ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H2021810 · 2014-11-10 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att möjliggöra anmälan till donationsregistret i samband med pass-, id-korts- och körkortsansökan. Genom transplantation kan sjuka organ och vävnader ersättas och liv räddas. Transplantationsforskningen har gjort enorma framsteg och är det möjligt att transplantera organ så som njure, lever, hjärta, lunga och bukspottskörtel. Dessutom är det möjligt att transplantera vävnader såsom hud, hjärtklaff och benvävnad. En nödvändig förutsättning är dock att det finns människor som är beredda att donera sina organ och vävnader efter sin död. Enligt en undersökning gjord av Europeiska kommissionen har den högsta donationsviljan i . av svenskarna uppger att de är positiva till organ- och vävnadsdonation. Frågan är bara hur de enkelt ska kunna göra valet att bli ? För att fler ska få chansen till ett bättre och längre liv behöver fler organdonatorer. Antalet har nämligen legat relativt runt 140–150 . var de 151 stycken. Väntelistan ligger dock på över 700 personer. Mot bakgrund av ovanstående är det synnerligen angeläget att uppmuntra och underlätta för fler svenskar att aktivt ta ställning till organ- och vävnadsdonation. Det finns tre sätt att göra sin donationsvilja känd: informera närstående, fylla i ett donationskort och bära det med sig eller genom att anmäla sig till donationsregistret via /donationsregistret via dator eller med hjälp av mobil eller surfplatta med e-legitimation. fanns det 1 522 382 personer registrerade i donationsregistret, vilket är betydligt färre än antalet svenskar som ställer sig positiva till organdonation. Siffran har dessutom inte ökat markant . Det behövs därför nya sorters åtgärder för att få fram fler organdonatorer. Ett sätt att öka antalet registrerade personer i donationsregistret är att möjliggöra anmälan i samband med pass-, id-korts- och körkortsansökan. Med anledning av dels den stora organbristen, dels det faktum att få svenskar har gjort sin donationsvilja känd bör regeringen se över möjligheten för anmälan till donationsregistret i samband med pass-, id-korts- och körkortsansökan.
mot · H2021811 · 2014-11-10 00:00:00 — Anmälningsplikt gällande ofödda barn tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en ändring av socialtjänstlagen så att anmälningsplikt också ska omfatta gravida kvinnor med ofödda barn. När ett barn far illa ska i kommunen se till att barnet får det stöd det behöver. För att få vetskap om att barn far illa finns det i socialtjänstlagen, kapitel 14, regler om att myndigheter och yrkesverksamma inom vissa kategorier är skyldiga att genast anmäla till socialnämnden om de, i sin verksamhet, får veta att eller misstänker att ett barn far illa. Detta gäller för barn från att de är födda till . Tyvärr finns det fall där barnen inte omfattas av detta skydd, nämligen det ofödda barnet. Det kan t ex röra sig om en incident där en polisman påträffar en höggravid kvinna i en miljö där det finns påtaglig risk att barnet kommer fara illa. Det borde även i dessa fall finnas en skyldighet att myndighetspersonen även i dessa fall har en anmälningsplikt och att även ofödda barn får skydd av lagen. finns möjlighet, enligt den gamla sekretesslagen, för eller hälso- och sjukvårdsmyndigheter att lämna uppgifter till socialnämnden i de fall det behövs för att skydda det väntande barnet. Det är där främst uppgifter om den gravida kvinnan som kan lämnas, men också uppgifter om närstående innefattas. För de ofödda barnens skull, bör socialtjänstlagen ändras så att anmälningsplikten också omfattar ett ofött barn. Då den tidigare sekretesslagen delvis medger detta, bör det inte vara ett problem att också implementera det i socialtjänstlagens fjortonde kapitel.
