ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H2021314 · 2014-11-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förändra det generella strandskyddet. Efter valet tog initiativ till en översyn av strandskyddslagstiftningen. Syftet var att öka legitimiteten och flexibiliteten för att öka möjligheterna till utveckling av strandnära områden på landsbygden. Proposition 2008/09:119 innehåller politikens uppdrag till den kommande myndighetsutövningen och där beskrivs bland annat de problem som fanns med den gamla, stelbenta lagstiftningen. I lagstiftningen ingick flera delar. LIS-områden skulle kunna pekas ut där utveckling kan ske. En översyn av det utökade skyddet skulle göras och där ställdes detaljerade krav på vad som krävdes för att besluta om ett utökat skydd. I såg många fram emot detta. Strandskyddet omfattar , om man lägger ihop grundnivån och förslag () till utökat strandskydd till maximalt . Det är av länets totala yta, eller tio gånger så mycket som länets reservat. I har också kommunerna med obebodda stränder. Där finns gott om utrymme för människor att bygga bostäder i väldigt attraktiva lägen, utan att det riskerar att leda till överexploatering. Därför finns det heller ingen anledning att ha samma strandskyddskrav som i exempelvis . När vi nu har levt i det nya systemet kan vi se att det i flera avseenden är sämre än det gamla. LIS-områdena har visat sig vara svåra och kostsamma att ta fram. Möjligheterna till dispens är fortsatt mycket små och i översynen av det utökade skyddet ritas stora områden in, trots att detaljerade underlag saknas. Tillämpningen av lagstiftningen har således blivit en besvikelse och skiljer sig åt avsevärt över landet. Myndighetsutövningen behöver få tydligare instruktioner och det behövs nu radikala förändringar som gynnar nybyggnation och som ger hela landet utvecklingsmöjligheter och landsbygden ökad attraktionskraft. Därför föreslår vi att det generella strandskyddet tas bort och att de strandområden som är särskilt skyddsvärda ska markeras så att möjligheterna att bygga där förbjuds eller begränsas. Vi slår vakt om allemansrätt och biologisk mångfald, men vattennära verksamhet och boende är också viktiga redskap för att utveckla hela landet.
mot · H2021316 · 2014-11-07 00:00:00 — OPS-finansiering av större infrastrukturprojekt tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska få i uppdrag att identifiera 10–15 större OPS-projekt. Anslagen för infrastruktur har ökat kraftigt och i den transportplan som gäller 2014–2025 är investeringarna inklusive medfinansiering i storleksordningen 600 miljarder, vilket ska ställas i relation till den plan som fastställdes , som låg på cirka 300 miljarder. Trots det kommer inte alla behov att tillfredsställas. Det behövs helt enkelt mer pengar. finansieras den absolut största delen av all infrastruktur över statsbudgeten. Jämfört med investeringsbehovet krävs större satsningar, men statens reformutrymme är inte obegränsat. För att framtidssäkra svensk ekonomi är det nödvändigt att hitta nya finansieringsvägar för infrastruktur. Både svenska och utländska investerare, bland annat pensionsfonder, har visat intresse för långsiktiga investeringar som kan ge avkastning till pensionskapitalet. Staten behöver nu hitta långsiktiga och sunda spelregler för att det externa kapitalet ska kunna bidra. I många med jämförbara länder finansieras viktiga samhälleliga infrastrukturprojekt i offentlig-privat samverkan (OPS). Staten kan då identifiera projekt som lämpar sig för en OPS-lösning. Det kan röra sig om en järnväg, en utbyggd hamn eller en motorvägssträcka. Därefter kan det bli möjligt för externa finansiärer att vara med som komplement till det offentliga i investeringen av projektet. Investeraren får i gengäld avkastning på sin investering genom nyttjandeavgifter under ett visst antal år. OPS-finansiering öppnar för nya projekt som annars skulle skjutas eller möjligen aldrig bli av. I praktiken går det att investera mer utan att statens finanser