rir · H2B59 · 2014-04-23 00:00:00 — I våra beskrivningar av anhörigomsorgens omfattning i och anhörigas behov av stöd ingår dock denna grupp då statistiken vi använder gäller alla anhöriga i en viss åldersgrupp. utgångspunkter för granskningen är lagstiftning och de intentioner som har uttryckts vid lagändringarna om stöd till anhöriga 1998 och 2009. En central utgångspunkt är att regeringen har ansett att det behövs ett nytt perspektiv på vård och omsorg som utgår från anhörigas grundläggande betydelse för att ge vård och stöd till närstående.8 Ds 2008:18, s. 33, prop. 2008/09:82, s. 21 och SOU 1994:139, s.329. STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE Samhället ansvarar för vård och omsorg.9 Det är kommunernas socialtjänst som ansvarar för att medborgare får det stöd och den hjälp som de behöver.10 Landstingen ansvarar för att erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom landstinget.11 I samband med att 5 kap. 10 § SoL ändrades noterade i att ändringsförslaget inte avser att tvinga närstående eller andra personer att utföra mer vård eller stöd, utan att underlätta för dem som av fri vilja utför sådana insatser.12 Enligt svensk lagstiftning har anhöriga generellt sett ingen skyldighet att ge vård och omsorg till anhöriga. Undantagen från detta är vårdnadshavarens ansvar mot barn, 6 kap. 2 § (1949:381), och makars skyldigheter mot varandra, 6 kap. 1 § (1987:230). Av framgår att varje make själv avgör i vilken omfattning han eller hon vill hjälpa till med personliga omvårdnadssysslor såsom personlig hygien, toalettbestyr och matning. Men lagen bygger enligt regeringen på att makar ska leva på samma villkor och ha lika levnadsstandard, vilket innebär att makar har ett gemensamt ansvar för ekonomi och skötsel av hemmet, exempelvis tvätt, städning och inköp.13 Regeringen styr riket.14 Av regeringsformen framgår att det allmänna ska verka för social omsorg, trygghet och för goda förutsättningar för hälsa, men också för jämlikhet och för att motverka diskriminering.15 I finns ett långtgående och omfattande kommunalt självstyrelse där kommunernas och landstingens uppgifter enligt grundlagen ska anges i lag.16 Regeringen skriver i den förvaltningspolitiska propositionen att beslut på lokal nivå ökar förutsättningarna för att anpassa politiken till lokala förutsättningar och variationer och regeringen utgår från att det medför en högre effektivitet.17 När det gäller stöd till anhöriga har , 1998 och 2009, ändrat i socialtjänstlagen i syfte att förtydliga kommunernas ansvar för stöd till anhöriga. Staten har även satsat stimulansmedel för att främja utvecklingen i 9Ds 2008:18, s. 34-35, prop. 2008/09:82, s. 34. 102 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). 113 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. 2008/09:SoU19, s. 1. 2008/09:82, s. 12. 141 kap. 6 § regeringsformen (1974:152). 151 kap. 2 § regeringsformen. 2009/10:175, s. 24, 14 kap. 2 § regeringsformen. 2009/10:175, s. 83. GRANSKAR: MEDBORGARNA OCH FÖRVALTNINGEN kommunerna, infört ett nationellt samt riktat bidrag till anhörigorganisationer. anser att eftersom staten har valt att ändra i lagstiftningen i syfte att tydliggöra ett åtagande för kommunerna så ansvarar staten för att skapa goda förutsättningar för de uppgifter som ska utföras av kommunerna. utgår alltså från att staten har ansvar för förutsättningarna och systemkonstruktionen medan kommunerna själva ansvarar för genomförandet av uppgifterna. Vidare anser att regeringen har ett ansvar för att följa upp hur sådana lagändringar implementeras och vilka konsekvenser de får genom exempelvis tillsyn och uppföljning. 