urf · H1A5URF1 · 2014-01-22 00:00:00 — Utredningen föreslår i avsnitt 3.1.2 och 3.1.3 att det bör införas ett enhetligt och tydligt regelverk för riksdagsledamöternas ekonomiska villkor och att det 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN 2013/14:URF1 nya regelverket ska omfatta de ersättningar och förmåner som ledamöterna har en direkt rätt till eller en rätt till efter fördelning från gruppkanslierna. Det finns särskilda bestämmelser om hur riksdagsledamöters arvoden och ekonomiska villkor ska regleras. Av 9 kap. 6 § riksdagsordningen framgår att en riksdagsledamot av statsmedel ska erhålla arvode för sitt uppdrag och att bestämmelser om detta, om andra ekonomiska villkor med anledning av uppdraget och om gottgörelse till ersättare för riksdagsledamot finns i lag. föreslås en ny riksdagsordning träda i kraft.19 Enligt den nya riksdagsordningen har en ledamot rätt till arvode för sitt uppdrag av allmänna medel och närmare bestämmelser om arvode och ekonomiska villkor för ledamöter och ersättare ska finnas i lag. Det regelverk som huvudsakligen reglerar ledamöternas ekonomiska villkor är ersättningslagen. Det framstår därför som mest naturligt att låta den nuvarande ersättningslagen eller en ny ersättningslag innehålla samtliga de bestämmelser som ska reglera ledamöternas ersättningar och förmåner. Ersättningslagen trädde i kraft och har alltså varit i kraft . har lagen varit föremål för ett mycket stort antal ändringar. Detta har resulterat i att lagen har försetts med flera inskjutna paragrafer och att flera kapitel och paragrafer som ingår i den löpande numreringen är upphävda. Den översyn som utredningen har gjort visar att det framtida regelverket bör omfatta vissa frågor som inte omfattas av den nuvarande ersättningslagen, till exempel rätten till övernattningsbostad, arbetsrum, barnverksamhet och parkeringsplats (se avsnitt 3.1.3). Det kommer således att vara nödvändigt att genomföra relativt ingripande strukturella ändringar i ersättningslagen med ny kapitel- och underrubricering och paragrafnumrering (se avsnitt 3.2). Det finns ett stort antal bestämmelser i lagen (över 90 paragrafer), många av paragraferna är långa och kapitlen delas in i ganska få underrubriker. I vissa av de äldre bestämmelserna bör språket moderniseras, och långa paragrafer med många stycken behöver delas upp och förses med nya underrubriker (se avsnitt 3.4). Mot denna bakgrund är det, enligt utredningens mening, mest ändamålsenligt att ändringarna genomförs i en ny lag. ersättningslag bör alltså upphävas och ersättas av en ny ersättningslag. Namnet på den nya lagen Det fullständiga namnet ersättningslag är lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter. Namnet på lagen knyter an till bestämmelsen i 9 kap. 6 § riksdagsordningen där det föreskrivs att bestämmelser om arvode till ledamöterna och andra ekonomiska villkor för ledamöter och ersättare finns i lag. ersättningslag ersatte lagen (1988:589) om ersättning m.m. till ledamöter. Införandet av dagens ersättningslag innebar ändringar i bestämmelser om pensioner och inkomstgaranti. 19 av riksdagsordningens (dnr 049-3242-2011/12) förslag i betänkandet Översyn av riksdagsordningen (2012/13:URF3). 2013/14:URF1 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN Bestämmelserna om arvode, traktamente, kostnadsersättningar, reseförmåner, grupplivförsäkring och sjukvårdsförmåner fördes emellertid över till dagens ersättningslag utan sakliga ändringar.20 Den nya ersättningslagen kommer, på samma sätt som den gamla lagen och ersättningslagen , att innehålla bestämmelser om riksdagsledamöternas ersättningar och andra förmåner. För tillgängligheten till lagstiftningen är det viktigt att namnet på lagen ger information om innehållet. Det framstår som naturligt att använda begreppet ersättningar för att beteckna olika typer av ekonomiska ersättningar, till exempel arvode, kostnadsersättningar, traktamenten och pensioner. Men även förmåner som utgår med anledning av uppdraget och som