rfr · H10WRFR21 · 2014-07-28 00:00:00 — Examina på grundnivå och avancerad nivå (fastställd 21/12,2010, reviderad 19/6, 2012). HSV Rapport 2012:4 R. National quality system for the period 2007–2012. Universitet och högskolor. Rapport 2011:8 R. HSV 2011:4 R. Generell vägledning för självvärdering i system för kvalitetsutvärdering –2014. Nytt kvalitetsutvärderingssystem –2014. Beslut om riktlinjer för val av mål för utvärdering av utbildningar som leder till generell examen eller yrkesexamen (omgång 2 – 2011). Samverkan mätt med kvantitativa mått – en kartläggning. HSV 2010:22 R. system för kvalitetsutvärdering –2014. Kvalitetsutvärdering för lärande. förslag till nya kvalitetsutvärderingar för högskoleutbildning. HSV 2009:13 R. Hur har det gått? En sammanställning av utvärderingsverksamhet . HSV 2007:59 R. Nationellt kvalitetssäkringssystem för perioden –2012. REFERENSER 2013/14:RFR21 The Current Swedish Model of University Governance – Background and Description. Huisman, J. (ed.). 2009. lnternational perspectives on the Governance of Higher Education. , K.; Haakstad, J; Kangasniemi, J.; , T. & , M. Quality in the Nordic Higher Education – Accreditation-like practices. ENQA Occasional papers 2. : for Quality in Higher Education. Högskoleförordningen (1993:100). Högskolelagen (1992:1434). Kalpazidou , E. University Funding Reforms in the Nordic Countries. I Maruyama, F. & , I. (eds). Cycles of University Reform: and Compared. Centre for , , . Kalpazidou , E. Perspectives on Quality in Na- tional and Institutional Contexts. I , J.-E. ; Croché, S. & Leclercq, B. (eds). Contrôler la Qualité dans LEnseignement Supérieur. Kalpazidou , E. I Aagaard, K. & Mejlgaard, N. (eds), 2012. Dansk forskningspolitik efter årtusindskiftet. Kalpazidou , E. in Higher Education Area and Research Area. Education et , vol. 24, nr 1. Kalpazidou , E. I Handbook on the Socialisation of Scientific and . Bijker, W. E. & dAndrea (eds). So- cial Sciences and Capacities (SS-ERC). Kalpazidou , E.; , K., & Aagaard, K. Funding systems and their effects on higher education systems. In Strehl, F.; Reisinger, S. & Kalatschan, M. (eds). Funding systems and their effects on higher education systems. International Report, OECD-IMHE Study. Kyvik, S. 2009. The dynamics of change in higher education. , I.; Maassen, P. & Stensaker, B. Four Basic Dilemmas in University Governance Reform. on in Higher Education 21 (3), s. 41–59. 2013/14:RFR21 REFERENSER Lindberg-Sand, Å. Koloss på lerfötter? Utveckling av metodik för ett resultatbaserat nationellt kvalitetssystem i svensk högre utbildning. LOV-2005-04-01-15, Lov om universiteter og høyskoler (universitetsog høyskoleloven). & , M. Håller utvärderingsmetoden tillräcklig kvalitet? En uppföljning vid av system för kvalitetsutvärdering –2014. Maassen, P. The Modernisation of European Higher Education: . I Amaral, A.; Bleiklie, I. & Musselin, C. (eds). From Governance to Identity. Maassen, P. & Stensaker, B. The Interpretations of Self-Regulation: The Changing State – Higher Education relationship in Europe. I (eds). The Dialogue between . Kluwer Academic Publishers. Marginson, S. To or To Be Ranked: The Impact of Global Rankings in Higher Education. in International Education, Vol. 11, No. 3/4, Fall/2007, s. 306–329. & , L. Förändringsprocesser vid nordiska universitet. Michelsen, S. & Aamodt, P.O. 2006 (eds). Evaluering av Kvalitetsreformen. Kvalitetsreformen møter virkeligheten. Quality and in Higher Education. NOKUT Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen . . NOKUT Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen , NOKUTs programevalueringer – processer, resultater og kvalitetseffekter. /Rapporter/UA%202011/NOKUTs_programevalueringer_prosesser_resultater _og_kvalitetseffekter_2011.pdf. NOKUT Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen , Strategiplan. Strategi for videreutvikling av NOKUT 2010-14. /2010/NOKUT_Strategiplan.pdf. Tilstandsrapport for høyere utdanning. : Statens trykksaksentral. 