mot · H2021814 · 2014-11-10 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att satsa på förbättrad infrastruktur i . Fungerande kommunikationer är ett grundfundament för att jobben ska kunna växa till och bli fler i ett samhälle. som tredje turistlän och därtill starkt beroende av sin tunga industri är i stort behov av utbyggd och förbättrad infrastruktur. Det gäller såväl för den spårbundna trafiken som för vägnätet. arbetspendlar 50 000 privatpersoner längs delar av stråket –, endast 5 000 av dessa väljer tåget som färdmedel. Dalabanan har i denna del stor utvecklingspotential, genom ökad turtäthet och förkortad restid genom ombyggnation. Det är angeläget att en modernisering av sträckan sker för korta tidsdistansen mellan och . Bättre förutsättningar för arbetspendling skulle sannolikt leda till ökad inflyttning och bättre förutsättningar att utveckla affärsverksamhet även inom länet. Den spårbundna infrastrukturen har också en viktig roll att spela såväl för besöksnäringen som för den tunga industrin. Behovet av fler tunga transporter kommer att öka och då måste staten tillförsäkra att kapacitet finns för att den del av de tunga transporter som lämpar sig för järnvägstransport också kan transporteras på järnväg. av alla tunga transporter mäter dock i avstånd. Att dessa måste ske på väg snarare än järnväg är därmed uppenbart. Av såväl trafiksäkerhetsskäl som näringspolitiska avvägningar bör delar av vägnät moderniseras. finns ett flertal vägsträckor i länet där kapacitetsutnyttjandet överstiger det som borde vara en rimlig nivå. Följden är naturligt en svårare trafiksituation, med förseningar och ökad riskexponering för trafikanter. Dimensioneringen av vägnät måste medge inte bara de privatpersoner och företag som lever och verkar i länet, utan också den stora mängd besökare som begagnar infrastrukturen på väg till eller från något av länets populära besöksnäringsmål. Det är av stor prioritet att rusta vägsträckorna –och –just ur denna aspekt. Här återfinns vägar av låg standard som skapar flaskhalsar och exponerar bilister för stor risk i samband med besöksnäringens högsäsonger då trycket på vägnätet är stort.
mot · H2021815 · 2014-11-10 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vikten av att utveckla verksamheten vid skjut- och övningsfält. skjut- och övningsfält är största militära övningsområde. Fältet är det enda som är miljöprövat och godkänt för samtliga arméns truppslag. Det är en stor resurs som förutom det stora övningsområdet också omfattar ett hotell, verkstäder, restaurang och ett flygfält. har Försvarsmakten satsat stora belopp för att utveckla detta övningsområde som administreras via P4. Drastiska neddragningar av personal har skett vid skjutfältet. I sin tur har det lett till att det krävs långa planeringstider för att ta skjutfältets resurser i anspråk. Detta eftersom personal måste tillföras från andra delar av Försvarsmakten. Allt detta är synnerligen negativt för verksamheten. Det är beklagligt mot bakgrund av den utmärkta resurs som skjutfältet utgör samt att det är attraktivt för övningsverksamhet i ett nordiskt-internationellt perspektiv. En sådan verksamhet pågår, men borde ges en än mer ökad tyngd . Personalminskningarna försvårar detta . Den tidigare regeringen har dessutom klargjort att Försvarsmakten ska ha tillgång till övningsfält med skilda naturtyper och terrängförhållanden placerade på olika platser i landet. Enligt Försvarsmaktens plan för övnings- och skjutfältet ska skjutfält vidmakthållas. Men ska detta gälla även i praktiken krävs ett annat signalverk från Försvarsmaktens sida. är utvecklingen negativ och måste om vidmakthållande ska gälla i praktiken innebära ett reaktiverande av skjut- och övningsfält.
mot · H2021816 · 2014-11-10 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avskaffa licenssystemet som finansieringsform för public service-tv. Tv-licensen är en otidsenlig finansieringsform som kostar licensbetalarna stora summor att administrera och upprätthålla. Kostnaderna för exekutionen av denna indrivning blir naturligtvis inte mindre uppseendeväckande av det faktum att man som licensbetalare tvingas betala tv-licens bara genom att vara ägare av en tv. Idén om public service är i vissa delar lovvärd, men verksamheten bör kunna finansieras precis som övrig offentlig verksamhet. Mot bakgrund av denna korta men principiellt viktiga motion bör regeringen återkomma till med förslag på en finansieringsmodell för public service som inte innefattar det licenssystem vi har för public service-tv.