innebär inbesparade utgifter eller fördelaktiga ekonomiska konsekvenser för ledamöterna kan, enligt utredningens uppfattning, omfattas av begreppet ersättningar. Exempel på sådana ersättningar som står för ett ekonomiskt värde är övernattningsbostad, barnverksamhet, teknisk och elektronisk utrustning, parkeringsplats samt försäkrings- och företagshälsovårdsförmåner. Med detta synsätt kan begreppet ersättningar sägas ha en något vidare innebörd än begreppet ekonomiska villkor, som används i riksdagsordningen. Utredningen anser på dessa grunder, och för att skilja det nya namnet års lag, att det formella namnet på den nya lagen ska vara lag om ersättning till ledamöter. 3.1.6Tillämpningsföreskrift och allmänna råd till den nya ersättningslagen De närmare förutsättningarna för ledamöternas arvoden och andra ekonomiska villkor kan i vissa fall vara relativt invecklade, och för att lagen inte ska tyngas med alltför många detaljer bör dylika bestämmelser regleras på föreskriftsnivå. En sådan uppdelning underlättar också tillämpningen av bestämmelserna. Föreskrifterna är liksom lagar rättsligt bindande. kan bemyndiga myndigheter att meddela föreskrifter som avser förhållanden inom eller dess myndigheter om de närmare villkoren för ledamöternas ersättningar (se 8 kap. 13 § andra stycket kungörelsen, 1974:152, om beslutad ny regeringsform). räknas som en av myndigheter. I den nuvarande ersättningslagen bemyndigas att meddela tillämpningsföreskrifter till ersättningslagen (se 1 kap. 5 §). Till den nuvarande ersättningslagen hör en tillämpningsföreskrift. Föreskriften följer strukturen på ersättningslagen, som således kan ses som nyckeln till att hitta i föreskriften. Denna ordning har ett stort pedagogiskt värde för tillämparen som kan utgå från bestämmelserna i lagen och därefter lätt hitta föreskriften. I föreskriften anges hur en ledamot eller rent praktiskt ska hantera en fråga, till exempel hur en resa ska bokas 20 betänkande 1993/94:KU43 s. 3. 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN 2013/14:URF1 eller hur en viss ersättning ska beräknas. Dagens tillämpningsföreskrifter fungerar på detta sätt som ett stöd i det dagliga arbetet. Strukturen på en tillämpningsföreskrift bör följa den lag vars tillämpning föreskriften tar sikte på. Det är därför lämpligt att upphäva den gamla tilllämpningsföreskriften och ersätta den med en ny tillämpningsföreskrift till den nya ersättningslagen. Närmare anvisningar och vägledning om hur lagar eller föreskrifter kan eller bör tillämpas i olika avseenden kan ges i allmänna råd. Till skillnad mot föreskrifterna är allmänna råd enbart vägledande och inte rättsligt bindande vare sig för myndigheter eller enskilda. De allmänna råden är rekommendationer som en myndighet utan bemyndigande kan utfärda för att underlätta användningen av författningar och för att uppnå en enhetlig praxis. Råden har samma effekt som riktlinjer men brukar på samma sätt som tillämpningsföreskrifter följa strukturen på den lag de är avsedda för. Exempel på myndigheter som lämnar allmänna råd är , och . Utredningen anser att vissa av de bestämmelser som finns i tillämpningsföreskrifterna till ersättningslagen bör tas ut ur föreskrifterna, eftersom de har karaktären av råd till ledamöter och . Sådana bestämmelser bör i stället ledamöterna och rekommenderas att följa i allmänna råd. Genom att reglerna i strikt rättslig mening inte blir bindande lämnas också ett visst utrymme för flexibilitet och anpassning till omständigheterna i det enskilda fallet. Merparten av de riktlinjer som rör ledamöternas ersättningar har karaktären av rekommendationer och bör tas in i allmänna råd i anslutning till de föreskrifter som reglerar den aktuella frågan (i avsnitt 3.2.2 finns närmare exempel på vilka frågor som bör regleras i föreskrifterna respektive de allmänna råden). 