rir · H2B520 · 2014-10-01 00:00:00 — Eftersom pengarna betalas ut sent hinner landstingen dessutom ofta inte dela ut dem till vårdverksamheterna. Granskningen visar också att det finns en risk för att överenskommelser med prestationsersättning motverkar målet om en likvärdig vård i hela landet, eftersom inget tyder på att lågpresterande landsting blir sporrade till att förbättra sig. Det sätt som överenskommelserna kommit att användas ÖVERENSKOMMELSER MELLAN REGERINGEN OCH SKL INOM HÄLSO- OCH SJUKVÅRDEN på medför dessutom ökad administration för samtliga parter. Eftersom överenskommelser sällan avslutas och kraven i de befintliga blir allt fler är det här fråga om ett administrativt system som växer . Det går att dra ett antal intressanta slutsatser utifrån hur regeringen, SKL och landstingen agerar i samband med de överenskommelser som pågår . Grundlogiken för att konstruera överenskommelser utifrån ekonomiska incitament är att landstingen ska få pengar efter prestation. Landsting som presterar väl ska premieras och de som inte presterar lika bra ska sporras att bli bättre. Detta är naturligtvis ingen ovanlig modell för att skapa incitament för förbättringar och den kan även fungera väl under rätt betingelser. ser dock två problem med den i detta sammanhang. För det första är det viktigt att säkerställa att den incitamentsskapande mekanismen inte styr bort från målet om en likvärdig vård i hela landet. När Dagmaröverenskommelsen kom började staten styra vården mer efter behov på grund av det krav på likvärdighet som ställs i hälso- och sjukvårdslagen. Därför skedde en övergång från prestationsbaserad ersättning till en fast ersättning per invånare. har staten i allt större omfattning använt prestationsbaserad ersättning i överenskommelserna. Men de här överenskommelserna har inte påverkat likvärdigheten mellan landstingen i önskvärd riktning. I de tre överenskommelser med prestationsbaserad ersättning som pågått längst har landsting som fått låg utdelning (räknat i ersättning per invånare) ofta legat kvar på låg nivå år , medan landsting som fått hög utdelning fortsatt att ligga kvar på en hög nivå. I ett fall har till och med skillnaden mellan det landsting som presterat bäst och det landsting som presterat sämst ökat . Landsting som fått liten utdelning beskriver att de känner sig uppgivna och saknar motivation att förbättra sig. För det andra ger incitamentsmodellen en något splittrad syn på den statliga finansieringen av kommuner och landsting eftersom den går på tvärs mot den princip om fördelning efter behov som är utgångspunkten för den kommunalekonomiska inkomstutjämningen. Överenskommelser mellan regeringen och SKL är på många sätt en praktisk form för att ge statsbidrag till den regionala nivån. Det faktum att fördelningen sker i form av avtal som inte binder och inte förpliktigar någon av parterna, särskilt inte de mottagande landstingen, till något är i praktiken sällan något problem. Vi vill dock understryka att det vid ett GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN fåtal tillfällen har uppstått meningsmotsättningar som inte kunnat lösas eftersom ingen part är formellt bunden till sina åtaganden. Genom den frivilliga överenskommelseformen har regeringen också fått möjlighet att ställa detaljerade krav på landstingen utan att i någon formell mening överträda det kommunala självstyret. En annan intressant iakttagelse i granskningen är att det finns krav i överenskommelser som motsvaras av formuleringar som redan finns uttryckta i lagar, förordningar eller föreskrifter. I de här fallen skickar staten flera olika styrsignaler till landstingen. Det är svårt att dra någon annan slutsats än att regeringen stundom finner ekonomiska styrmedel mer verkningsfulla än de regulatoriska, vilka allmänt brukar anses vara den starkaste formen av styrning. menar dock att genom att belöna landstingen för uppfyllnad av vissa lagkrav finns det en risk för att landstingen uppfattar det som att annan lagstiftning kan prioriteras ned. Det har också förekommit att en överenskommelse ställt lägre krav än föreskrifter. anser att det, åtminstone i det senare fallet, finns en risk för att överenskommelsen försvagar lagstiftningen snarare än förstärker den. 5.2Regeringens användning av överenskommelser Även om överenskommelserna formellt sett är frivilliga framgår det av granskningen att det i praktiken är närmast omöjligt för både SKL och landstingen att stå utanför. Genom att hänvisa till den formella frivilligheten undgår regeringen att behöva tillämpa den finansieringsprincip Regeringen kan då lägga nya uppgifter via överenskommelser på landstingen utan att garantera finansiering. Samtliga överenskommelser som har träffats gäller väsentliga