mot · H202136 · 2014-10-29 00:00:00 — För att uppnå ett globalt 1,5-gradersmål anser att måste skärpa sina nationella utsläppsminskningsmål och 2050. ska, enligt mening, de totala utsläppen av växthusgaser i minska med (jämfört med ) genom åtgärder inom landet. För den icke handlande sektorn, blir klimatmålet minskningar i jämfört med . I ton räknat handlar klimatmålet om att minska utsläppen med koldioxidekvivalenter (CO2e) i . Utsläppen ska minska från CO2e 1990 till CO2e 2020. Dessutom ska hjälpa andra länder att kraftigt minska sina utsläpp genom klimatbistånd och ny klimatfinansiering inom främst FN:s regi. Vad som ovan anförs om klimatmål bör som sin mening ge regeringen till känna. ska, enligt mening, de totala utsläppen av växthusgaser i minska , dvs. Vad som ovan anförs om klimatmål bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.3 måste ta eget ansvar anser att ska tillhöra de ledande länderna i världen i klimatomställningen. gör vi inte det. Många av de progressiva förslagen om att skärpa utsläppsmålen, öka klimatfinansieringen och ta ett större ansvar på hemmaplan kommer från andra länder. tycker därför att det är dags att ställa om på allvar samt att ska inta tätpositionen för klimatet och planetens överlevnad. Mer än en tredjedel av den tidigare regeringens klimatåtgärder gjordes genom uppköp av billiga utsläppskrediter i andra länder. Dessutom hade den borgerliga regeringen drivit denna politik på EU-nivå och underminerat EU:s klimat- och energipaket genom att tillåta stora uppköp av utsläppskrediter i stället för investeringar på hemmaplan. Mekanismen för ren utveckling (clean development mechanism, CDM) är en av Kyotoprotokollets två projektbaserade mekanismer. Dess uttalade mål är att bidra till en hållbar utveckling i utvecklingsländer och hjälpa industriländer att nå sina klimatmål. CDM tillkom emellertid inte för att i första hand öka takten i utsläppsminskningarna utan istället för att flytta genomförandet av redan beslutade åtgärder från industriländerna till platser där de är billigare att genomföra. Det innebär att rika länder genom investeringar i CDM-projekt kan köpa utsläppskrediter från fattiga länder och sedan tillgodoräkna sig dessa som sina egna utsläppsminskningar. I sin argumentation brukade den borgerliga regeringen hävda att dess köp av utsläppskrediter var ”stöd till utvecklingsländer”, vilket är missvisande då syftet inte var att stödja utvecklingsländer utan att köpa sig fri från att vidta klimatåtgärder på hemmaplan. anser att den borgerliga regeringen gjorde köp av utsläppskrediter till en bärande del av sin klimatpolitik. Metoden är ny och har uppenbarligen allvarliga brister. CDM innebär att nödvändiga investeringar på hemmaplan uteblir och risken är stor att klimatmål inte nås. har granskat den svenska stora användningen av CDM och fört fram befogad kritik i rapporten ”Klimatinsatser utomlands – statens köp av utsläppskrediter”, RiR 2011:8. Det är bra, men en större granskning krävs. Vi menar att internationella klimatinvesteringar är nödvändiga men att dessa inte bör användas för att nå det nationella klimatmålet. I stället för köp av utsläppskrediter med tveksam miljöeffekt vill driva en politik för kraftfulla klimatinvesteringar i utvecklingsländerna. Det ska vara investeringar som bidrar till nya minskningar av utsläppen och som inte ska användas för att nå vårt nationella klimatmål. Mot bakgrund av det anförda anser att köp av utsläppskrediter via CDM för att uppnå det nationella klimatmålet ska upphöra. 