentligen inte bryr sig om var de betalar skatt så länge de bara betalar den en gång. Men här måste vi försöka hitta en samsyn. Det är det svåra men fina i vårt arbete, det intressanta. Det finns en samsyn om att man ska få bort den dubbla icke-beskattningen. Det kanske är det allra viktigaste i åtgärdsplanen. Nästa fråga handlade om definitioner. Nej, vi har inga definitioner. Vad man vanligtvis säger är att skattebedrägeri är samma sak som skatteflykt, vilket är olagligt. Skatteundandragande, skatteplanering och skatteoptimering – det finns olika ord för detta – innebär att man minskar sitt skattetryck men följer reglerna. Visst finns det alltid en gråzon. Det är i gråzonen skatteför- 2013/14:RFR15 SKATTEUTSKOTTETS SEMINARIUM OM OECD:S HANDLINGSPLAN MOT SKATTEBASERODERING OCH VINSTFÖRFLYTTNING valtningen ingriper och säger: Så här får man inte göra! Bolaget kan då svara: Jo, det kan vi nog göra. får då en domare avgöra. Det finns områden där skatteförvaltningen aldrig ifrågasätter någonting, de vita områdena. Så finns det områden där man agerar illegalt. Man kan agera på ett sätt som man inte borde. Det kallas bedrägeri. Och så finns det ett område där det är svårt att egentligen säga vad som gäller. Därför talade jag om en gråzon. Det vi kallar aggressiv skatteplanering handlar ibland verkligen om att utnyttja ett kryphål som man inte tänkte på när systemet inrättades av ett parlament. Man röstar för en lagstiftning i ett visst syfte. Man förstår själva andan i lagstiftningen. Men så som lagen är skriven gör den det möjligt för folk att agera på ett visst sätt. Detta kan man använda sig av i stor skala. Det har vi sett till exempel genom olika regler för offentliggörande av information i . inser att man har förlorat väldigt mycket pengar, och det finns intresse av att offentliggöra information. Man har drabbats av oförutsedda konsekvenser av en lagstiftning som nyttjats på lagligt vis av företag. Man måste få bort detta innan man förlorar för mycket pengar, mer pengar än vad som var tänkt från början. Det finns alltså egentligen inte några exakta definitioner utöver vad som sagts här mer antydningsvis. Men vi har sett aggressiv skatteplanering som ett område som skatteförvaltningarna oroar sig för. Detta är också någonting som företagen säger att man behöver tydligare regler kring. De vill följa reglerna, men om reglerna inte är tydliga kan vi hamna i fällan. Alla har både rätt och fel, kan man säga. Skatteförvaltningarna är ibland för aggressiva även de, men har uppenbarligen företagen varit väldigt aggressiva. Detta får vi nog se som fakta innan vi tar ett steg vidare. Vi ska inte låta oss fångas i det argumentet. Den sista frågan handlade om riskerna med vinstförflyttning. Det var en bra fråga. Det finns risker som står i konflikt med varandra. Å ena sidan kanske vissa källstater som gärna tar pengarna förlorar beskattningsrätten. Det påverkar intäkterna i ett land som till exempel. Det är en risk. En annan risk finns kopplad till att hålla fast vid att man vill ha rättigheten att beskatta. Då kanske det leder till dubbelbeskattning i slutändan för att ett land agerar unilateralt. Det som har beskrivits av när det gäller att ifrågasätta Amsterdamprincipen – vilket inte är vad vi gör, sagt i marginalen – eller ändra reglerna, att det skulle kunna äventyra var man lägger sin verksamhet och äventyra tillverkning eller verksamhet i , är inte det som vi talar om. Vi talar om hundratals miljarder från verksamhet som ser ut att komma från immateriella tillgångar på . Det är det vi vill angripa. Några företrädare för en av de största koncernerna i världen sade något mycket intressant till mig. De förklarade för mig vad som är bäst. Jag gjorde exakt samma presentation för dem som jag har gjort här . Jag försöker säga samma sak vem jag än talar till. När det gäller immateriella tillgångar får det väl läggas till i , fick jag höra – det är vad som måste göras, det var man skyldig aktieinnehavarna. Men det är rent nonsens. Det finns inget skäl att ha SKATTEUTSKOTTETS SEMINARIUM OM OECD:S HANDLINGSPLAN MOT SKATTEBASERODERING OCH VINSTFÖRFLYTTNING 2013/14:RFR15 detta i om det utvecklas i ett annat land. Det är det vi måste hålla i åtanke när det