rfr · H20WRFR1 · 2014-12-18 00:00:00 — 57Vattenmyndigheten (2009), s. 5. 58Naturvårdsverket (2013a), s. 99–100. 3 KÄLLOR TILL ÖVERGÖDNING, ÅTGÄRDER OCH RESULTAT 2014/15:RFR1 största reduceringen uppnåddes från kommunala reningsverk, som minskade utsläppen . Även jordbruket och industrin minskade sin belastning. Utsläpp från enskilda avlopp ökade marginellt. Diagram 3.1 Bruttobelastning av kväve från vissa antropogena utsläppskällor och 2009 (ton/år) Källa: Egen bearbetning av Svenska Miljöemissionsdata (2011a), tabellerna 21 och 24. Utsläpp av fosfor kommer främst från jordbruk, och därefter kommunala reningsverk. Liksom för kväve finns regionala variationer som beror på bl.a. markanvändning. Stora fosforflöden finns kopplade till jordbruk och mat genom mineralgödsel, fodermedel och livsmedel. Nettoinflödet av fosfor till lantbruket och livsmedelskedjan ger ett årligt tillskott på ca fosfor per hektar (räknat på jordbruksmark).59 , följt av och Egentliga , har störst belastning. minskade bruttobelastningen av fosfor från vattenburen verksamhet med . Särskilt minskade utsläppen från reningsverk och industri, följt av jordbruk. Minskad belastning från kommunala reningsverk möjliggjordes genom investeringar i ny reningsteknik (diagram 3.2).60 59Naturvårdsverket (2013b). 60Svenska Miljöemissionsdata (2011a). 2014/15:RFR1 3 KÄLLOR TILL ÖVERGÖDNING, ÅTGÄRDER OCH RESULTAT Diagram 3.2 Bruttobelastning till haven av fosfor från vissa antropogena utsläppskällor och 2009 (ton/år) Källa: Egen bearbetning av Svenska Miljöemissionsdata (2011a), tabellerna 33 och 36. 3.3 Avlopp och reningsverk Problemen med övergödning från kommunala reningsverk och enskilda avlopp har diskuterats . konstaterade miljö- och jordbruksutskottet i sin uppföljning av havsmiljön att uppskattningsvis 50–av enskilda avlopp inte uppfyllde krav.61 hade det framkommit att länsstyrelsernas kompetens på vattenområdet var begränsad.62 Frågor om den kommunala hanteringen av vattenkvalitet, dricksvattenförsörjning och rening har uppmärksammats alltmer. Enligt branschorganisationen pågår det särskilt inom va-området många lokala initiativ för arbete med planering av vatten och avlopp. En orsak är att många kommuner växer och att invånare bosätter sig utanför de kommunala va-systemen och därför blir hänvisade till enskilda avlopp.63 är ca 1 miljon hushåll anslutna till små64 reningsanläggningar, varav hälften har bedömts vara i behov av upprustning. Avlopp från ungefär 130 000 hushåll har enbart slamavskiljare, vilket innebär att högst av näringsämnena fångas upp.65 61Rapporter från 2008/09:RFR3, s. 54. 62Länsstyrelserna (2009), s. 7. 63Svenskt Vatten (2010). 64Små/enskilda va-anläggningar brukar definieras som högst 200 personekvivalenter. 65Havs- och vattenmyndigheten (2013a), s. 68; webbplatsen . 3 KÄLLOR TILL ÖVERGÖDNING, ÅTGÄRDER OCH RESULTAT 2014/15:RFR1 Kommunen har ansvar för att tillgodose behovet av vattentjänster.66 Den kommunala miljönämnden har övergripande ansvar för miljö- och hälsoskydd, och är bl.a. tillsynsmyndighet över enskilda avlopp. utövar tillsyn över att kommunen fullgör skyldigheten.67 Det finns inget krav på att kommunen ska upprätta en va-plan. Kommunen har dock ett indirekt ansvar för översiktlig planering och vissa krav på att tillgodose behov av vattenförsörjning. I 6 § lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster föreskrivs följande: Om det med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller miljön behöver ordnas vattenförsörjning eller avlopp i ett större sammanhang för en viss befintlig eller blivande bebyggelse, skall kommunen … se till att behovet … tillgodoses … genom en allmän va-anläggning.68 Det har diskuterats om kommunernas ansvar bör förtydligas och regleras ytterligare.69 Det finns stora skillnader i hur långt olika kommuner har kommit i arbetet med vatten- och avloppsfrågor. Över hälften saknar fortfarande en övergripande plan för sin dricksvattenförsörjning, eller en plan för vatten och avlopp. Årliga uppföljningar antyder att ambitionerna är högre än takten i genomförandet – bara ett fåtal av de kommuner som 2012 uppgav till vattenmyndigheterna att de skulle ta fram en plan hade en plan på plats.70 HaV har noterat att antalet små avloppsanläggningar i behov av upprustning ökar. Med nuvarande åtgärdstakt om 1–beräknas det ta innan problemen är åtgärdade. Myndigheten redovisade ett regeringsuppdrag med förslag på hur åtgärdstakten kan ökas. HaV föreslog nya författningar, en effektivare prövning och tillsyn samt medel för att öka fastighetsägares drivkrafter att vidta åtgärder.71 När det gäller kommunala reningsverk gav regeringen i uppdrag att föreslå lämpliga styrmedel för att förbättra reningen och minska utsläppen av kväve och fosfor. 66Lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster (), särskilt 6 §; (2010:900) samt . 67Länsstyrelserna (2009), s. 8–10. 686 § lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. 69Se t.ex. Svenskt Vatten (2010), s. 29. 70En uppföljning från visade att mellan 127 och 175 av 290 kommuner saknar aktuella planer eller program för dricksvattenförsörjning (se [2013]). Ungefär lika många kommuner uppgav i vattenmyndigheternas enkät respektive 2013 att de inte har en övergripande strategisk vatten- och avloppsvattenplan (se vattenmyndigheterna [2012] och [2013]). 71Havs- och vattenmyndigheten (2013a). Myndigheten föreslår också att regeringen ska tillsätta en utredare som ser över avloppsområdet. 2014/15:RFR1 3 KÄLLOR TILL ÖVERGÖDNING, ÅTGÄRDER OCH RESULTAT man bl.a. ett lagförslag om kvävecertifikat och att ett större grepp om övergödningsproblematiken skulle tas. För fosfor bedömdes att det saknades underlag för att föreslå effektiva styrmedel.72 Regeringen har bedömt att myndighetens förslag kan bidra till minskad övergödning.73 presenterade ett uppdrag från regeringen om hållbar återföring av fosfor från bl.a. va-sektorn. bedömde att det fanns potential för en möjlig utveckling mot resurseffektiva kretslopp, som så långt som möjligt är fria från oönskade ämnen. Från avloppsslam återförs av fosforn till . För en ökad hållbar återföring bedömde myndigheten att oönskade ämnen i slammet behöver minska genom ökad hygienisering och förebyggande arbete. Sammantaget finns potential att öka återcirkulering av fosfor och andra växtnäringsämnen från avlopps- och avfallsfraktioner. föreslog en förordning och etappmål om att ska av fosforn och av kvävet i avlopp tas till vara och återföras som växtnäring till , utan exponering för potentiellt skadliga föroreningar.74 Det finns indikationer på att kommuner med övergödningsproblem eller orenade avlopp har kommit relativt långt i arbetet med va-planering.75 I vissa kommuner som kommit längre ger man teknikvägledning och rådgivning, och i flera fall har man anställt särskilda avloppsrådgivare. Den typen av åtgärder har visat sig möta