5.4 EU måste höja klimat- och energimål till 2030 fattade 23–beslut om nya klimat- och energimål för EU till 2030. Beslutet blev kraftigt urvattnade målsättningar, långt ifrån vad EU behöver göra för att förhindra en okontrollerbar och farlig klimatförändring. Enligt beslutet ska växthusgaserna minska med jämfört med nivå. Andelen förnybar energi ska vara och målet för energieffektivisering landade på . anser att förslag på mål är långt ifrån de nödvändiga nivåer som krävs för att EU ska ta klimatansvar. motsatte sig som enda parti i riksdag beslutet. I slutsatserna infördes en ny text där rådet ges möjlighet att se över rådsslutsatserna. förväntar sig att ska utnyttja denna möjlighet och verka för högre ambitioner. anser att EU borde ha följande klimat- och energimål : Till 2030 ska utsläppen av växthusgaser minska med , jämfört med , och minskningarna ska göras inom . Energiproduktionen ska 2030 bestå av förnybar energi. Alla verksamheter ska åläggas att energieffektivisera sin verksamhet . Detta ska vara bindande krav med åtaganden för alla EU-länder. Givet att världens utsläpp fortsätter att öka och att historiskt sett står för en stor del av den totala utsläppsmängden är detta att betrakta som minimikrav. Vad som ovan anförs om EU:s klimat- och energimål till 2030 bör som sin mening ge regeringen till känna. ska även verka för att EU antar en målsättning att nå nollutsläpp vid och att all energiproduktion då ska vara förnybar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. föreslår också en grundläggande reform av EU:s handelssystem med utsläppsrätter, EU ETS. Handelssystemet ska vara EU:s viktigaste styrmedel för att minska utsläppen och att det skapas ett högt pris på att smutsa ned. , med en prisnivå på /ton, fungerar inte systemet. Vi välkomnar därför kommissionens förslag till åtgärder för att stärka handelssystemet, men de är inte tillräckliga. vill ha ett lägre utsläppstak (d v s en brantare linjär utsläppskurva) som korresponderar med kravet om totala minskningar på till 2030. Vi vill också ha ytterligare åtgärder i närtid (d.v.s. ) för att komma tillrätta med problemet med överutbud av utsläppsrätter och det för låga priset på utsläppsrätter. Alla utsläppsrätter måste auktioneras ut. Vi motsätter oss toppmötets beslut om att utsläppsrätter ska kunna delas ut gratis. bör därför driva krav på reformering av EU ETS. Vad som ovan anförs om reformering av EU:s handelssystem med utsläppsrätter bör som sin mening ge regeringen till känna. Våra föreslagna klimat- och energimålsättningar är långtgående, men de är fullt realistiska samt i linje med vår syn om klimatsolidaritet och vad världen behöver om vi ska förhindra en eskalerande klimatförändring. Men det handlar inte bara om att ta klimatansvar. Att ställa om innebär också en möjlighet till att skapa många nya gröna jobb. Enligt konsekvensanalys har de nya klimat- och energimålen en positiv nettoinverkan på skapandet av nya jobb i . Vi delar den analysen och ser våra skarpare mål som ett sätt att skynda på omställningen och möjligheter att skapa mängder av nya jobbtillfällen i . arbetar ungefär 130 000 personer inom den snabbt växande solenergibranschen i : en bransch som har stora möjligheter att växa i . är ledande i i produktion av ekologiska livsmedel, något som skapar tusentals jobb både på landsbygden och inom förädling. Här i har vi stora möjligheter att skapa tusentals gröna jobb inom byggsektorn genom att ge stöd till hållbara renoveringar av t.ex. miljonprogrammets bostäder och offentliga lokaler som skolor och äldreboenden. Detta är bara några exempel på hur en omställning går hand i hand med skapandet av nya jobb och en fungerande välfärd. 5.5 Bindande och rättvisa klimatavtal Kyotoprotokollet är det internationellt bindande avtal som finns. På klimattoppmötet i , COP 18, beslutades om en förlängning till 2020. fortsätter förhandlingarna om ett helt nytt rättsligt bindande globalt avtal. Det ska vara färdigt och träda i kraft , då det ska ersätta Kyotoprotokollet. Kyotoprotokollet har bristande ambitioner samt en svaghet i att stora utsläppsländer som , och inte är med. Men i protokollet finns en rättvis ansvarsfördelning mellan industri- och utvecklingsländer och principer om ansvarsfördelning mellan nord och syd som det är viktigt att stå fast vid. bör verka för att det internationella klimatavtal som sluts efter Kyotoprotokollet ska vara legalt bindande och att avtalet ska vara rättvist i så måtto att industriländer ska ta ett större ansvar än utvecklingsländer. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I en forskningsrapport från norska klimatforskningsinstitutet 2011 konstateras att inte av de globala koldioxidutsläppen kommer från produktion av varor som konsumeras i ett annat land. Flödet av varor från till konsumenter i rika länder tenderar att bli allt större. Totalt har de fattiga ländernas utsläpp från varor som skickas till i-länderna fyrdubblats . Den totala mängden är större än vad i-länderna har lyckats minska sina utsläpp med genom Kyotoprotokollet. Ett flertal andra internationella studier pekar även de på att en stor andel av den utsläppsökning som skett globalt beror på den rika världens ökande konsumtion. För att uppnå rättvisa klimatavtal måste hänsyn tas till den rika världens ökade konsumtion. ska verka för att en konsumtionsbaserad bokföring blir central i de internationella klimatförhandlingarna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I (UNFCCC) är principerna för hur framtida klimatöverenskommelser ska göras klara. Det är de industrialiserade länderna som historiskt sett smutsat ned och därför måste ta ledningen för utsläppsminskningarna (art 3.1). Vid klimatkonventionens toppmöte i enades länderna om en handlingsplan för hur den rika världen ska stödja de som drabbas värst av klimatförändringarna. En av knäckfrågorna är hur teknik och resurser ska kunna föras över till syd. Handlingsplanen slår fast att de rika länderna måste hjälpa de fattiga med finansiellt stöd och ny teknik, och man konstaterar att resurserna måste vara ”tillräckliga, förutsägbara och beständiga”. bör även verka för att klimatfinansiering inte ska ske på bekostnad av gjorda åtaganden rörande utvecklingsbistånd, dvs. finansieras utanför det ordinarie biståndet med nya additionella medel. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det har gjorts många uppskattningar kring kostnaderna för att bekämpa klimatförändringarna i den fattiga världen. Totalsummorna varierar beroende på om det är , frivilligorganisationer, eller klimatkonventionen som gör uppskattningen. , författare till den omtalade Sternrapporten , landar i sin bok ”The Global ” på . Det är mycket pengar, lika mycket som världens samlade bistånd, men fortfarande bara en bråkdel av de räddningspaket som avsattes för att rädda världens banker när finanskrisen bröt ut . På klimattoppmötet i lanserade den tidigare rödgröna norska regeringen förslaget om att auktionera ut en del av utsläppsrätterna i den framtida globala handeln med utsläppsrätter. Om i-länderna måste betala för av utsläppsrätterna skulle det generera kring , hade den tidigare norska regeringen räknat ut. Fördelen med det norska förslaget är att det är att se som en finansieringsmekanism. När det väl är på plats genererar det pengar oavsett vilka regeringar som styr i de olika rika länderna. Auktioneringsandelen kan också justeras uppåt, vilket är ett troligt scenario, om behoven visar sig vara större än de intäkter som genereras. har presenterat ett finansieringsförslag baserat på en global koldioxidskatt på förbränning av fossila bränslen. Förslaget innebär också att länder med låga utsläpp ska befrias helt från skatten. G 77 och har föreslagit inrättandet av en ny fond för klimatinsatser i syd. Fonden ska helt vara underställd UNFCCC:s ledning. Fonden ska finansieras med bidrag från de rika ländernas budgetar på 0,5–av respektive BNP. Avgifter på den globala flygtrafiken, sjöfarten och oljehandeln har också förts fram som tänkbara finansieringskällor. EU:s 27 ledare föreslog 2009 en skatt på valutatransaktioner, en s.k. Tobinskatt, som intäktskälla för klimatåtgärder. Kanske kan en framtida lösning vara en kombination av flera olika finansieringsförslag. Det europeiska kyrkliga har lagt fram ett förslag som binder ihop ett flertal förslag till en ny klimatfond i UNFCCC:s regi. Det utesluter inte andra intäktskällor vid sidan av utsläppshandeln. På i enades man om en klimatfond som innebär att avsätts för klimatåtgärder i fattigare länder. Behoven är nu stora att snabbt få fram tillräckliga medel till utvecklingsländerna i enlighet med detta. Vi är även oroade över den tidigare regeringens hantering av intäkterna från EU:s handel med utsläppsrätter. Enligt EU:s direktiv om handel med utsläppsrätter (2009/29/EG) ska av intäkterna från auktioneringen av utsläppsrätterna gå till klimatåtgärder. Den tidigare regeringen öronmärkte inte dessa intäkter, utan man tillförde dem endast till statsbudgeten. 