rfr · H20WRFR1 · 2014-12-18 00:00:00 — En försvårande omständighet som flera nämner är att mycket av engagemanget sker på närmast ideell basis. tycker att vattenrådet skulle kunna genomföra åtgärder, men bland medlemmarna är det inte tydligt vad vattenrådet kan göra. Det har inte varit aktuellt att söka bidrag eftersom man saknar mekanismer för att hitta en ekonomisk motprestation, en omständighet som hänger ihop med att kommunerna har en ganska tillbakadragen roll. En av kommunerna menar också att det 183 Gullmarns vattenråd (2013). 5 LOKALT ÅTGÄRDSARBETE I TRE AVRINNINGSOMRÅDEN för den är mer naturligt att vända sig direkt till lantbrukarna än att gå via rådet. Flera kommuner lyfter också upp att varje kommun jobbar med sina respektive frågor och tidsplaner för vattenåtgärder. Därtill uppger man att det finns en gammal konflikt mellan och lantbrukarna som fortfarande uppfattas vara ett hinder för relationen. Flera intervjuade menar att det finns en risk att vattenrådet i praktiken upplöses om inget händer. Många i vattenråden tycker att småskaligheten är bra och att aktörer som annars inte möts kan ses för att utifrån olika sektorers perspektiv diskutera gemensamma frågor. Någon påpekar att man borde utnyttja detta och initiera flera åtgärder för att främja lokal acceptans. Ett flertal intervjuade ställer frågan om vad ett vattenråd utan åtgärder leder till i längden. Bland vissa lantbrukare i två vattenråd finns en bild av att vattenrådet riskerar att bli en diskussionsklubb för naturvårdsintressen. Även om det finns en positiv grundinställning bland aktiva lantbrukare menar några intervjuade att de först och främst bevakar jordbrukets intressen. Engagemanget uppfattas även vara personberoende på länsstyrelser och kommuner. Lokala aktörer i Nybroån och Himmerfjärden menar att roll skulle behöva öka och få mer kontinuitet. Flera intervjuade kommuner menar att det faktum att kommunerna agerar helt olika försvårar ett gemensamt synsätt i vattenrådet. Kommunens syn på sin egen roll och andra aktörers förväntningar på den överensstämmer . Aktörer i råden har varierande syn på för- och nackdelar med politisk representation i vattenrådet. Sammanfattningsvis kan noteras att frågan om vilka behov vattenråden kan fylla i det lokala åtgärdsarbetet inte är okomplicerad. Utfallet beror till stor del på kommunernas vilja att ingå gemensamma arrangemang. Råden uppfattas som allt från mötesplatser för vattenintressenter till aktörer i åtgärdsarbetet. Det kan vara med eller utan kommuner som driver på och under ledning av tjänstemän eller politiker. Några utmaningar som nämnts ovan är oklara uppdrag, ägarskap och att vattenråden inte har egna medel.184 Kommuner och lantbrukare – en komplicerad relation Lantbrukare upplever sig själva ha tillräcklig kompetens, kunskap och utrustning för att förstå hur miljöåtgärder påverkar den egna produktionen och ekonomin. I processen kring t.ex. våtmarker anlitas ofta konsulter för att ta fram underlag och utföra arbetet. Den bilden delas överlag av länsstyrelserna. Processer kring bidrag och stöd upplevs av intervjuade lokala aktörer fungera överlag väl. Vad som får vissa att engagera sig mer, mindre eller inte alls beror i stället på andra faktorer. Avgörande uppgavs vara miljöintresse i sig, ekonomi, tid och allmän acceptans för åtgärdernas utformning. I fråga om villkor och hinder för att genomföra miljöåtgärder inom landsbygdsprogrammet nämnde de intervjuade lantbrukarna bl.a. långa åtagandeperioder och att man inte vill avstå från odlingsbar mark. Dessa skäl har identifierats även i 184 En liknande övergripande iakttagelse gjordes i en studie av LRF 2012. 