rfr · H20WRFR1 · 2014-12-18 00:00:00 — Målstrukturen innebär att arbetet ska utgå från ett generationsmål, ett miljökvalitetsmål och etappmål. Generationsmålet anger inriktningen för den samhällsomställning som behöver ske inom en generation för att nå miljökvalitetsmålen. Miljökvalitetsmålen anger det tillstånd i den svenska miljön som arbetet ska leda till. Etappmål anger steg på vägen till miljökvalitetsmålen och generationsmålet. Syftet är att ge en struktur för arbete nationellt och internationellt samt en systematisk uppföljning av miljöpolitiken.12 Miljökvalitetsmålet Ingen övergödning innebär att ”halterna av gödande ämnen i mark och vatten inte har någon negativ inverkan på människors hälsa, förutsättningarna för biologisk mångfald eller möjligheterna till allsidig användning av mark och vatten”.13 Målets preciseringar innebär bl.a. att sjöar, vattendrag, kustvatten och grundvatten ska uppnå en god status för näringsämnen samt att havets miljöstatus med avseende på övergödning ska vara minst god.14 Målet har ett nära samband med flera andra miljömål. Graden av övergödning påverkas av utvecklingen inom klimatområdet i stort genom bl.a. luftburna utsläpp och insatser som görs för odlingslandskapet. Förekomsten av övergödning inverkar i sin tur på uppfyllandet av de miljökvalitetsmål som rör biologisk mångfald i hav, sjöar och vattendrag. För flera av dessa miljömål används utvecklingen av näringsläckage från kväve och 2013/14:MJU28. Se också prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183. 2009/10:155, bet. 2009/10:MJU25, s. 31; rskr. 2009/10:377. 14Ds 2012:23, s. 49. 2 MÅL OCH MYNDIGHETER 2014/15:RFR1 fosfor som indikatorer på utvecklingen.15 Det finns dessutom ett samband mellan övergödning och samhällsekonomiska faktorer såsom turism, badvatten, och livskvalitet i mer allmän bemärkelse. EU:s ramdirektiv för vatten EU:s ramdirektiv för vatten införlivades av 2004 och är utgångspunkt för det nationella åtgärdsarbetet. Vattendirektivet anger miniminivå för kvalitet och tillgång på vatten. Dess syfte är att samordna EU-medlemsstaternas resurser för att åtgärda brister i vattenmiljön. Direktivet anger som mål att alla vatten inom EU ska uppnå kriterierna för god kemisk och ekologisk status. Vidare anges att vattnets status inte får försämras.16 En stor del av fokus i har varit på miljötillstånd och dess omfattande övergödningsproblem. och övriga inom (Helcom) antog 2007 strategin BSAP för att tillsammans arbeta för att återställa ekologiska status. Ett av strategins mål är att havet 2021 ska vara opåverkat av övergödning.17 BSAP har formulerat dels mål för total utsläppsminskning i var och en av de sju havsbassängerna, dels mål för avrinningsområden som anger varje lands minskning till respektive bassäng.18 Trots att senare års arbete på området har gett resultat i form av minskade utsläpp av växtnäringsämnen beräknas nuvarande minskningstakt och planerade styrmedel inte vara tillräckliga för att nå miljökvalitetsmålet till 2020.19 Aktuella beräkningar av situationen i visar att det bara är delar av och delar av kust som uppnår god ekologisk status.20 Trots att utsläppen från reningsverk och avlopp har minskat, innebär en intensifierad jordbruksproduktion i öst- och centraleuropeiska länder att utsläppen framgent riskerar att öka.21 Kostnaden för att nå BSAP:s målnivåer till 2021 uppskattas till per år.22 15 Miljökvalitetsmålen Begränsad klimatpåverkan, Ett rikt odlingslandskap, Hav i balans samt levande kust och skärgård, Levande sjöar och vattendrag, och Ett rikt växt- och djurliv. Se Miljömålsportalens webbplats för aktuella preciseringar och indikatorer: . 16 och rådets direktiv /60/EG; förordning (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön. 17”Baltic Sea Action Plan”, artikel på Helcoms webbplats. 18Elofsson (2010). 19Naturvårdsverket (2013a), s. 99–100; prop. 2013/14:1 utg.omr. 20 s. 39. 20Helcom (2013a). 21Wulff (2012), s. 5–6. 22Wulff m.fl. (2014). 