fastighetsägares efterfrågan och förkorta handläggningstiderna för avloppsprövningar.76 Dagvatten kallas det vatten som i samband med nederbörd eller avvattning når vattendrag via tätbebyggelse, vägar och annan infrastruktur. När dagvattnet hamnar i vattendrag kan det innehålla näringsämnen, andra organiska ämnen och miljögifter. I vissa miljöer är dagvatten den största källan till näringsläckage. Kommunen ansvarar enligt och för hanteringen av dagvatten. Bland annat ska den naturliga vattenbalansen bevaras, flödesbegränsningar ordnas och föroreningar avskiljas. Dagvatten likställs i MB med avloppsvatten, vilket innebär att kommunen har tillsynsansvar och ansvar enligt 6 § . Flera olika metoder och tekniker används för dagvattenrening, t.ex. infiltrations- och fördröjningsanläggningar, diken och översilning. Fördröjningstekniker kan vara installation av tak eller magasin som kvarhåller vattnet tills det har avdunstat. Andra metoder är minireningsverk eller särskilda dagvattenbrunnar med filter.77 72Naturvårdsverket (2012a). 2013/14:1 utg.omr. 20, s. 40. 74Naturvårdsverket (2013b). 75Svenskt Vatten (2010), s. 29; Vattenmyndigheterna (2013), s. 42. 76Havs- och vattenmyndigheten (2013a), s. 54–55. 77Edsviken Vattensamverkan (2011); (2008). 3 KÄLLOR TILL ÖVERGÖDNING, ÅTGÄRDER OCH RESULTAT 2014/15:RFR1 Jordbruk kräver att marken vid behov dräneras på vatten. I finns öppna diken som transporterar vatten från till vattendrag. 78 Med vattnet transporteras även näringsämnen och läckage från jordbruket, som är den enskilt största bruttokällan till landburen övergödning orsakad av mänskliga aktiviteter. I områden med jordbruksmark uppnådde 2008 av vattenförekomsterna god ekologisk status, jämfört i områden utan jordbruk.79 Insatser som har genomförs mot läckage från jordbruket har haft effekt på övergödning i vattendrag, särskilt i vattendistrikt.80 Av den minskning av bruttokväveläckaget från jordbruk om som uppnåddes perioden – 2009 berodde åtminstone en sjättedel på att den odlade arealen minskade.81 En utmaning för åtgärdsarbetet är att lantbrukare är en heterogen grupp med olika förutsättningar och intressen. Fyra av fem är deltidsbrukare, och det är stora skillnader i produktivitet och storskalighet.82 De organiserar sig enskilt eller företräds av intresse- eller medlemsföreningar, t.ex. () och Lantmännen. har en central roll i egenskap av förvaltningsmyndighet på området med ansvar för bl.a. tillsynsvägledning. Myndigheten förvaltar det svenska landsbygdsprogrammet och stöder bl.a. kommunala inspektioner av växtnäringsområdet.83 har uppgifter med anknytning till bl.a. landsbygdens utveckling och jordbruksstöd. Insatser för att minska näringsläckaget har pågått länge och med flera metoder. Några exempel är anpassad gödsling, förbättrad stallgödselhantering, vårbearbetning, fånggröda, skyddszoner längs vattendrag, fosfordammar, våtmarker och strukturkalkning.84 Därtill bedrivs omfattande rådgivnings- och informationsaktiviteter genom bland annat Greppa näringen och branschorganisationer. I jämförande studie av landsbygdsprogram i och sex andra länder var en övergripande slutsats att det ofta saknas bra uppföljning om miljöeffekter. 85 Ersättningar för att minska tillförsel av kväve och fosfor anses dock lättare att utvärdera än t.ex. ersättningar för biologisk mångfald, eftersom man bl.a. kan göra detta genom modellberäkningar.86 En studie visade att fånggröda och vårplöjning i åtgärdskombination är mest verksamt för att minska kväveutsläppen, medan minskad andel vårgröda 78Ahlgren m.fl. (2011), s. 5. 