eunbil · H10N2C9299 · 2014-01-01 00:00:00 — Ju2014/468/EU Kommenterad dagordning för rådets möte för rättsliga och inrikes frågor (RIF) Godkännande av den preliminära dagordningen Se bifogad preliminär dagordning. Godkännande av A-punktslistan (Sr , Sr ) Det har ännu inte presenterats någon A-punktslista. Förslag till och rådets förordning om Europeiska unionens organ för samarbete och fortbildning inom brottsbekämpning (Europol) och om upphävande av beslut /371/RIF och 2005/681/RIF [första behandlingen] (Sr ) Avsikten med behandlingen i rådet Lägesrapport från förhandlingarna. Någon inriktning för en eventuell riktlinjedebatt har ännu inte angivits. antog kommissionen ett förslag till ny Europolförordning. Förslaget innebär en rad justeringar av den nu gällande regleringen av Europol. Många av de föreslagna ändringarna kan hänföras till Lissabonfördraget, medan andra syftar till att utveckla verksamheten vid Europol. Den enskilt största förändringen i förslaget är att Europols framtida uppdrag innefattar ett brett utbildningsuppdrag. Enligt förslaget övertar och utvidgar Europol den Europeiska polisakademins (Cepol) nuvarande uppgifter. När förslaget första gången diskuterades i rådet () fokuserade diskussionen på frågan om sammanslagningen. En överväldigande majoritet av medlemsstaterna ifrågasatte en sammanslagning. Kommissionen har ännu inte meddelat hur man avser hantera sammanslagningsfrågan. Förhandlingar om lagförslaget har därefter pågått på rådsarbetsgruppsnivå. Se vidare i bifogad promemoria. =Information från ordförandeskapet om aktuella lagstiftningsförslag Avsikten med behandlingen i rådet Information från ordförandeskapet om aktuella lagstiftningsförslag. Ordförandeskapet har ännu inte meddelat något om dagordningspunktens innehåll. Det har ännu inte presenterats någon A-punktslista. Framtida utveckling på RIF-området (Sr , Sr ) Avsikten med behandlingen i rådet Dokument: Inget dokument har presenterats. behandlad vid samråd med . behandlad vid överläggning med socialförsäkringsutskottet och vid information till justitieutskottet samt till civilutskottet . Det nuvarande femåriga arbetsprogrammet för det rättsliga och inrikespolitiska området, Stockholmsprogrammet, omfattar åren Programmet förhandlades fram och antogs under det svenska ordförandeskapet 2009 och var det första efter Lissabonfördragets ikraftträdande. I slutsatserna från toppmötet uppmanade kommande ordförandeskap att påbörja en förberedelseprocess inför ett fastställande av nya strategiska riktlinjer för RIF-området . Det litauiska ordförandeskapet initierade diskussioner på ministernivå dels vid det informella ministermötet, dels vid rådsmötet . Diskussionerna liksom de skriftliga bidrag som medlemsstaterna sände in inför visar på en stor samsyn vad gäller såväl inriktning som innehåll i det framtida programmet. Vid det grekiska ordförandeskapets informella ministermöte i diskuterades frågan igen. Fortsatta diskussioner har därefter förts i Coreper. Det var från början ordförandeskapets avsikt att kommissionen skulle presentera sina meddelanden (ett från generaldirektoratet för inrikes frågor, ett från generaldirektoratet för rättsliga frågor) vid rådsmötet den 3 - . Meddelandena är dock fördröjda och planeras att presenteras . Enligt dagordningen kommer därför endast en muntlig presentation av kommissionen att äga rum vid rådsmötet. Migrationstryck: tendenser och utsikter (Sr ) Syftet med behandlingen i rådet Information från kommissionen om migrationstrycket mot EU. Det har ännu inte presenterats något dokument för behandlingen i rådet. behandlad vid samråd med och information till : - Antalet människor som vill ta sig till något land inom EU:s gränser fortsätter att öka, inte minst mot bakgrund av den enorma flyktingkatastrof som våldet i skapat. Antalet syrier som har lämnat landet uppgår till 2,5 miljoner och 6,5 miljoner är interna flyktingar. Situationen i har utvecklats till en av de största och mest komplexa