2014/15:RFR1 2 MÅL OCH MYNDIGHETER innebär förväntade klimatförändringar att beräkningar av framtida åtgärdsbehov och kostnader är förenade med stora osäkerheter.23 2.2 och regeringen har framhållit behovet av åtgärder mot övergödning Miljö- och jordbruksutskottet har anfört att det behövs kraftfulla insatser för att återskapa hållbara ekosystem i havsmiljön.24 Utskottet uttryckte att åtgärder krävs inom samtliga berörda sektorer för att nå mål och åtaganden om att motverka övergödningen. Utskottet har också betonat att kostnadseffektivitet bör vara utgångspunkten vid valet och utformningen av åtgärder.25 gjorde miljö- och jordbruksutskottet en uppföljning av statliga insatser inom havsmiljöområdet. Uppföljningen tog upp flera utmaningar i arbetet mot övergödning, såsom att olika myndigheters insatser på området styrdes av olika mål och att det saknades ett organ med helhetsansvar (uppföljningen föregick bildandet av HaV 2011). Därtill betonades att havsmiljöarbetet behöver vara uthålligt och att åtgärderna är anpassade efter lokala förhållanden och förutsättningar.26 Utskottet har senare i samband med årliga uppföljningar av regeringens resultatredovisning i budgetpropositionen pekat på vikten av att utskottet i sin uppföljningsverksamhet kan följa regeringens redovisning av resultaten av statliga satsningar på området.27 Utskottet har bl.a. genom årliga uppföljningar av regeringens resultatredovisning i budgetpropositionen följt regeringens fortsatta inriktning av insatserna. anförde miljö- och jordbruksutskottet att miljötillståndet i omkringliggande hav fortsätter att vara bekymmersamt och att mycket återstår att göra. Utskottet noterade att insatser vidtas på internationell nivå och betonade vikten av att är pådrivande. Man efterfrågade från regeringen en tydligare motivering till hur senare års förändringar i havsmiljöanslaget bedöms påverka resultaten.28 23Helcom (2013b). (2014) visar att beräknade kostnader kan bli såväl avsevärt högre som markant lägre beroende på teknikutveckling och effekter av klimatförändringar. 24Till exempel bet. 2009/10:MJU25 och bet. 2013/14:MJU8. 2010/11:MJU5, s. 17 och s. 21. 26Rapport 2008/09:RFR3 och bet. 2008/09:MJU1. Därtill genomförde utskottet en uppföljning av biologisk mångfald i rinnande vatten. Uppföljningen berörde främst frågor om vattenkraft, vattenreglering och dammar, liksom insatser för restaurering av vattendrag. Rapport 2011/12:RFR1, se särskilt kap. 6.1. 2010/11:MJU1, s. 76 och bet. 2012/13:MJU1, s. 83. 2013/14:MJU1 och bet. 2013/14:MJU8. 2 MÅL OCH MYNDIGHETER 2014/15:RFR1 Regeringen har betonat vikten av ytterligare åtgärder inom de sektorer som orsakar övergödning. I förarbetena till den nuvarande miljömålsstrukturen underströk regeringen behovet av ett samordnat genomförande av program inom ramen för vattendirektivet och Helcoms handlingsplan för Östersjön.29 Regeringen har pekat ut olika insatser för att nå mål och åtaganden. I skrivelsen Åtgärder för levande hav omnämns ett antal styrmedel och åtgärder för minskade utsläpp från reningsverk, jordbrukssektorn, industrin och skogsbruket.30 Regeringen har därefter återkommande omnämnt bl.a. Landsbygdsprogrammet 2007–2013, vattenmyndigheternas åtgärdsprogram och lokala vattenvårdsprojekt (LOVA).31 I budgetpropositionen föreslog regeringen en permanent förstärkning av LOVA, åtgärder inom det kommande landsbygdsprogrammet 2014–2020 och nya styrmedel inom enskilda avlopp som viktiga insatser för att nå miljökvalitetsmålet. Regeringen noterar också att ett införande av kvävereningskvoter och handel med kvävereningscertifikat för havsbassänger – – skulle kunna bidra till att nå miljökvalitetsmålet.32 Inom området pågår flera utredningar och reformer. Statskontoret presenterade på regeringens uppdrag en utvärdering av de 25 myndigheter som har ansvar inom miljömålssystemet. Statskontoret konstaterar i rapporten att nuvarande styrning inte är tillräckligt verksamhetsanpassad och att miljöpolitikens visionära mål inte ger myndigheterna tillräckligt stöd. Av utvärderingen framgår