mot · H2021820 · 2014-11-10 00:00:00 — Elpistoler i polisens utrustning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att genomföra en översyn av möjligheten att införa elpistoler som en del av polisens standardutrustning. har den enskilde polisen få alternativ att tillgå om vederbörande hamnar i en vålds- eller hotsituation där fara för dennes hälsa och välmående uppstår: handgemäng, pepparsprej, batong eller pistol. Tyvärr uppstår asymmetriska hotsituationer på personnivå där batong/pepparsprej å ena sidan, men där även pistol å andra sidan, är otillräckliga. Sådana situationer uppstår tyvärr oftare än man kan tro och flera fall – bl a i – har uppmärksammat denna materielbrist hos polisen. Därför borde införandet av elpistoler – taser eller XREP (eXtended Range Electro-Muscular Projectile) – bidra till en minskning av dödligt våld och utöka polisens handlingsalternativ vid dylika hotsituationer. borde därför tillkännage för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att genomföra en översyn av möjligheten till att införa elpistoler som en del av polisens standardutrustning.
mot · H2021821 · 2014-11-10 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att överväga möjligheten till en ändring i ordningslagen. Att på plats uppleva stora idrottsevenemang kan vara bland det mäktigaste som finns för den sportintresserade. Men lejonparten av medborgarna, som betraktar evenemanget på avstånd eller via medierna, ser snarare upplopp och slagsmål mellan huliganer och polis – liksom internt mellan olika huligangrupper och/eller ”supporters”. Oavsett vilken bild man har är samhällets kostnad för bevakning och upprätthållande av ordningen inte försumbar. Tvärtom så är kostnaden i samband med större idrottsevenemang kännbar – både för polisbudgeten och för samhällets kostnad för t ex vandalisering och allmän otrygghet. Dessutom innebär en koncentration av polisens resurser till matchområdet att andra delar av samhället drabbas av minskat eller uteblivet polisskydd. Denna snedfördelning innebär ovälkomna belastningar och kostnader för samhälle och medborgare. räcker det för arrangören till idrottsevenemanget att anmäla till polisen när och var evenemanget äger rum, vilket ger polisen dåligt utrymme till god resursallokering. Denna tågordning lämnar således en hel del att önska, varför en ändring av ordningslagen vore välkommen. Genom att ändra ordningslagen, från anmälan till krav på tillståndsansökan vid arrangemang av idrottsevenemang, underlättas effektivisering av polisens resurser och koordinering med övrig verksamhet. En sådan lagändring reducerar antalet kostsamma övertidstimmar genom bättre framförhållning, vilket även minskar risken för kalenderkrockar med andra evenemang. Dessutom innebär det ett totalt sett mer effektivt resursutnyttjande, bättre koordinering och ökad samordning.