5 LOKALT ÅTGÄRDSARBETE I TRE AVRINNINGSOMRÅDEN 2014/15:RFR1 tidigare studier av landsbygdsprogrammet.185 Ersättningarnas storlek framställdes av vissa som viktig men inte avgörande för engagemanget i stort. Relationen mellan lantbrukarna och myndigheterna är långvarig och upplevs på sina håll som komplex. En grundläggande orsak är att lantbrukarna länge har känt sig skuldbelagda för övergödningsproblematiken, vilket på sina håll har försämrat förutsättningarna för dialog med kommuner och myndigheter. I fråga om intresse för att engagera sig indikerar fallstudierna att i de fall aktörsgemensamma åtgärder inte blir av beror det ofta på att det saknas någon som har kraft att driva på samtal och problematisera gemensamma utmaningar. Det är alltså inte stödens utformning eller upplevda oöverkomliga intressemotsättningar som hindrar samverkan och ömsesidiga åtaganden. I vattenråd eller kommuner som arbetat upp personliga relationer till lantbrukare förefaller många av de förmodade konflikterna hanteras och lösas. Lantbrukarna efterlyser ett ömsesidigt åtagande från kommunen. Till exempel förväntar de sig att kommunen åtgärdar utsläpp från dagvattenbrunnar eller enskilda avlopp i anslutning till de vattendrag där lantbrukaren genomför miljöåtgärder. I intervjuerna med lantbrukare, kommuner och länsstyrelser pekade aktörerna ut ett antal metoder som med framgång har prövats för att väcka intresse och upprätta en god relation. Ett första steg är att konkretisera problemen. Det handlar med andra ord om att prata om skäl till vattenvård, men inte hänvisa till krav eller visa diagram över kvävenivåer i haven. Det handlar också om att prata om vad åtgärder mot övergödning kan göra för nytta för den biologiska mångfalden, fisket och jordbruket. Genom att visa på konkreta förhållanden och specifika resultat av åtgärder, t.ex. vandringar i vattendrag, kan intresserade lantbrukare se hur vattenkvaliteten förändras till följd av näringsläckage. Strukturkalkning är ett exempel på en åtgärd som kan utveckla relationen mellan kommunen och lantbrukarna eftersom den både ger miljönytta och bidrar till lönsamhet i jordbruket. 185 Se (2013c). 6 Gruppens slutsatser och bedömningar Miljö- och jordbruksutskottet har följt upp hur statliga stöd för åtgärder mot övergödning används på lokal nivå. Utgångspunkten är beslut om miljökvalitetsmålet Ingen övergödning. Målet är att halterna av gödande ämnen i mark och vatten inte ska inverka negativt på människors hälsa, den biologiska mångfalden eller möjligheterna till en allsidig vattenanvändning. Miljö- och jordbruksutskottet har framhållit att det behövs kraftfulla insatser för att återskapa hållbara ekosystem i havsmiljön.186 Ut- skottet följde 2008 upp statens insatser för havsmiljön och konstaterade då en rad problem på området.187 Regeringen bedömde 2013 att med nuvarande och planerade åtgärder inte kommer att uppnå det svenska miljökvalitetsmålet till 2020.188 har efter förslag från regeringen beslutat om ytterligare medel för att öka åtgärdstakten, bl.a. inom landsbygdsprogrammet och genom stöd till lokala vattenvårdsprojekt (LOVA). Miljö- och jordbruksutskottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp har inriktat uppföljningen mot en kartläggning av ett urval av sektorer och statliga stöd på området samt fallstudier av lokalt åtgärdsarbete i tre avrinningsområden. Här presenterar gruppen sina slutsatser och bedömningar utifrån iakttagelser i tidigare kapitel. Insatser mot övergödning pågår och återstår har bruttoutsläpp av kväve och fosfor till omgivande havsbassänger minskat. Minskningen har framför allt skett inom jordbruk, kommunala reningsverk och industri. Näringsläckage från jordbruket svarar fortfarande för en övervägande del av de utsläpp som orsakas av människan. Inom har många insatser för att minska övergödningen genomförts, vidtagits eller planerats. Viktiga styrmedel är bl.a. skatter, andra regleringar och olika ekonomiska stöd för att driva på åtgärder och forskning. De direkta kostnaderna för att nå internationella utsläppsmål för till 2021 har av forskare beräknats till . I miljö- och jordbruksutskottets uppföljning 2008 av statens insatser inom havsmiljöområdet framkom att det fanns en frustration över bristen på finansiering för att vidta praktiska åtgärder. Sedan uppföljningen genomfördes har bl.a. vattenmyndigheternas åtgärdsprogram och nya satsningar på lokala åtgärder tillkommit. Tillförda medel riktas särskilt mot insatser för avlopp och reningsverk, jordbruk, båtar samt vatten och hav. Satsningen på LOVA har medfinansierat över 900 projekt med ca , vilket innebär att projektens totala budget har varit minst den dubbla. 