rfr · H10WRFR21 · 2014-07-28 00:00:00 — Detta element bör enligt ENQA stärkas i ett utvecklingsperspektiv, och man pekar på behovet av att se över och revidera bedömningskriterierna. ENQA kritiserade också operationella oberoende i förhållande till regeringen. I publikationen Reflektioner kring det nuvarande utvärderingssystemet – Erfarenheter 2011–, summerar UKÄ (2013b) erfarenheterna från arbetet med det nya utvärderingssystemet och framhåller att systemet fungerar, men att det kan utvecklas ytterligare. presenterar UKÄ några nya idéer för utvecklingen av systemet – fortfarande baserade på principen om resultatorientering och på användningen av en trestegsskala. UKÄ skissar följande: Begreppet resultat bör utvecklas. Ett bredare underlag i bedömningen av en del utbildningar skulle kunna öka acceptansen av systemet. Utförligare information och bättre beskrivning av vad bedömningspanelen uppfattar som ett problem i en viss utbildning: Man bör ange förslag till lösningar och förbättringar. Balansen mellan kontroll och utveckling bör ändras, och utvecklingsdragen bör bli betydligt starkare representerade. Experterna bör ges större utrymme och deras iakttagelser tillmätas ytterligare vikt i slutbedömningen. En utvärdering av lärosätenas kvalitetssäkringssystem bör ingå i kvalitetsbedömningen. Utbildningarnas bidrag till att förbättra arbetskraftens delaktighet på arbetsmarknaden och i näringslivet bör spela en tydligare roll i kvalitetsutvärderingarna. Oavsedda effekter av systemet i form av incitament till enkelriktning och strömlinjeformning bör undvikas genom att uppmuntra till mångfald i utbildningarna. Kalibreringen mellan utvärderingsprojekten bör förstärkas med hjälp av tydligare riktlinjer för bedömningspanelerna. 12 En lista över nyckelinformanter finns i avsnitt 6. 2013/14:RFR21 DE SENASTE REFORMERNA AV DET SVENSKA HÖGSKOLESYSTEMET De studerandes perspektiv i utvärderingarna bör förstärkas. 4Autonomi- och kvalitetsreformerna i ett skandinaviskt och europeiskt perspektiv 4.1Institutionell autonomi i ett skandinaviskt perspektiv Det råder en bred politisk enighet i om att länderna ska bli ännu mer kunskapsbaserade och bättre på att hantera de globala utmaningarna. Lärosäten som tillhandahåller utbildning och forskning av hög kvalitet ses därför som helt avgörande för att främja kvaliteten och stärka länderna som kunskapssamhällen. I detta perspektiv har de högre utbildningssystemen i reformerats på bara ett fåtal år. Reformerna sträcker sig ut över kvalitets- och autonomifrågor och har haft sikte på att förstärka den institutionella autonomin genom att begränsa den direkta statskontrollen diversifiera finansieringen och göra en större del av denna resultat- och konkurrensbaserad öka kvaliteten och attraktionskraften hos de högre utbildningarna etablera en kritisk massa för att förstärka lärosätenas profil mot bakgrund av den ökade internationella konkurrensen om kunskap och resurser. , och har genomfört en serie reformer av lagstiftningen för den högre utbildningen. I samband med detta har man fattat beslut om omfördelning av inflytande, makt och det kollegiala inflytandet och de konsensusbaserade beslutsprocesserna. Med större institutionell autonomi har rektorers och styrelsers makt utvidgats, medan den vetenskapliga personalens inflytande har minskat. Danska lärosätens organisation och ledningsstruktur är det mest vittgående exemplet på förskjutning av makt och bestämmanderätt inom lärosätena. är lärosätenas finansiella autonomi fortfarande begränsad, även om staten fortsatt är den dominerande finansieringskällan, trots en markant utökning av den externt finansierade verksamheten (jfr Ek- berg 2012). Medan den institutionella autonomin således ökas gentemot staten, har man genomfört förändringar av det sätt på vilket staten utövar inflytande och kontroll över den högre utbildningen. Staten har i och med reformerna inte fått minskat ansvar för dessa, utan har i stället tagit till andra medel gentemot