mot · H2021822 · 2014-11-10 00:00:00 — Solidariskt straffansvar i statens bolag tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att överväga att införa solidariskt straffansvar för firmatecknare, styrelseledamöter och verkställande ledning i de företag, organisationer och myndigheter där staten är ägare eller där andra påverkansformer är tillgängliga. De människor som leder företag, organisationer och myndigheter har ett stort ansvar – och då inte enbart administrativt, juridiskt eller finansiellt. Dessa ledare har även ett moraliskt ansvar gentemot anställda, kunder, leverantörer, ägare och andra intressenter. är deras mandat, rättigheter och skyldigheter reglerade i olika avtal, direktiv och förhållningsregler – vissa är juridiskt förankrade, medan andra mer handlar om icke reglerat moraliskt ansvar. har tyvärr många skandaler av ekonomisk natur uppdagats, inom både den privata och den offentliga sektorn. Det handlar om rena olagligheter som kartellbildning, förskingring och bedrägerier. Men det handlar även om överträdelser av interna regelverk som stipulerar förutsättningar och begränsningar för exempelvis representation, personalvård och expensersättningar. Otillbörligt vidlyftig representation inom myndigheter är extra allvarlig eftersom det handlar om hur våra gemensamma skattemedel förvaltas och används. Tyvärr är sanktionsmöjligheterna för ägaren, dvs. samhället, ofta otydliga eller obefintliga när dess representanter i bolag, organisationer och myndigheter överträtt sina befogenheter, regelverk eller lagstiftning. De som initierat dessa överträdelser löper därmed låg eller ingen risk att bestraffas och inte sällan är den enda möjliga sanktionen entledigande. Denna binära situation är orimlig då sanktionsskalan borde omfatta fler ”påföljder” än entledigande eller ingenting alls. Därför vore det lämpligt att undersöka möjligheterna till att överväga att införa solidariskt straffansvar för firmatecknare, styrelseledamöter och verkställande ledning i de företag, organisationer och myndigheter där staten har ägande eller andra påverkansformer tillgängliga. Detta solidariska straffansvar skulle innebära att det ingår i dessa befattningshavares förordnande, befattningsbeskrivning och/eller anställningskontrakt att de äger skyldighet att säkerställa att all verksamhet sker inom ramen för de ramar, regelverk och lagar som ålagts verksamheten av ägare, ledning och staten. Om överträdelse sker ska då solidariskt straffansvar utgå för firmatecknare, styrelseledamöter och verkställande ledning. En sådan tågordning skulle inverka positivt för efterlevnaden av regler och lagar. Dessutom skulle en högre grad av respekt för våra gemensamma skattemedel skapas som förtroendet för företag, organisationer och myndigheter stärks.
mot · H2021823 · 2014-11-10 00:00:00 — Kameraövervakning på offentlig plats tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kameraövervakning på offentlig plats. Trygga platser är platser där människor tycker om att leva och där man kan röra sig fritt under så många som möjligt av dygnets timmar utan att riskera att utsättas för brott och kränkningar. På många sätt är trygghet en frihetsfråga. Tyvärr är inte alla platser trygga. Även om ingen någonstans kan leva helt i övertygelsen om att de människor man möter lever upp till det sociala kontrakt där det inte ingår att inkräkta på andras integritet finns det platser som är värre utsatta än andra. Det finns många sätt att göra otrygga platser tryggare – och här kan ett helt batteri av åtgärder från de sociala till dem som rör den fysiska miljön komma ifråga – men ibland kan uppsättandet av en övervakningskamera vara nödvändigt för att höja säkerheten. Vetskapen om att man riskerar att fastna på bild har en avskräckande effekt och kan därför förhindra allt från skadegörelse till grova våldsbrott. Att sätta upp en övervakningskamera på en offentlig plats är med rätta ett kontroversiellt initiativ och den personliga integriteten måste alltid respekteras så långt det är möjligt. När exempelvis en kommun gör bedömningen att en övervakningskamera kan vara nödvändig på särskilt utsatta platser är det också högst sannolikt att andra, mindre invasiva, åtgärder först prövats eller övervägts. Trots detta är det i praktiken svårt att få tillståndet om att sätta upp kameror beviljat när man väl når den bedömningen. Regelverket upplevs dessutom som krångligt. Integritetsfrågorna är viktiga och ska inte behandlas lättvindigt, men även trygghet handlar om integritet. För särskilt brottsutsatta områden väger sannolikt obehaget att bli övervakad lätt mot den mycket större kränkning det innebär att utsättas för brott för de allra flesta människor. Trots de nya och utökade möjligheterna som den nya lagstiftningen medger, finns det fortfarande många som upplever regelverket som krångligt. Tillståndsprövningen som den ser ut behöver ytterligare förenklas och vi vill därför se en översyn av regelverket.