äventyras. Det tjänar alla på. Studier från gör gällande att den genomsnittliga besparingen ligger på mellan jämfört med om projekten upphandlats traditionellt. Dessvärre är detta något som väldigt sällan görs i . Vi håller oss till ett dyrare traditionellt system och får därför mindre gjort per investerad krona, miljon eller miljard. Följden av detta riskerar att bli att infrastrukturen utvecklas för lite och för långsamt. ser hela landet och vill att det ska finnas bättre möjligheter för investerare att aktivt bidra inom exempelvis större nationella projekt. På så vis kan en större del av statens pengar användas till investeringar som är viktiga lokalt eller regionalt. Med större resurser får hela landet möjlighet att genomföra viktiga tillväxthöjande infrastruktursatsningar. Per Åsling (C)
mot · H2021317 · 2014-11-07 00:00:00 — Inför tjänstemannaansvar – för ökat ansvarstagande i offentlig förvaltning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa tjänstemannaansvar för att möjliggöra ansvarsutkrävande av tjänstemän i offentlig förvaltning. När saker går fel, finns det poänger med att kunna peka ut vem som gjort fel och vem som är ansvarig. Det är viktigt att dåliga beteenden leder till negativa konsekvenser – detta för att minska risken att samma eller andra personer gör om eller tar efter beteendet. Studier om hur korruption uppstår och utvecklas pekar tydligt på detta. Egentligen är detta grundläggande och någonting vi lär oss tidigt, men också behöver brottas med hela livet. 1974 avskaffades tjänstemannaansvaret inom offentlig förvaltning. Sanningen är att det även med tjänstemannaansvar var svårt att ställa tjänstemän till svars. Trots detta har konsekvensen blivit stor och på många håll fött en kultur av att inte ta ansvar för sina beslut och sitt agerande inom offentlig förvaltning. Det går allt för lätt att peka på någon annan och hitta dåliga bortförklaringar. Ska vi få en mer effektiv och bättre offentlig sektor behöver fler lättare kunna krävas på ansvar. Och när ansvar inte tas på ett acceptabelt sätt måste det leda till konsekvenser för den som gjort fel och låtit skattebetalarna stå för notan. Exakt hur detta behöver formuleras samt hur långtgående ansvarsutkrävandet kan och bör gå, vet vi inte . Ett effektivt system där både små och stora felsteg leder till proportionerliga konsekvenser är dock ett måste.
mot · H2021318 · 2014-11-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att återuppta arbetet med Förbifart . Förbifart är en viktig pusselbit för att ska kunna fortsätta växa. Utan förbifarten bromsas tillväxten i hela regionen. Människor och företag som bor och jobbar i tvingas utan förbifarten att fortsatt lägga på att köa på – tid som kunde gått till att ta hand om sina barn, nära och kära eller fler arbetade timmar. Kostnaden och konsekvensen av att inte bygga utan försena förbifarten hamnar på oss alla. Bara den samhällsekonomiska förlusten av att försena förbifarten beräknas till . Därutöver tillkommer förseningskostnader direkt kopplade till att påbörjade arbeten nu avbryts och att personal med lönekostnader nu inte i samma utsträckning har arbeten att göra. får nu laga efter läge, och försöker självklart att minimera förlusterna. Faktum kvarstår dock att att pausa arbeten är att slösa med våra gemensamma skattepengar. För att kunna avgöra om kostnader är värda att ta, försöker vi se till nytta av det vi får. Så vad får vi då för dessa dryga två miljarder? Får vi en bättre väg eller en bättre kollektivtrafik? Nej, tvärtom blir det fortsatt svårt att utöka busstrafiken i på grund av biltrafik som står i kö. Det enda vi får är ett försenat projekt. Arbetet med förbifarten påbörjades inte . Tvärtom har den politiska debatten pågått länge och väl. Samtliga politiska partier i visste var de stod i frågan när det var val. Denna väntan är därför förgäves och den ekonomiska förlusten ingenting annat än slöseri med människors skattepengar. tillkännager för regeringen att arbetet med Förbifart bör återupptas .