lärosätena. I och med autonomireformerna utövas statlig kontroll inte längre genom normativ lagstiftning, utan inflytande och styrning sker med hjälp av resultatbaserade finansieringsformer, strategiska satsningar och användning av kvalitetssäkringssystem. AUTONOMI- OCH KVALITETSREFORMERNA I ETT SKANDINAVISKT OCH EUROPEISKT PERSPEKTIV har man genomfört en omläggning av lärosätenas organisation i form av fusioner, allianser och andra nya samarbetsformer mellan universitet och mellan universitet och andra högre utbildningsinstitutioner (och sektorsforskningsinstitutioner), vilket har inneburit en institutionell koncentration. I har fusioner genomförts för att skapa den kritiska massa som är en förutsättning för att tillmötesgå externa krav på kvalitet och performance vid universiteten. I baserades fusioner av högskolorna på bottom up- initiativ. I finns det exempel på fusioner mellan mindre lärosäten och tätare samarbeten mellan mindre och större lärosäten. har genom autonomireform valt en mjukare styrningsform, jämfört med t.ex. , och ett bottom-up-tillvägagångssätt för att underlätta eventuella fusioner som har initierats av lärosätena själva. Även om tendensen i utbildnings- och forskningspolitiken i de tre länderna är densamma, nämligen ökad autonomi för lärosätena, samarbete och ökat krav på kvalitet, performance och profilering, är timing, tempo, intensitet och räckvidd i genomförandet av reformerna olika. och startade med att reformera sina utbildningssystem och genomförde omfattande reformer av högskoleväsendet . I det avseendet är det land som implementerade mest vittgående reformer . införde mål- och resultatstyrning, kvalitetssäkring och performance-orienterad finansiering redan i och med utbildningsreformen och fortsätter i samma spår med autonomi- och kvalitetsreform. Tabellen nedan illustrerar de viktigaste reformerna och förändringarna i systemen för högre utbildning i . Tabell 5 Översikt över skandinaviska reformer av högre utbildning och forskning 2003: Ny universitets- 2007/08: Fusioner av lag: Offentliga, lärosäten (och sektors- för universiteten, förstärkt ledning, externa represen- tanter i de styrande orga- 2010: Introduktion av 2013: Nytt kvalitetssäk- AUTONOMI- OCH KVALITETSREFORMERNA I ETT SKANDINAVISKT OCH EUROPEISKT PERSPEKTIV 1994: Fusioner av 98 2002/2004: Implemente- högskolor till 26 statliga högskolor, införande av men med m.m. output- 2003: Högskolor måste 2005: Ny universitets- lag: ökad institutionell 1993: Ny universitets- och 1999/2000: Lärosätena 2009: Nytt finansierings- måste ansöka om för- system – gradvist mer ändrad status från hög- gement baserat på mål och resultat, kvalitetssäkring, 2011: Autonomireform: ökad frihet och ökat lering i fråga om institu- 1997: Alla lärosäten får anställning av lärare och form: fokus på resultat 1999: Nya regleringar 2013: Nytt kvalitetssäk- angående HR baserat på av Kalpazidou 2012a. 4.2 Kvalitetssäkring i ett skandinaviskt perspektiv i ett historiskt perspektiv har kännetecknats av olika traditioner för kvalitetssäkring av utbildning. tog redan i slutet av 1960- talet initiativ till att utveckla ett nationellt kvalitetssäkringssystem13. I kom kvalitetssäkringskonceptet i fokus , medan det i skedde först . finns det olika kvalitetssäkringssystem och kvalitetssäkringsinstitut, men också regelverken är olika i de tre länderna (jfr forthcoming). 13 UKÄ publicerade de första utvärderingsrapporterna . sattes institutionaliseringen av utvärderingen i gång och tog fart i början av 1970- talet. UKÄ satsade på utvärdering som ett särskilt problemområde och siktade på att utveckla ett instrument för att mäta kvaliteten på verksamheten i den högre utbildningen (för en mer detaljerad beskrivning av förloppet, se Gröjer 2004). AUTONOMI- OCH KVALITETSREFORMERNA I ETT SKANDINAVISKT OCH EUROPEISKT PERSPEKTIV har gått från kvalitetssäkring av utbildningsprogram till ackreditering av lärosäten i regi av . I har Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen (NOKUT) sedan inrättandet 2003 koncentrerat sig på lärosätesackreditering och utvärdering av utbildningsprogram. har –2000 haft en tradition av kvalitetssäkring av lärosätenas interna kvalitetssäkringssystem, medan tematiska utvärderingar har dominerat . har man i dock upphört med tematiska utvärderingar och utvärderingar av lärosäten. Det svenska kvalitetssäkringssystemet skiljer sig från det danska och det norska, men också från de andra europeiska ländernas i fråga om uppfattningen av kvalitetssäkringskonceptet samt i den praktiska instrumentella hanteringen av kvalitetsutvärderingen. Systemet fokuserar på kvalitetskontroll av resultat, så planering och genomförande av utbildningar står inte primärt i fokus. Systemet tar inte lärosätenas interna kvalitetsarbete i beaktande, men har en del mekanismer som förväntas vara kvalitetsdrivande. 4.3Autonomi- och kvalitetsreformerna i ett europeiskt perspektiv I ett europeiskt perspektiv är tendenser till ökad autonomi och förstärkt kvalitetssäkring kännetecknande inte bara för de skandinaviska länderna. Den högre utbildningen är på reformdagordningen inom hela EU (jfr Maaseen 2008). Högskolesektorn har expanderat kraftigt i efterkrigstidens . Med den hastiga industrialiseringen i större delen av inklusive följde en markant utvidgning av antalet studieplatser efter studentupproret . Det inrättades universitet och högskolor, även i regioner utan tillgång till utbildning. Denna utbyggnad ägde rum både i de skandinaviska länderna och i många andra europeiska länder (Kyvik 2009). Den andra stora vågen av utbyggnad kom och , varefter man frångick strategin om att utveckla nya universitet och högskolor till förmån för en utvidgning av befintliga lärosäten i många europeiska länder. Grunden till denna förändring av bakgrundsvillkoren var den ekonomiska pressen på de offentliga finanserna och det därav följande behovet av effektiviseringar. utvecklades också New Public Management-idéerna (Maassen & Stensaker 2003) som har fått väsentlig betydelse för lärosätenas utveckling. Universitet och högskolor fick större autonomi som medel att hantera den växande utbyggnaden och tillgodose behovet av massifiering och effektivisering. Man kan konstatera att i och med reform i det sammanhanget har legat i framkant med utvecklingen i resten av . Med ökad autonomi följde behovet av ökad kontroll av kvaliteten, inte bara på utbildningarna utan också på forskningen (et al. 2010, Huisman 2009). AUTONOMI- OCH KVALITETSREFORMERNA I ETT SKANDINAVISKT OCH EUROPEISKT PERSPEKTIV Utvecklingen i har det tagit utgångspunkt i de målsättningar som formulerades i Bolognaprocessen och Lissabonstrategin. Det förstnämnda används vid de europeiska lärosätena som instrument för att uppnå en tätare gemensam europeisk integrering av kvalitetssäkring och harmonisering av kvalitet. Lissabonstrategin däremot utgjorde ramen för ett ökat europeiskt samarbete inom utbildnings- och forskningsfrågor med den ambitiösa målsättningen att göra EU till den mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomin i världen och skapa en hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och större social samhörighet. Processen och strategin har emellertid fått stor betydelse i kraft av mer koordinerade strävanden mot att skapa en europeisk kunskapsarena, liksom det bland de europeiska universiteten har etablerats ett förstärkt samspel mellan utbildning, forskning och innovation. (2010) anför att denna utbildnings- och forskningspolitiska ram har en rad inneboende spänningar. Särskilt diskuterar författarna om alla lärosäten bör sikta på att hantera utbildning, forskning och innovation , eller om det finns fördelar med en institutionell arbetsfördelning, där olika lärosäten utför olika uppgiftstyper. Denna problemställning är relevant i en svensk kontext: mindre högskolor och större universitet har samma typer av uppgifter, nämligen utbildning, forskning och samverkan, och de ställs därmed inför samma höga krav på kvalitet, profilering och samarbete med det omgivande samhället. De exempel på fusioner och allianser som man ser numera i är tecken på att lärosätena, som har fått större handlingsfrihet genom den nya autonomireformen, söker strategiska samarbetspartner för att tillmötesgå ökade krav på hög kvalitet. 