7 (2007–2008). Statusrapport for Kvalitetsreformen i høgre utdanning. REFERENSER 2013/14:RFR21 thematic review of tertiary education. Country background report for . Akademisk frihet – Individuelle rettigheter og institusjonelle styringsbehov. : Departementenes servicesenter, Informasjonsforvaltning. Frihet med ansvar. Om høgre utdanning og forsking i . (Mjøs-utvalget). Riktlinjer för kvalitetsutvärdering av utbildning på grundnivå och avancerad nivå (Bilaga till regeringsbeslut , nr 11:1, Regeringsbeslut U2010/4164, 3546, 3552/UH). 2011/12:1 Budgetpropositionen Förslag till statens budget , finansplan och skattefrågor. 2009/10:175 Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt. 2009/10:149 En akademi i tiden – ökad frihet för universitet och högskolor. 2009/10:139 Fokus på kunskap – kvalitet i den högre utbildningen. 2009/10:65 Konkurrera med kvalitet – studieavgifter för utländska studenter. 2008/09:175 Gränslös kunskap – högskolan i globaliseringens tid. 2008/09:50 Ett lyft för forskning och innovation. 2006/07:43 Frihet att välja – ett ökat inflytande för universitet och högskolor när styrelseledamöter utses. 1997/98:1 Budgetpropositionen . 1996/97:1 Förslag till statsbudget för . 1992/93:1 Om universitet och högskolor – frihet för kvalitet. 1992/93:169 Högre utbildning för ökad kompetens. Reichert, S. & Tauch, C. Trends in learning structures in European higher education III. four years after: steps towards sustainable reform of higher education in Europe. Sarauw, L. Kompetencebegrebet og andre stileøvelser: Fortællinger om uddannelsesudviklingen på de danske universiteter efter universitetsloven 2003. Ph.d.-afhandling, DPU, . , S., & Westerheijden, D. F. (eds) 2004. Accreditation and Evaluation in Higher Education Area. 2013/14:RFR21 REFERENSER Sedigh, M. The influences of the Swedish quality evaluation system 2011–2014, on the higher education institutes internal quality management. Report for the Swedish Higher Education Authority, UKÄ. Bolognaprocessen 2020, Styrelsen for International Uddannelse. samarbejde-om-uddannelse/bologna-processen/de-nye-prioriteter-for- bologna-processen.pdf. Slaughter, S. & Cantwell, B. Transatlantic moves to the market: The and Union. Higher Education, 63 (5), s. 583–606. Slaughter, S. & , L. Politics, policies and the entrepreneurial university. Smeby, J. & Stensaker, B. National quality assessment systems in the Nordic Countries: developing a balance between external and internal needs? Higher Education Policy, 12, s. 1–12. SOU 2012:1 Tre blir två – Två nya myndigheter inom utbildningsområdet. SOU 2008:104 Självständiga lärosäten. SOU 2007:81 Resurser för kvalitet. Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning. Be- tänkande av . Ett utvecklat resurstilldelningssystem för högskolans grundutbildning. Sporn, B. Governance and administration: Organisational and structural trends. I International Handbook of Higher Education vol. & Altbach, Ph. (eds)). Fremgang, fornyelse og tryghed – strategi for i den globale økonomi. Stensaker, B. Outcomes of Quality : A Discussion of Knowledge, Methodology and Validity. Quality in Higher Education, 14 (1), s. 3–13. Stensaker, B. Kvalitet og evaluering – fagpersonalets synspunkter og involvering. I Michelsen, S. & Aamodt, P.O. 2006 (red.). Evaluering av Kvalitetsreformen. Kvalitetsreformen møter virkeligheten. Stensaker, B. & , L. 2011, Accountability in Higher Education. Global Perspectives on Trust and . REFERENSER 2013/14:RFR21 Stensaker, B.; Langfeldt, L.; , L.; Huisman, J. & Westerheijden, D. F. 2011. An in-depth study on the impact of external quality . Assessment & Evaluation in Higher Education, 36 (4). Stortingsmelding (St.meld.) 7 (2007–2008). Statusrapport for Kvalitetsreformen i høgre utdanning. Stortingsmelding (St.meld.) 27 (2000–2001). Gjør din plikt – Krev din rett: Kvalitetsreform av høyere utdanning. Strehl, F.; Reisinger, S. & Kalatschan, M. and their Effects on . International Report, OECD-IMHE, 2007. Slutrapport från för kvalitetsfrågor 