problem och förbättringsområden inom vården. har under granskningen inte i något fall stött på någon kritik mot syftet med enskilda överenskommelser. Det är dock en generell sanning att en mängd i sig motiverade beslut sammantaget inte behöver leda till en optimal helhet. Varje ny överenskommelse som regeringen och SKL träffar ska hanteras av samma landsting som hanterar de som redan pågår och den ackumulerade bördan av detta kan man inte bortse ifrån. Granskningen visar att viss samordning av överenskommelserna redan sker inom , vilket vi ser positivt på. Vår bild är dock att samordningen fokuserat mest på formalia i överenskommelserna. Vår bedömning är att det behövs en samordning inom som fokuserar mer på innehållet i överenskommelserna där en sammanvägd bedömning kan göras av vilka konsekvenser den totala sammansättningen av överenskommelser får i landstingen. ÖVERENSKOMMELSER MELLAN REGERINGEN OCH SKL INOM HÄLSO- OCH SJUKVÅRDEN Regeringens styrning genom överenskommelser har även inneburit en viss förskjutning i de statliga aktörernas roller. har valt att inta en mer operativ roll som i normalfallet snarare hade varit en uppgift för en förvaltningsmyndighet. Detta har i sin tur lett till att fått en perifer roll. Ofta bidrar inte aktivt när överenskommelserna utformas och hamnar ibland i svåra situationer vid uppföljningen när de precisa villkoren inte alltid överensstämmer med myndighetens egna föreskrifter. Också SKL:s roll framstår som svårhanterlig. SKL är en intresseorganisation och inte någon myndighet. Överenskommelserna utformas på ett sådant sätt att SKL får agera såväl beställare som utförare, och ibland även bedömare av resultat, när det gäller att fördela statsbidrag till sina egna medlemsorganisationer. Statsbidragen har också kommit att bli en viktig inkomstkälla för SKL, volymmässigt i nivå med finansieringen via medlemsavgifter. En stor del av denna finansiering kommer från överenskommelser. Visserligen tar SKL egna beslut om hur man vill delta i styrningen av hälso- och sjukvården. bild är dock att det är svårt för SKL att avstå att ingå överenskommelser eftersom de innebär potentiella pengar till nytta för medlemmarna. Såsom flera överenskommelser är konstruerade försätter de SKL i en dubbelroll som skulle kunna påverka förtroendet för organisationen. har uttalat att stabila förutsättningar och en rimlig planeringshorisont är avgörande för att de kommunala verksamheterna ska kunna utvecklas på ett effektivt och framtidsinriktat sätt. Regeringen å sin sida anser att tillfälliga statsbidrag ska kunna användas, men att detta ska vara undantag. granskning visar att trenden med styrning genom överenskommelser inneburit att de tillfälliga statsbidragen inom hälso- och sjukvården inte är några undantag längre. 5.3Landstingens mottagande av överenskommelser Överenskommelserna har långsiktiga syften. Regeringen försöker dessutom att skapa viss kontinuitet i styrningen genom att på förhand avisera hur länge en överenskommelse är tänkt att pågå. Granskningen visar dock att överenskommelsernas form med tidsbegränsade satsningar som dessutom omförhandlas gör att styrningen blir kortsiktig. Detta betyder att landstingens insatser för att uppnå de krav och nyckeltal som berättigar dem till ersättning likaledes blir kortsiktiga. Landstingen är stora organisationer och sjukvården en komplicerad verksamhet med mångfacetterade organisationer och etablerade rutiner som är tidskrävande att förändra. Ofta får landstingen en mycket begränsad tid på sig att genomföra åtgärder, och planeringen GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN måste oftast göras efter att budgetar och planer har fastställts. Det kan finnas grundläggande problem som förklarar varför vissa landsting presterar dåligt i en överenskommelse, och som är svåra att lösa inom ramen för en överenskommelse. Det kan till exempel vara tillgången på läkare. Det finns därmed en risk för att de åtgärder överenskommelserna leder till behandlar problemens symptom snarare än dess orsaker. Osäkerheten bland landstingen om man kommer att få någon ersättning i efterhand inom ramen för de prestationsbaserade överenskommelserna, och hur stor denna i så fall kommer att bli, leder till olika typer av beteenden. Vissa landsting tar risken och tar höjd för överenskommelserna i budgeten. Andra landsting ser detta som för riskfyllt och lägger sig på en lägre nivå. Oavsett strategi är detta något som i sig inte är gynnsamt för likvärdigheten i vården. Landsting som inte vågar satsa minskar dessutom sina chanser att faktiskt uppnå överenskommelsernas krav. Det successivt ökande antalet överenskommelser utgör alltmer ett problem för landstingen som har svårt att ta emot och hantera