gäller helhetsbilden av detta. Vi är väldigt försiktiga när vi skrider till verket, även om vi agerar snabbt. Men vi måste ta itu med situationen. Ett skalbolag kan ha 850 000 bolag som finns med i gruppen, och en advokat eller en jurist kan hantera 1 000 företag. Det är fråga om stora vinster. Det handlar om ägande till immateriella tillgångar och intäkter från immateriella rättigheter. Var det för detta Amsterdamprincipen utarbetades ? Svaret är nej. Amsterdamprincipen utarbetades för att avspegla det som oberoende företag gjorde och skulle göra. Det måste vi hålla i åtanke om vi inte vill falla i fällan med juridiska spörsmål som inte leder till någon klarhet utan bara gör olika länder missnöjda, leder till tvister och undergräver samsynen. När det gäller riskerna måste vi som jag ser det verkligen ta hänsyn till vad som sker om vi inte agerar. Är inte det den värsta situationen? Det är vad vi har kommit fram till i vår analys. Därför måste vi agera . : Jag tror att det relevanta perspektivet när det gäller BEPS och allt annat arbete som pågår beträffande skatteavtal, informationsutbyte och olika sätt att komma åt frågor som är relaterade till dubbelbeskattning och icke-beskattning är att det handlar om att få på plats en mer heltäckande internationell legal struktur som skapar stabilitet och bra spelregler. Det gynnar alla stater och företag. Det handlar inte bara om och den industrialiserade världen, utan det gäller också låginkomstländerna. Alla tjänar på att det är tydliga och transparenta spelregler och att man kan undvika olika typer av tricksande och skatteundandragande. Det tror jag är det viktiga perspektivet. Det leder till ökad handel och ökad tillväxt och ger ökade resurser för alla. Utvecklingsländerna har specifika problem. Vi är i bortskämda med ett skatteverk som är en av populäraste myndigheter. Vi har en effektiv skatteuppbörd i . Den är tydlig och genomskinlig och har en hög legitimitet. Så är det inte i andra länder. Där finns det stora problem när det gäller skatteuppbörden och olika typer av skatteförfaranden. Det är klart att sättet för de länderna att öka sina skatteintäkter mycket handlar om att bli bättre när det gäller skatteuppbörd. Här pågår ett internationellt arbete. är involverat i det, bland annat i . är involverat; de här frågorna diskuteras i och i för skatter och utveckling. De diskuteras också i , där är representerat . Det är viktiga frågor och de ligger lite grann vid sidan av frågan om BEPS, men jag tror att de är minst lika viktiga för låginkomstländerna när det gäller att öka sina intäkter. (FP): Herr ordförande! Föreställ er en vägkorsning. Från ena hållet kommer en liten personbil. Från andra hållet kommer i hög fart en cementtung lastbil. Vem får rätt? Det finns två möjligheter. Det ena är att störst går först. Det andra är att det finns bestämda regler så att man kan förutse vad som kommer att hända. Det anknyter lite grann till det fina uttrycket 2013/14:RFR15 SKATTEUTSKOTTETS SEMINARIUM OM OECD:S HANDLINGSPLAN MOT SKATTEBASERODERING OCH VINSTFÖRFLYTTNING legal structure, eller som sade, tvistlösningsmekanism. Det är ett annat fint ord för detta. Jag vill fråga representant: om man framöver får riktlinjer, hur ska tvisten när två bilar möts i korsningen lösas om det inte finns någon tvistlösningsmekanism i form av en internationell skattedomstol eller något liknande? (MP): Herr ordförande! Tack för mycket intressanta föredragningar! Jag vill rikta en fråga både till och och skulle gärna även vilja få en kommentar av . Vi talar här om det internationella behovet av klara och tydliga regler, särskilt för näringslivet som är verksamt i många olika länder. Det verkar uppenbart att frågan om öppenhet är väldigt viktig. Sedan talar vi om land-till- land-rapportering. Min fråga är: Hur mycket inbegriper denna land-till-land- rapportering möjligheten för tredjeländer att få ta del av den informationen och den möjligheten? var inne på frågan om de mindre ländernas möjligheter att få denna information och använda den. Om vi vill ge näringslivet de regler som de efterlyser och minimera möjligheten till skatteplanering tror jag att tredjeländernas möjlighet att få tillgång till information är mycket viktig.