2010– 2011, . /web/SLUTRAPPORT __SUHFs_EXPERTGRUPP_FOR_KVALITETSFRAGOR_2010- 2011.aspx. Slutrapport från för kvalitetsfrågor 2008– 2009, . SUHF.www.suhf.se/web/slutrapport_kvalitetsfragor.aspx. Preliminär rapport från för diskussion kring HSV:s utvärderingar av kvaliteten i lärosätenas utbildningar. Pressmeddelande : lärosäten underkänner granskningar. Autonomireformen – Vad hände med det kollegiala styret? Sundquist, B. – lärdomsborgar eller politiska instrument? Sursock, A. Examining Quality Culture Part II: Processes and Tools – Participation, Ownership and Bureaucracy. Trow, M. On the Accountability of Higher Education in the . I Maassen, P. , F. (eds). Inside academia: New challenges for the academic profession. Universitet och Högskolor. 2013/14:RFR21 REFERENSER Reflektioner kring det nuvarande utvärderingssystemet. Erfarenheter 2011–. Unemar Öst, I. Kampen om den högre utbildningens syften och mål. En studie av svensk utbildningspolitik. Studies in Education 27. Vettori, O. & Lueger, M. No short cuts in Quality – Theses from a sense-making perspective. In : Making sense of quality in European, national and institutional contexts. A selection of papers from the 5th . EUA case studies . Westerheijden, D. F. 2007. The changing concepts of quality in the assessment of study programmes, teaching and learning. I , A. (ed.) Changing concepts of quality in assessment. Westerheijden, D. F.; Stensaker, B. & , M. (eds) 2007. Quality in Higher Education: Trends in Regulation, Translation and Transformation. Öquist, G. & , M. Fostering breakthrough research: A comparative study. 6Informanter från universitets- och högskolevärlden , professor, , f.d. universitetskansler, , vetenskaplig rådgivare, , docent, rådgivare, , f.d. huvudsekreterare och ställföreträdande myndighetschef, vill tacka de nyckelpersoner i universitets- och högskolevärld som har delat sina iakttagelser och synpunkter med oss. Stort tack också till , och för värdefulla kommentarer på denna skrivbordsstudie. Det svenska högskolesystemet i korthet I finns det sammanlagt 31 universitet och högskolor, för vilka staten är huvudman. Av dessa är 14 universitet och 17 är högskolor. Dessutom finns det 17 lärosäten med enskild huvudman, s.k. enskilda utbildningsanordnare, varav 3 har rätt att tillhandahålla forskarutbildning14. De statliga lärosätena har olika storlek och orientering, och detsamma gäller för enskilda utbildningsanordnare. Bland dessa märks både relativt stora universitet och mindre högskolor med tydlig profilering. är således mycket stora med flera tusen medarbetare och studenter – varav Lunds, , och är störst – medan andra lärosäten inte har fler anställda än en fakultet eller en stor institution vid ett större universitet. Bland de mindre lärosätena finner man de konstnärliga högskolorna i . Universitets- och högskolesystemet i har som huvuduppgifter att tillhandahålla utbildning, bedriva forskning eller konstnärligt utvecklingsarbete och samverka med det omgivande samhället. Det svenska högskolesystemet består av såväl mindre högskolor, vissa med konstnärlig inriktning som erbjuder ett brett spektrum av yrkesinriktade utbildningar, som stora universitet med ett mer varierat utbildningsutbud och tyngre element av forskning. Den uttalade målsättningen – att båda typerna av lärosäten ska bidra med både utbildningar och forskning av hög kvalitet – är oberoende av lärosätenas storlek och geografiska läge. Denna målsättning ska dessutom bidra till den ekonomiska utvecklingen i regionerna och lägga grunden för en bred rekrytering. Ett brett definierat samhällsansvar är en politiskt definierad prioritering för universitet och högskolor, som enligt vad som stadgats av riksdag ska samverka med det omgivande samhället, informera om verksamheten och verka för att forskningsresultat ska komma till nytta (högskolelagen (1992:1434)). Genom ökad antagning till studier har universitet och högskolor fungerat som buffert mot stigande arbetslöshet av lågkonjunktur, dels på grund