mot · H2021319 · 2014-11-07 00:00:00 — Översyn för säkrare regler för transporter med släp tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att nuvarande regler för körkort gör att små, lätta bilar med sämre bromssystem tillåts dra större och tyngre släp än vad större och säkrare bilar gör. förbättrades och förenklades behörighetsreglerna för körkort vad gäller tunga och lätta släp. Reglerna är dock fortfarande orättvisa och osäkra på så vis att de hindrar större bilar som egentligen är bättre lämpade för att dra tunga släp från att göra just detta. En större och tyngre bil, med bättre bromssystem och som säkrare drar släp, tillåts sällan att göra detta då bilens och släpets sammanlagda totalvikt då överskrids. Detta gör att många som ofta drar släp – , släp lastade med byggmaterial och hästtransporter – väljer att göra detta med gamla och osäkra bilar endast för att de också är lätta. En lätt bil får helt enkelt dra mer, trots att den egentligen är mer osäker att dra tunga släp med. För att komplicera detta ytterligare är det dessutom så att straff och påföljden på brott mot fordonsbehörigheter ligger förhållandevis högt, framförallt om du förhåller det till att dra med ett för tungt lastat släp. Tillsammans resulterar detta i att lätta bilar drar runt på släp som de visserligen är behöriga att dra men som inte alls är säkert varken för de som kör eller för övriga trafikanter. Lägg därtill på de stora mörkertalen över antalet släp som lastas för tungt. Denna komplicerade situation har lyckligtvis en enkel lösning. Tillåt bilar med fyrhjulsdrift och större dragkapacitet dra tyngre släp. Detta bör ge regeringen till känna.
mot · H2021321 · 2014-11-07 00:00:00 — Kommunalt självbestämmande i fråga om strandskydd tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att överlåta till kommunerna att i översiktsplaner, planprogram samt detaljplaner själva styra och besluta om strandskydd. Strandskyddslagstiftningen har vid flertalet tillfällen gjorts om och justerats, senast för att möjliggöra för kommuner att peka ut LIS-områden, som undantas från strandskyddet. Detta har dock inte fungerat och framförallt fungerat olika beroende på hur och vilken länsstyrelse som gjort bedömningarna. Strandskyddet är framförallt för trubbigt och tar för liten hänsyn till loka behov och förutsättningar. På många håll fyller strandskyddet en funktion, men ofta är det ett alltför stort hinder för fler bostäder, tillväxt och arbete. I kommuner med mycket vatten blir detta ett problem. Hela behöver tillväxt, både kommuner nära och långt ifrån våra större städer. Det behöver bli enklare att få bygga exempelvis bryggor i vår skärgård, eller att för den delen använda brant, för naturen ej särskild värdefull mark och som är otillgänglig för allmänheten för att bygga attraktiva boenden. Kommunerna är de bland offentlig förvaltning som bäst känner till de lokala förutsättningarna. Kommunerna är också skyldiga att i stor utsträckning ta hänsyn till naturvärden. Utöver detta har hela samhället ett stort behov av kortare och mer effektiva processer för bostadsbyggande. Med tydligare mer generösa strandskyddsregler som beslutas lokalt är detta möjligt. Arbetet skulle exempelvis kunna gå till som så att kommunen i sin översiktsplan pekar ut var och hur strandskydd ska gälla – ett omvänt LIS-system, där områdena för strandskydd pekas ut istället för undantagen.