186Till exempel bet. 2009/10:MJU25 och bet. 2013/14:MJU8. 187Rapport 2008/09:RFR3. 2013/14:1 utg.omr. 20, s. 39. 6 GRUPPENS SLUTSATSER OCH BEDÖMNINGAR 2014/15:RFR1 det svenska landsbygdsprogrammet har enskilda lantbrukare genomfört och fått ersättning för olika miljöåtgärder inom jordbruket. Särskilda havsmiljömedel, EU-fonder m.m. har medfinansierat en mångfald av åtgärdsprojekt lokalt och regionalt. Gruppen välkomnar att det på bred front sker satsningar för att minska övergödningen. Åtgärder som behandlar såväl orsaker som symtom är angelägna. Det är viktigt att de aktörer som bidrar till utsläpp mobiliseras och involveras i konkret åtgärdsarbete. Gruppen noterar, liksom utskottet gjorde i sin uppföljning 2008, att det trots pågående åtgärder återstår mycket arbete för att nå nationella mål och internationella åtaganden för havsmiljön. Kunskapen om effekter och behov behöver utvecklas Ett effektivt åtgärdsarbete innebär att insatser görs där behoven är störst och där bäst resultat kan uppnås till lägsta kostnad. För rätt åtgärd på rätt plats krävs att arbetet utgår från en helhetssyn där behov identifieras, vägs mot varandra och prioriteras. Åtgärder som vidtas i ett område med vissa markförhållanden kan vara mer eller mindre effektiva på en plats med skiftande geografiska förutsättningar. För många åtgärder kan det också vara svårt att på enkel väg och kort sikt bedöma miljöeffekterna. En närliggande utmaning är att många åtgärder mot övergödning bygger på frivillighet från aktörer som själva bidrar till utsläpp av näringsämnen. Det medför att projekt blir av om och när t.ex. markägare är beredda att genomföra dem, vilket inte behöver vara inom de sektorer eller geografiska områden som har störst behov. Uppföljningen visar att det finns en fortsatt utvecklingspotential. Fallstudierna visade att kommuner kan sakna strategiska överväganden och samlade behovsanalyser inför beslut om åtgärder. Det finns en risk att man utgår från vad man kan söka bidrag för i stället för en helhetssyn på vattenvårdsarbetet. Även bland intervjuade lantbrukare påtalades att ekonomiska ersättningar ibland styr deltagandet mer än en helhetssyn på betydelsen av miljöåtgärder. Det har därtill framkommit att det finns områden med berörda aktörer som inte deltar alls i åtgärdsarbetet. Utformningen av verkningsfulla långsiktiga åtgärder kompliceras därtill om medlen behöver redovisas på relativt kort sikt. Det kan innebära hinder för ett bibehållet engagemang och möjligheten att följa upp effekter. Det är därför viktigt att finansieringen vid behov kan tillåtas ha ett långt tidsperspektiv. Gruppen vill understryka vikten av att åtgärdsarbetet mot övergödning präglas av en helhetssyn. Typ av insatser och omfattning bör så långt som möjligt utgå från den lokala miljöns förutsättningar och förväntade effekter på övergödningen i haven. Ekonomiska stöd och bidrag bör vara kostnadseffektiva. Gruppen noterar att åtgärder som bygger på frivillighet skapar engagemang men också kan innebära att åtgärder inte vidtas där de behövs mest. I utformningen av statens samlade styrmedel behöver balansen mellan frivilliga åtgärder, storleken på ekonomiska subventioner och tvingande krav kontinu- 2014/15:RFR1 6 GRUPPENS SLUTSATSER OCH BEDÖMNINGAR erligt följas upp och kunna omprövas för att hitta kostnadseffektiva lösningar. Gruppen menar att kunskapen om effekter och behov behöver utvecklas. Lokala aktörers delaktighet varierar I uppföljningens fallstudier av tre avrinningsområden har det framkommit att konkreta åtgärder vidtas av många aktörer inom olika sektorer och med varierande finansiella lösningar. Aktörerna har olika drivkrafter, intressen