4.4 En ram för det fortsatta arbetet satsar på kunskap och innovation som en avgörande förutsättning för att hantera de möjligheter och risker som följer av den globala utvecklingen. Universitet och högskolor har en central betydelse för välfärd, sysselsättning och ekonomisk utveckling, eftersom forskning och utbildning är centrala drivkrafter för samhällenas modernisering och förnyelse. Ökad autonomi för lärosätena betraktas som en förutsättning för utbildning och forskning av hög kvalitet, men också som en förutsättning för att kunna tillmötesgå växande krav på interaktion och samarbete med samhället i övrigt och för ett framgångsrikt deltagande i den internationella konkurrensen om kunskap och resurser. För att tillgodose statens behov av överordnad styrning av resurser och accountability har universitet och högskolor, som de har fått ökad autonomi gentemot staten, fått ett nytt kvalitetssäkringssystem som i viss mån påverkar resursallokeringen till lärosätena; en begränsad del av resurserna tillförs lärosätena mot bakgrund av utvärderingen av utbildningarnas resultat. AUTONOMI- OCH KVALITETSREFORMERNA I ETT SKANDINAVISKT OCH EUROPEISKT PERSPEKTIV Autonomi och kvalitetssäkring följs därmed åt i , vilket också är fallet i de flesta andra europeiska länder. Autonomi och kvalitetssäkring är långt ifrån oproblematiska koncept att hantera. Forskning visar att regeringar och lärosäten agerar utifrån flera olika organisationsideal med diverse styrnings- och ledningsmodeller och varierande uppfattningar om kvalitetssäkring och kvalitetsutveckling. Åtgärder vidtas utan att man nödvändigtvis har klara, entydiga svar på vad som leder till framgång, vad som bara leder till framgång i begränsad omfattning, och vad som är effektivt för att kunna styra och leda universitet och högskolor (et al. Lärosätena ställs inför den dubbla rollen att vara kunskapsproducenter, som deras instrumentella roll i att uppnå nationella mål som tillväxt och välfärd blir allt viktigare (jfr 2008). Universitet och högskolor förväntas med andra ord anordna och tillhandahålla utbildning och forskning som kan inordnas i ett marknadsbaserat organisations- och belöningssystem. Universitet och högskolor agerar strategiskt i det nya högskolelandskapet. Autonomi- och kvalitetsreformerna har implementerats i . I takt med att den politiska detaljstyrningen av universitet och högskolor har minskat, har behovet av uppföljning och utvärdering av verksamheten ökat (jfr SOU 2007:75, prop. 2009/10:175). Vilka effekter de båda reformerna totalt sett har haft på kvaliteten i de högre utbildningarna är av naturliga orsaker ännu inte kartlagt. Att studera kvalitetssäkringssystemets konsekvenser för utbildningarnas utbud och innehåll och de båda reformernas effekter på det svenska högskolelandskapet är ett komplext företag, och reformernas fulla effekter kan bara undersökas i ett längre tidsperspektiv. Styrningen i högskolesystemet och kvalitetssäkringsprocesserna i systemet kan svårligen analyseras åtskilt från såväl den totala politiken för högre utbildning som lärosätenas interna organisatoriska dynamik. Ytterligare undersökningar är därmed nödvändiga för att inhämta ny kunskap om samspelet mellan den ökade autonomin, konkreta styrningsmodeller och kvalitetsutvecklingen av utbildningarna. Fortsatta undersökningar inom uppföljningsprojektet kommer därför att försöka kartlägga hur ökad autonomi implementeras i praktiken, och vilka effekter den har på lärosätenas strategiska överväganden och högskolelandskapet i stort. En kartläggning av sammanhanget mellan ökad autonomi, nya modeller för kvalitetssäkring och lärosätenas implementering av de båda reformerna är