1.4.3Kommunernas ansvar för stöd till anhöriga Regleringen i 5 kap. 10§ SoL innebär endast att kommunen har en skyldighet att erbjuda stöd. Den ger dock ingen rättighet för den enskilde till ett visst stöd.18 Staten har gett kommunerna ett stort utrymme att själva avgöra vilket anhörigstöd de vill erbjuda. I förarbetena till lagändringarna 1998 och 2009 finns dock uttalanden som ger en vägledning om hur anhörigstödet bör se ut. Anhörigstödet bör vara förebyggande och kännetecknas av individualisering, flexibilitet och kvalitet. Även ansåg att detta var viktiga utgångspunkter.19 Det finns olika sätt som kommunerna kan fullgöra sitt ansvar på; service, bistånd till den anhörige och bistånd eller insatser till den närstående. Stödet kan erbjudas som en service i form av allmänt inriktade eller generellt utformade sociala tjänster. Service är tillgängligt för alla i kommunen utan biståndsbeslut. Exempel på insatser är avlösning, information, rådgivning, enskilda samtal eller gruppsamtal. Kommunerna dokumenterar inte vilka som deltar i en sådan insats.20 Insatser som ges som service kan inte överklagas. Möjligheter saknas därmed till vägledning för kommunerna genom avgöranden i förvaltningsdomstolarna, så kallad praxis. Stöd genom bistånd till den anhörige Anhörigstöd kan också ges som bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL. Det saknas begränsningar för vilka typer av insatser en anhörig kan ansöka om. En person som inte själv kan tillgodose sina behov eller få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd från försörjning och livsföring 2008/09:82, s. 24 och s. 38. 2008/09:82 s. 21–22, bet. 2008/09:SoU19, s. 10–11, Ds 2008:18, s. 33, SOU 1994:139, 329–331 och prop. 1996/07:124, 133–134. 20Socialstyrelsen (2010a). STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE Den enskilde ska genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå och biståndet ska utformas så att det stärker den enskildes möjligheter att leva ett självständigt liv. Paragrafen är bred och kan omfatta alla kommunens invånare om de uppfyller kraven i lagstiftningen. En ansökan om bistånd måste handläggas i särskild ordning och det finns en skyldighet att dokumentera handläggningen. Genom en utredning kommer handläggaren fram till om det föreligger ett behov av en insats och vilken insats som bäst kan tillgodose behovet, i dialog med den anhörige. anser att insatser som bistånd till anhöriga kan vara lämpligt vid insatser som riktar sig direkt till den anhörige, som exempelvis enskilda stödsamtal eller gruppsamtal som vänder sig till en begränsad grupp eller någon form av rekreationsvistelse.21 Vissa kommuner ger avlösning som bistånd till den anhörige, enligt Socialstyrelsen.22 Det finns inga anhörigstödsbestämmelser i lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS (1993:387). Däremot är många av insatserna som lagen ger rätt till ett stöd och en avlastning för anhöriga. Stöd genom insatser till den närstående enligt SoL och LSS Anhörigas behov av stöd kan vara svårt att skilja från de behov som den närstående har. Ofta innebär insatser som riktar sig till den närstående också ett stöd till den anhöriga. De lagstiftningar som reglerar kommuners verksamhet för närstående är främst SoL och LSS. Gemensamt för lagstiftningarna är att det är kommunens utredning och individuella prövning som avgör vilka insatser man har rätt till som enskild. Handläggningen ska dokumenteras och besluten kan överklagas. Det saknas rätt till juridisk hjälp i samband med överklaganden av sådana beslut. Om kommunen fattar ett beslut som går emot den enskilde ska kommunen informera om hur beslutet kan överklagas.23 Insatser till den närstående enligt SoL, som också kan vara ett stöd till den anhörige, är exempelvis hemtjänst, boendestöd, kortidsvård, dagverksamhet, behandlingsvistelse och särskilt boende. Rätten till insatser enligt LSS är begränsad. Personer har rätt till insatser i form av särskilt stöd och särskild service om de behöver sådan hjälp i sin livsföring 21Socialstyrelsen (2010a). 22Socialstyrelsen (2013c), s. 16. 2321 § förvaltningslagen (1986:223). GRANSKAR: MEDBORGARNA OCH FÖRVALTNINGEN och om deras behov inte tillgodoses på annat sätt.24 Insatserna för särskilt stöd och service räknas upp i 9 § LSS, bland annat ledsagarservice, kontaktperson, avlösarservice i hemmet och korttidsvistelse utanför hemmet. 