och ekonomiska möjligheter att delta i åtgärdsarbetet. Kunskap om utbudet av åtgärder, miljöintresse och acceptans för stödens syfte och utformning är avgörande för graden av engagemang. En del åtgärder, både inom va-området och jordbruket, vidtas av kommuner med egna medel för att lösa akuta övergödningsproblem. Det finns därtill exempel på hur lokala aktörer har gått ihop för att lösa gemensamma problem, t.ex. på båtområdet. I flera län påpekar dock kommuner och vattenråd en svårighet i att kommuner på va-sidan har valt varierande tekniska lösningar, och att den övergripande vattenplaneringen skulle vinna på att koordineras mer. Olika synsätt minskar möjligheter för synergier och hantering av problem i gemensamma vatten. Lantbrukare är en heterogen grupp där de som har intresse och ekonomiskt utrymme uppges vidta en del eller många miljöåtgärder. finns också en grupp lantbrukare som inte deltar alls i åtgärdsarbetet. Uppföljningen visar att lantbrukares motiv för att engagera sig varierar. Av uppföljningen indikeras att ersättningarnas storlek har betydelse, men lika viktiga är systemens tydlighet och förutsägbarhet. Avgörande faktorer är därtill förtroende och intresse. För att få med lantbrukare behöver det synliggöras hur enskilda åtgärder påverkar markernas näringsläckage, eller hur lokala vattendrag konkret förbättras av genomförda åtgärder. Uppföljningen visar på flera framgångsrika metoder för att stimulera lantbrukares medverkan: Det finns goda erfarenheter av att kommuner och lantbrukare strukturkalkar tillsammans. Vattenråden har på vissa håll visat sig vara en konstruktiv arena för dialog mellan lantbrukare, kommuner och andra intressen. Insatser inom Greppa näringen är på många håll etablerade och upplevs som framgångsrika. Gruppen ser positivt på att åtgärdsarbetet har mobiliserat ett brett lokalt engagemang som involverar berörda aktörer från olika sektorer. finns en ytterligare potential i samverkan över kommungränserna. Det är också önskvärt att en ännu högre andel lantbrukare blir konkret engagerade i miljöåtgärder mot övergödning. Gruppen menar att myndigheter och intresseorganisationer på regional och nationell nivå har en viktig funktion i detta arbete. Gruppen utgår från att de problem som har uppmärksammats i uppföljningen om markavvattning kommer att ingå i regeringens beredning av betänkande. LOVA-stöd upplevs fungera väl LOVA-stöd uppges spela en viktig roll när det gäller att hantera lokala övergödningsproblem och uppfylla nationella krav eller förväntningar. 6 GRUPPENS SLUTSATSER OCH BEDÖMNINGAR 2014/15:RFR1 LOVA upplevs i stor utsträckning ha stimulerat det lokala åtgärdsarbetet. Projekten är initierade genom kommuners eller andra aktörers frivillighet och möjliggörs av att minst hälften finansieras med egna medel. Ofta finns det en koppling till en ekonomisk drivkraft, t.ex. kommunens ansvar för vattentjänster, kommande krav på båttömningsstationer eller förväntningar på ökade skördar efter strukturkalkning. I många kommuner pågår omfattande aktiviteter på va-sidan. Konkreta va-åtgärder är ofta förenade med höga kostnader, varför LOVA-stödet i de flesta fall har använts till kunskapsinhämtning, vattenplanering och avloppsrådgivning. I uppföljningens fallstudier finns också exempel på omfattande och nytänkande kretsloppsprojekt som har möjliggjorts av LOVA-stöd. Givet stödets breda ansats och mångfalden av projekt är det intressant att beröra frågan om LOVA behövs mest som stimulansbidrag för planering och kunskapsinsamling, eller som åtgärdsmedel för att man har uppvisat ambitioner i vattenplaneringen. Fallstudierna ger här inte något entydigt svar, utan pekar mer på att det varierar från fall till fall. Det kan också noteras att om kunskapsprojekt kombineras med åtminstone en mindre konkret åtgärd anses det kunna bibehålla och stärka berörda aktörers fortsatta intresse och deltagande. En annan aspekt som de lokala aktörerna lyfter fram som grund för engagemang är stödets