humanitära kriserna i modern tid och konflikten bedöms inte avta . Preliminär statistik visar att över 400 000 asylsökningar lämnades in i EU , vilket är en ökning med jämfört med . En av utgångspunkterna med det gemensamma europeiska asylsystemet är att det inte ska spela någon roll var en asylsökande lämnar in sin ansökan. Det är emellertid stora obalanser i hur många som söker sig till EU:s olika medlemsstater. Av de cirka 80 000 syrier som har sökt skydd i har över 50 000 sökt sig till och . Totalt sökte över 54 000 personer asyl i , vilket är den högsta siffran , och gör till det tredje största mottagarlandet i EU efter och . Även andra medlemstater såsom , och upplevde ett högt tryck i sina asyl- och mottagningssystem. Regeringen anser att ett välfungerande europeiskt asylsystem där alla medlemsstater lever upp till den gemensamma lagstiftningen och där asylsökande behandlas och får sin ansökan prövad på ett likvärdigt sätt är den viktigaste garantin för solidaritet inom EU. Det är även viktigt att beakta det höga tryck som vissa medlemsstater upplever antingen vid yttre gräns eller i asyl- och mottagningssystemen. Den majoritet av EU medlemsstater som inte upplever detta måste visa ett större engagemang. Regeringen anser först och främst att varje land har ett eget ansvar att följa EU-lagstiftningen. Kommissionen har också en central roll som fördragens väktare. Även det europeiska stödkontoret för asylfrågor (EASO) har en viktig funktion både genom att stärka det praktiska samarbetet mellan medlemsstaterna, i syfte att förbättra genomförandet av det gemensamma asylsystemet, samt att stödja medlemsstater vars asylsystem är utsatta för ett särskilt starkt tryck. Arbetsgruppen för (Sr , Sr ) =Uppföljning/Information från kommissionen Syftet med behandlingen i rådet Uppföljning av de åtgärdsförslag som diskuterades i arbetsgruppen för och som presenterades i ett kommissionsmeddelande . Det har ännu inte presenterats något dokument för behandlingen i rådet (). dokument: Faktapromemoria 2013/2014:FPM 34 – Meddelande om Arbetsgruppen för . behandlad vid samråd med och information till Inför ER , inför RIF och inför ER . Efter de allvarliga olyckorna utanför Lampedusa och , där hundratals migranter omkom på resan till , enades EU på rådet för rättsliga och inrikes frågor om att sådana tragiska händelser var en EU-angelägenhet som krävde gemensamma ansträngningar. Efter rådsmötet sammankallade kommissionen medlemsstaterna till en särskild arbetsgrupp för att diskutera möjliga åtgärder. Arbetsgruppen sammanträdde och deltog vid båda tillfällena. Vid efterfrågades åtgärder för att förhindra förlust av människoliv till havs. efterfrågade även åtgärder för att bekämpa människohandel och människosmuggling, en förstärkning av Frontex verksamhet och ett stärkt samarbete med ursprungs- och transitländer. Kommissionen antog ett meddelande som redogör för arbetsgruppens arbete. Kommissionens meddelande diskuterades av rådet för rättsliga och inrikes frågor och frågan togs upp som en informationspunkt vid . I slutsatserna av välkomnade kommissionens meddelande och uppmanade berörda aktörer att anstränga sig för att genomföra de åtgärder som presenterades i meddelandet. Regeringen välkomnar arbetsgruppens arbete. Regeringen anser att mer kan göras inom ramen för nuvarande regelverk, instrument och budgetramar. har generellt en restriktiv hållning gällande kostnadsökningar och alla EU-resurser ska tas tillvara och används på ett så effektivt sätt som möjligt. Behovsanalyser och resursfördelning ska samordnas av Frontex inom ordinarie mekanismer och budgetramar - även efter större katastrofer. Frontex bör utvecklas och förstärkas inom sitt nuvarande mandat. Regeringen anser att det är viktigt att rådet enas om förslaget till förordning om regler för Frontex sjöoperationer. Vidare anser regeringen att ett välfungerande europeiskt asylsystem där alla medlemsstater lever upp till den gemensamma lagstiftningen och där