79Jordbruksverket (2012a), s. 11. 80Fölster m.fl. (2012). 81Svenska MiljöEmissionsData (2011). 82Jordbruksverket (2012a), s. 90–95. 83Jordbruksverket (2012b). 84Jordbruksverket (2012a), s. 19. 85Jordbruksverket (2012c). 86Rabinovicz (2013), s. 59–60 och 97. 2014/15:RFR1 3 KÄLLOR TILL ÖVERGÖDNING, ÅTGÄRDER OCH RESULTAT gjorde mest för att minska halterna av fosfor.87 (I kapitel 4.5 beskrivs miljöåtgärder inom landsbygdsprogrammet.) Regeringen noterade 2009 att kunskaperna om åtgärder för minskat kväveläckage är relativt utvecklade, men att det finns brister i kunskapen om åtgärder för att minska utsläppen av fosforföreningar.88 Till exempel har studier av gödsling på kunnat visa på gödslingens påverkan på skörden när det gäller kväveutlakning, medan osäkerheten är större när det gäller fosfor, eftersom sambanden är svårare att påvisa.89 Det har även uppmärksammats att kunskapen om hur vattenflöden i jordbrukslandskapet påverkas av anläggningar för markavvattning är begränsad och behöver öka.90 Kommande decenniers förväntade klimatförändringar i form av bl.a. mer nederbörd och längre torrperioder ger nya förutsättningar för jordbrukets vattenanläggningar och dränering. Enligt en analys från kommer det att krävas anpassning av odlingssystem och brukningsmetoder, liksom förändringar i regelverken för ägande och skötsel av markanläggningar.91 Ett annat område som bidrar till övergödningen är skogsmark. En stor del av skogens näringstillförsel anses vara naturlig i form av s.k. bakgundsläckage. En del kommer dock från skogsbruk i form av hyggen, markberedningar och dikning. Aktuella siffror visar att skogsgödslingen på vissa håll ökar.92 Det råder en viss osäkerhet om storleken på skogens näringsläckage. Om skogens bidrag av fosfor- och kväveläckage är underskattat innebär det i sin tur att andra sektorers bidrag kan vara överskattade.93 har slagit fast att kunskapen om skogsbrukets och olika skogsskötselmetoders effekter på övergödningsförhållanden behöver öka.94 Forskare har också pekat på att det europeiska vattendirektivets avsaknad av skogs- och skogsbruksperspektiv är en orsak till att området har getts relativt begränsad uppmärksamhet.95 87Fölster et al. (2012). 2008/09:170, s. 141. 89Sveriges (2011b). 90Jordbruksverket (2013), s. 2 och 77. 91Jordbruksverket (2013), s. 73–75. 2013/14:1 utg.omr. 20, s. 40. 93Sveriges (2011a) och Svenska Miljöemissionsdata (2011b). 94Naturvårdsverket (2013a), s. 100–102 och106. 95Futter et al. (2012). 3 KÄLLOR TILL ÖVERGÖDNING, ÅTGÄRDER OCH RESULTAT 2014/15:RFR1 De ca fosfor som båtar släpper ut motsvarar ca av den totala belastningen till havsmiljön. Av ca 900 000 fritidsbåtar i har 100 000 båttoalett, och av dessa har hälften möjlighet att tömma toalettavfallet på land. 96 För dessa ca 50 000 båtar blir det fr.o.m. förbjudet att släppa ut toalettavfall i kustområden. Hamnarna har en skyldighet att vid behov ta emot toalettavfall. Med utsläppsförbudet kommer behovet av mottagningsanordningar för toalettavfall att öka betydligt. Förbudet antas främst få direkt positiv effekt på lokal vattenkvalitet och sanitära förhållanden på t.ex. badplatser. Transportstyrelsen bedömde 2012 att det för att möta behoven behövde byggas 300–400 nya mottagningsstationer. De direkta kostnaderna uppskattades till . Därutöver skulle det krävas