av regeringens särskilda satsningar, dels på grund av lärosätenas förmåga att erbjuda utbildningsplatser i ett antal som överskrider vad de årliga anslagen varit avsedda för. Intentionen med högskolan är att den ska kunna rekrytera brett och främja den allmänna utbildningsnivån. Därtill kommer att universitet och högskolor ska främja och bredda rekryteringen till högskolan. har högskolorna en bred folkbildande 14 , och i . DET SVENSKA HÖGSKOLESYSTEMET I KORTHET BILAGA 1 uppgift som består i att främja förståelsen för förhållanden i andra länder och internationella förhållanden i övrigt. Universitets och högskolors organisation och verksamhet regleras i högskolelagen och högskoleförordningen. har antagit högskolelagen, dvs. överordnade bestämmelser och målsättningar för utbildningen, medan det är regeringen som beslutar om högskoleförordningen med mer detaljerade bestämmelser för universitetens och högskolornas verksamhet. Universitet och högskolor är mål- och resultatstyrda. Det innebär att regeringen anger målen för verksamheten, medan lärosätena själva redogör för resultaten. Inom ramen för lagen fattar lärosätena själva de flesta besluten, som t.ex. om organisation, intern fördelning av resurser och utbildningsutbud. Målen för universitet och högskolor framgår av lag och förordningar samt av ett årligt regleringsbrev. Lärosätena ska enligt regleringsbrevet självständigt redogöra för resultaten av utbildningarna, i form av helårsstudenter och helårsprestationer. Utbildningens innehåll och utformning styrs genom mål som studenterna ska uppnå. Målen beskrivs i examensordningen som anger vilka examina som ska utfärdas, antalet högskolepoäng som de ska omfatta och vilka kunskaps- och färdighetsmål som gäller för varje examen (UKÄ 2013a). Det är som har huvudansvaret för universitet och högskolor15 när det gäller utbildning på grundnivå och avancerad nivå, forskarutbildning och forskning. Under varje mandatperiod presenterar regeringen en lägesrapport över utvecklingen på forskningsområdet och ett förslag till insatsområden för . I budgetförslaget framhäver regeringen att svenska universitet och högskolor ska drivas effektivt och hålla hög internationell kvalitet, eftersom kvalitet är avgörande för att stärka konkurrenskraft (prop. 2008/09:50). För att uppnå bättre kvalitet i högre utbildning och forskning understryker regeringen att det finns behov av ökad koncentration av expertis vid universiteten, vilket sker genom att lärosätena profilerar sig och samverkar (prop. 2011/12:1). Begreppet högskola används för all högre utbildning som sorterar under högskolelagen, och understryker de gemensamma kännetecknen för både universitet och högskolor. var ett av de första länderna som introducerade ett enhetligt, nationellt högskolesystem (reform) för all högre utbildning. I är det därför ingen skillnad på värdet av ECTS och examina från olika lärosäten. har uppfattningen om enhetlighet emellertid blivit utmanad, dock utan att man formellt har ifrågasatt den speciella svenska grundmodellen. Det finns över 350 000 studerande på grundnivå och avancerad nivå. Därav är cirka en tredjedel deltids- eller distansstuderande. Antagningen av studerande varierar och har påverkats dels av demografiska faktorer, dels av konjunkturen. Antalet helårsstuderande har totalt sett ökat kon- 15 Med undantag för . BILAGA 1 DET SVENSKA HÖGSKOLESYSTEMET I KORTHET stant , dock med en minskning –2008 och 2012, vilket först och främst hänger ihop med arbetsmarknadskonjunkturer och storleken på ungdomskullarna (UKÄ 2013). Antalet studerande skulle ha varit ännu mindre, om det inte hade varit för en ökad rekrytering av internationella studerande. förväntas efterfrågan på studieplatser sjunka som resultat av mindre årskullar och införandet av studieavgifter för icke-EES-medborgare samt schweiziska medborgare (tillämpas ). Andelen studerande som fullföljer sina studier har sjunkit , efter att ha visat en markant ökning , både på de vanliga utbildningsprogrammen och på