mot · H2021824 · 2014-11-10 00:00:00 — Förverkande av olagliga fordon tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att överväga att se över lagens bestämmelser. Trafikolyckor är oundvikliga och alltid lika sorgliga för de drabbade. Därför försöker samhället att förebygga olyckor genom att informera allmänheten genom olika råd och regler. Även om vi eftersträvar nolltolerans kan olyckor inte helt elimineras eftersom människor inte är felfria. Däremot kan och måste vi ingripa mot beteenden som frångår varje tanke om hänsyn eller minskad olycksrisk. Tyvärr förekommer det att vaneförbrytare använder fordon som är avställda, oförsäkrade, körförbudsbelagda, belagda med skatteskulder eller andra brister som gör dem till livsfarliga för både förare, passagerare och andra trafikanter. Inte sällan är förarna av sagda fordon helt medvetna om fordonets brister, men ignorerar dessa totalt. Lagen är tydlig vad gäller förbud och beivrande av framförande av sådana fordon, vilket ger polisen laglig grund för gripande och beslagtagande av förare och fordon. Åklagarväsendet avskriver dock inte sällan sådana brottsmisstankar, vilket gör polisen maktlös. Polisen tvingas därför inte sällan frisläppa förare och fordon som på nytt riskerar sina och andras liv på våra vägar. Den tidigare regeringen lade fram en lagrådsremiss gällande fordonsförverkning. För att förhindra återfall i trafikbrott ska man, vid bedömning av om ett förverkande behövs, beakta om gärningsmannen tidigare gjort sig skyldig till flera fall av olovlig körning, rattfylleri eller grovt rattfylleri. Endast i de fall då förverkandet är uppenbart oskäligt får man låta bli att förverka ett fordon. Det kan inte anses vara förenligt med lagstiftarens intention eller allmän trafiksäkerhet att olagliga fordon tillåts framföras på våra vägar oavsett skäl. Därför bör regeringen gå vidare med lagstiftning i frågan.
mot · H2021825 · 2014-11-10 00:00:00 — Förbud mot s.k. streetracing tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att utvidga polisens rätt att beslagta fordon för att förhindra s.k. streetracing. På svenska vägar rullar ett stort antal personbilar. Som förare har man ansvar för sitt eget fordon, och även för att man inte utsätter sina medtrafikanter för fara. Det innebär bland annat att man är skyldig att inneha ett giltigt körkort som bevis på en förarutbildning och att man följer de lagar och bestämmelser som finns. Reglerna är till för att skapa en säker miljö för alla som befinner sig på vägen. Brott mot dessa regler innebär ett straffansvar. Det har vid upprepade tillfällen anordnats streetracingtävlingar runt om i landet. Streetracing är illegalt anordnade tillställningar där personer tävlar med sina bilar mot varandra på allmänna vägar. Vid dessa tävlingar struntas det fullständigt i allt vad trafiksäkerhet och hastighetsbestämmelser heter. Ett antal dödsolyckor har inträffat . Polisen gör vad den kan för att få bort dessa personer från våra vägar, men likt gummibollar studsar dessa personer snabbt tillbaka i att tävla med sina fordon på allmän väg, då tiden till lagföring i tingsrätt tyvärr är lång och påföljden som utdöms oftast är låg. Fokus bör ligga i att få bort personen från våra vägar där andra medborgare kan drabbas av dennes uppsåtliga negligering av våra trafikregler. Polisen måste ges utökad rätt att beslagta fordon. Denna rätt bör gälla oavsett om föraren är ägare till fordonet eller inte. Det ska inte vara möjligt att undvika ett beslagtagande genom att framföra ett fordon som är registrerat på en annan person. Fordonet skall bärgas bort till polisens uppställningsplats där ägaren sedan kan lösa ut fordonet mot erläggande av en avgift. Avgiftens storlek bör vara kopplad till värdet på det beslagtagna fordonet, förslagsvis 5–. På detta sätt kommer man åt de bilar som används vid streetracing, eftersom de i majoriteten av fallen är för värdefulla för att förverkas enligt dagens lagstiftning. Den tidigare regeringen lade fram en lagrådsremiss om fordonsförverkning. För att förhindra återfall i trafikbrott föreslogs att beaktande ska tas till om gärningsmannen tidigare gjort sig skyldig till bland annat olovlig körning. Endast i de fall då ett förverkande är uppenbart oskäligt får man låta bli att förverka ett fordon. Detta är också något som regeringen bör gå vidare med. Ingen skall kunna strunta i lagen och fortsätta begå brott utan efterverkningar. Genom detta förslag sätter samhället tydligt ner foten och markerar sin ståndpunkt rörande brottet.