förutsägbarhet och kontinuitet. Man menar att neddragningen av LOVA 2013 medförde osäkerhet om och ett fokusskifte när det gäller framtida miljöåtgärder. Dessa erfarenheter till trots visade sig antalet LOVA-ansökningar till de tre berörda länsstyrelserna vara eller ha ökat jämfört . Det finns således inget som tyder på att det totala engagemanget har avstannat. Det finns därtill en utbredd positiv acceptans för stödets krav på medfinansiering. Gruppen noterar detta och att konkurrens om tillgängliga medel sannolikt höjer kvaliteten i de projekt som beviljas medel. Inom LOVA har relativt många projekt rört båtområdet. De genomförda insatserna tillsammans med den kommande bestämmelsen om förbud mot tömning av båttoaletter bedöms ha avsedd effekt på den lokala vattenkvaliteten. Gruppen noterar att båtområdet har svarat för en mycket liten andel av näringsläckaget till haven. Det är därför välkommet att nya LOVA-projekt inriktas mot de sektorerna som har störst utsläpp och hög potential för kostnadseffektiva åtgärder. Det är då viktigt med långsiktighet och att formen för återrapportering till myndigheter är ändamålsenlig utifrån projektens möjlighet att nå avsedda resultat. Huvudsakligen positiva erfarenheter av uppnådda resultat Bland kommuner, föreningar och sammanslutningar av lantbrukare finns en tillfredsställelse över att LOVA ger möjlighet att vidta åtgärder för den lokala miljön. Detsamma gäller andra projekt genomförda av länsstyrelser, kommuner eller vattenråd, med medel ur bl.a. BSAP-fonden och Life plus, eller särskilda medel från havsmiljöanslaget. Fallstudierna visar flera exempel på projekt där minskat näringsläckage och externa lokala nyttor har påvisats. 2014/15:RFR1 6 GRUPPENS SLUTSATSER OCH BEDÖMNINGAR Våtmarker och reningsanläggningar upplevs ha potential för att öka det allmänna naturintresset och miljömedvetenheten. Förtroenden och relationer mellan aktörer kan utvecklas när man genomför åtgärder tillsammans. Som nämndes ovan finns särskilt goda erfarenheter av strukturkalkning. Bland stödmottagare inom landsbygdsprogrammets miljöersättningar är bilden inte lika entydigt positiv, bl.a. eftersom man tycker sig ha relativt lite kunskap om vilken skillnad den egna insatsen egentligen gör för miljön. Till skillnad från dem som får stöd från LOVA och vissa andra bidrag har landsbygdsprogrammets stödmottagare inte krav på att beräkna och redovisa åtgärdernas miljöeffekter. LOVA-projekt har gemensamt (båttvättar undantaget) att de ska bidra till minskat näringsläckage. Därutöver kan skillnaderna vara större än likheterna. Ett LOVA-projekt som kostar behöver sannolikt bedömas efter andra kriterier än projekt som omsätter . Projekts omsättning, komplexitet och möjlighet att mäta miljöeffekter skiljer sig i viss utsträckning även mellan sektorer. Svårigheter finns också i de fall det handlar om mindre beprövade metoder, som kanske inte är kostnadseffektiva på kort sikt. Lokala aktörer framhåller det positiva i att LOVA inte är bundet till vissa sektorer eller åtgärder, eftersom det lämnar utrymme både för att testa nytt och för att hitta kombinationer av finansiering. Gruppen vill understryka att trots de utmaningar som är förenade med att följa upp miljöeffekterna bör detta vara ambitionen i alla slags projekt. De åtgärder som vidtas med kända metoder bör vara kostnadseffektiva. Därtill är det önskvärt att LOVA eller liknande bidrag kan stödja utvecklingen av potentiellt lovande åtgärder där kunskapen om effekter är relativt begränsad. Det är i sammanhanget viktigt att goda exempel och erfarenheter får spridning, liksom att mindre goda exempel inte upprepas. Inte entydigt om vattenrådens potential Vattenråden har etablerats för att sammanföra olika intressenter i ett avrinningsområde. Fallstudierna visar att vattenrådens funktion och uppnådda resultat varierar. Det finns exempel på vattenråd som engagerar och bedriver gemensamma åtgärder, men det kan finnas en frustration över bristen på egna medel. Det finns också