rfr · H10WRFR19 · 2014-06-04 00:00:00 — I skolan och i högskolan har vi länge jobbat med idédriven innovation; man har en idé och vill försöka göra den nyttig för människor på något sätt. Det är utgångspunkten, och där har vi jobbat . är med mig här. Han är från där vi har haft lång erfarenhet av det arbetssättet. Det finns också arbetssätt som är behovsdriven innovation där man jobbar och tar reda på vad det finns för behov i samhället, inom åldringsvård eller var det nu kan vara. Man försöker hitta lösningar på de behoven. Det finns också inom technic science och arkitektur. Och vi har jobbat med det inom många områden. Det som är riktigt spännande nu är att vi börjar ana vilka utmaningar framtiden kommer att ställa oss inför. De utmaningarna är lite mer komplexa i sin karaktär och innebär att vi måste kroka arm för att ta oss an de här utmaningarna. Det är utmaningsdriven innovation, och man skulle kunna säga hållbarhetsdriven innovation. Inom det området har en sådan fantastisk möjlighet att positionera sig internationellt och hitta lösningar. Vi har nämligen ett track record från och framåt med att jobba systematiskt med de här frågorna. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Utmaningen som vi står inför är den som jag visar på bilden. Vi ska bli tio miljarder lyckliga människor på den här planeten. Det är en utmaning som innebär att vi står inför en unik historisk period. De som går i skolan nu ska nämligen fixa detta under sin yrkesverksamma tid. Det är under de årtiondena som detta måste äga rum. Hur rustar vi då dessa människor för att klara uppgiften? Det är vårt ansvar att se till att de har med sig rätt verktyg. Det är inte fråga om någonting som måste bli sämre, sämre och sämre. Hållbar utveckling handlar om en omställning av samhället. Det kan liknas mycket vid den omställning som ägde rum från jordbrukssamhälle till industrisamhälle. Det var ett jordbrukssamhälle med låg intensitet, låg effektivitet och liten materiell tillväxt. Sedan gick vi in i industrisamhället, och det blev en väldig skjuts på sakerna: stort genomflöde av material och energi, hög intensitet men med låg effektivitet – framför allt är det materialcykler i samhället som man kan säga rinner rakt igenom – och hög materiell tillväxt. måste vi ställa om till hög intensitet – tio miljarder människor. Men metabolismen, ämnesomsättningen, i det samhället måste vara mycket mer fiffigt ordnad så att mycket mer nytta kommer ut till människor per insats av material. Det innebär att det blir mindre materiell tillväxt och att vi hanterar de material och de resurser vi har på ett helt annat sätt. En omställning innebär att man måste bryta mönster, man måste hitta nya vägar och man måste våga testa nya saker. Man måste våga göra misstag. Man måste helt enkelt utmana det rådande. Därför är hållbar utveckling i sin nya fas entreprenöriellt tänkande. Det är entreprenöriell verksamhet, om vi ska lyckas med det här. Utmaningen är dubbel. Behoven ökar, och resurserna minskar. Men om man tittar på de tre krafter som driver behoven och de tre resursbegränsningarna vet vi att befolkningen ökar kraftigt men inte alls lika kraftigt och snabbt som den har gjort tidigare. Befolkningsökningstakten minskar nämligen väldigt snabbt. Det är tvåbarnsfamiljer nästan överallt i världen . En kontinent är en joker, och det är som beroende på hur man kommer ur fattigdom kommer att växa framöver. Men de andra kontinenterna kommer att plana ut eller minska. Det innebär att efter tio miljarder människor kan världens befolkning mycket väl minska. Vi ska klara tio miljarder människor, men sedan kan det bli lättare. En åldrande befolkning är ett stort problem så länge stora barnkullar ska försörjas av små barnkullar, men det är inte tills små barnkullar ska försörjas av små barnkullar. Då är man genom den transienten. En kraftig urbanisering kommer att äga rum i världen under ett antal tiotal år, men sedan är världen urbaniserad. Beroende på hur vi klarar den urbaniseringen, de system som ska klara urbaniseringen, har vi olika situationer för nästa generation att leva i de städerna. Det är en omställning till något annat. Men det är inte något som fortsätter och blir mer och mer drastiskt. Det är som visas på bilden, om ni undrar. Man har mer pengar per person, och det är nödvändigt för att fattiga människor ska komma ur fattigdom och därmed få ned barnaskarorna. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET ökar också i den rika delen av världen. Och beroende på hur man använder pengarna, hur mycket material och energi varje krona är laddad med, blir det olika resursefterfrågan. I ökar energibehoven ganska linjärt med ökad inkomst. Om vi ökar inkomsten ökar energianvändningen med . Det intressanta är dock om man tittar på en inkomstgrupp, säg . Då ser man att det är en otrolig skillnad på hushåll som drar lite energi gentemot hushåll som drar mycket energi, per samma inkomst. Det är faktiskt 350 procents skillnad. Är de som drar mindre energi mindre lyckliga? Vi har sett att det inte finns något samband här. Det finns alltså en enorm potential för att fiffa till samhället med bibehållet eller ökat välbefinnande. Det finns ett stort hopp i det. När det gäller resursknapphet är det klart att vi har knappa, icke-förnybara resurser som olja och metaller. Men det finns faktiskt inte några gränser för hur man kan snurra runt en metall. Man kan aldrig slita ut en metall. Guld till exempel har vi använt med väldigt hög återvinningsgrad. Varför kan man inte hitta system för andra metaller på motsvarande sätt? Det finns alltså fantastiska möjligheter att ställa om samhället till något mycket fiffigare. Vi har inte incitamenten , men de är på väg. Och de måste komma. Mer begränsande är naturens förmåga att ta emot det vi släpper ifrån oss – assimilationsknappheten – av koldioxid till exempel jämfört med fossila bränslen. Men regeln är väldigt enkel. Vi kan inte sätta ihop ämnen i samhället och släppa ut dem i snabbare takt än de kan brytas ned till något som kan inpassas i naturens kretslopp. Om man följer den regeln klarar man det här. Och det är inte så jäkla märkvärdigt egentligen. Man måste tänka systematiskt runt det. Ytknapphet är den sista knappheten. Det är en kamp om ytor , speciellt odlingsbar mark, för material, mat, energi och bevarad natur. Men faktum är att det trycket kan minska radikalt om man lyfter bort hela energisektorn från de här ytorna. Solceller är mycket mer yteffektiva än bränslen från och mark över huvud taget. Det är en teknik som innebär att man omvandlar immateriella fotoner till elektricitet utan bränsle eller avgaser. De kan också placeras på döda ytor som hustak, fasader och öknar. Varje timme kommer det in lika mycket energi till jorden som vi i industrisamhället drar totalt under . Det regnar alltså in solsken till oss, som olja i stora volymer, om man tittar på det på det viset. Till exempel försörjs hela elsystem till med solceller en solrik dag. Det är alltså ingen liten sak . Och det intressanta är att efterfrågan på energi ökar framför allt där det är stor tillgång på solljus, där man behöver solljus speciellt för kylning. Det här är en utmaning, men det är ingen omöjlig utmaning. Och det är fråga om en omställning. Studenter måste också förstå att det är fullt möjligt att fixa, men det krävs en ganska kraftigt ökad kreativitet för att klara det. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Universitetsvärlden rustar genom att försöka få ihop en kunskapstriangel: forskning, innovation och utbildning. Det som haltar i högskolan är utbildningsdelen. Men det är också där som lösningen finns – det är bland studenter som lösningen finns – speciellt om akademin ska jobba ihop med den offentliga sektorn och den privata sektorn i Triple Helix regionala kluster. Att närma sig omvärlden med forskarspetsen är inte lätt. Det är inte lätt för forskare, näringsliv och offentlig förvaltning att dansa i takt. Men om vi lägger studenter däremellan fungerar