mot · H2021322 · 2014-11-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att fullfölja projekt , som ingår i den nationella transportplanen –2025, och att inte senarelägga detta. växer så det knakar. 2030 väntas var fjärde svensk bo i . Det är inte hållbart. Hela måste leva. Samhällsekonomiskt är det dessutom ett stort slöseri att inte dra nytta av alla de satsningar som gjorts ute i landet i form av skolor, sjukhus och bostäder som ställs tomma för att återskapas i . Vi behöver ett levande ! Goda kommunikationer på väg och järnväg och i telefoni och bredband är därför ett måste. Alliansregeringen förstod vikten av detta och satsade, i den nationella transportplanen, 522 miljarder på infrastruktur för åren 2014–2025. Dessa pengar budgeterades för att användas till underhåll och drift men också till att utveckla infrastrukturen. Att föll väl ut i den rekordstora satsningen är ingen överdrift. Regeringen gav bland annat klartecken till Förbifart , höghastighetsjärnvägen Ostlänken, kombiterminalen vid Händelö och dessutom fick klartecken att finansiera förstärkningen av Stångådals- och Tjustbanan. Då det gäller Förbifart innebär den föreslagna åtgärden att en ny väg ska byggas väster om och att en öppningsbar bro ska byggas vid korsningen med . En förbindelse ska även finnas med den så kallade Skärgårdslänken ut mot . Syftet med åtgärderna är att öka framkomligheten som trafiksäkerheten och stadsmiljön i förbättras. Det kommer att göra stor skillnad mot dagens situation då trafiken leds rakt genom tätorten – något som orsakar buller och barriäreffekter och leder till stora fördröjningar, inte minst . Enligt den gällande nationella transportplanen (2014–2025) är byggstarten för Förbifart beräknad till 2017–2019. Just nu utarbetas en vägplan för hela projektet, vilken väntas kunna fastställas av . Det viktiga nu är att byggplanerna fullföljs och att projektet inte senareläggs. Med hänvisning till ovanstående vill undertecknade påtala Förbifart stora betydelse för att förbättra stadsmiljön i , arbetspendlingen i regionen och att möjliggöra snabbare godstransporter. Vi menar att det är av stor betydelse för kommunen, arbetsmarknadsregionen och hela sydöstra att projektet fullföljs enligt gällande tidplan. Detta bör ge regeringen tillkänna. Finn (M)
mot · H2021323 · 2014-11-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att följa upp kassaregisterlagen och dess effekter. I finns en lång tradition kring marknader. , marknad och Skänningemarken är bland landets största och har alla tre månghundraåriga anor. Svenska folket gillar att gå på marknader och det är också viktiga mål för turismen i . Så gott som alla svenska kommuner har en eller flera marknader och även fasta torgdagar då fiskbilen, lokala grönsaksförsäljare eller bärplockare sätter färg och levandegör våra torg. omfattas också de som ägnar sig åt ambulerande torg- och marknadshandel av kravet på kassaregister. Syftet med lagen, det vill säga att öka rättvisan mellan olika affärsidkare och att alla som driver affärer ska göra det på samma villkor, är det få som ifrågasätter. I samtal med knallar är det en stor andel som uttrycker att de tröttnat på alla nya regleringar och därför kommer att upphöra med sin verksamhet, alternativt skriva sin verksamhet utomlands eftersom de just nu inte omfattas av kravet på kassaregister. Detta är beklagligt och kan ses som en oroväckande följd av den nya kassaregisterlagen, och effekterna av densamma, då det gäller torg- och marknadshandel, borde därför följas upp. Detta är också viktigt med anledning av den oro som finns bland de som arrangerar marknader. Enligt samtal med arrangörer i är det flera som vittnar om att det var färre ambulerande torg- och marknadshandlare. Det