asylsökande tas emot och får sin ansökan prövad på ett likvärdigt sätt är den viktigaste garantin för solidaritet inom EU. Samtliga medlemsstater måste även ta sitt ansvar och, i samråd med UNHCR, ge skydd åt fler genom vidarebosättning. Det är även viktigt att fokusera det långsiktiga och strategiska samarbetet med transit- och ursprungsländer i ett brett och heltäckande migrationsperspektiv och att arbeta med grundorsaker till att människor väljer eller tvingas välja att fly. Partnerskap för rörlighet utgör ett viktigt och priorierat instrument i det arbetet. Förslag till och rådets förordning om införande av ett europeiskt föreläggande om bevarande av bankkontotillgångar för att underlätta gränsöverskridande skuldindrivning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur [första behandlingen] =Information från ordförandeskapet (Sr ) Avsikten med behandlingen i rådet Förslaget till förordning lades fram av kommissionen . Det innehåller bestämmelser som innebär att det inrättas ett självständigt europeiskt förfarande för kvarstad på bankmedel. Regleringen omfattar också verkställighet av kvarstadsbeslut som meddelas enligt förordningen. I förslaget finns även bestämmelser om domstols behörighet och om rättsmedel. Förfarandet kommer att verka parallellt med medlemsstaternas nationella förfaranden. Syftet med förslaget är att förbättra förutsättningarna för att driva in skulder över gränserna, vilket ska bidra till den ekonomiska tillväxten. Förslaget har förhandlats i behörig rådsarbetsgrupp under . Det har antagits generella riktlinjer vid två RIF-råd, första gången och . Riktlinjerna som antagits har i huvudsak slagit fast vilka principer som ska ligga till grund för att uppnå en god balans mellan borgenärens och gäldenärens intressen. På nåddes en överenskommelse om allmän inriktning för den operativa förordningstexten och vissa beaktandesatser. Därefter har trilogförhandlingar med ägt rum. Förhandlingarna har skett i kombination med möten på tjänstemannanivå inom rådsstrukturen. I början av innevarande månad kom rådet, efter intensiva förhandlingar, slutligen överens i Coreper om ett mandat för en förstaläsningsöverenskommelse med . Överenskommelsen skiljer sig från den allmänna inriktningen på så sätt att artikel 17, dvs. möjligheten för fordringsägaren att inhämta information om gäldenärens bankkonto, har utvidgats från fall när det finns ett verkställbart avgörande i ärendet i sak till fall när det finns ett avgörande i ärendet i sak. Rådets mandat har godkänts av utskottet för rättsliga och inrikes frågor (). har aviserat att en behandling i plenum kommer att äga rum . Se vidare i bifogad promemoria. Förslag till och rådets förordning om ändring av förordning (EU) nr 1215/2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område [första behandlingen] (Sr ) Avsikten med behandlingen i rådet I I-förordningen, som är tillämplig på privaträttens område, finns regler om vilken domstol som ska pröva en tvist och om hur det ska undvikas att samma tvist prövas i flera domstolar. Förordningen innehåller också regler om hur en dom ska kunna verkställas i en annan medlemsstat. undertecknade det stora flertalet EU-medlemsstater ett mellanstatligt avtal om att inrätta en enhetlig europeisk patentdomstol. För att domstolsavtalet ska träda i kraft krävs att vissa ändringar görs i I-förordningen. lade KOM fram ett förslag till sådana ändringar. På beslutade rådet om en allmän inriktning. Rådet och enades om en informell överenskommelse i syfte att nå en slutlig förstaläsningsöverenskommelse. Överenskommelsen baserades på den allmänna inriktningen med några mindre justeringar. Vid möte i Coreper beslutades om ett mandat för en förstaläsningsöverenskommelse med . godkände utskott för rättsliga och inrikes frågor () rådets mandat. har aviserat att en behandling i plenum kan ske . Se vidare i bifogad promemoria. Förslag till och rådets förordning om ändring av rådets förordning (EG) nr 1346/2000 om