inte desto mindre av stor betydelse på medellång och lång sikt för att kunna dra slutsatser om hur kvaliteten i den svenska högre utbildningen främjas. Centrala frågor om hur lärosätenas arbete med att säkerställa och utveckla hög kvalitet påverkas av reformerna, och vilka effekter och eventuella sidoeffekter de ger upphov till, behöver undersökas närmare. kommer att fortsätta undersökningarna av implementering och effekter av autonomi- och kvalitetsreformerna. Genom att använda såväl kvalitativa som kvantitativa metoder kommer uppföljningsprojektet att försöka dokumentera såväl lärosätenas AUTONOMI- OCH KVALITETSREFORMERNA I ETT SKANDINAVISKT OCH EUROPEISKT PERSPEKTIV arbete med att implementera reformerna som reformernas effekter på olika nivåer inom lärosätena. Undersökningarna riktar således fokus mot universitets- och högskoleledning, utbildningsledare, studerande, alumner och representanter för avnämare och näringsliv, med syfte att presentera en bred bild av reformernas följder och då inte minst deras effekter totalt sett på kvaliteten i svensk högre utbildning. Aagaard, K. & Mejlgaard, N. (eds). Dansk forskningspolitik efter årtusindskiftet. ACE , Akkreditering og ekstern kvalitetssikring i et internationalt perspektiv. Høringssvar til forslag til ny lov om akkreditering av videregående uddannelsesinstitutioner og ændring af en række uddannelseslove, . krediteringsraadets _hoeringssvar_til_forslag_til_ny_akkrediteringslov.pdf. Altbach, P. Globalisation and the university: Myths and realities in an un-equal world. Tertiary Education and Management, 10 (1), 3–25. Expansion, självständighet, konkurrens. Vart är den högre utbildningen på väg? Enhetlighet och/eller profilering i det svenska högskolelandskapet? Pedagogisk Forskning i , årgång 17. & , M. Higher education institutions. I Kogan, M.; , M.; Bleiklie, I.; , M. (eds). Transforming higher education. A comparative study. , Enlightenment and Quality Evaluation. 29 (2). Kunskapsnation i kris? Politik, pengar och makt i svensk forskning. , M.; Stensaker, B. & Unemar-Öst, I. Universitets- och högskolepolitiken. Avsikter och konsekvenser för de nya lärosätena. 2004: Överlever den akademiska friheten? En intervjustudie av svenska forskares villkor i universitetens brytningstid. Bergen Declaration 2005. Higher Education Area – Achieving the Goals, Communiqué of the Conference of European Ministers Responsible for Higher Education, Bergen, 19–20 2005. Realising Higher Education Area. Communiqué of the Conference of Ministers responsible for Higher Education in on . REFERENSER 2013/14:RFR21 , S. 1996. En författning för disputation. Declaration 1999. . Brennan, J. & , J. Managing Quality in Higher Education. Perspective on Institutional Assessment and Change. Creating entrepreneurial universities: Organizational pathways of transformation. The higher education system: academic organization in cross-national perspective. , CA: . The organisation of quality . Report DECS LRP 95/30. Danish , Technology and Innovation, 2006. Research to be strengthened with fewer Danish universities. Press release, 4 October 2006. Danish , Technology and Innovation 2005. A Framework for Qualifications of on Qualifications Frameworks. Danish , Technology and Innovation, 2003. Act on Universities of 28, 2003, Explanatory notes. Danish , Technology and Innovation, 2000. – The Danish Model. Taxametersystemet under lup. Dill, D. Evaluating the evaluative state: Implications for research in higher education. , 33 (3), 361–377. Dill, D. Through Demings eyes: a cross-national analysis of quality policies in higher education. Paper presented at the ENQAAHE 3rd meeting, . Dill, D. & Beerkens, M. (eds) 2010. Public Policy for Academic Quality. Ds 2013:49 Högskolestiftelser – en ny verksamhetsform för ökad handlingsfrihet. Ds 2009:21 Bortom krisen. Om ett framgångsrikt i den nya globala ekonomin. 