3.2 Den nya ersättningslagens struktur Utredningens förslag: Den nya ersättningslagen ska delas in i kapitel med löpande paragrafnumrering i varje kapitel. Det första kapitlet ska bestå av inledande bestämmelser för lagen med en innehållsförteckning samt grundläggande bestämmelser om rätt till ersättning och definitioner (1 kap.). I de två följande kapitlen ska det finnas bestämmelser om ersättning till talmannen (2 kap.) och om arvode till ledamöterna (3 kap.). Därefter ska det följa bestämmelser om resekostnadsersättning (4 kap.) och traktamente (5 kap.). Delar av bestämmelserna i föreskriften (2005:9) om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter ska föras över till den nya lagen, det vill säga de bestämmelser som gäller övernattningsbostad (6 kap.) och arbetsrum (7 kap.). I det följande kapitlet ska det införas även bestämmelser om 2013/14:URF1 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN vidareutbildning och teknisk och elektronisk utrustning (7 kap.). Delar av bestämmelserna i föreskriften (2013:9) om barnverksamhet förs över till den nya lagen - barnverksamhet (8 kap.). Slutligen ska det finnas bestämmelser om ålderspension (9 kap.), sjukpension (10 kap.), efterlevandepension (11 kap.), inkomstgaranti och efterlevandeskydd (12 kap.), omställningsstöd och efterlevandeskydd (13 kap.), försäkrings- och företagshälsovårdsförmåner (14 kap.) samt överklagande (15 kap.). Utredningens bedömning: Den nya tillämpningsföreskriften och de allmänna råden till den nya ersättningslagen bör strukturellt följa ersättningslagen, och de enskilda bestämmelserna bör hänvisa till de bestämmelser i den nya ersättningslagen som de kompletterar. 3.2.1Allmänna strukturella frågor i den nya ersättningslagen, dess tillämpningsföreskrifter och allmänna råd Det är viktigt att det system och de regler som ska gälla i fråga om riksdagsledamöternas ersättningar är tillräckligt tydliga, enkla och lätta att förstå. Strukturen på regelsystemet måste byggas upp på ett logiskt sätt där respektive bestämmelse placeras på rätt normnivå med lämplig detaljeringsgrad. Regleringen bör således vara överskådlig och klar. Generellt kan sägas att det för överskådligheten är angeläget att en lag strukturellt byggs upp med tydliga kapitelrubriker och att bestämmelserna i de olika kapitlen har ett sakligt samband. Det finns ett värde i att inte i onödan ändra en grundläggande inarbetad struktur i en lag. Den nu gällande ersättningslagen har en tydlig och följdriktig struktur som i stor utsträckning bör kunna behållas i den nya lagen. Uppdelningen av de olika kapitlen i den nya ersättningslagen bör därför huvudsakligen göras efter dagens disposition med löpande paragrafnumrering i varje kapitel. För att underlätta tillämpningen av en lag är det även viktigt med klara och informativa underrubriker. Användningen av underrubriker är inte enhetligt utformad i dagens ersättningslag, sannolikt som en följd av att bestämmelserna har tillkommit . Bestämmelserna om ledamöternas ersättningar har emellertid ofta varit föremål för lagstiftningsåtgärder. Det finns därför också flera kapitel där ändringar har gjorts relativt och som innehåller tydliggörande underrubriker. För att ge tillämparen ytterligare läshjälp och i syfte att skapa ett enhetligt system anser utredningen att fler underrubriker ska föras in i den nya lagen. Långa paragrafer med fler än tre stycken bör undvikas. I lagen finns många paragrafer som är långa och som i vissa fall har upp till fyra eller fem stycken. I syfte att göra bestämmelserna lättare att begripa ska de långa paragraferna i lagen delas upp i flera paragrafer, som inte annat än i undantagsfall ska innehålla fler än tre stycken. 