insolvensförfaranden [första behandlingen] (Sr ) Information om förhandlingsarbetet med insolvensförordningen Kommissionen lade fram ett förslag till ändringar i EU:s insolvensförordning (insolvensförordningen). Syftet med förslaget är att anpassa insolvensförordningen för att möta behovet av ett modernt och företagsvänligt klimat och att effektivisera hanteringen av insolvensförfaranden med gränsöverskridande inslag. Förslagets inriktning har påverkats av den ekonomiska krisen och gäldenärers möjlighet till ekonomisk återhämtning är i fokus. Förslaget förespråkar vad som kan kallas en andra-chans-kultur för gäldenärer. Förslaget har sedan det lades fram förhandlats på tjänstemannanivå i rådet och fjärde genomgången av förslaget har påbörjats. Förslaget utgör en av nyckelåtgärderna i den andra inremarknadsakten (SMA II), vilket bl.a. innebär att det finns ett politiskt åtagande att bedriva förhandlingsarbetet med viss skyndsamhet. beslutade rådet om allmänna politiska riktlinjer för det fortsatta förhandlingsarbetet. Riktlinjerna som antogs slog fast att rådet skulle fortsätta att arbeta för en lämplig utvidgning av förordningens tillämpningsområde, att behörigheten att inleda insolvensförfaranden även fortsättningsvis ska tillkomma myndigheterna i den medlemsstat där gäldenärens huvudsakliga intressen finns, att medlemsstaterna ska inrätta och att dessa register ska kopplas samman och göras tillgängliga via den europeiska ejuridikportalen samt att rådet skulle fortsätta att arbeta för att utveckla bestämmelser i förordningen som syftar till att förbättra samordningen av insolvensförfaranden avseende företag i en koncern. har efter överläggning med regeringen ställt sig bakom regeringens förslag till svensk ståndpunkt. Arbetet fortsatte med hög intensitet i rådsarbetsgrupp under det litauiska ordförandeskapet. höll rådet en riktlinjedebatt om förslaget. Vid mötet presenterades förslag till riktlinjer beträffande jurisdiktion, insolvensregister och samarbete mellan huvud- och sekundärförfaranden. Ordförandeskapet sammanfattade diskussionen vid mötet på så sätt att riktlinjerna kunde stödjas av flertalet medlemsstater men att flera delegationer fortfarande hade svårigheter. Detta gällde bl.a. som med hänsyn till dataskydds- och integritetsskäl samt risken för missbruk av information inte kunde stödja den del av förslaget som rörde insolvensregister avseende fysiska personer som inte utövar näringsverksamhet. uppgav dock att en avgift för informationen skulle kunna minska integritetsriskerna. Det konstaterades att arbetet skulle fortsätta på expertnivå. har arbetet bedrivits i fortsatt hög takt och det grekiska ordförandeskapet har aviserat att arbetet kommer att prioriteras. Se vidare i bifogad promemoria. Förslag till rådets förordning om inrättande av Europeiska åklagarmyndigheten [första behandlingen] (Sr ) Avsikten med behandlingen i rådet Information om förhandlingsläget och en riktlinjedebatt kring följande frågeställningar. Mot bakgrund av att ett flertal medlemsstater uttryckt stöd för tanken om att EPPO:ns huvudkontor ska utgöras av ett kollegium, ombeds ministrarna att reflektera över om de är för en sådan EPPO-modell och, om svaret på frågan är ja, hur EPPO:ns självständighet och effektivitet kan säkerställas med en sådan organisatorisk lösning. Såväl medlemsstaterna som kommissionen har under förhandlingsarbetet i rådsarbetsgruppen understrukit vikten av att inrättandet av EPPO:n medför ett praktiskt mervärde och att dess effektivitet går att säkerställa. Vissa medlemsstater har i samband med detta anfört att det kan vara mer effektivt att låta nationella myndigheter hantera ringa fall av brott mot EU:s finansiella intressen. Ministrarna uppmanas att reflektera över hur EPPO:ns behörighet och uppgifter bör ordnas för att på bästa sätt uppnå dessa mål. Kommissionens förslag till förordning om inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet (European Public Prosecutors