2013/14:RFR21 REFERENSER Högskolelandskap i förändring, Vetenskap för profession. Rapport nr 19, 2012. El-Khawas, E. Accountability and Quality : New Issues for Academic Inquiry. I , J.; Altbach, Ph. (eds). International Handbook in Higher Education. Springer, Vol. , J.; de , H.F. & Westerheijden, D. (red.) Reform of higher education in Europe. for Higher Education: Review of ENQA Membership. Standards and guidelines for Quality in Higher Education Area. : in Higher Education. How does quality make a difference? A selection of papers from the 7th , , Estonia. : Making sense of quality in European, national and institutional contexts. A selection of papers from the 5th . EUA case studies . European Commission 2013. European higher education in the world. COM(2013) 499 final. European Commission 2011. Supporting growth and jobs – an agenda for the modernisation of Europes higher education systems. COM(2011) 567 final, 20.9.2011. European Commission 2009. Annual Report on research and technological development activities of Union in 2008. COM(2009) 558 final. European Commission 2008. Progress in higher education reform across Europe, Governance and Funding Reform, Volume 2: Methodology, performance data, literature survey, national system analyses and case studies. Directorate General for Education and Culture. Mobilising the brainpower of Europe: enabling universities to make their full contribution to the Strategy. en) 16616/07, CONCL 3, , , 2007. Ferlie, E.; Ashburner, L.; , L. & Pettigrew, A. The new public management in action. REFERENSER 2013/14:RFR21 FIVU, Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser 2013. Bekendtgørelse om akkreditering af videregående uddannelsesinstitutioner og godkendelse af nye videregående uddannelser. FIVU, Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser 2012. Styrket samarbejde og bedre for innovation i virksomhederne. Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser. Frølich, N.; Kalpazidou , E. & , M. Funding systems for Higher Education and their impacts on institutional strategies and academia: a comparative study between , and . 24, nr 1. Grifoll, J.; Leiber, T.; Moldt, C.; , J. & Sørensen, M. Measuring the impact of external quality – Or: Preparing external quality for a greater impact on higher education. I Crozier, F. et al. (eds). How does quality make a difference? A selection of papers from the 7th , , s. 27–34. Gröjer, A. Den utvärdera(n)de staten. Utvärderingens institutionalisering på det högre utbildningsområdet. Gumport, P. The organisation of knowledge: Imperatives for continuity and change in higher education. I Bleiklie, I. & , M. ): Governing knowledge. A study of continuity and change in higher education. Gumport, P. Academic restructuring: Organizational change and institutional imperatives. Higher Education 39 (1), s. 67–91. Haikola, L. , Brännpunkt, . Utvärderingen är rättvisande. , H. F. 2013. Systemic evaluation governance. New logics in the development of organisational fields, ministration, 16 (3), s. 47–64. , H. F. 2012a. Frivillighed under tvang, i Aa- gaard, K. A. & Mejlgaard, N. (red.) Dansk Forskningspolitik efter Årtusindskiftet, Aarhus Universitetsforlag, s. 195–227. , H. F. 2012b. Systematisk kvalitetsarbejde i skandinavisk højere uddannelse: Et varieret fænomen i Kallerud, E. (ed.). Forskningspolitikk, NIFU, nr. 2, 35. årgang. 2013/14:RFR21 REFERENSER , H. F. (forthcoming). : The Development of Regulating and in Scandinavian Higher Education. , H. F. 2009. Educational Evaluation in Scandinavian Countries: Converging and Diverging Practices? search, 53 (1), s. 71–87. & , J. Fifteen years of quality in higher education, Quality in Higher Education, 16 (1), s. 3–36. Hazelkorn, E. How do rankings impact on Higher Education. , Programme on in Higher Education-INFO, . HSV Rapport 2012:21 R. Från granskning och bedömning av kvalitetsarbete till utvärdering av utbildningsresultat – ger utvärderingen en bild av kvaliteten på utbildningen vid universitet och högskolor? HSV 2012:15 R. system för kvalitetsutvärdering –2014.