investeringar i avloppsnät och transporter till reningsverk.97 Båtbottenfärger kan orsaka utsläpp av miljögifter när spillvatten läcker färgrester till vattenmiljön. Frågan berör inte övergödningsproblematiken men har diskuterats tillsammans med framför allt frågan om båttoalettömning, bl.a. eftersom de båda åtgärderna har omfattats av samma möjlighet till statliga investeringsstöd. hade många kommuner inte någon tillsyn av fritidsbåthamnar, och i vissa kustkommuner saknades också vetskap om pågående båtaktiviteter. HaV har arbetat för att ersätta bottenfärger med olika alternativ för båtbottentvättning, och även andra alternativ än bottenmålning av skrovet. En lösning är att installera en spolplatta på land med avrinning till en brunn som är avsedd för syftet. Ett annat alternativ är att använda en borsttvätt i vattnet med tillhörande uppsamlingsbassäng. HaV har gett ut riktlinjer för tillsynsmyndigheternas arbete.98 3.7 Premisser för kostnadseffektiva åtgärder Genomgången ovan visar att de svenska utsläppen av kväve och fosfor totalt sett minskar, men inte i tillräcklig omfattning för att ska nå upp till sina åtaganden. Effekterna på miljön kan på kort sikt dessutom vara svåra att belägga. Inom samtliga sektorer pågår insatser och teknikutveckling. Såväl låg åtgärdstakt som okunskap om de samlade åtgärdernas effektivitet gör att många utmaningar återstår. Ovan visades t.ex. att det behövs mer kunskap om skogens näringsläckage. Det finns även andra viktiga styrmedel i form av lagstiftning, andra regleringar, skatter och ekonomiska stöd som används både aktörs- och sektorsövergripande, t.ex. krav på avlopp, gödsling och rådgivning. 96Sweboat (2014), s. 6. 97Transportstyrelsen (2012); , TSFS 2012:13. Transportstyrelsens förslag var ett regeringsuppdrag, se Regeringsbeslut (2010). 98Havs- och vattenmyndigheten (2012b). pågår en revidering av riktlinjerna. 2014/15:RFR1 3 KÄLLOR TILL ÖVERGÖDNING, ÅTGÄRDER OCH RESULTAT I kapitel 2.2 noterades att de direkta kostnaderna för att nå de svenska och internationella målen i BSAP beräknas uppgå till ca fram till 2021.99 Kostnader på bedöms vara svåra att beräkna till följd av osäkerheter i hur framtida klimatförändringar, demografisk utveckling, jordbruksproduktion och teknikutveckling interagerar och påverkar förutsättningarna.100 En stor del av diskussionen om åtgärder kretsar kring begreppet kostnadseffektivitet. Det handlar om att med begränsade resurser anpassa åtgärder så att största möjliga effekt uppnås till lägsta möjliga kostnad; en åtgärd med lägre kostnad på marginalen bör väljas före en åtgärd med högre marginalkostnad. Inledande åtgärder inom ett område kan ofta nås med relativt små medel, medan kostnaden för ytterligare åtgärder stiger på marginalen.101 Om två åtgärder är lika kostnadseffektiva bör man om möjligt förstås välja den åtgärd som ger störst totaleffekt. En komplicerande faktor är att berörda intressenter kan ha olika finansieringsmöjligheter och betalningsvilja. Man behöver där hitta rätt balans mellan styrmedel, åtgärdernas omfattning och eventuell kostnadsfördelning. Eftersom nivån på ersättningen för miljöåtgärder i många fall är samma för alla mottagare kan de aktörer som egentligen hade nöjt sig med en lägre ersättning sägas bli överkompenserade.102 En ytterligare uppgift är att definiera specifika åtgärders mål och målområden. Forskning visar t.ex. att anläggning av skyddszoner eller insatser mot