det plötsligt väldigt bra. Alla känner studentens rytm. Alla vet vad det handlar om att vara student. Och därmed fungerar den här dansen, fungerar samspelet. Det är vår erfarenhet. Vi har jobbat tillsammans på det sättet i fem kunskapskluster i där vi träffas på högsta nivå – universiteten, staden, regionen och handelskammaren – för att se hur vi kan ta oss fram och hitta nya innovationer, nya lösningar in , våga ta risker och bygga tillit. Ytterst handlar det egentligen om att lyssna på varandra och förstå varandras roller för att bygga tillit. Då vill vi samarbeta. Om vi klarar det i en region, i en nation, skapas kreativitet, entreprenörskap och möjligheter framåt. Det som tyvärr sker alltför ofta är att vi inte lyssnar, inte förstår roller. Då minskar tilliten, och det blir en separation. Man gör alltså samma sak på flera ställen. Det blir redundans. Ökade kostnader, minskade resurser, intern konkurrens och rädsla drar isär det. Ni kan tänka er vad det innebär om någon region eller nation lyckas med att bryta igenom med utmaningsdriven innovation. Vår erfarenhet är att om vi stoppar in studenter mitt i detta, vilket vi har gjort, har de en unik egenskap – man måste identifiera studenter som möjliggörare, en förändringsagent, och inte som någon som man fyller på kunskap i – nämligen att de är utmanande, otåliga och inte fast i det rådande. är de helt ohotande mot gängse strukturer. Ingen är rädd för en student, och därmed bryter studenten igenom och åstadkommer förändring på olika sätt i samhället. Studenten är dessutom ett lim, eftersom alla förstår studentens rytm. Vi har testat detta i Lab. Vi har testat i Reality Studio och i Entreprenörskolan. Det är rätt väg att gå. Det är så vi kan jobba framåt – med studenterna i centrum. I skolan handlar det också mycket om att byta oron och passiviteten, som vi har hört talas om, till någon gemensam skaparkraft utifrån en systemsyn, att man vill bygga någonting ihop. Det där blir mer komplext ju mer avancerad frågan är, men det är det vi måste förlösa. Det är därför vi måste gifta ihop hållbar utveckling med entreprenörskap. Tyvärr är det så att om man vill lära sig mer om hållbar utveckling i får man mer problem presenterade. Det är väldigt sällan som någon kommer dit och säger: Så här skulle man kunna lösa problemet. Den kompetensen finns nämligen i för liten utsträckning i skolan . Jag gillar de slutsatser som finns i er rapport, jättemycket. En är att vi behöver koppla ihop hållbar utveckling och entreprenörskap. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET Swentech också fram till. Det här är lösningen för . Koppla ihop det – hållbarhetsdrivet entreprenörskap! Det finns ett förslag om att studera vad som sker där ute inom det här området. Jag skulle vilja vara lite mer aktiv. Skulle vi inte kunna se om man helt enkelt kunde göra en satsning på utmaningsdriven innovation och se hur den skulle kunna se ut? Hur skulle vi kunna forma något sådant, aktivt, och vara lite före och våga lite mer? Hur skulle vi kunna vara det land som får saker och ting att hända, som inte studerar hur andra gör och sedan undrar vad som hände utan tar initiativet igen? Risken är bara att om man går först missar man osten. Andra får osten då. Men jag tror verkligen att vi har positionerat oss inom det här området , och vi måste våga. Då måste vi vara lite modigare och lite smartare än resten. Men här har vi chansen! Ordföranden: återupptar nu vårt seminarium om utbildning för hållbar utveckling inklusive entreprenöriellt lärande. Vi går då vidare med att få ett perspektiv på utbildning för hållbar utveckling inklusive entreprenöriellt lärande från , Världsnaturfonden. , WWF: Tack så mycket för det här initiativet. Det är ett otroligt viktigt och spännande möte här . Jag arbetar som enhetschef på , fotavtryck. Jag har jobbat med lärande, utbildning och hållbar utveckling i ungefär , både nationellt och internationellt. Man kan konstatera att det är två saker som vi har ont om, dels