1.4.4 Landstingens ansvar för anhörigstöd Landstingens ansvar för stöd till anhöriga kan räknas in i dels det generella förebyggande uppdraget, dels i målet för hälso- och sjukvårdslagen, HSL, om en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen.25 Stödet till minderåriga barn som anhöriga regleras dock i § HSL. Landstingen har ansvaret för LSS-insatsen rådgivning och personligt stöd.26 Syftet med insatsen är att ge personer som omfattas av LSS och deras anhöriga tillgång till experter som kuratorer, sjukgymnaster och psykologer.27 1.4.5Kommuner och landsting ska samverka Landstingen och kommunerna har en skyldighet att samverka kring en individuell vårdplan för den närstående.28 Den ska upprättas för individer som har behov av insatser från både hälso- och sjukvården och . Planen ska upprättas om eller kommunen bedömer att den behövs för att den enskilde ska få sina behov tillgodosedda, och om den enskilde samtycker till att den upprättas. Planen ska när det är möjligt upprättas tillsammans med den enskilde och dennes anhörige om det är lämpligt och den enskilde samtycker. För att genomföra granskningen har använt flera olika metoder. Granskningen bygger främst på intervjuer med olika aktörer som i huvudsak har gett en bild av anhörigas behov av stöd och om staten har gett förutsättningar för ett stöd till anhöriga omsorgsgivare som motsvarar behoven. Givet att alla anhörigas situationer är unika och att det finns stora variationer mellan kommuner och landsting har vi inte kunnat ge en i allt rättvisande bild av hur det ser ut med hjälp av enbart intervjuerna. Den bild som framkommit i intervjuer har dock stärkts av forskning och kvantitativa studier. säkra resultaten har två externa referenspersoner fått ge sina synpunkter på 24Vilka personer omfattas av lagstiftningen, det vill säga personkretsarna, och hur rätten till insatser ska bedömas framgår av 1 och 7 §§ LSS. 252 c § och 2 § HSL. 269 § 1 p LSS 27Socialstyrelsen (2013a), s 14–15. 28Detta framkommer i 3 f § HSL, och 2 kap. 7 § SoL. STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE Det är professor och fil. Granskningens anhörigperspektiv har medfört att intervjuer med anhöriga och anhörig- och patientorganisationer har varit centralt för att fånga upp anhörigas behov och upplevelser. har genomfört 9 djupintervjuer med anhöriga som var och en, på olika sätt, gett omsorg till en sjuk, funktionsnedsatt eller äldre Vi har eftersträvat en blandning av anhöriga i olika livssituationer och med närstående med olika sjukdomsbilder/ eller diagnoser. De anhöriga har valts ut för att ge en bred bild av anhörigskapet och dess olika sidor. Vi har intervjuat sju förvärvarbetande anhöriga: dotter till mamma med demens och pappa med neurologisk sjukdom son till pappa med neurologisk sjukdom dotter till mamma med demens son till pappa med cancer son till mamma med demens två mammor till var sin vuxen son med diagnos i autismspektrumtillstånd Vi har också intervjuat två pensionärer: maka till make med neurologisk sjukdom maka till make med cancer och demens I intervjuerna har det funnits ett stort utrymme för de anhöriga att fritt berätta om sina upplevelser. Anhörigberättelserna och citat används i granskningen för att belysa de anhörigas upplevelser. Anhörigberättelserna återges i bearbetad form för att säkerställa anonymitet. Kontakter med anhöriga har förmedlats genom patient- och anhörigorganisationer samt genom anhöriga som tagit kontakt med . När det gäller anhöriga till personer med psykisk ohälsa har vi istället för djupintervju valt att använda oss av en skrift från med berättelser från fyra syskon till personer med Schizofreni.29 Det finns en risk för att förmedlingen av kontakter med anhöriga skulle leda till att vi enbart kom i kontakt med missnöjda anhöriga som sökt stöd hos sina respektive organisationer. Det har dock inte varit fallet utan de anhöriga har lyft fram såväl positiva som negativa upplevelser i kontakter med vård och omsorg samt kommunernas anhörigstöd. Vidare kompletteras bilden i djupintervjuerna av andra intervjuer och studier. 