enskilda avlopp relativt sett inte är kostnadseffektiva havsmiljöåtgärder, men kan vara betydelsefulla för lokal vattenkvalitet, biologisk mångfald eller luftkvalitet. I ett samlat Östersjöperspektiv har det framförts att fler åtgärder borde läggas på att minska näringsläckage från jordbruket.103 Åtgärder mot utsläpp långt upp på land är ur ett havsperspektiv mindre kostnadseffektiva än om samma insatser görs i kustområden, allt annat lika. En annan utmaning är att det kan vara svårt att beräkna uppnådda miljöeffekter, bl.a. eftersom det kan ta för effekter att uppstå och bli mätbara och att isolera dem från andra faktorer i miljön. Effekten av en åtgärd påverkas dessutom av vilka andra åtgärder som vidtas . Även själva kostnaden kan vara svår att bestämma då flera okända påverkansfaktorer kan 99 m.fl. (2014). 100Gren & (2014); , och (2013). 101Havs- och vattenmyndigheten/Baltic (2013a), s. 19–20. 102Se (2012b), s. 46–47 för ett delvis liknande resonemang; (2008), kap 15. 103Elofsson (2010), kap. 8. 3 KÄLLOR TILL ÖVERGÖDNING, ÅTGÄRDER OCH RESULTAT 2014/15:RFR1 medföra såväl översom underskattning.104 Ofta uppnås bäst effekt genom en kombination av olika åtgärder vars optimala sammansättning beror på lokala förutsättningar. Således krävs stor kunskap om lokala förutsättningar för att veta vilken åtgärd som under givna förhållanden är kostnadseffektiv.105 104Havs- och vattenmyndigheten/Baltic (2013b). 105Ahlgren et al. (2011); (2012b), s. 49. 4 Ekonomiska medel för lokala åtgärder mot övergödning Såväl som regeringen har lyft fram behovet av landbaserade insatser mot övergödning.106 Miljö- och jordbruksutskottet har konstaterat att nyttjandet av sjöar, hav och kustområden är mångfasetterat och att ett alltmer intensivt brukande ökar belastningen på ekosystemen. Övergödning, utfiskning och utsläpp av avfall och miljögifter har fått allvarliga konsekvenser för miljön.107 I följande kapitel beskrivs de huvudsakliga nationella och regionala stöd och program som aktörer har kunnat söka för åtgärdsarbete. Huvuddelen av de statliga åtgärderna mot övergödning finansieras direkt eller indirekt genom havsmiljöanslaget (1:12 Åtgärder för havs- och vattenmiljö) i statsbudgeten. bildades Havs- och vattenmyndigheten och tog över anslaget från . vidgades anslaget till att även omfatta kalkning, vattenförvaltning, fiskevårdsåtgärder och åtgärdsprogram för hotade arter. I regleringsbreven finns ett antal utpekade åtgärder och villkor. har anslaget varierat mellan och ; 2014 uppgår det till (diagram 4.1). 2013/14:141, s. 140–142. 2013/14:MJU8, s. 9. 4 EKONOMISKA MEDEL FÖR LOKALA ÅTGÄRDER MOT ÖVERGÖDNING 2014/15:RFR1 Diagram 4.1 Användning av havsmiljöanslaget inkl. vattenförvaltning och åtgärder 2000–2014 (mnkr)108 * Uppgifter är preliminära eller baseras på uppskattningar. Källa: –2013 samt uppgifter från Havs- och vattenmyndigheten. Inom havsmiljöanslaget fördelar HaV 2014 ca (av totalen) till de 21 länsstyrelserna, som i sin tur beslutar om fördelning inom länet. Länsstyrelser och vattenmyndigheter använder av medlen till förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön, dvs. arbete med miljökvalitetsnormer, förvaltningsplaner, åtgärdsprogram, miljöövervakningsprogram m.m. Ytterligare () avsätts till kalkning för att motverka försurning av sjöar och vattendrag.109 Via länsstyrelserna fördelas också () för stöd till insatser mot övergödning genom lokala vattenvårdsprojekt (LOVA) (se