distansutbildningarna. Genomförandeprocenten, dvs. avklarade poäng i relation till registreringspoäng, på de högre utbildningarna har således sjunkit från 2004/2009/10. Den största nedgången märks inom de fristående distanskurserna. /12 tog 59 000 personer examen på grundnivå eller avancerad nivå (HSV 2011, UKÄ 2013). finns det ca 73 400 personer anställda vid lärosätena. Detta gör högskoleväsendet till den största statliga arbetsplatsen i . av de anställda inom högskolan arbetar med forskning och undervisning. Antalet anställda har ökat successivt , med undantag för perioden –2009, när antalet minskade – för att åter stiga 2009, åtföljt av en ökning i tillförseln av resurser. Andelen administrativ och teknisk personal ligger stort sett på samma nivå. Antalet forskare och under- DET SVENSKA HÖGSKOLESYSTEMET I KORTHET BILAGA 1 visare har däremot ökat, liksom antalet lektorer och professorer, i synnerhet antalet kvinnliga professorer (totalt 2012). Den största ökningen återfinns i kategorin övrig forskande och undervisande personal som i första hand utgörs av yngre, inte fast anställda forskare med extern finansiering (HSV 2011, UKÄ 2013). är ett av de länder som satsar mest på högre utbildning och forskning. Både när det gäller resurser och timmar är det forskningen som dominerar sektorn, såtillvida att lärosätenas verksamhet har blivit alltmer forskningsintensiv. var universitetens och högskolornas intäkter till forskning och forskarutbildning . Forskningen vid universitet och högskolor har vuxit i takt med regeringens ökade satsning på forskning och innovation; ökningen är –2012, vilket förväntas fortsätta med en ytterligare tillförsel av . Medan forskningsintäkterna har stigit , har utbildningsintäkterna på grundnivå och avancerad nivå sjunkit (UKÄ 2013). Högskoleväsendets totala intäkt uppgick till ca 2012 – vilket motsvarade av svensk BNP. av finansieringen kommer från offentliga medel (är medel från staten). Knappt hälften av intäkterna används till utbildningar på grundnivå och avancerad nivå, och resten går till forskning och forskarutbildning. Forskning och utbildning finansieras på olika sätt. Utbildning finansieras genom direkta anslag, medan forskning finansieras dels genom direkta anslag (), dels genom forskningsråden och andra statliga myndigheter (). Privata stiftelser och organisationer utgör andra viktiga finansieringskällor (prop. 2009/10:65, UKÄ 2013). BILAGA 1 DET SVENSKA HÖGSKOLESYSTEMET I KORTHET Det nuvarande resurstilldelningssystemet för utbildning presenterades i propositionen Högre utbildning för ökad kompetens (prop. 1992/93:169) och var en del av högskolereform. Systemet ledde till ökad frihet för lärosätena i frågor som gällde studieorganisation, utbildningsutbud, antagning av studenter och resursanvändning. De ekonomiska resurserna till lärosäten, kurser och program, när det gäller utbildning på grundnivå och avancerad nivå, har traditionellt allokerats på grundval av antalet antagna studerande uttryckt i helårsstudenter och helårsprestationer (avklarade poäng). Kompensationen per helårsstudent respektive helårsprestation varierar ämne för ämne. Regeringen fastställer ett årligt finansieringstak för varje lärosäte. En mycket begränsad del av resurserna har tilldelats på basis av utvärderingar av kvaliteten på utbildningarna. reformer av det svenska högskolesystemet Högre utbildning i har traditionellt påverkats av de tyska utbildningsidealen. Den första egentliga (genomgripande) reformen av svensk högre utbildning genomfördes som reaktion på en stor expansion av antalet studerande. Processen startade med arbetet i den s.k. och pågick . Trots en del efterföljande reformer bygger det svenska systemet än på denna reform, vilket innebär en integrerad struktur och ett enhetligt system (jfr 2012a). De statliga högskoleutbildningarna i samlades i ett system med ett gemensamt, relativt detaljerat system av regler, och detta infördes för alla lärosäten. Samma institutionella struktur och samma regler för sammanställning