alla styrsignaler. Sammantaget har funnit cirka 160 krav som via olika överenskommelser ställs . Flest krav finns det i överenskommelser med prestationsersättning. Dessa innehåller ofta även de mest detaljerade kraven. vara samordnade när de kommer till landstingen. Det finns till exempel ingen viktning mellan dem, inget är mer prioriterat än något annat. Som granskningen visar tvingas landstingsledningarna att kompromissa med de egna målen och kraven på verksamheten. I viss mån tränger regeringens styrning av sjukvården undan de ansvariga huvudmännens möjligheter att styra den verksamhet de ansvarar för. Överenskommelserna mellan regeringen och SKL har visat sig vara en form för att styra och fördela statsbidrag till hälso- och sjukvården med ett antal positiva egenskaper. Det är lätt att förstå att formen blivit populär, framförallt hos regeringen och . Granskningen har dock även visat att övriga aktörer, framförallt landstingen som är de som ska skapa de önskvärda förbättringarna i praktiken, inte upplever överenskommelserna som lika positiva, lätthanterliga och resultatuppfyllande. Som vi konstaterade inledningsvis är det omöjligt att generellt slå fast vilka förutsättningar som måste gälla för att styrningen genom överenskommelser ska bli effektiv. Utmaningen består i att finna den lämpliga avvägningen mellan regeringens behov av att skicka samlade styrsignaler till landstingen som dessa har det självständiga ansvaret för att utforma den egna ÖVERENSKOMMELSER MELLAN REGERINGEN OCH SKL INOM HÄLSO- OCH SJUKVÅRDEN Sammantaget gör vi bedömningen att regeringen har använt överenskommelser på ett sätt som styr vad landstingen gör inom vården till den grad att det rubbat balansen mellan landstingen och staten när det gäller styrningen av vården. vill därför rikta ett antal rekommendationer till regeringen i syfte skapa en bättre användning av överenskommelser inom hälso- och sjukvården . Minska antalet överenskommelser så att landstingen klarar att ta emot dem. Det finns flera tecken på att alltför många överenskommelser gäller . bedömning är att det behövs en samordning inom som fokuserar mer på innehållet i överenskommelserna, där en sammanvägd bedömning kan göras av vilka konsekvenser den totala sammansättningen av överenskommelser får i landstingen. En effektivare samordning av överenskommelserna måste ske på ett sådant sätt att landstingen också upplever att bördan blir lättare att hantera. Ge landstingen större handlingsutrymme och rimliga förutsättningar att planera. När en överenskommelse utformas bör regeringen undvika att styra hur landstingen ska uppfylla målen i den. är överenskommelserna anpassade efter den statliga budgetprocessen. Regeringen behöver minska kortsiktigheten och istället hitta former som gör det möjligt för landstingen att inkorporera verksamheten i deras egen styrning och planering. Var restriktiv med prestationsersättning i överenskommelserna. Prestationsersättningen skapar särskilda svårigheter för landstingen. behöver landstingen ta ekonomiska risker för att kunna delta. Dessa överenskommelser tenderar också att vara mer detaljerade och även styra hur landstingen ska utföra sin verksamhet. Prestationsersättning innebär en kraftfull styrning som också har kritiserats av regeringens uppföljande myndigheter. Mycket pekar på att prestationsersättningen inte skapar incitament på det sätt som regeringen tror. Granskningen visar att landsting som fått låg utdelning år inte känner sig sporrade till förbättring. Prestationsersättningen sänder även motstridiga styrsignaler jämfört med syftena med det kommunala utjämningssystemet och det kommunala självstyret. Om prestationsersättning ska användas i fortsättningen bör regeringen utreda och förtydliga hur landstingen ska redovisa ersättningen. Det är oklart hur landstingen ska kunna förbruka utbetalade medel även efter och följa redovisningslagstiftningen. Detta skapar en osäkerhet som det vore bra för samtliga inblandade parter att reda ut. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN Lagar, förordningar och föreskrifter Förordning (2009:1243) med instruktion för Förordning (2007:364) om Arbetsförmedlingens samarbete med kommunerna om arbetsmarknadspolitiska program. Förordning (2004:881) om kommunalekonomisk utjämning. Förordning (2013:666) om statsbidrag till landsting och vissa kommuner för insatser mot hivinfektion. Förordning (2010:349) om vårdgaranti. Hälso- och sjukvårdslag (1982:703). Lag (2004:773) om kommunalekonomisk utjämning. Patientsäkerhetslag (2010:659). Socialtjänstlag (2001:453). föreskrifter och allmänna råd (SOSFS) om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete i SOSFS 2007:19 Basal hygien inom hälso- och sjukvården