har påverkat många lokala föreningar som fram till nu har fått ett välbehövligt ekonomiskt tillskott till sin verksamhet genom att vara delaktiga i att anordna marknader. Risken finns därför nu att det kan komma att påverka utbudet av ungdomsaktiviteter i kommunerna. Självklart är det viktigt att jobba vidare för att stoppa illojal konkurrens och svarta pengar men det krävs också att vi följer upp, så att det är rätt åtgärder som genomförs. Torg- och marknadshandeln har ett kulturellt värde. Det är också en naturlig mötesplats och uppskattad del av vår stadsbild, och därför är det viktigt att följa upp effekterna av de nya regleringar som har kommit på plats. Detta måste ge regeringen tillkänna. Finn (M)
mot · H2021324 · 2014-11-07 00:00:00 — Staten ett föredöme för att anställa personer med funktionsnedsättning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att staten ska vara ett föredöme då det gäller att anställa personer med funktionsnedsättning. finns många möjligheter för arbetsgivare att anställa också de som har svårt att komma in på den reguljära arbetsmarknaden. Men trots alla möjligheter som finns är det tyvärr få som tar steget och verkligen anställer personer med funktionsnedsättning. Dessvärre gäller det också offentligt styrda arbetsplatser. Här måste mer kunna göras. Alliansregeringen sjösatte ett omfattande och viktigt arbete för att få in fler personer med funktionsnedsättning på arbetsmarknaden. För att underlätta övergången till arbete är det viktigt att stärka stödet till såväl arbetsgivare som individ före, vid och efter anställning. En effektiv arbetsmarknadspolitik, genomtänkta och träffsäkra rehabiliteringsinsatser och väl fungerande myndighetssamverkan räcker dock inte hela vägen – så länge det inte finns någon som är villig att anställa personerna ifråga. Därför har också arbetsgivarna ett stort ansvar – inte minst de offentliga arbetsgivarna som kommuner och landsting. På detta område kvarstår dock en hel del utmaningar. Undertecknad förutsätter därför att alliansregeringens påbörjade arbete kommer att fortgå också under den nuvarande regeringen. Det måste till en kraftsamling för att hjälpa personer med funktionsnedsättning till ökad delaktighet i samhället. Vi måste arbeta med tidiga insatser, förhållningssätt och ett bra bemötande. Såväl arbetsmiljöer som attityder behöver förändras för att fler arbetstillfällen ska kunna skapas även för dem med funktionsnedsättningar. I samhällsdebatten talas det ofta om vikten av mångfald. ratificerade FN:s internationella konvention för personer med funktionsnedsättning. Det var en viktig handling som också förpliktigar. I betänkandet där konventionen behandlades står följande att läsa: Konventionen tillför inte några nya rättigheter, utan är tillkommen för att undanröja hinder för personer med funktionsnedsättning att åtnjuta mänskliga rättigheter. Ytterst är handikappolitiken en demokratifråga – samhället måste byggas med insikten om att alla människor är lika mycket värda, har samma grundläggande behov och ska behandlas med samma respekt, att mångfald berikar och att varje människa med sin kunskap och erfarenhet är en tillgång för samhället. Handikapperspektivet bör därför lyftas fram i myndigheternas olika policydokument – t.ex. i personalpolicy, mångfaldsplan och arbetsmiljöpolicy. Detta är tänkvärda ord som också borde resultera i att fler personer med funktionsnedsättningar kan få arbete. Undertecknad önskar därför att ger regeringen i uppdrag att se över hur staten bättre kan ta sitt ansvar som arbetsgivare och uppmana sina myndigheter och statliga verk att utarbeta mål och strategier för hur de, inom sina respektive verksamheter, ska anställa fler människor med nedsatt funktionsförmåga.