tid, dels planeter. Om alla skulle leva som en svensk gör skulle vi behöva tre planeter. Lyckligtvis är det inte alla länder som gör så stora fotavtryck som vi. Globalt sett lever vi i genomsnitt som om det fanns en och en halv planet. Det är därför vi nu börjar se effekter av klimatförändringar, utfiskade hav, skogar som försvinner och så vidare. Om vi fortsätter enligt ett business as usual-scenario kommer vi att behöva två planeter. Så om det inte är någon som har en liten extraplanet i bakfickan finns det ganska stora utmaningar att ta tag i. Detta pekar vi på i en rapport som vi ger ut och som visar miljötillståndet i världen. Rapporten heter Living Planet . I den visar vi på två stora globala, oroväckande trender. Den ena trenden kallar vi för Living Planet som mäter händelseutvecklingen för ett antal olika populationer av arter som representerar olika ekosystem över hela världen. Mångfalden av liv har sjunkit . Den andra trenden pekar bara uppåt, och det är våra ekologiska fotavtryck. Detta är ett sätt att mäta mängden av resurser som vi konsumerar och mängden avfall som vi producerar i relation till jordens kapacitet att förse oss med STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET dessa resurser och tjänster. Det är där vi har passerat gränsen för att leva med bara en planet. Som sagt är den stora utmaningen att vända dessa två globala trender som hänger ihop med varandra. Om man tittar närmare på fotavtrycket är det koldioxidfotavtrycket som är den största och absolut snabbast växande delen – det är det gråa fältet som är markerat med carbon. Fotavtrycken ser naturligtvis olika ut i olika länder. har de absolut största fotavtrycken. Sedan följer olika länder i fallande ordning. ligger på en föga smickrande 13:e plats. Sedan finns det en rad länder som har väldigt små fotavtryck och som har all rätt i världen att öka sin levnadsstandard och få lite större fotavtryck, men då måste vi ge dem det utrymmet. För att uppnå visionen om det goda livet för alla, men inom ramen för en planet, kan vi naturligtvis inte bara titta på fotavtryck. Det finns andra indikatorer som man måste mäta för att se om vi har en välfärd. Alla dessa prickar representerar olika länder i olika världsdelar. Antingen har man väldigt små fotavtryck och ett lågt HDI, det vill säga Human Development Index, som mäter fyra parametrar, vilket inte är fullgott när det gäller att mäta det goda livet. Men det är ett av de sätt som finns. Sammantaget ser vi en rad länder som har väldigt stora fotavtryck och ett högt HDI, men det är en otrolig spridning på dessa länder. Så det går att uppnå ett gott liv med väldigt små fotavtryck. Världsnaturfonden jobbar med dessa utmaningar på olika sätt. Jag är, som sagt, ansvarig för utmaningen att leverera mot målet att vända trenden med de ekologiska fotavtrycken. Eftersom hållbar konsumtion och produktion av energi är absolut det största området är det ett stort verksamhetsområde för oss. Den andra stora delen av fotavtrycken har med konsumtion och produktion av mat att göra. Också det är ett stort och växande ämnesområde. talare här har talat om urbanisering. Över hälften av jordens befolkning lever numera i städer. Det är till städerna som vi kan härröra de stora fotavtrycken. Även om problemen finns här är det där som lösningarna finns. Sedan jobbar vi med en rad olika drivkrafter. En av dessa drivkrafter som vi ser som väldigt viktig är just handlingskompetens för hållbar utveckling. Det är då som vi kommer in på vilken viktig del som utbildning och lärande har som drivkraft. Vi har jobbat med detta , både nationellt och internationellt. Vi har sammanställt vår syn på lärande för en hållbar utveckling i en liten skrift Lärande för hållbar väg eller Learning Sustainable Ways, som också finns på swahili, hindi, bahasa och så vidare. Så skriften har fått spridning ut i världen. Här är några av de hörnpelare som vi har tittat på. Jag kommer inte att gå in på alla detaljer i dessa. Däremot tänkte jag berätta lite grann om hur vi har arbetat. Ett av de initiativ som vi har jobbat med är modellskolor. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET på forskningsresultat från UK där forskare har följt framgångsrika skolor som hade jobbat med lärande för hållbar utveckling. De har tittat på vilka faktorer och vilka områden som har en viktig utvecklingspotential för att man ska kunna ta ett helhetsgrepp kring lärande för hållbar utveckling. Ett av de områden som vi jobbade med var de svenska skolor som redan hade kommit väldigt långt inom lärande för hållbar utveckling. De hade redan utmärkelser, grön flagg eller liknande. Vi jobbade med allt från grundskola upp till universitetsnivå. Sedan tittade vi på området skolans värdegrund, styrdokument och delaktighet. En del skolor jobbade otroligt medvetet med att utveckla skolans vision där alla var med och vidareutvecklade visionen. Ledarskap var ett annat jättestort utvecklingsområde. på dessa skolor såg vi att där det fanns ett starkt ledarskap som verkligen drev lärande för hållbar utveckling på skolan gjorde det en verklig skillnad, och de hade ett otroligt framgångsrikt utvecklingsarbete. Men det var också viktigt med att ha bra beslutsstrukturer för att driva processen framåt och ha verktyg för uppföljning och utvärdering, något som vi på nationell nivå lider brist på. Vi har också tagit fram verktyg till skolorna som hjälp till dem. Undervisning och lärande är naturligtvis ett väldigt stort område. Här finns det hur många exempel som helst på hur skolorna har arbetat. Vi har sammanställt allting i en rapport. Elever i fokus handlar mycket om detta med elevcentrerat lärande och att stärka elevernas självförtroende och mod att vilja förändra, våga misslyckas och lyckas och få erfarenheter av att kunna påverka beslut, både på skolan och i omgivande samhällen. Då kommer jag in på ett utvecklingsområde som också är väldigt viktigt, och det är samarbete med det omgivande samhället, så att undervisningen blir på riktigt, där skolorna har inrättat olika projekt och initiativ tillsammans med det omgivande samhället för att påverka och hantera de utmaningar som man står inför lokalt, men även globalt. Här är en skola som har varit engagerad i hållbar stadsutveckling och som till och med har varit med på världsutställningen i . Sista utvecklingsområdet är skolans förvaltning. Vi hade med forskare som följde hela lärprocessen. Vi har anordnat nationella seminarier runt om i hela , 100 stycken. Vi hade också ett nationellt seminarium där vi tillsammans med modellskolorna, beslutsfattare och aktörer på olika nivåer identifierade vad det finns för hinder och möjligheter för att alla skolor i ska ta dessa helhetsgrepp om lärande för hållbar utveckling. Vi har också jobbat på flera nivåer med materialutveckling och lärarfortbildning. Vi har även på policynivå varit engagerade i utvecklingen av läroplaner, där vi har varit en ganska aktiv remissinstans. Vi har också yttrat oss över skollagsförändringar, förändring av lärarutbildningar och så vidare. Vi har haft en bra dialog med en del av er ledamöter som sitter här, vilket vi också är glada för. Vi har även uppvaktat statssekreterare. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET På samma sätt har vi jobbat internationellt. har vi verkat i , i , i , i och i länder i med motsvarande program. Där har man också arbetat mycket med modellskolor, på policynivå, med fortbildningar och fortbildare för att hitta olika nätverksstrukturer i olika länder, beroende på vad som passar in. Det som seglar upp som nytt och som passar väldigt väl in i detta är grönt entreprenörskap där vi bedriver många fortbildningar om värdet och vikten av gröna entreprenörer, framför allt inriktat på ungdomar. Det finns också ungdomssatsningar som går ut på att fånga upp de elever som faller utanför skolsystemet. Vi vill engagera elever och unga för att de ska ha en röst i samhällsdebatten. Vårt arbete i har varit otroligt viktigt. Därför måste jag hålla med om