kapitel 4.2). I kategorin Övriga poster om () ingår bl.a. bidrag till , () och (), stöd till fiskevård, fartygsverksamhet och olika projekt. Ett exempel som handlar om övergödning är ett projekt inom utveckla modellunderlag för beslut om åtgärder mot övergödning i , som stöddes med totalt 2012–2014. En annan del (inom posten Övrigt i diagram 4.1) är det regionala arbetet mot övergödning genom de projektmedel som bl.a. länsstyrelser kan söka via utlysningar från HaV. fördelade HaV (och ) till 26 projekt och 2012 till 19 projekt mot övergödning. Vissa projekt rörde insamling av kunskap eller infor- 108 låg förvaltningsmedel enligt förordning 2004:660 utanför anslaget. ingår förvaltningsmedlen i havsmiljöanslaget. 109 Regleringsbrev för Havs- och vattenmyndigheten –2014. Förordningarna 1982:840 och 2004:660. 2014/15:RFR1 4 EKONOMISKA MEDEL FÖR LOKALA ÅTGÄRDER MOT ÖVERGÖDNING mationsspridning, medan andra bestod av konkreta åtgärder för havsmiljön, t.ex.: biomanipulering av små övergödda sjöar () modernisering och klimatanpassning i åtta stora dikningsföretag som fosfor- och kvävekällor i lantbrukssektorns fullskaliga kretsloppssystem () ekologiskt kretsloppsjordbruk, genom EU-fonden Baltic Ecological Recycling Agriculture and Society (, , , m.fl.) markbäddars uppstartstid och krossmaterials påverkan på bäddens funktion.110 I en utvärdering av 165 bedömda havsmiljöprojekt perioden –2012 uppskattades att av projekten och av medlen gick till arbete mot övergödning.111 För perioden –2017 har totalt beviljats till 24 projekt som ska kunna omfatta insatser inom ett helt avrinningsområde. Huvuddelen av projekten är miljömålsövergripande, och uppskattningsvis en fjärdedel innehåller komponenter mot övergödning. Flera projekt medfinansieras av EU-fonder och kommuner.112 fördelades dessutom till BSAP-fonden för insatser mot övergödning inom genomförandet av BSAP (se avsnitt 4.3). 4.2 Lokala vattenvårdsprojekt (LOVA) har länsstyrelserna beviljat LOVA-bidrag för ca till över 920 projekt i landets samtliga län (diagram 4.2).113 Diagram 4.2 Beviljade LOVA-medel 2009–2014 (mnkr) * Uppgifter är preliminära. Det innebär att med undantag har mellan 150 och 250 nya projekt kunnat beviljas LOVA-stöd. startades bara 13 nya projekt eftersom länsstyrelserna prioriterade andra insatser som följd av att havsmiljöanslaget minskade och HaV detta år därför inte avsatte något särskilt bidrag för LOVA.114 Bidraget är och är avsett att vara en permanent årlig förstärkning om 75 miljoner kronor.115 110Havs- och vattenmyndigheten (2012a) och (2013c). 111Havs- och vattenmyndigheten (2013b), s. 30. 112Havs- och vattenmyndigheten (2014), beslutsprotokoll. 113Havs- och vattenmyndigheten (2013c). Siffrorna är preliminära, varför det totala antalet projekt kan vara någonstans mellan 854 och närmare 900 projekt. 114Åren 2010–2012 och 2014 angavs i regleringsbreven ett högsta belopp på mellan och för LOVA. 4 EKONOMISKA MEDEL FÖR LOKALA ÅTGÄRDER MOT ÖVERGÖDNING 2014/15:RFR1 LOVA-förordningen började gälla 2009 och har reviderats. Förordningen (2009:381) om statligt stöd till lokala vattenvårdsprojekt stadgar att LOVA-stöd kan sökas av kommuner eller ideella sammanslutningar, av kommuner och ideella sammanslutningar tillsammans, eller av kommunala bolag eller ekonomiska föreningar utan vinstsyfte. medger förordningen att en kommun samarbetar med kommersiella aktörer, t.ex. båthamnar, så länge ansökan görs av kommunen.