vidare att myndigheternas uppdrag och återrapportering inte följs åt, och att kunskapen är begränsad om myndigheternas bidrag till att nå miljökvalitetsmålen. Statskontoret bedömde att styrningen behöver utvecklas och regeringen i högre grad bör efterfråga samhällsekonomiska analyser. Däremot bör inte myndigheternas ansvar och roller förändras.33 har sett över reglerna för vattenverksamheten och lämnade sitt slutbetänkande till regeringen . I utredningen behandlades bl.a. frågan om markavvattning. Utredaren föreslog att regeringen skulle tillsätta en utredning med uppdrag att göra en generell översyn av den befintliga lagstiftningen som berör frågor om avledning av vatten och klargöra ansvarsförhållandena.34 Miljömålsberedningen har haft regeringens uppdrag att föreslå en strategi för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik med ett helhetsperspektiv på havs- och sötvattenpolitik, bl.a. med avseende på övergödning.35 konstaterade i ett betänkande att en hållbar markanvändning är en förutsättning för att ska kunna nå de vattenpolitiska 2009/10:155, s. 145. 2009/10:213, s. 34–49. Se även prop. 2008/09:170, s. 134–148. 31Till exempel i prop. 2010/11:1 utg.omr. 20, s. 22 och prop. 2013/14:141, s. 142. 2013/14:1 utg.omr. 20, s. 39–40 och 91. 33Statskontoret (2014) 2014/15:RFR1 2 MÅL OCH MYNDIGHETER Fokus för vattenmiljöarbetet bör ligga på genomförande och uppföljning av åtgärder. I strategin fokuseras på hur vattenresurserna kan förvaltas för framtiden, och det framförs att ytterligare åtgärder är nödvändiga för att uppnå en hållbar näringsbelastning. Miljömålsberedningen föreslår etappmål om god status för vattenförekomster. Man lyfter även fram förstärkt samordning av arbetet med åtgärdsprogram inom havs- och vattenmiljöområdet som en särskilt angelägen fråga. Det konstateras att de miljökvalitetsmål som rör vatten är mycket utmanande och att de förslag som lämnas i betänkandet ska ses som steg på vägen mot en sammanhållen och hållbar vattenpolitik.36 Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att se över myndighetsstrukturen på miljöområdet i syfte att underlätta regeringens styrning och utveckla förvaltningen. Uppdraget ska slutredovisas till () senast den 31 mars 2015.37 Insatser för havsmiljö och åtgärder mot övergödning genomförs på flera nivåer. För det första finns sektorsvisa myndigheter som HaV, , , m.fl.. Dessa har ansvar inom sitt respektive område. För det andra verkar kommuner och länsstyrelser inom sina respektive administrativa gränser. För det tredje finns vattenmyndigheter och vattenråd som på olika skalnivåer förutsätts arbeta efter vattnets avrinningsområden. HaV är förvaltningsmyndighet för miljöfrågor om sjöar, vattendrag och hav. HaV ansvarar för att samordna uppföljning och utvärdering av de tre miljökvalitetsmål som berör övergödning: Ingen övergödning, Le- vande sjöar och vattendrag och Hav i balans samt levande kust och skärgård. Myndigheten ska vara pådrivande och samlande på området. I uppgifterna ingår central tillsynsvägledning, samverkan med länsstyrelserna och att samordna vattenmyndigheternas arbete. HaV ansvarar för uppföljning och utvärdering av vissa statliga stöd till bl.a. lokala vattenvårdsprojekt, kalkning av sjöar och vattendrag och fiskevård.38 Myndighetens uppgifter låg tidigare på . HaV har av regeringen tilldelats ett antal särskilda uppdrag inom området övergödning. I regleringsbrevet fick myndigheten i uppdrag att bedöma omställningstakten för enskilda avlopp i de fall där längre gående 38Förordningen (2011:619) med instruktion för Havs- och vattenmyndigheten. 