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN 2013/14:URF1 3.2.2Uppdelningen mellan lag, tillämpningsföreskrift och allmänna råd Rätten till arbetsrum och övernattningsbostäder regleras ledamöternas och ersättarnas rätt till övernattningsbostäder i 5 kap. ersättningslagen i de bestämmelser som rör traktamente, i tillämpningsföreskriften till 5 kap. 4 § ersättningslagen och i föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter. Bestämmelser om ledamöternas och ersättarnas arbetsrum regleras i föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter. Det är som beslutar om vilka övernattningsbostäder och arbetsrum som ställs till respektive partigrupps förfogande, medan det är gruppkanslierna som svarar för fördelningen av arbetsrummen och bostäderna till ledamöterna i partigruppen (se 2 och 12 §§ föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter). Riksdagsledamöter som har sin permanenta bostad på hemorten mer än 50 kilometer från har rätt till en övernattningsbostad i bostadsbestånd i eller till ersättning för en privat övernattningsbostad inom från (se 5 kap. 4 § ersättningslagen, tillämpningsföreskrifterna till 5 kap. 4 § ersättningslagen punkten 2 och 11 § föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter). Rätten till arbetsrum och övernattningsbostad och rätten till ersättning för en privat övernattningsbostad ska enligt utredningens mening betraktas som en del av de ekonomiska villkoren för ledamöterna och ersättarna. När det gäller övernattningsbostäder berörs rätten till dessa indirekt i ersättningslagen genom att det i 5 kap. 4 § andra stycket 1 anges att någon ersättning för logi inte betalas om tillhandahåller logi utan kostnad för ledamoten. Mot bakgrund av bestämmelsen i 9 kap. 6 § riksdagsordningen anser utredningen att rätten till arbetsrum och övernattningsbostad och ersättning för en privat övernattningsbostad ska föras in som en uttrycklig direkt rätt för ledamöterna och ersättarna i den nya ersättningslagen. På så sätt kommer lagen också att ge en bättre, samlad bild av de förmåner som ledamöterna har möjlighet att få. För att ytterligare tydliggöra rätten till övernattningsbostad ska den tas in i ett nytt kapitel. I samma kapitel ska rätten till ersättning för en privat övernattningsbostad tas in. Rätten till arbetsrum hör sakligt sett samman med rätten till teknisk och elektronisk utrustning och bör behandlas i samma kapitel. De närmare villkoren för ledamöterna och ersättarna bör, enligt utredningens bedömning, föras in i den nya tillämpningsföreskriften och de allmänna råden. Detta innebär, som ovan nämnts, att föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter bör upphävas. Utredningen föreslår inte några större ändringar i sak av ledamöternas rätt till övernattningsbostäder och arbetsrum. En tillkommande reglering gäller dock beräkningen av logiersättningen när en ledamot delar en egen övernatt- 2013/14:URF1 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN ningsbostad med en närstående eller en annan person, något som behandlas i kapitel 9. Tid för utflyttning från arbetsrum och övernattningsbostad Bestämmelserna om utflyttning från arbetsrum och övernattningsbostäder finns i föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter. En ledamot har rätt att disponera arbetsrummet och övernattningsbostaden i den vecka då öppnas och så länge uppdraget som riksdagsledamot varar (4 och 14 §§). Om ledamoten är ledig från sitt uppdrag är han eller hon dock skyldig att upplåta arbetsrummet och bostaden till den ersättare som tjänstgör i stället för ledamoten. Ledamoten är också skyldig att byta arbetsrum och logi om bedömer att det krävs till exempel vid underhållsarbeten i fastigheten. En ledamot som lämnar efter ett val eller under löpande valperiod ska lämna sitt arbetsrum senast efter valdagen respektive avgångstillfället (5 och 6 §§). En ledamot som inte kandiderar i det kommande riksdagsvalet ska lämna bostaden valåret (15 §). Ledamoten får dock behålla bostaden även efter detta datum så länge det är nödvändigt för riksdagsuppdraget. En kandiderande ledamot som lämnar efter ett val ska lämna sin övernattningsbostad och senast efter valdagen (16 §). Även en ledamot som lämnar under löpande valperiod ska lämna bostaden och senast efter avgångstillfället (17 §). Bestämmelser om tidpunkt för utflyttning för ersättare finns i 37 §. regleras utflyttning från arbetsrummen och övernattningsbostäderna i föreskriftsform. Rätten till