av de interna beslutsprocesserna och organen infördes på alla lärosäten – oberoende av storlek, profil eller uppgift. Särskilda beslutsorgan för utbildningar inrättades på grundnivå – en kommitté per studieprogram eller grupp av utbildningar. infördes fakultetsnämnder för forskning och doktorandutbildningar. De studerande och den administrativa personalen garanterades inflytande över dessa organ på bekostnad av professorernas och lektorernas inflytande. Vidare öppnade man för externa intressenter i lärosätenas styrelser och i kommittéer för utbildningarna för att säkerställa den offentliga kontrollen och samspelet med arbetsmarknaden. I det sammanhanget inrättades ytterligare tolv högskolor, de flesta tidigare seminarier och lärarseminarier. Trots det faktum att all högre utbildning förväntades vara baserad på en vetenskaplig grund och ha anknytning till forskning, tilldelades inte högskolorna några permanenta forskningsresurser. Detta ledde till en DET SVENSKA HÖGSKOLESYSTEMET I KORTHET BILAGA 1 debatt om hur begreppet forskningsanknytning16 skulle tolkas (1996). I och med reformen 1977 poängterade man kraftigt den högre utbildningens instrumentella roll i samhället och dess utveckling. Starka högre utbildningar betraktades som ett redskap för att nå ett system kännetecknat av social jämlikhet, demokratisering och regional decentralisering och som ett instrument för att uppfylla arbetsmarknadens behov av yrkesutbildad arbetskraft. infördes en tillgångsbegränsning på kandidatutbildningar, varvid utbildningarnas dimensionering kontrollerades centralt av Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) på grundval av överväganden om utsikter för den framtida arbetsmarknaden och särskilt näringslivets behov. Det innebar ett fastställande av antalet utbildningsplatser (2012a, HSV 1998). reform bestod först och främst av introduktion av ett enhetligt, integrerat system som en garanti för jämförbarhet av examina och credits tvärs över lärosätesgränserna inrättande av nya högskolor i hela landet – utan möjlighet till forskning och etablering av forskarutbildning tillkännagivande av universitetens och högskolornas ansvar för rekrytering av studerande med icke-akademisk bakgrund och bättre rikstäckande tillgång till högre utbildningar (bl.a. infördes en regel om att universiteten kunde anta personer , om dessa hade arbetslivserfenhet, även om de allmänna kriterierna för antagning inte var uppfyllda) överföring av vissa administrativa och ekonomiska beslut från regeringen, och till lärosätena introduktion av anknytning till arbetslivet (HSV 1998). Debatten om och kritiken mot reform inleddes i en uppgörelse med reformerna från 1970- talet, inte minst principerna om anknytning till arbetslivet och samhällsanpassningen. Återigen fokuserade man på de akademiska värdena, och särskilt två huvudelement års reform, nämligen centraliseringen och dimensioneringen av utbildningarna, kritiserades av såväl som akademikerna och studentorganisationerna. Det framgick av reformen att det var regeringen som beslutade, dels om utformningen av utbildningarna med yrkesorienterad, fastlagd utbildningsgång (bestående av korta kurser i många ämnen), vilket innebar att de studerande hade få egna valmöjligheter, dels dimensioneringen och lokaliseringen av utbildningarna. Det sistnämnda gjorde det svårt att anpassa de tillgängliga utbildningsprogrammen efter den lokala efterfrågan. Framför allt blev dessa beslut inte särskilt väl underbyggda, när det visade sig vara svårt att göra prognoser om samhällets framtida behov av specialiseringar, men också av arbetsmarknadens behov av antalet akademiker (jfr 2012a). 16 Forskningsanknytning betyder att forskning och utbildning bedrivs sida vid sida inom samma institution och berikar varandra. BILAGA 1 DET SVENSKA HÖGSKOLESYSTEMET I KORTHET , och under inflytande av internationella strömningar för mer mål- och resultatorienterade styresformer (vilket också innebar större krav på autonomi) växte kritiken mot idéerna .