mot · H2021826 · 2014-11-10 00:00:00 — Regelförenkling när det gäller tillstånd för kameraövervakning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten till en regelförenkling när det gäller tillstånd för övervakningskameror. I ett samhälle uppstår det ibland situationer där den personliga integriteten blir till allmängods för personer utan respekt för sina medmänniskor. Det kan handla om allt från verbala kränkningar till grova våldsbrott som t.ex. misshandel eller våldtäkt. I vissa situationer kan vi i vår omgivning på olika sätt förebygga att områden blir till otrygga platser som vanliga människor drar sig för att besöka. Detta kan åtgärdas t.ex. genom att ta bort hela eller delar av buskage samt att förbättra belysningen. I vissa områden räcker dock inte dessa åtgärder, och där kan övervakningskameror göra en stor skillnad. Vetskapen om att man riskerar att fastna på bild har en avskräckande effekt och kan därför förhindra allt från skadegörelse till grova våldsbrott. Problemet är att den i teorin enkla åtgärden i praktiken är väldigt svår att genomföra. Dagens regelverk för tillstånd att sätta upp övervakningskameror upplevs ofta som krångligt, och det är dessutom väldigt svårt att få ett tillstånd beviljat. Detta beror delvis på det starka skyddet för den personliga integriteten. Integritetsfrågorna är viktiga och ska inte behandlas lättvindigt, men de bör även balanseras mot trygghetsaspekten. Den förra regeringen genomförde förändringar i lagen som syftade till att modernisera lagstiftningen. Trots detta anser många fortfarande att reglerna är krångliga. Vi bör därför se över möjligheten att förenkla reglerna för kameraövervakning av brottsutsatta områden.
mot · H2021827 · 2014-11-10 00:00:00 — Skärpt straff för organiserade bostadsinbrott tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att utdöma strängare straff för inbrott som bedöms vara en del av organiserad brottslighet. är påföljden för dem som döms för inbrott i den lägre delen av straffskalan, vilket innebär från böter till högst för stöld och från till högst för grov stöld. Många av de inbrott som sker är dock inga enskilda händelser utan planlagda och genomförda i en ytterst organiserad och professionell anda och omfattning. Bakom dessa skenbart enskilda brott står den grova organiserade brottsligheten som både planerar och genomför brotten – ofta med hjälp av specialister på inbrott. Inte sällan är dessa inbrott internationella till sin natur. De kriminella nätverken arbetar gränslöst över och drar nytta av sociala medier och säsongsvariationer för att identifiera lämpliga brottsoffer samt därefter genomföra inbrotten efter noggrann planering och kartläggning. Mot denna bakgrund är det rimligt att inbrott som är en del av en planerad och strukturerad ansats av flera brottsoffer åläggs en grövre brottsrubricering än stöld. Den grova organiserade brottsligheten utnyttjar och kommer alltid att utnyttja luckor och svagheter i lagstiftningen. Därför gäller det för lagstiftaren att följa med i utvecklingen. En sådan skärpning underlättar tillgripandet av andra tvångsåtgärder samt samverkan mellan olika länder – något som vore extra välkommet givet den grova organiserade brottslighetens internationella dimensioner. Således bör därför regeringen genomföra en översyn av möjligheten utdöma strängare straff för inbrott som bedöms vara en del av organiserad brottslighet.
mot · H2021828 · 2014-11-10 00:00:00 — Motion till 2014/15:1828