Office–EPPO) presenterades . Förslaget, vars innehåll beskrivs nedan i avsnittet Förslaget, förhandlas i rådsarbetsgruppen för straffrättsligt samarbete. Det har varit och det senaste förhandlings-tillfället ägde rum . presenterade sex medlemsstater (, , , , och ) ett utkast till ett förslag om en alternativ EPPO-modell som bygger på en kollegiestruktur liknande den som finns vid Eurojust. har ännu inte tagit ställning till förslaget, som är ganska skissartat. Enligt förslaget ska EPPO:n utgöras av ett kollegium av nationella medlemmar, en från varje medlemsstat. Dessa ska vara åklagare på hög nivå som utses av respektive medlemsstat. Kollegiet ska utse en ledare bland de nationella medlemmarna vilka, utifrån respektive medlemsstats behov och förutsättningar, antingen kan ha sin ordinarie tjänstgöringsort vid EPPO:ns huvudkontor eller i sitt hemland. Den nationella medlemmen för Eurojust ska kunna vara nationell medlem för EPPO:n. När det gäller handläggningen av ärenden ska EPPO:ns sammansättning variera från fall till fall. Om ett ärende endast avser en medlemsstat, ska EPPO:n utgöras av den nationella medlemmen från det staten. I ärenden som involverar fler medlemsstater ska EPPO:n utgöras av en kammare bestående av de nationella medlemmarna från dessa länder. EPPO:n ska sträva efter konsensusbeslut, men det ska vara möjligt med majoritetsbeslut. Högprofilsärenden kan komma att kräva särlösningar. Det praktiska utredningsarbetet ska skötas av delegerade åklagare i medlemsstaterna enligt nationell rätt och under kontroll av den nationella medlemmen från den aktuella medlemsstaten. EPPO:n ska vid behov kunna ingripa och ta de beslut som är nödvändiga för genomförandet av utredningar och åtal. Det kan exempelvis handla om åtalsbeslut, beslut om i vilken stat åtal ska väckas och avskrivningsbeslut. EPPO:n och medlemsstaterna ska ha delad behörighet att bekämpa brott mot EU:s finansiella intressen, men EPPO:n ska ha möjlighet att ta över ärenden från medlemsstaterna. stod det klart att kommissionens förslag fått s.k. gult kort. Nationella parlament eller kammare i elva medlemsstater (, , , , , , , , , och ) hade lämnat in motiverade yttranden med innebörden att de ansåg att kommissionens förslag stred mot subsidiaritetsprincipen. Kommissionen meddelade senare att man stod fast vid förslaget utan några ändringar. Mot bakgrund av händelseutvecklingen övergick förhandlingsarbetet från en sedvanlig artikelgenomgång till tematiska diskussioner, bl.a. har man diskuterat EPPO:ns organisation och behörighet samt frågor om utredningsåtgärder, bevistillåtlighet och överprövning av beslut som meddelats av EPPO:n. Övergripande inställning till kommissionens förslag: delar kommissionens uppfattning att det är av stor vikt att på ett effektivt sätt kunna bekämpa brott mot EU:s finansiella intressen. Förslaget, som innebär att det ska inrättas en överstatlig åklagarfunktion inom EU, medför dock att måste överlåta åklagarbehörighet till EU. Det skulle få långtgående konsekvenser för det svenska åklagarväsendet och det straffprocessrättsliga systemet. utgångspunkt är att åklagarverksamhet även , oavsett vilken typ av brottsbekämpning det handlar om, bör ligga inom medlemsstaternas ansvarsområde om inte mycket starka skäl talar för en annan ordning. anser att det inte framkommit sådana skäl och menar därför att inte bör delta i den föreslagna EPPO:n. Det är av stor vikt att bevaka att det långtgående stöd som Eurojust enligt förslaget ska tillhandahålla EPPO:n inte urlakar Eurojusts verksamhet och försämrar medlemsstaternas möjligheter att få effektivt biträde av Eurojust. Det är även viktigt att samarbetet mellan EPPO:n och de medlemsstater som väljer att ställa sig utanför myndighetens verksamhet får en adekvat reglering. Förhandlingarna i rådsarbetsgruppen måste få ta den tid som är nödvändigt för att på ett djupgående sätt utreda alla relevanta aspekter. Inställning till ordförandeskapets frågeställningar: har ännu inte tagit