2 MÅL OCH MYNDIGHETER 2014/15:RFR1 rening än slamavskiljning saknas, och föreslå hur omställningen kan främjas (se vidare kapitel 3.3).39 Flera statliga myndigheter har uppgifter som direkt eller indirekt anknyter till åtgärder mot minskad övergödning, bl.a. genom åtaganden i vattenmyndigheternas åtgärdsprogram. gör en samlad redovisning av samtliga myndigheters uppföljningar och prognoser av utvecklingen i förhållande till miljökvalitetsmålen samt en analys av möjligheterna att nå målen. ska samverka med HaV i frågor med betydelse för havs- och vattenmiljön, och i vissa jordbruksrelaterade avseenden hjälpa och samverka med Jordbruksverket.40 är förvaltningsmyndighet inom jordbruks- och fiskeområdet och därtill anknuten landsbygdsutveckling. Myndigheten förvaltar det svenska landsbygdsprogrammet och ska samverka med HaV och länsstyrelserna i frågor med betydelse för havs- och vattenmiljön.41 I regleringsbrevet fick tillsammans med HaV, och i uppdrag att föreslå ett program för uppföljning och utvärdering av den gemensamma jordbrukspolitikens miljöeffekter för perioden –2019. I uppdraget ingår att formulera analyser på EU-nivå och nationell nivå, som bl.a. ska beakta kostnadseffektivitet och bidra till uppfyllandet av nationella miljökvalitetsmål.42 Till de ovannämnda myndigheterna kan läggas bl.a. , , geologiska undersökning, () och , som inom sina respektive områden har uppgifter inom området. 39Regleringsbrev för Havs- och vattenmyndigheten . 40Förordningen (2012:989) med instruktion för . 41Förordningen (2009:1464) med instruktion för . 42Regleringsbrev för 2014. 2014/15:RFR1 2 MÅL OCH MYNDIGHETER kan delas in i ca 120 huvudavrinningsområden och mer än 37 000 delavrinningsområden. De fem vattenmyndigheterna bildades när vattendirektivet infördes och delades in i fem vattendistrikt – , , , och – baserat på vattnets avrinningsområden. För varje vattendistrikt har en länsstyrelse utsetts till vattenmyndighet med ansvar för förvaltningen av kvaliteten på distriktets vattenmiljö. Övriga länsstyrelser ska stödja vattenmyndighetens arbete på regional nivå. Varje vattenmyndighet har en vattendelegation som beslutar om miljökvalitetsnormer, åtgärdsprogram och förvaltningsplaner. Vattenmyndigheterna ska arbeta utifrån vattnets naturliga avrinningsområden i stället för dess administrativa gränser.44 omfattar alla sjöar, vattendrag, kust- och grundvatten.45 Vattenmyndigheternas sexåriga åtgärdsprogram ska vara ett övergripande planeringsinstrument för åtgärder i vattendistriktet.46 Innevarande åtgärdsprogram gäller för perioden –2015 och stipulerar 38 åtgärder som förväntas bli utförda av 15 statliga sektorsmyndigheter, länsstyrelser och samtliga kommuner. Programmet är på en övergripande nationell nivå och säger inget om enskilda avrinningsområden. Vattenmyndigheterna beslutar om vattenförekomsters miljökvalitetsnormer, vilket är ett tidsatt mål för när vattnet ska ha uppnått god status. Generellt gäller målet att alla vattenförekomster ska ha uppnått god status inom samtliga miljöaspekter – övergödning, miljögifter, flöden, m.m. – till 2015. Samtliga vattenförekomster klassificeras med utgångspunkt i hur uppmätta värden förhåller sig till genomsnittet i landet eller ursprungliga nivåer (bakgrundsvärden). Den ekologiska statusen i ytvatten (åar, sjöar och vattendrag) klassificeras efter en skala i fem steg: hög, god, 435 kap. (MB); förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön. 44”Vattendirektivet – utgångspunkt för vattenförvaltningen”, HaV:s webbplats. 45Den minsta enheten för beskrivning och bedömning inom vattenförvaltningen har benämnts vattenförekomst, och är ett homogent vattenområde i form av en sjö eller en sträcka i en å eller en älv. För sjöar gäller en minsta yta , och för vattendrag ska uppströms tillrinningsområde inte understiga . Se (2008). 2009/10:184 Åtgärdsprogram och tillämpningen av miljökvalitetsnormer, s. 50–53. 