29 (2011). GRANSKAR: MEDBORGARNA OCH FÖRVALTNINGEN I granskningen har vi har intervjuat företrädare för , , , , och , unga och vuxna med utvecklingsstörning (FUB). Tillsammans företräder förbunden stora anhörig- och patientgrupper. De har därigenom en god överblick över många anhörigas behov och upplevelser. Förbunden representerar särintressen. Vi har ändå valt att använda ge en mer övergripande bild av anhörigas behov och upplevelser än den som framkommit i djupintervjuer. Förbundens bild av anhörigas behov och upplevelser har också stärkts i intervjuer med , forskare vid vid universitet, företrädare för Nka samt av enkätundersökningar till anhöriga som andra aktörer har genomfört. Vi har intervjuat företrädare för Nka i granskningen. Vi intervjuade ett tjugotal forskare och praktiker som arbetar mot olika grupper av anhöriga: anhöriga till äldre, personer med funktionsnedsättning och personer med psykisk ohälsa, samt minderåriga barn som anhöriga. Praktikerna är personer som arbetar med att ge anhöriga stöd i kommuner och landsting. Forskarna arbetar vid olika universitet, högskolor samt forsknings- och utvecklingsenheter men är även verksamma vid Nka. Dessa intervjuer har bidragit till att bekräfta den bild som framkommit i intervjuer med anhöriga och anhörig- och patientorganisationer. Intervjuerna har också bidragit med information om vilka frågor forskningen arbetar med. Bilden som vi fått i intervjuer med företrädare för Nka har också bekräftats av forskare verksamma vid vid samt av företrädare för . Vi har även intervjuat kommunanställda i syfte att få en bild av behovsprövning och anhörigstöd. Vi har också intervjuat personal vid Radiumhemmet på och Habiliteringen i för att få en bild av hur landstingen kan arbeta med anhöriga. Dessa intervjuer har i stor utsträckning bekräftat den bild som framkommit i övriga intervjuer, men har även bidragit med information om kommunernas och landstingens utmaningar. 1.5.2Kartläggningar och kvantitativa studier från andra aktörer För att komplettera de bilder som framkommer i intervjuer har olika kvantitativa studier och kartläggningar använts tillsammans med forskning. För tre kvantitativa studier anser vi att följande är värt att påpeka: Regeringen har gett i uppdrag att beskriva anhörigstödets utveckling i kommunerna. Vi har använt kartläggningar för att beskriva hur anhörigstödet ser ut i kommunerna då det inte finns möjligheter att beskriva det utifrån socialtjänststatistiken. STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE Vi har valt att redovisa data ur två av de befolkningsstudier som finns om anhöriga: befolkningsstudie och Szebehely, Ulmanen och Sands studie av personer i åldrarna 45–. Vi har använt studierna då de ger bästa möjliga kunskap . studie riktades mot 15 000 slumpmässigt utvalda personer i åldern som ombads fylla i en enkät . Bortfallet var dock inte slumpmässigt, för mer information om detta hänvisar vi till bortfallsanalys. anser att resultatet bör tolkas med viss försiktighet på grund av bortfallets storlek och att uppräkningarna på befolkningsnivå har gjorts på ett urval personer. Forskarnas studie baseras på en postenkät som skickades till 6 000 slumpmässigt utvalda personer i befolkningen i åldrarna 45–. För att ge en bild av kommunala handläggares situation och villkor har vi använt en undersökning från fackförbunden och . Undersökningen byggde på frågor till biståndshandläggare och hemtjänstpersonal inom äldreomsorgen. Svar om arbetsvillkoren för biståndshandläggare inom äldreomsorgen gavs av 242 personer och 196 personer . En referensgrupp bestående av forskare inom olika discipliner har sammanträtt för att diskutera den problembild som framkommit i granskningen: med. dr och funktionshinderforskare , psykiatriker och docent , docent och forskningsledare vid samt fil. dr i sociologi och forskare vid vid och vid Nka, . Formen för mötet var semistrukturerad och kretsade kring några frågor som hade skickats ut till