ställning till den alternativa EPPO-modell som förespråkas av vissa medlemsstater. Förslaget måste konkretiseras och förtydligas för att ska kunna ange någon inställning till de frågor som ställs av ordförandeskapet. delar uppfattningen att ett eventuellt inrättande av EPPO:n måste medföra ett praktiskt mervärde och att myndighetens effektivitet måste gå att säkerställa. Förslaget innehåller emellertid många komplexa frågor och eftersom rådsförhandlingarna bara börjat är vi inte beredda att ta ställning till hur en eventuell EPPO:s behörighet och uppgifter bör ordnas på bästa sätt. För detta krävs fortsatt diskussion och analys i rådsarbetsgruppen. Se vidare i bifogad promemoria. Förslag till och rådets direktiv om rättssäkerhetsgarantier för barn som är misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden [första behandlingen] (Sr ) Avsikten med behandlingen i rådet Ordförandeskapet önskar hålla en riktlinjedebatt. Det är ännu inte klart vilka frågor som kommer att behandlas. presenterade kommissionen ett paket med processuella rättigheter i straffrättsliga förfaranden. Paketet utgör resterande delar av den s.k. färdplanen för processuella rättigheter och består av tre förslag till direktiv och två kommissionsrekommendationer. Det nu aktuella direktivförslaget ingår som en del i det och syftar till att stärka rättssäkerhetsgarantier under straffrättsliga förfaranden för misstänkta eller tilltalade som är barn. Förslaget lägger fast minimiregler för att garantera alla som är och misstänks eller anklagas för brott vissa särskilda rättigheter; t.ex. rätt till obligatorisk tillgång till försvarare, rätt till en individuell bedömning av personliga omständigheter före åtal samt rätt till privatliv innebärande att straffrättsliga förfaranden som inkluderar barn inte ska vara offentliga. Förhandlingar har inletts i behörig rådsarbetsgrupp. Vid det informella ministermötet för rättsliga och inrikes frågor presenterade KOM paketet med processuella rättigheter, inklusive detta direktivförslag, för ministrarna. Åtgärder för att stärka misstänktas eller tilltalades processuella rättigheter förbättrar förutsättningarna för det rättsliga samarbetet. välkomnar därför direktivförslaget. När det gäller innehållet ställer sig i stort bakom detta. Vi ser gärna ambitiösa åtgärder som fokuserar på att stärka rätten till en rättvis rättegång. Dessa bör dock inte vara av den karaktären att de inkräktar på grundläggande principer i medlemsstaternas processuella system. Det är viktigt att den svenska offentlighetsprincipen värnas, dvs. att huvudregeln är att domstolsförhandlingar är offentliga med möjlighet till undantag i det enskilda fallet. Vidare bör tillämpningsområdet spegla tillämpningsområdet i de tre första stegen enligt färdplanen, exempelvis bör undantaget för strafförelägganden och ordningsbot behållas. Det är också viktigt att tillämpningsområdet formuleras på ett klart och tydligt sätt, så att det blir förutsebart vilka förfaranden och situationer som direktivets bestämmelser avser att täcka, till exempel att direktivet endast ska tillämpas på misstänkta eller tilltalade som är barn, dvs. Se vidare i bifogad promemoria. Förslag till och rådets förordning om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (allmän uppgiftsskyddsförordning) [första behandlingen] (Sr ) Avsikten med behandlingen i rådet Information om läget i förhandlingarna. Någon inriktning för en ev. riktlinjedebatt har ännu inte angivits. Den viktigaste EU-rättsakten på dataskyddsområdet är det s.k. dataskyddsdirektivet som antogs 1995. Direktivet syfte är dels att skydda fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter i samband med behandling av personuppgifter, dels att underlätta ett fritt flöde av personuppgifter mellan medlemsstaterna. Dataskyddsdirektivet har i svensk rätt genomförts genom personuppgiftslagen och ett antal särregleringar i förhållande till denna lag, t.ex. patientdatalagen och kustbevakningsdatalagen.