mer nybildade vattenråd med en mer begränsad roll. Att vattenråd når framgång upplevs ofta bero av enskilda personers drivkrafter och förmåga att skapa dialog. Kommunerna är olika engagerade i vattenråden, och man ser olika på sina uppgifter. Delvis beror detta på hur mycket man tycker att man berörs av det aktuella avrinningsområdet. Om medlemmarna har skilda uppfattningar om rådets syfte blir steget till en gemensam syn och eventuella åtgärder långt. Vattenråden kan vara aktiva på olika nivåer. Frågan om konkreta åtgärder är kopplad till förmåga och uthållighet att driva ett projekt. Relativt stora projekt kan kräva en beständig organisation med förmåga att sköta, följa upp och utvärdera effekter . En lösning som har prövats i aktörs- 6 GRUPPENS SLUTSATSER OCH BEDÖMNINGAR 2014/15:RFR1 överskridande projekt är att en kommun är huvudman. Därigenom upplever man sig få kontinuitet i ägarskap och förvaltning. För vattenråd med lägre ambitioner eller åtgärdsvolymer kan en arbetsmetod vara t.ex. att inventera vattendrag. Om rådet kan enas om slutsatser framstår man, i vattendirektivets anda, som en oberoende röst som sätter vattnets intressen främst. Ett vattenråd kan också användas för att informera om eller förankra enskilda aktörers planerade åtgärder. Även det kräver dock att medlemmarna etablerar en gemensam syn på rådets uppgift. Gruppen anser det värdefullt att lokala intressenter från olika områden kan mötas och engageras inom ramen för lokala åtgärder. Gränsdragning och potentiella synergier mellan vattenråd och vattenvårdsförbund är viktiga frågor. Efterfrågan på ett utvecklat regionalt och nationellt stöd Fallstudierna visar att länsstyrelsernas insatser till övervägande del är uppskattade bland lokala aktörer. Stödet från är viktigt för att analysera behov, initiera åtgärder och ansöka om olika finansiella medel. Uppföljningen visar att den lokala nivån efterfrågar mer kunskap om vilka åtgärdskombinationer som är effektiva. Här synes finnas en potential för länsstyrelser och andra berörda myndigheter att utveckla informationskanaler. Det varierar hur olika länsstyrelser har organiserat sig för att hålla ihop frågorna och arbetet om övergödning och lokala åtgärder. I uppföljningen beskrivs hur vattendirektivet har införts i och vattenmyndigheternas åtgärdsprogram. Därtill finns kunskap om bl.a. avrinningsområdens status, utsläppskällor och miljökvalitetsnormer sammanställd av information i nationella databaser. Sammanställd kunskap och åtgärdsprogram förväntas utgöra en grund för lokala aktörers åtgärdsarbete. Tidigare studier har kritiserat åtgärdsprogrammen och att genomslaget på t.ex. kommunernas åtgärder är begränsat. Denna uppföljning indikerar att vattendirektivet åtminstone har bidragit till att höja medvetandegraden i kommuner, främjat en lokal dialog och drivit på organiseringen utifrån avrinningsområden. I uppföljningen belyses både åtgärder specifikt mot övergödning och åtgärder som kan kombinera mål för övergödning, biologisk mångfald och giftfri miljö. Aktörer på lokal, regional och nationell nivå ser fördelar med att till exempel LOVA:s inriktning mot kväve- och fosforreduktion ger fokus och bidrar till möjligheten att pröva nya metoder. LOVA:s utformning har därtill fördelen att biologisk mångfald kan räknas som en positiv bieffekt. Samma förhållande gäller för bl.a. våtmarker inom landsbygdsprogrammet. kan noteras att det i projekt med ett brett eller flera mål kan finnas behov av anpassade former för redovisning av uppnådda resultat. För fortsatt utveckling av vattenförvaltningen och effektiva åtgärder vill gruppen understryka vikten av att myndigheterna drar lärdomar av nuvarande åtgärdsprogram. Gruppen utgår från att vattenmyndigheterna utifrån hittillsvarande erfarenheter drar relevanta lärdomar i kommande arbete med att 2014/15:RFR1 6 GRUPPENS SLUTSATSER OCH BEDÖMNINGAR förankra och utforma de nya åtgärdsprogrammen. Gruppen menar att det är värdefullt med såväl breda som mer specifika stöd.