arbetsrum och övernattningsbostad bör emellertid betraktas som en del av de ekonomiska villkoren för ledamöterna och ersättarna. Utredningen föreslår därför att grundläggande bestämmelser om rätten till ett arbetsrum och en övernattningsbostad ska regleras i lag. Mot bakgrund av att bestämmelserna om utflyttning begränsar denna rätt ska enligt utredningens bedömning också regler om utflyttning tas in i den nya ersättningslagen. Utredningen gör i avsnitt 9.5. bedömningen att ett upplåtelseavtal om en övernattningsbostad mellan en ledamot och inte omfattas av bestämmelserna 12 kap. jordabalken (hyreslagen). Allmänna bestämmelser om nyttjanderätt till fast egendom finns i 7 kap. jordabalken. Bestämmelserna om övernattningsbostäder för riksdagsledamöter bör dock ges en särskild utformning som anpassas till de förhållanden som gäller just för riksdagsledamöterna och deras uppdrag. Bestämmelserna bör – också när det gäller flytten från lägenheten – regleras i lag, så att det klart framgår att de särskilda reglerna ska tillämpas framför allmänna regler om nyttjanderätt. I föreskriften om barnverksamhet finns det regler om en rätt till barnverksamhet. Barnverksamheten är avgiftsfri och erbjuds och 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN 2013/14:URF1 mellan kl. 8.00 och 15.00 och till mellan kl. 8.30 och 18.00 för barn mellan . Åldersgränserna är satta med utgångspunkt i förhållandena inom den kommunala barnomsorgen. Förmånsvärdet uppgår till och barn. Barnverksamheten utgörs av en åldersblandad grupp med skol- och förskolebarn som kan skifta från till en annan. Barngruppen är tillfälligt sammansatt, och barnverksamheten blir därför att betrakta som ett komplement till annan barnomsorg. Det medför att den pedagogiska verksamheten är förhållandevis begränsad. Verksamheten är normalt stängd när kammaren inte sammanträder. Det är emellertid i undantagsfall möjligt att lämna sitt barn på andra tider än de ordinarie öppettiderna och när kammaren är stängd. Möjligheten att få barnverksamhet utgör enligt utredningens mening också en del av ledamöternas ekonomiska villkor. Rätten till barnverksamhet ska därför tas in i den nya ersättningslagen. Också när det gäller barnverksamheten bör de närmare villkoren föras in i den nya tillämpningsföreskriften och de allmänna råden. Detta innebär att föreskriften om barnverksamhet bör upphävas (se närmare avsnitt 3.1.4). Utredningen föreslår inte några ändringar i sak när det gäller den tillfälliga barnverksamheten. Enligt 15 kap. ersättningslagen har en ledamot rätt till vissa sjukvårdsförmåner. Om det finns särskilda skäl kan en ledamot efter prövning av få ersättning för kostnader för insatser i rehabiliteringssyfte (se 2 §). erbjuder avgiftsfri företagshälsovård för ledamöter och anställda. Företagshälsovården svarar för hälsokontroller, arbetsrelaterad vård (två fria besök) och vaccinationer inför utrikes resor. Sjukvårdstjänster ingår inte i företagshälsovården, men ledamöterna kan få enklare vård på läkar- och sköterskemottagningarna. Rätten till företagshälsovård är oreglerad. Företagshälsovård, förebyggande behandling och rehabilitering är inte en skattepliktig förmån (se 11 kap. 18 § inkomstskattelagen, 1999:1229). På samma sätt som när det gäller barnverksamhet, arbetsrum och övernattningsbostad bör rätten till företagshälsovård ses som en del av ledamöternas ekonomiska villkor och regleras i ersättningslagen. ska bestämma företagshälsovårdens omfattning. Bestämmelser om rätt till företagshälsovård ska tas in i det nya kapitel som reglerar försäkrings- och företagshälsovårdsförmåner (kap. 14). En ledamot får i mån av plats parkera på parkeringsplatser enligt särskilda riktlinjer. Denna möjlighet erbjuds även anställda hos . Parkeringsavgiften baseras på marknadsvärdet. Riksdagsledamöter parkerar kostnadsfritt och kan parkera än när de befinner sig på tjänsteresa. Möjligheten att parkera på parkeringsplatser är en förmån som ledamöterna erbjuds. Enligt utredningens mening bör denna 