mot · H102MJ22 · 2014-04-16 00:00:00 — med anledning av skr. 2013/14:209 om klimat för pengarna 201314V065 med anledning av skr 2013 14 209 om klimat för pengarna tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa en klimatbudget utifrån de klimatpolitiska målen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utsläppsminskningarna ska göras helt och hållet i och kompletteras med ett klimatbistånd finansierat av nya additionella medel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om att av intäkterna från auktionering av utsläppsrätter i ska gå till nya klimatåtgärder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att fler utsläppsrätter undantas från handelssystemet för att få upp priset och få ett system som fungerar bättre. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör överväga att verka för ett lägsta pris, s.k. golvpris, inom systemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att framtida eventuella överskott av utsläppsrätter inte ska säljas vidare vare sig inom FN- eller EU-systemet, utan ska annulleras. har granskat den svenska klimatpolitiken (RiR Klimat för pengarna 2013:19). Regeringen har svarat på denna granskning med skrivelse 2013/14:209. konstaterar att det saknas samordning på såväl kort som lång sikt inom den svenska klimatpolitiken. Olika politikområden och departement inom regeringen fattar beslut som drar åt olika håll. Det finns ingen övergripande styrning och kontroll av den förda politiken, vilket innebär att det saknas en långsiktig utsläppskurva som är hållbar. anser därför att ska anta en klimatbudget. Inspiration kan hämtas från klimatlag, Climate Change Act, som innehåller ett övergripande ramverk som innefattar alla politikområden. Klimatbudgeten ska innehålla utsläppstak för fossila växthusgaser i perioder med kraftigt minskade nivåer med det långsiktiga målet att uppnå nollutsläpp till . Klimatmålen ska endast nås genom utsläppsminskningar inom landet och omfatta utsläpp inom såväl den handlande som den icke-handlande sektorn. Med ett införande av en klimatbudget ges drivkraft för kostnadseffektivitet och en ekonomi inom ramarna för vad som är hållbart. För näringslivet ges förutsättningar för långsiktighet och stabilitet då statens budget kopplas samman med en koldioxidplan. Genom att lämpliga styrmedel, med noggrant förväntade effekter, tydligt kopplas till klimatbudgeten skapas en transparent och tydligt ansvarsfördelande process för samtliga sektorer och departement. Vad som ovan anförs om att införa en klimatbudget utifrån de klimatpolitiska målen bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen aviserar ännu en utredning om hur s.k. netto-nollutsläpp ska kunna nås till 2050. Detta är ett mycket märkligt förfarande när regeringen gav i uppdrag att ta fram en s.k. färdplan för netto-nollutsläpp till 2050. presenterade en sådan plan . Planen var frukten av ett mycket gediget arbete och en bred genomlysning av många möjliga områden för minskade utsläpp. Såvitt vi känner till har planen fått ett mycket positivt bemötande och blivit granskad av många olika instanser. Färdplan 2050 borde därför kunna utgöra ett bra verktyg för det fortsatta arbetet med att uppnå målsättningarna till 2050. har många synpunkter på planen, bl.a. för att man öppnar för ett stort tillgodoräknande av internationella osäkra utsläppskrediter och stor användning av skog och mark som kolsänkor. Men vi anser ändå att arbetet är så gediget att regeringen inte behöver tillsätta ännu en utredning. Dessutom brådskar det att få ned utsläpp. Vi vill i stället ha konkreta åtgärder på stora minskningar av utsläppen i som kan leda till nollutsläpp . FN:s klimatpanels senaste vetenskapliga rapport (IPCC WGIII AR5, 13/4 -14) understryker vikten av att inte försitta tiden i att snabbt få ned utsläppen. Regeringen borde i stället presentera en proposition för minskade utsläpp med sikte på nollutsläpp till baserad på färdplan och andra relevanta rapporter. Utsläppsminskningarna ska göras helt och hållet i och kompletteras med ett klimatbistånd finansierat av nya additionella medel. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. granskar också agerande inom ramen för EU:s handelssystem med utsläppsrätter, EU ETS. EU ETS fungerar mycket illa. Handelssystemet ska vara EU:s främsta verktyg att få ned utsläppen. Det är också i EU ETS som ett pris för utsläppen sätts. Detta pris är helt avgörande för omställningen till en mer hållbar ekonomi. Med ett högre pris påskyndas investeringarna i förnybar energi och överlag klimatvänliga lösningar. Med ett lägre pris sker det motsatta. Vid inledningen av den föregående perioden för handelssystemet (2008–2012) låg priset på /ton. Enligt grönboken om handel med utsläppsrätter från (KOM(2000) 87) krävs ett pris på per utsläppsrätt (EUA = ett ton koldioxid) för att utsläppshandelssystemet ska fungera effektivt. ligger priset för en EUA på , dvs. långt under vad det borde. Detta kan jämföras med att priset på att släppa ut ett ton koldioxid inom ramen för den svenska koldioxidskatten ligger på . Det är alltså en betydande skillnad mellan EU:s marknadssystem och den mer statligt orienterade koldioxidskatten. Enligt EU:s direktiv om handel med utsläppsrätter ska av intäkterna från auktioneringen av utsläppsrätterna gå till klimatåtgärder. konstaterar att regeringen inte öronmärker dessa intäkter till klimatåtgärder, utan man tillför dem endast till statsbudgeten. menar att ska leva upp till EU:s direktiv för att stärka det nationella och internationella klimatarbetet och menar att samtliga intäkter borde gå till detta ändamål. Regeringen bör återkomma med förslag om att av intäkterna från auktionering av utsläppsrätter i ska gå till nya klimatåtgärder. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ett alltför lågt pris på utsläppsrätter riskerar att haverera systemet. understryker vikten av att begränsa antalet utsläppsrätter och krediter inom handelssystemet. Regeringen tycks instämma i analysen av detta, men föreslår inga konkreta åtgärder. För att motverka ett havererat system kan man antingen skära ned utbudet av EUA genom en s.k. set aside, alternativt senareläggande av auktionering (s.k. backloading), eller sätta ett lägsta pris på utsläppsrätterna, ett s.k. golvpris. röstade om att senarelägga auktioneringen av 900 miljoner utsläppsrätter. Det välkomnar , som ett första steg. Men det är inte tillräckligt. konstaterar i sin konsekvensanalys av klimat- och energimålen till 2030 att EU ETS kommer att ha ett överskott på 2,5 miljarder utsläppsrätter med nuvarande politik (trots undandragandet av de 900 miljoner utsläppsrätterna) till 2020 och att det finns stort behov för fortsatta åtgärder (Impact assessement, Accompanying the Communication A policy framework for climate and energy in the period from 2020 up to 2030). Mycket mer måste alltså göras. Regeringen bör verka för att fler utsläppsrätter tas undan från handelssystemet för att få upp priset och få ett system som fungerar bättre. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen bör också överväga att verka för ett lägsta pris, s.k. golvpris, inom systemet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. gav regeringen i uppdrag att sälja överskott på 1,5 miljoner utsläppsrätter inom den s.k. reserven för nya deltagare inom EU:s handelssystem för utsläppsrätter, EU ETS. lyckades sälja 1,3 miljoner av dessa och fick enligt myndighetens delrapport för första halvan av 2013 för försäljningen. Försäljningen innebär att koldioxid kan äga rum på annan plats i (hos dem som köpt utsläppsrätterna). Precis som konstaterar hade kunnat avstå från försäljning och i stället låta utsläppsrätterna frysa inne. Om gjort så hade utsläppsrätterna inte kunnat användas av annan part och på så sätt hade utsläpp på kunnat undvikas. Regeringens försäljning av utsläppsrätterna var dessutom helt i strid med våra expertmyndigheter på området, och . I rapporten av EG:s direktiv (2003/87/EG) om ett system för handel med utsläppsrätter föreslår de att ett eventuellt överskott inte ska säljas: Eventuellt överblivet utrymme i reserven för nya deltagare bör annulleras för att undvika plötsliga och oförutsedda förändringar av utbudet på marknaden. När regeringen har sålt överskott inom EU:s handelssystem aktualiseras frågan om vilken principiell hållning egentligen har inom handelssystemen med utsläppsrätter (både EU:s och det som finns inom FN). Man kan för att stärka klimatarbetet välja att frysa inne/annullera överskott eller sälja det vidare och ytterligare försvaga ett för klimatet redan svagt handelssystem. bör verka för att framtida eventuella överskott av utsläppsrätter inte ska säljas vidare vare sig inom FN- eller EU-systemet, utan ska annulleras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.