5.7 Översyn av CDM Mekanismen för ren utveckling (clean development mechanism, CDM) är en av Kyotoprotokollets två projektbaserade mekanismer. Dess uttalade mål är att bidra till en hållbar utveckling i utvecklingsländer och hjälpa industriländer att nå sina klimatmål. CDM tillkom emellertid inte för att i första hand öka takten i utsläppsminskningarna utan för att flytta genomförandet av redan beslutade åtgärder från industriländerna till platser där de är billigare att genomföra. Det innebär att rika länder genom investeringar i CDM-projekt kan köpa utsläppskrediter från fattiga länder och sedan tillgodoräkna sig dessa som sina egna utsläppsminskningar. För att CDM ska fungera som det är tänkt förutsätter det att systemet verkligen leder till utsläppsminskningar. För att uppnå utsläppsminskningar måste CDM-projekten vara ”additionella”, dvs. de skulle inte ha kommit till stånd i mottagarländerna utan de rika ländernas finansiering. Om rika länder investerar i CDM-projekt som skulle ha blivit av även utan de rika ländernas finansiering kommer mängden växthusgaser i världen att öka. Det beror på att det land som köper utsläppsminskningarna gör en CDM-investering i stället för att minska utsläppen inom sitt eget land. Flera internationella granskningar pekar på stora brister i CDM:s miljöeffekter. Enligt i kan man ifrågasätta om av projekten verkligen är additionella. Forskning från i anger att hälften av de klimatprojekt som och många andra rika länder satsar på i utvecklingsländer inte ger några minskningar av utsläppen av växthusgaser (, Measuring the Clean Development Mechanism’s performance and potential, 2009). Själva idén med CDM är att det ska vara billigare och mer kostnadseffektivt att klimatinvestera i fattiga länder jämfört med att endast genomföra nationella klimatåtgärder. Men CDM:s kostnadseffektivitet ifrågasätts. Scocco & menar i rapporten ”Konsten att nå både klimatmål och tillväxt” ([ITPS], nuvarande Tillväxtanalys, 2008) att kostnadseffektiviteten för åtgärder på hemmaplan kraftigt underskattas. Rapporten menar att föreställningen att det är billigt att minska utsläppen i länder som är fattiga inte stämmer och att regeringens klimatpolitik till stora delar vilar på en felaktig verklighetsbeskrivning. Även den liberala tankesmedjan ifrågasätter CDM:s kostnadseffektivitet. De menar att det är ”en överdrift” att kalla CDM för kostnadseffektiv. Det mest effektiva sättet att minska utsläppen är att alla minskar sina egna utsläpp på hemmaplan. Att köpa utsläppsminskningar utomlands kommer alltid att vara sämre än det, enligt Fores (, Köp av utsläppsminskningar utomlands, Fores 2008). menar att CDM-systemet måste utvärderas i grunden och att bör verka för en internationell översyn som gör en noggrann utvärdering av CDM. För att utvecklingsländer ska ha några möjligheter att bromsa sina egna utsläpp och utvecklas behöver de få tillgång till modern miljöteknik. Genom att förändra patentlagstiftningen skulle tekniköverföring gynnas. Innovationerna inom förnybar teknik, jordbruk och datamodulering i syfte att förutsäga väder osv. finns ofta koncentrerade hos företag inom den rika världen. När utvecklingsländer vill utveckla tekniker för förnybar energi och hållbar livsstil, t.ex. genom att bygga ut vindkraften, måste de antingen betala dyra patentlicenser eller använda gammal teknik där patenträtten gått ut. De har helt enkelt inte råd med den modernaste och miljövänligaste tekniken. Grön teknik som bekämpar klimatförändringarna bör ges samma undantag inom som livsbesparande mediciner har fått. bör i internationella klimatförhandlingar verka för detta. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.9 Genusperspektiv på klimatåtgärder Globalt har genusinriktade projekt som syftat till att antingen minska utsläppen eller anpassa sig till klimatförändringarna visat att kvinnors fulla delaktighet i beslut räddar liv, skyddar känsliga naturresurser och minskar utsläppen av växthusgaser. I många utvecklingsländer har kvinnor och män haft olika roller när det gäller hantering av naturresurser. Med ett förändrat klimat kan kvinnor, som ofta ansvarar för vatten- och matförsörjning, bli särskilt drabbade. Alla mekanismer eller finansieringar för katastrofhantering, utsläppsminskning eller anpassning kommer att vara otillräckliga ifall kvinnor inte deltar fullt ut i utformning, beslutsfattande och genomförande. För att klimatanpassningen ska vara effektiv måste bakomliggande underlag innehålla genusanalyser av de åtgärder som görs. bör vara drivande för att jämställdhetsperspektivet och vikten av kvinnors delaktighet särskilt lyfts fram i alla klimatpolitiska sammanhang internationellt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.1 Inför nationellt förbud mot fossilutvinning För att ska vara ett föregångsland i klimatomställningen krävs politisk handlingskraft. Bolag söker efter både skiffergas och skifferolja på , och i . Utvinning av ännu mer fossil energi skulle motverka den nödvändiga energiomställningen och dessutom riskera stora negativa miljöeffekter. Ett nationellt förbud mot utvinning av fossil energi bör införas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I händelse av att inte antar ovan nämnda förslag på nationellt förbud måste kommunernas självbestämmande värnas. vetorätt mot utvinning av fossil energi bör införas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Att möta klimatkrisen kommer att kräva ett långsiktigt arbete och mycket resurser. Men vi kan inte låta arbetet med att möta och förebygga klimatförändringarna ske på bekostnad av viktiga insatser för minskad fattigdom, jämställdhet etc. Den tidigare har hitintills valt att finansiera stora delar av sina klimatinsatser i utvecklingsländerna med medel från det ordinarie biståndet. är kritiskt till detta. Vi menar att regeringen i realiteten straffar världens fattiga dubbelt upp; först drabbas de fattiga av klimatförändringar som vi skapat och sedan ska de fattiga betala för klimatinsatserna genom uteblivet bistånd. vill införa ett nytt klimatbistånd, finansierat med nya additionella medel, utöver enprocentsmålet. På så vis undandrar vi inte resurser från andra viktiga områden. Klimatbiståndet ska finansiera både multilateral verksamhet främst inom FN-systemet, t.ex. FN:s gröna klimatfond, samt direkta insatser i utvecklingsländer. Syftet med klimatbiståndet ska vara att finansiera både anpassningsåtgärder för att motverka konsekvenserna av klimatförändringarna samt att långsiktigt minska utvecklingsländernas utsläpp. Se även vår motion ”En svensk utvecklingspolitik för rättvisa, jämställdhet och hållbar utveckling” (V281). 6.3 Tydliggör konsumtionens påverkan på klimatet En studie av globala energisystem vid presenterade konsumtionsbaserade utsläpp av växthusgaser. I studien ingår alla de utsläpp som svenska medborgare orsakar, dels genom konsumtion av inhemska och importerade produkter, dels genom de direkta utsläppen i offentlig sektor och i hushåll. Även utsläpp som svenskar orsakar p.g.a. flygresor och övriga internationella transporter är medtagna. Resultatet från studien visar att de totala utsläppen har ökat med –2005. I den officiella statistiken för uppvisas i stället en minskning . anser att detta belyser två viktiga insikter: för det första att sambandet mellan ekonomisk tillväxt och klimatpåverkan inte är brutet i som den tidigare regeringen hävdade, och för det andra att rättvisa globala