m.m. Betänkanden, propositioner, utredningar med mera betänkande 2004/05:FiU8 God ekonomisk hushållning i kommuner och landsting (prop. 2003/04:105). Departementsserien (Ds) 2012:35 Behöriga företrädare för myndigheter. Proposition 1982/83:174 Om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. SOU 1994:136 Statliga myndigheters avtal. SOU 1996:66 God vård på lika villkor? ÖVERENSKOMMELSER MELLAN REGERINGEN OCH SKL INOM HÄLSO- OCH SJUKVÅRDEN SOU 2009:11 En nationell cancerstrategi för framtiden. SOU 2008:18 Evidensbaserad praktik inom – till nytta för brukaren. SOU 2012:33 Gör det enklare! SOU 2007:93 Den kommunala självstyrelsens grundlagsskydd. SOU 2011:65 Statens roll i framtidens vård- och omsorgssystem – en kartläggning. Proposition 2003/04:105 God ekonomisk hushållning i kommuner och landsting. Proposition 2013/14:1 Budgetpropositionen . Proposition 2012/13:1 Budgetproposition . Regeringsbeslut Uppdrag att följa upp och utvärdera överenskommelsen om evidensbaserad praktik inom S2011/986/FST (delvis). Regeringsärende , Dnr 13/3398, . 2011 En nationell utvärdering av rehabiliteringsgarantins effekter på sjukfrånvaro och hälsa. Slutrapport del 1. 2011 En processutvärdering av implementeringen av den nationella rehabiliteringsgarantin. Slutrapport del 2. Inspektionen för socialförsäkringen 2012:17 Rehabiliteringsgarantin. 2013:20 Statens satsningar på kvalitetsregister – leder de i rätt riktning? Statskontoret 2010:22 Prestationsbaserat statsbidrag till insatser för äldre. Uppföljning av prestationsbaserat statsbidrag till insatser för äldre. Statskontoret 2011:22 Tänk efter före – Om viss styrning av kommuner och landsting. Statskontoret 2011:29 Prestationsbaserat statsbidrag till insatser för äldre Uppföljning av överenskommelsen mellan regeringen och SKL. Statskontoret 2012:35 Sammanhållen vård och omsorg om de mest sjuka äldre. Uppföljning av överenskommelsen mellan regeringen och SKL, delrapport 3. Statskontoret 2013:16 Sammanhållen vård och omsorg om de mest sjuka äldre. Uppföljning av överenskommelse mellan regeringen och SKL. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN Statskontoret 2014:2 Det kommunala utjämningssystemet – en beskrivning av systemet . Statskontoret 2014:18 Evidensbaserad praktik inom . Utvärdering av överenskommelsen mellan regeringen och SKL. 2012-5-16 Vårdgaranti och Kömiljard, uppföljning 2009–2011. 2014-5-5 Vårdgaranti och Kömiljard, uppföljning 2013. Vårdanalys 2013:7 Utvärdering av handlingsplanen PRIO psykisk ohälsa. Vårdanalys 2013:8 Statens styrning av vården och omsorgen med prestationsbaserad ersättning. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om rehabiliteringsgaranti 2014. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde 2013-12- 12 nr III:6 dnr S2012/8977/SF, S2013/6233/SF, S2013/8167/SF, S2013/8820/SF. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om rehabiliteringsgaranti . Kommuner och Landsting dnr 12/6879. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om rehabiliteringsgaranti . Bilaga till styrelsens beslut nr 20 dnr 11/0658. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om rehabiliteringsgaranti . Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr III:6 dnr S2010/9122/SF. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om en rehabiliteringsgaranti . Överenskommelse mellan regeringen och Kommuner och Landsting om en rehabiliteringsgaranti. Bilaga till förbundsstyrelsens beslut nr 10 dnr S2008/5370/SF. Överenskommelse om kunskapsstyrning och vissa utvecklingsområden inom hälso- och sjukvården . Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:17 dnr S2013/8789/FS (delvis). ÖVERENSKOMMELSER MELLAN REGERINGEN OCH SKL INOM HÄLSO- OCH SJUKVÅRDEN Överenskommelse om vissa utvecklingsområden inom hälso- och sjukvården . Överenskommelse mellan staten och SKL inom hälso- och sjukvården. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:6 dnr S2012/8768/FS (delvis). Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om stöd till utveckling av ett förstärkt barn-och föräldraperspektiv i missbruks-och Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr II:2 dnr S2011/7432/FST (delvis). Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om att stärka barnets rättigheter i . Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr II:5 dnr S2013/8812/FST (delvis). Handslaget – en överenskommelse mellan regeringen och Kommuner och Landsting om att stärka barnens rättigheter. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:20 S2010/4938/SF. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om förbättrad patientsäkerhet. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:16 dnr S2013/8790/FS (delvis). Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om förbättrad patientsäkerhet. Kommuner och Landsting dnr 11/7080. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om förbättrad patientsäkerhet. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:6 dnr S2011/11008/FS. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om förbättrad patientsäkerhet. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:14 dnr 2010/9054/HS (delvis). Överenskommelse mellan () och staten – om utvecklingen och finansieringen av för vård och omsorg –2016. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde 2011-09- 29 nr I:5 dnr S2011/8471/FS. Fortsatta insatser för att förbättra patienters tillgänglighet till hälso-och sjukvård (kömiljarden) 2014. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:15 dnr S2013/8788/FS (delvis). Fortsatta insatser för att förbättra patienters tillgänglighet till hälso-och sjukvård (kömiljarden) 2013 Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:5 dnr S2012/8767/FS (delvis). GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN överenskommelse mellan regeringen och Kommuner och Landsting om fortsatta insatser för att förbättra patienters tillgänglighet till hälso- och sjukvård. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:7 dnr S2011/11007/FS. överenskommelse mellan regeringen och Kommuner och Landsting om fortsatta insatser för att förbättra patienters tillgänglighet till hälso- och sjukvård. Bilaga till styrelsens beslur nr 15 dnr 10/0445. Stöd till riktade insatser inom området psykisk ohälsa 2014. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:18 dnr S2013/8791/FS (delvis). Stöd till riktade insatser inom området psykisk ohälsa 2013. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting. Kommuner och Landsting dnr 12/6984. Stöd till riktade insatser inom området psykisk ohälsa 2012. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting. Kommuner och Landsting. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om fördjupade medicinska utredningar –2015. Kommuner och Landsting dnr 13/7365. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om en pilotverksamhet med aktivitetsförmågeutredningar . Kommuner och Landsting dnr 13/7328. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om en kvalitetssäker och effektiv sjukskrivningsprocess 2014–2015. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr III:9 dnr S2012/5434/SF (delvis), S2012/7946/SF (delvis), S2013/6526/SF, S2013/6733/SF, S2013/8823/SF. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om en kvalitetssäker och effektiv sjukskrivningsprocess . Kommuner och Landsting . Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om en kvalitetssäker och effektiv sjukskrivningsprocess . Bilaga till styrelsens beslut nr 19 dnr 11/0658. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om insatser för en kvalitetssäker och effektiv sjukskrivningsprocess åren 2010–2011. Bilaga till styrelsens beslut nr 17 dnr 09/1371. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om åtgärder för att minska sjukfrånvaron gällande insatser 2009. Bilaga till styrelsens beslut nr 17 dnr 08/0184. ÖVERENSKOMMELSER MELLAN REGERINGEN OCH SKL INOM HÄLSO- OCH SJUKVÅRDEN Överenskommelse mellan staten och om åtgärder för att minska sjukfrånvaron i arbetslivet. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde 2006- 01-12 nr 9 dnr S2004/2051/SF S2005/3491/SF S2005/10252/SF. Fortsatta insatser för att främja en mer jämlik hälso-och sjukvård, 2014. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:14 dnr S2013/8792/FS (delvis). Fortsatta insatser för att främja en mer jämlik hälso-och sjukvård, 2013. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:9 dnr S2012/8766/FS (delvis). Fortsatta insatser för att främja en mer jämlik hälso- och sjukvård, 2012. Överenskommelse mellan regeringen och Kommuner och Landsting. Styrelsens beslut nr 21 dnr 11/0658. Insatser för att främja en mer jämlik hälso- och sjukvård. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:7 dnr S2011/5879/FS. Insatser för att främja en mer jämlik hälso- och sjukvård. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr I:7 dnr S2011/5879/FS. Stöd till en evidensbaserad praktik för god kvalitet inom . Överenskommelse för mellan staten och Kommuner och Landsting. Bilaga till protokoll vid regeringssammanträde nr II:4 dnr S2013/8804/FST (delvis). Stöd till en evidensbaserad praktik för god kvalitet inom . Överenskommelse för mellan staten och Kommuner och Landsting. Kommuner och Landsting. Stöd till en evidensbaserad praktik för god kvalitet inom . Överenskommelse för mellan staten och Kommuner och Landsting. Bilaga till styrelsens beslut nr 04 dnr 12/0733. Stöd till en evidensbaserad praktik för god kvalitet inom område.