2 MÅL OCH MYNDIGHETER 2014/15:RFR1 måttlig, otillfredsställande och dålig.47 Åtgärdsprogrammen är bindande för myndigheter och kommuner, som genom och andra lagrum har möjlighet att bl.a. utfärda föreskrifter eller intensifiera tillsynen.48 De 21 länsstyrelserna har uppgifter inom naturvård, miljö- och hälsoskydd samt fiske. De samordnar och ansvarar för det regionala mål- och uppföljningsarbetet och stöder kommunerna i deras miljömålsarbete.49 De skapar fördjupade åtgärdsprogram för varje huvudavrinningsområde. Länsstyrelserna prövar ansökningar och beslutar om ersättning till vissa statliga stöd och bidrag som kan sökas via sektorsmyndigheter. Enligt åtgärdsprogrammet –2015 behöver länsstyrelserna bl.a. upprätta en plan för att prioritera arbetet mot avrinningsområden med vattenförekomster som inte uppnår, eller riskerar att inte uppnå, god miljöstatus.50 Länsstyrelserna driver tillsammans VISS (Vatteninformationsstöd ), en webbaserad kartjänst med information om Sveriges sjöar, vattendrag, kustvatten och grundvatten. I VISS finns information om lokala miljökvalitetsnormer, utpekade områden, underlag för bedömningar, skyddade områden, m.m.51 Kommunerna ansvarar för det lokala miljöarbetet i form av mark- och vattenplanering, översiktsplan, tillsyn och tekniska anläggningar. Ansvaret regleras i bl.a. (MB), (2010:900) och lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. Kommunerna förutsätts samarbeta med länsstyrelserna och lokala aktörer i arbetet med miljökvalitetsmålen. Kommunerna har i olika utsträckning, enskilt eller tillsammans, bildat eller upphandlat tjänster från vattenbolag. Det kan handla om att lägga ut till exempel projektering, va-ekonomi, upphandling och laboratorieanalys på ett bolag.52 Kommunerna förväntas på egen hand och i samverkan med andra myndigheter vidta ett antal åtgärder enligt vattenmyndigheternas åtgärdsprogram 2009–2015, bl.a. utveckla vatten- och avloppsplaner.53 På regional eller lokal nivå har det på många håll bildats civilrättsliga samverkansorgan för diskussion om gemensamma frågor i ett avrinningsområde. 47Havs- och vattenmyndigheten (), 2 kap. 485 kap. 4–6 §§ MB; (2011a). 49Förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion. 50Vattenmyndigheterna (2013), s. 35. 51Vattenmyndigheten (2012), s. 21. 52Se t.ex. Roslagsvatten (2009). 53Vattenmyndigheterna (2013), s. 47. 2014/15:RFR1 2 MÅL OCH MYNDIGHETER Så kallade vattenråd förutsätts samla olika vattenanknutna intressenter inom ett geografiskt område, t.ex. kommuner, lantbrukare, fiskevårdsintressen, båtklubbar, industrier etc. De fungerar som mötesplats för intressenter från det civila samhället, bidrar med kunskap till myndigheter och genomför åtgärder. Vattenråd kan i praktiken omfatta allt från ett helt avrinningsområde till ett mindre område, t.ex. en havsvik. Medan en del vattenråd har funnits är andra råd relativt nybildade. kan organiseras som ideell eller ekonomisk förening, samverkansform eller nätverk.54 övervakar genom bl.a. mätningar vattenkvaliteten i olika områden som tar emot vatten eller utsläpp till vatten.55 I ökande utsträckning fungerar vattenråden som en paraplyorganisation för vattenvårdsförbund m.fl. 54Vattenmyndigheten (2013). 55Till exempel i , se i : . 3 Källor till övergödning, åtgärder och resultat Kapitlet introducerar först några centrala förutsättningar och begrepp för diskussionen av problematiken med övergödning. Därefter refereras en sammanställning av hur olika källor bidrar till utsläpp av kväve och fosfor. Vidare beskrivs översiktligt förhållanden och åtgärder för områdena avlopp, dagvatten, jordbruk, skogsbruk och fritidsbåtar. Sist i kapitlet anges allmänna förutsättningar och utmaningar för att utforma kostnadseffektiva åtgärder. 3.1 Näringsläckage och övergödning Kväve och fosfor är gödande ämnen som förekommer naturligt i mark och vatten. På mark ses näringens bidrag till ökad växtlighet som positiv, men vid höga koncentrationer i vatten orsakar kväve och fosfor övergödning. Det sker genom att fysiologiska, biologiska och kemiska förändringar i vattenmiljön ändrar processer i bottensediment. När nedbrytningen i sedimenten förbrukar mer syre än vad som tillförs genom vattencirkulation uppstår syrebrist. Syrebristen, igenväxning och algblomning inverkar negativt på bl.a. den biologiska mångfalden. För en diskussion om möjliga åtgärder behöver man beakta dessa mekanismer och åtminstone tre ytterligare förutsättningar. För det första skiljer man mellan naturligt och mänskligt (antropogent) näringsläckage. I naturlig omfattning är näringstransport genom vittring och transport av organiskt material från bl.a. vatten, myrar, skog och fjäll en förutsättning för havets funktion. Näringsläckage genom antropogena aktiviteter däremot är i nuvarande omfattning inte önskvärt. Till antropogent orsakade utsläpp i mark och vatten hör jordbruk, industri, skogsbruk, avlopp, sjöfart och dagvatten. Därtill sker ett luftburet nedfall genom bl.a. vägtrafiken, industrin och gödsling inom jordbruket.56 För det andra skiljer man mellan punktkällor och diffusa källor, där de förra går att mäta direkt vid källan medan de senare kan vara svåra att urskilja och uppskatta. Utsläpp från reningsverk, industri och båtar är exempel på punktkällor, medan t.ex. jordbruk och skogsbruk räknas till diffusa utsläppskällor. Effekter av åtgärder mot diffusa källor kan vara svåra att isolera från omgivande och samverkande faktorer, t.ex. hur en förändring i nederbörd på påverkar en grödas näringsupptag och läckage till omgivande vattendrag. Miljöpåverkan från diffusa utsläpp behöver ofta baseras på uppskattningar genom modelleringar. En tredje viktig faktor för diskussioner om åtgärder är skillnaden mellan brutto- och nettoutsläpp. Brutto åsyftar utsläpp vid källan t.ex. vid en åker, 56 Se (2012b), s. 47. 2014/15:RFR1 3 KÄLLOR TILL ÖVERGÖDNING, ÅTGÄRDER OCH RESULTAT medan netto är hur mycket som slutligen når havet efter att en del har tagits upp av mark eller vatten längs vägen. Upptaget (eg. kvarhållandet) kallas retention. Kunskap om nettoutsläpp är viktigt för att beräkna kostnadseffektivitet av olika åtgärder. Diffusa utsläppskällor som jordbruk är särskilt svåra eftersom retention och läckage beror av en rad faktorer. Graden av retention i sötvatten beror på tillrinningsområdets egenskaper och styrkan i flödets vattenrörelser. På land beror nettoutsläppets storlek på att retentionen varierar med t.ex. årstid, jordart, gröda, markens lutning och halten av markfosfor. Exempel på skillnader inom är att näringstransporten från land är betydligt högre i än i , medan effekten i form av övergödning är tydligare i inre skärgård än längs Skånes kuststräckor.57 3.2 Vattenburna utsläpp av kväve och fosfor till haven samlade vattenburna tillförsel av kväve och fosfor till omkringliggande hav har minskat för Egentliga , och . Utsläppsnivåerna är emellertid fortfarande högre än de målnivåer som har åtagit sig att uppnå internationellt.58 Inom ramen för miljömålsarbetet görs uppföljningar av den vattenburna tillförseln av kväve och fosfor baserat på rapporteringen till Helcom och Ospar. HaV ansvarar för bedömning och uppföljning och baserar denna på underlag från Svenska Miljöemissionsdata. transporterades runt 80 000–kväve och runt 2 500–fosfor till kusterna via vattendrag. Variationen mellan åren beror enligt HaV främst på skillnaden i vattenföring. Överlag var den vattenburna belastningen lägre än normalt , vilket beror på mindre nederbörd och lägre vattenföring än normalt. Enligt miljömålsuppföljning har kväve- och fosforbelastningen till minskat , både från och totalt sett. Utsläppsnivåerna varierar mellan olika havsbassänger. Störst är näringsläckaget av kväve till , särskilt , följt av Egentliga . I norra är näringsläckage från skogsmark stora på grund av omfattande arealer. Den betydande delen av skogens utsläpp sker naturligt, dvs. utan påverkan från mänskliga aktiviteter. Utsläpp från jordbruk som följd av mänskliga aktiviteter dominerar längre söderut. Belastning från diffusa källor (särskilt jordbruk) är större än belastningen från punktkällor (avlopp, reningsverk och industri). Svenska Miljöemissionsdata har tagit fram tidsserier av kväve- och fosforbelastning på vatten och hav för åren 1995, 2000, 2005 och 2009 som underlag för uppföljningen av miljökvalitetsmålet Ingen övergödning. De senast tillgängliga uppgifterna från Svenska Miljöemissionsdata avser 2009. minskade de svenska vattenburna utsläppen av kväve totalt och med i vatten söder om .