mot · H2021325 · 2014-11-07 00:00:00 — Utbildning för en hållbar utveckling tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att utvärdera vilken effekt och vilka resultat styrdokumenten med betoning på lärande för hållbar utveckling och entreprenöriellt lärande har fått för verksamheterna, alltifrån grundskola till högre utbildning. beslutade FN att perioden –2014 skulle förklaras vara ett årtionde för utbildning för hållbar utveckling. fick i uppdrag att ansvara för genomförandet, vilket framför allt har skett genom att utforma olika rekommendationer och policyer som har presenterats för de olika medlemsstaterna. Vid (2011) föreslog , och att årtiondet borde få en fortsättning. Beslutet bifölls och vid den nästkommande generalkonferensen (2013) beslutade att detta ska ske genom ett så kallat Global Action Programme on education for sustainable development (ESD). I internationella sammanhang framställs ofta som en förebild då det gäller ESD. Detta beror med stor sannolikhet på att inriktningen mot lärande för hållbar utveckling finns inskriven i olika styrdokument på utbildningsområdet, alltifrån läroplanerna i förskolan till högskolelagen. 2009 antog regeringen dessutom en strategi för entreprenörskap på utbildningsområdet, en strategi som i många delar sammanfaller med syftet med lärande för hållbar utveckling. har emellertid brustit i uppföljningsarbetet när det gäller vilken eventuell effekt styrdokumentens formulering om ESD har fått på utbildning. Detta borde tydliggöras så att ESD, men också de nya uppdragen om entreprenöriellt lärande, inte bara blir vackra honnörsord utan att ny kunskap kan visa på om styrningen fungerar och faktiskt leder utvecklingen i önskvärd riktning. Det var också ett av förslagen i den förstudie som utbildningsutskottet publicerade under förra mandatperioden (2012/13: RFR9) och som behandlade bland annat ESD och entreprenöriellt lärande. Med hänvisning till ovanstående anser jag att bör ge regeringen i uppdrag att skyndsamt utvärdera effekterna och resultaten av ESD och entreprenöriellt lärande.
mot · H2021326 · 2014-11-07 00:00:00 — Bredband och telefoni åt alla tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av robust och fungerande telefoni och bredband i hela landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en nationell strategi för mobiltelefoni bör utarbetas. Bredband och telefoni tillhör en av vår tids viktigaste infrastruktursatsningar och kan jämföras med den gamla teleutbyggnaden . Målsättningen måste vara att alla, oberoende av var i de befinner sig, ska kunna surfa på internet och prata i telefon. Mobiler med ytterst dålig täckning och internetuppkopplingar med uselt låga överföringshastigheter är dessvärre vardag för många. Detta försvårar arbetet och tillvaron för de som lever i glesbygd. var ”bredband åt alla” en välkänd paroll i landet, men det löftet har långt ifrån infriats. För de som lever och verkar på landsbygden finns det inga kommersiella intressen som möjliggör en utbyggnad. Alliansregeringen uppmärksammade detta och har därför tillfört stora resurser alltsedan 2006. Det har varit bra och efterlängtat, men många problem kvarstår – något som har blivit än mer uppenbart sedan nedmontering av ledningar för fast telefoni. I samband med det har det också blivit mycket tydligt att de teoretiska beräkningarna om täckning för mobiltelefoni i landet som de olika leverantörerna uppger, stämmer mycket dåligt överens med de faktiska förhållandena. beslutade alliansregeringen om en nationell bredbandsstrategi som gav en tydlig signal om den politiska viljan på området. Målen i strategin är högt satta och anger att av alla hushåll och företag ska ha tillgång till bredband om minst (). Ska det infrias behöver dock mer göras, framförallt för oss som bor och verkar i glesbygd. () har på alliansregeringens uppdrag fastställt indikatorer för att kunna följa upp hur strategin implementeras och efterlevs. Men med tanke på de särskilda förhållanden som vi i glesbygd lever och verkar i, finns det risk för att vi alltid kommer att återfinnas bland de som inte har även efter 2020. Undertecknade anser att bör ge regeringen i uppdrag att fastställa mål som anger en skälig lägstanivå på bredbandshastighet, som av alla företag och hushåll i ska kunna få tillgång respektive och att detsamma ska skrivas in i bredbandsstrategin. Med hänvisning till den föredömliga nationella strategin som alliansregeringen lade fast på bredbandsområdet anser vi även att bör ge nuvarande regering i uppdrag att verka för att en motsvarande strategi utarbetas för mobiltelefoni samt att vårt ovanstående resonemang om behovet av en skälig täckningsgrad som av alla företag och hushåll i ska kunna få tillgång respektive 2020, ska skrivas in i densamma.