klimatavtal och nationella målsättningar behöver konsumtionsbaserad bokföring av växthusgasutsläppen. rapporterar sin officiella statistik över växthusgasutsläpp till UNFCCC, . I denna statistik ingår endast de utsläpp som sker inom . bör ges i uppdrag att till sin årliga officiella statistik över växthusgasutsläpp i som rapporteras till även rapportera de konsumtionsbaserade utsläppen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Livsmedelskonsumtionen, och köttkonsumtionen i synnerhet, har stor påverkan på klimatet. har världens köttkonsumtion mer än femfaldigats. Om inget görs kommer världens konsumtion av kött att fördubblas till 2050 jämfört med nivåer. Enligt ’s Long Shadow står den globala animalieindustrin för av världens totala utsläpp av växthusgaser. I står animalieindustrin för utsläpp på närmare växthusgaser, nästan lika mycket som utsläppen från alla personbilar i (Greenhouse gas emissions from Swedish consumption of meat, milk and eggs 1990 and 2005, 794 2009, s. 26). Forskarnas slutsats är att om vi vill ha en hållbar klimatutveckling måste vi äta mindre kött. Enligt FAO:s rapport kan boskapssektorn vara en av de största orsakerna till förlusten av biologisk mångfald då den nyttjar av jordens landyta och av all jordbruksmark i världen. Boskapssektorn är dessutom en av de främsta orsakerna till skövlingen av tropisk skog. av den tidigare skogsmarken i har omvandlats till betesmark. Regnskog skövlas även för odling av djurfoder som sedan exporteras till exempelvis EU:s köttproduktion, inte minst soja. Stora delar av världen lider av vattenbrist. Enligt FAO står boskapssektorn bakom en stor del av det ökade användandet av vatten och nyttjar av världens vattenresurser. Köttproduktion förbrukar mycket mer vatten än produktion av vegetabilier. För att producera ett kilo vegetabilier krävs mellan 400 och vatten, medan kycklingkött kräver och nötkött eller mer (, Drop, 2004). För att hushålla med vattnet borde vi alltså äta mer vegetabilier och mindre kött. Med internationella mått mätt är en storkonsument av animaliska produkter. Vår påverkan på klimatet är långt större än vad som är hållbart. Enligt ”Genusperspektiv på allmänhetens kunskaper och attityder till klimatförändringen” (2009) är mer än hälften av svenskarna beredda att minska sin köttkonsumtion för klimatets skull. Bland kvinnor är siffran så hög som och en betydande andel har redan minskat sin konsumtion. Riksdag och regering har en helt avgörande roll för att underlätta för svenskarna att fortsätta att minska sin klimatpåverkan genom ett klimatsmart ätande. Den svenska köttkonsumtionen ökade med 1990–2005. Denna kraftiga konsumtionsökning medförde ökade växthusgasutsläpp på koldioxidekvivalenter, men detta syns inte i svensk utsläppsstatistik p.g.a. att ökningen till stor del baseras på import av kött. Per person ökade utsläppen också med . Precis som Klimatberedningen (SOU 2008:24) har konstaterat saknas det styrmedel inom jordbrukssektorn som är direkt riktade mot att minska utsläppen av växthusgaser. En ansvarsfull hållning vore därför att anta ett nationellt mål om en minskad köttkonsumtion. Därför bör det tas fram en handlingsplan för hur klimatpåverkan av livsmedelskedjan, inklusive animalieproduktionen, ska minskas. Se även vår motion ”Hållbar mat” (V542). Koldioxidransonering innebär att ett tak sätts upp för utsläpp av koldioxid och att utsläppen fördelas lika inom befolkningen genom ransoner. Ett antal olika modeller för detta har utvecklats i . Förutom att ett tak sätts för utsläppen kan många andra fördelar finnas. Vi vet att höginkomsttagare, och män generellt, orsakar högre utsläpp av växthusgaser än låginkomsttagare och kvinnor. I motsats till dagens förhållande skulle ett ransoneringssystem innebära att höginkomsttagare måste betala till låginkomsttagare om de vill göra större utsläpp än de tilldelats. menar att det är för tidigt att fastställa att koldioxidransonering skulle vara ett effektivt sätt att hejda klimathotet.