den otroliga potential som har när det gäller att verka som en förebild. Vi har, som sagt, tittat närmare på entreprenöriellt lärande. Tittar man på alla de egenskaper, som också tidigare talare har varit inne på, som utmärker en god entreprenör eller som delar av en entreprenör i hela lärandet kan man se att alla dessa förmågor också är otroligt viktiga inom lärande för hållbar utveckling. Vi kan räkna upp i princip samma typ av förmågor och egenskaper som behöver vidareutvecklas. Men det är viktigt att det entreprenöriella lärandet gifts ihop med utbildning för hållbar utveckling. Annars kan vi fråga oss vad vi får för goda entreprenörer enligt ett business as usual-scenario eller om vi vill att de ska vara med på resan mot en mer hållbar framtid och bidra till det. har otroligt goda förutsättningar. Vi har goda exempel att dela med oss av till andra länder på hur man får hållbarhet att genomsyra läroplanerna. Men detta ska ju också omsättas i praktiken, och där saknas det en hel del kraftsamling och stöd. Det behövs mycket större satsningar på kompetensutveckling. Det är en brist i sig att vi inte har något utvärderingssystem. Det är jätteviktigt att bland annat Skolinspektionen får i uppdrag att efterfråga hur det går för skolor med lärande för hållbar utveckling. Det gäller också . Även enskilda forskare har tittat på det här området och sett att lärare tycker att hållbarhet är ett väldigt komplext begrepp. Man behöver mer stöd för att kunna undervisa om det. Man behöver också mer stöd och erfarenhet för att kunna arbeta tvärvetenskapligt med dessa frågor. Precis som kompetensutveckling och utvecklingsstöd till de verksamma lärarna behöver även lärarutbildningen ses över, så att de blivande lärarna får den kompetens som de behöver för att kunna stötta elever för att de ska kunna utveckla den handlingskompetens som vi så väl behöver. En del av det entreprenöriella lärandet är också att uppmuntra samverkan mellan skola, näringsliv och andra aktörer, offentlig sektor och så vidare för att de tillsammans ska kunna ta olika initiativ. En annan bit som vi också har tittat närmare på är värdet av visioner. Jag tror att det kan behövas på alla håll. Det behövs positiva målbilder om vad det STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN SEMINARIET goda livet på en planet innebär. Vad är hållbar utveckling för oss? Vad har då skolan för roll i det? Kan vi jobba mot de positiva målbilderna tror jag att vi kan ge eleverna den framtidstro och den handlingskraft som de så väl behöver. , Den Globala Skolan: Den Globala Skolan är inte någon fysisk skola utan ett program inom Universitets- och högskolerådet. Den Globala Skolan har en lång historia och har funnits under flera olika myndigheter som alla har haft intresse av att främja lärande om globala hållbarhetsfrågor. Sida är vår finansiär och har varit det under . Under alla de 15 åren har jag funnits med och jobbat nära skolor i , där de internationella överenskommelserna som Per inledde med att tala om ska förankras och göras till praktisk verksamhet. Jag jobbar operativt i som medarbetare i Den Globala Skolan. Jag är pedagog. Och jag har med mig , som är avdelningschef för andra Sidafinansierade program på Universitets- och högskolerådet. Det är inte ett så stort program. På bilden ser ni medarbetarna i Den Globala Skolan. Vårt mål är att på ett nära och effektivt sätt stärka skolans möjligheter att utbilda morgondagens vuxna i att ta ansvar för en hållbar utveckling i ett mångkulturellt samhälle. Eftersom vi är Sidafinansierade är det de globala frågorna som är vår ingång, och för dem har det funnits mandatmaterial mycket längre än för hållbarhets- och entreprenöriella frågor. Det var egentligen när utredningen om dekaden kom som man såg kopplingen mellan hållbarhetsfrågor och globala frågor. Våra försök att implementera globala frågor i svenskt utbildningsväsen passar väl ihop med intentionerna i till exempel den rapport som skrev, Att lära för hållbar utveckling.