mötesdeltagarna på förhand. Deltagarna valdes ut utifrån att de på olika sätt forskat kring anhörigas eller närståendes situationer. Tillsammans täcker de in anhöriga till äldre, personer med funktionshinder, psykisk ohälsa och anhöriga ur ett vidare perspektiv. GRANSKAR: MEDBORGARNA OCH FÖRVALTNINGEN i livet blir de flesta av oss anhöriga omsorgsgivare till en familjemedlem, släkting eller god vän som drabbas av sjukdom, en funktionsnedsättning eller som behöver hjälp på grund av hög ålder. Att vara anhörig omsorgsgivare är en naturlig del i livet. För många är det självklart att ställa upp och ge omsorg till sina nära och kära i sådana situationer. Enligt en studie som genomfört kan det vara så många som 1,3 miljoner anhöriga i vuxen ålder som , eller ger omsorg till en närstående.30 Givet att varje anhörigs situation är unik är det svårt att ge en heltäckande bild av hur anhöriga uppfattar sin situation. I detta kapitel beskriver vi vilka de anhöriga är, vilken omsorg de ger och hur livet kan påverkas av att vara anhörig. Detta gör vi utifrån befolkningsstudier som andra aktörer har genomfört samt intervjuer med anhöriga, patient- och anhörigorganisationer, företrädare för anhöriga och och forskare. 2.1De anhöriga och omfattningen på den omsorg de ger Ingen studie har genomförts på befolkningsnivå som kartlägger helhetsbilden av vilka de anhöriga är och varför de ger omsorg till en närstående. Detta innebär dock inte att det helt saknas kunskap, snarare att det finns en mängd olika studier som bidrar med olika typer av kunskap. Här återger vi vissa resultat från studie och Szebehely, Ulmanen och Sands studie . För en mer heltäckande bild hänvisar vi till respektive studie. 2.1.1Självklart och positivt för många att ge omsorg av de som svarade på enkät tyckte att det kändes bra att ge omsorg. Känslan av att hjälpen man ger inte räcker till upplevde av de svarande. kände att den hjälp man ger aldrig är tillräcklig. Det var fler kvinnor än män som upplevde att omsorgen är otillräcklig.31 30Socialstyrelsens befolkningsstudie , s. 7. 31Socialstyrelsens befolkningsstudie , s. 37–40. STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE 2.1.2Det är vanligast att vuxna barn ger omsorg till föräldrar Hälften av de anhöriga gav omsorg till en förälder enligt studie. Omsorg till en make/maka/partner gavs av en fjärdedel av de anhöriga. En femtedel gav omsorg till ett syskon eller en annan släkting. Det var vanligare att kvinnor gav omsorg än att män gjorde det. Att ge omsorg var vanligast i åldrarna 45–, det vill säga vuxna barn som gav omsorg till sina föräldrar. Däremot var den omsorgen som personer i åldrarna 65–gav den mest omfattande. De gav vanligtvis omsorg till en make/maka/partner.32 2.1.3Stora variationer i omfattningen på anhörigomsorgen Det finns stora variationer i hur mycket och hur ofta anhöriga ger omsorg. Av de anhöriga som svarade på enkät gav de flesta, , omsorg . Något mindre vanligt var det att ge omsorg , , eller , . Majoriteten av de anhöriga, , uppskattade att omsorgen tog 1 till , medan uppskattade att de gav i omsorg . Tillsammans visar och forskarnas studier att omsorg ges i störst utsträckning när den anhöriga bor tillsammans med den närstående.33 Forskning visar att anhöriga underskattar nedlagd tid I befolkningsstudierna har anhöriga uppskattat omfattningen av sitt omsorgsgivande i efterhand. En forskningsstudie har visat att det är vanligt att anhöriga underskattar den tid de lägger ner på omsorg. I en studie av anhörigas omsorgsgivande till personer med psykos visade det sig att anhöriga underskattade den tid de ägnade åt att vårda sina närstående när forskarna använde en metod som byggde på att anhöriga skulle uppskatta omfattningen av sina insatser. När skattningen kompletterades med en dagboksmetod blev resultaten annorlunda och den anhörigas insatser ökade. Forskarna förklarade resultaten med att de insatser anhöriga gör blir en del av vardagen och att insatserna normaliseras och att det därför blir svårt att i efterhand urskilja vilket arbete man har lagt ned.34 2.1.4Praktisk hjälp är den vanligaste typen av omsorg Vilken typ av omsorg eller hjälp som anhöriga ger varierar men de flesta ger flera olika typer av stöd. Det vanligaste i studie var att anhöriga gav praktisk hjälp, hjälp med inköp, städning eller socialt umgänge. Ungefär hälften av de anhöriga hjälpte till i kontakter med exempelvis sjukvård och 32Socialstyrelsens befolkningsstudie , s. 20–24. 