2013/14:URF1 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN förmån betraktas som en del av ledamöternas ekonomiska villkor som erbjuds ledamoten och ska därför enligt riksdagsordningen regleras i lag. En bestämmelse om ledamöternas möjlighet att använda parkeringsplatser ska tas in i det kapitel i ersättningslagen som rör resekostnadsersättning (kap. 4). rekommenderas ledamöterna att följa riktlinjer för riksdagsledamöternas tjänsteresor. I avsnitt 3.1.3 och 3.1.4 gör utredningen bedömningen att riktlinjerna bör omfattas av det nya regelverk som ska reglera ledamöternas ersättningar och att riktlinjerna därför bör upphävas. Frågan är var de olika bestämmelserna ska placeras. Vissa av de bestämmelser som finns i riktlinjerna har karaktären av råd till ledamöterna och och bör därför placeras i de allmänna råden till den nya ersättningslagen. Av ersättningslagen framgår att får meddela närmare föreskrifter om användningen av färdmedel och resetjänster för vilka särskilt avtal träffats mellan förvaltningen och en leverantör. I tillämpningsföreskrifterna till lagen finns närmare bestämmelser om resa med taxi, årskort på tåg och särskilt färdbevis för flygresa. Riktlinjerna innehåller liknande bestämmelser om resor med lokaltrafik, båt och färjeresor samt hyrbil och buss. Det finns ett värde i att det av tillämpningsföreskrifterna framgår vilka färdmedel som en ledamot får välja vid tjänsteresor, resor från och till en annan bostad och resor vid extraordinära händelser eller någon annan orsak som inte har kunnat förutses. Av föreskrifterna bör också framgå om det vid valet av ett visst färdmedel uppställs några förutsättningar. I tydlighetssyfte har utredningen därför lyft upp bland annat dessa bestämmelser i tillämpningsföreskrifterna. ersätter en ledamot för kostnader för tjänsteresor med belopp motsvarande den faktiska kostnaden (se 4 kap. 1 § ersättningslagen). I dagens tillämpningsföreskrifter anges att den faktiska kostnaden inbegriper kostnad för resebevis, biljetter, bagageförvaring, fastställd kilometerersättning och parkering. De ledamöter som under en tjänsteresa i eller blir skyldiga att betala trängselskatt ersätts dock i praktiken för denna kostnad eftersom den uppkommit vid tjänsteresan. Av tydlighetsskäl anser utredningen att trängselskatten uttryckligen bör tas in tillämpningsföreskiften till den nya ersättningslagen tillsammans med parkeringsavgift i tillämpningsföreskrifterna till 4 kap. 1 och 2 §§ till den nya ersättningslagen. ledamöter har rätt till kostnadsfria utredningar av () tillgång till bibliotek samt rätt till vissa tidningar, 3 REGELTEKNISK OCH REDAKTIONELL ÖVERSYN 2013/14:URF1 informationsdatabaser och bildarkiv utan kostnad. Denna rätt till bistånd med information och sakuppgifter för riksdagsarbetet kommer att regleras av den nya riksdagsordningen som föreslås träda i kraft . Därutöver har ledamöterna också rätt att kostnadsfritt få det inbundna riksdagstrycket för de riksmöten de har närvarat vid. De har även rätt att kostnadsfritt erhålla obundet riksdagstryck i den omfattning bestämmer. (Se 1 och 2 §§ föreskriften, 2002:6, avseende tillhandahållande av riksdagstryck.) Enligt utredningens mening bör förmånen att kostnadsfritt få riksdagstryck betraktas som en del av de ekonomiska villkor som erbjuds ledamoten. Enligt riksdagsordningen ska bestämmelser om ledamöternas ekonomiska villkor regleras i lag. Lagen bör dock inte tyngas av alltför detaljerade regler och bör därför ta sikte på villkor som inte har en alltför begränsad praktisk eller ekonomisk betydelse. Rätten att kostnadsfritt få riksdagstryck kan inte i detta sammanhang anses ha sådan vikt att den med nödvändighet ska lagregleras. Utredningen bedömer därför att denna rättighet inte ska tas in i den nya ersättningslagen, utan även i fortsättningen regleras av . 3.2.3 Strukturen i den nya ersättningslagen Det är viktigt för lagens begriplighet och tillgänglighet att det redan i inledningen ges tydlig information om vad lagen innehåller.