33Socialstyrelsens befolkningsstudie , s. 19 och 29–31, bilden bekräftas i Szebehely, , , (2014), s. 15. 34Flyckt , m.fl. (2013). GRANSKAR: MEDBORGARNA OCH FÖRVALTNINGEN En knapp tredjedel gav personlig omsorg, till exempel hjälp med personlig hygien. Män och kvinnor gav delvis olika typer av hjälp. Män gav oftare än kvinnor praktisk hjälp. Socialt umgänge var det vanligare att kvinnor hjälpte till med. Personlig omsorg gavs av män och kvinnor i lika stor utsträckning i studie. Däremot visade forskarnas studie att det i åldrarna 45–var dubbelt så vanligt att kvinnor hjälper till med personlig omvårdnad jämfört med män.35 2.2Livet påverkas – hälsa, fritid, arbetsliv och ekonomi På något vis har jag aldrig varit sjuk när jag har varit sjuk för jag har alltid fått ställa upp, det har alltid hänt någonting. Jag hade räknat med att när jag går i pension, då ska jag göra allt det där som jag aldrig har hunnit. Men så blev det ju inte.36 Att ge omsorg till en närstående kan påverka en anhörig på flera olika sätt, både positivt och negativt. Vanligtvis är ingen omsorgsupplevelse antingen det ena eller det andra utan en kombination. Hur det upplevs kan variera . En gemensam trend är dock att de som ger en mycket omfattande omsorg drabbas mer av de negativa konsekvenserna. Vi redogör här för olika sätt som livet kan påverkas av att ge omsorg utifrån våra intervjuer och befolkningsstudier från och Szebehely, Ulmanen och Sands studie . 2.2.1Hälsan påverkas mest för de som ger mycket omsorg Hälsan kan påverkas negativt av att ge anhörigomsorg. Det förs fram i flera intervjuer som har genomfört. Vissa anhöriga har till och med sämre hälsa än de närstående de vårdar menar företrädare för Sömnsvårigheter förs fram som ett stort problem för många anhöriga.37 I en studie från har anhöriga till patienter med svåra sjukdomar som cancer en förhöjd risk att bli sjuka på grund av den psykiska påfrestningen.38 De flesta anhöriga självskattade dock sitt hälsotillstånd som mycket gott eller gott i studie. Men ju mer omsorg en anhörig gav desto större blev de negativa effekterna på hälsan. Av de som gav mycket omfattande 35Socialstyrelsens befolkningsstudie , s. 26–28 och Szebehely, , , (2014), s. 14. 36Djupintervju 3: pensionerad maka till make med neurologisk sjukdom. 37Intervjuer med och FUB . 38Forskningsprojektet som kartlägger mäns psykiska och fysiska hälsa 2–efter förlusten av sin fru/sambo i bröstcancer. In the Shadow of the . STÖDET TILL ANHÖRIGA OMSORGSGIVARE omsorg skattade knappt hälften sitt hälsotillstånd som någorlunda, ganska dåligt eller mycket dåligt.39 Det var vanligare med psykiska påfrestningar än fysiska. Majoriteten av de anhöriga hade aldrig upplevt fysiska påfrestningar, medan en femtedel av de anhöriga upplevde psykiska påfrestningar ofta eller alltid, enligt studie.40 Psykiska och fysiska påfrestningar är vanligare bland kvinnor Forskarnas studie visar också att kvinnor generellt sett drabbas mer än män av såväl psykiska som fysiska påfrestningar. En förklaring är att fler kvinnor ger mer omfattande hjälp än män. Men upplever fler kvinnor negativa effekter jämfört med män, även när de hjälper lika ofta som männen. Till exempel upplevdes psykiska påfrestningar i hög grad eller i viss mån av av kvinnorna som hjälper till , medan motsvarande siffra för männen var bland de som ingick i studien.41 Kvinnor sjukskrivs mer än män på grund av omsorgen Sjukskrivning bland anhöriga kan bero på flera orsaker. Det kan vara en tillfällig lösning för att kunna hjälpa den närstående, men det kan också vara en följd