mot · H2022423 · 2014-11-10 00:00:00 — Östtysk politisk aktivitet i i strid mot mänskliga rättigheter tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av forskning om tidigare östtysk politisk aktivitet i . Runt om i världen pågår arbete med att dokumentera brott begångna av totalitära regimer. är naturligtvis också förpliktigat att delta aktivt i detta arbete – inte minst sedan antagit en resolution om samvete och totalitära ideologier där man bland annat har framhållit att ”tillgången till handlingar av personlig betydelse eller för vetenskaplig forskning är orimligt begränsad i vissa medlemsstater efter det att de totalitära kommunistregimerna i föll. Parlamentet uppmanar samtliga medlemsstater att göra en verklig kraftansträngning för att öppna arkiv, däribland dem som tillhörde de tidigare säkerhets- och underrättelsetjänsterna.” För att kunna följa denna uppmaning och kartlägga tidigare östtysk politisk aktivitet i är behovet om riktade forskningsinsatser på området nödvändiga. Hemlig säkerhetstjänst har syftet att inom lagens råmärken på olika sätt skydda rikets säkerhet. I totalitära stater är lagarna inte demokratiskt förankrade och en totalitär stat har heller inget intresse av att låta folkets vilja och synpunkter komma fram. Tvärtom utgör folks viljeyttringar och synpunkter, om de innehåller kritik mot det totalitära styret, en direkt fara för diktaturens fortbestånd och måste således bekämpas. Detta gör att både rättsväsendet i allmänhet, och den hemliga polisen i synnerhet, arbetar med antidemokratiska metoder i sådana samhällen. Detta har lett till att vi i vårt närområde i modern tid haft några av de mest hårdföra och, vad beträffar mänskliga rättigheter, vidrigaste verksamheter av folkligt förtryck med hjälp av hemlig polisiär aktivitet: –1940-talen i Nazityskland och, från inledningen av det fram till kommunismens fall i dåvarande 1989, Ministeriet för statssäkerhet, mer känt som . Efter nedläggning 1989 öppnades stora delar av dess arkiv som då fortfarande fanns tillgängliga. Här framkom skrämmande läsning om hur den hemliga säkerhetstjänsten infiltrerat folket genom infiltratörer som rekryterat med omänskliga hot inom de trängsta arbets-, vänskaps- och familjekretsarna. Närmaste arbetskamraterna, vännerna, älskande, barn mot föräldrar eller vice versa tvingades med de mest implicita och brutala och omänskliga metoder av att bli svurna fiender till sina nära och kära genom att ofrivilligt bli simpla angivare och tjallare för den totalitära statens räkning. Men verksamhet begränsade sig inte bara till utan härjade i en lång rad andra länder, inte minst i . sågs som särskilt intressant att infiltrera på grund av vår neutralitetspolitik, och de östtyska ansträngningarna att på olika sätt spionera och påverka mot en positiv syn på den ”östtyska kommunistiska modellen” hade syftet att nå inte bara svenskarna utan även människor i de andra nordiska länderna för att vinna gehör för sitt land och dess styre. Professor emeritus kunde efter ett noggrant forskningsarbete vad beträffar svenska verksamhet presentera sitt resultat i två böcker. Det framkom då att lyckades rekrytera en lång rad viktiga personer i det svenska samhället som infiltratörer, såsom journalister, forskare, jurister, lärare och präster. har också en mängd nya komprometterande fakta kring förmåga att infiltrera kyrklig verksamhet och universitetsverksamhet kommit till allmänhetens kännedom. Detta har bidragit till att två andra engagerade professorer, vid , agerat med bland annat förslag om att tillsätta en för att klargöra vilka personer som kan ha varit inblandade. Det bör påpekas att svenska Säkerhetspolisen inte har organiserat de handlingar som gäller misstänkt samröre med separat från andra handlingar. Något särskilt arkiv för uppgifter med koppling till finns alltså inte. Det material med koppling till som finns hos är en del av myndighetens samlade register och databaser. En annan komplicerande faktor är att det inte går att utesluta att medvetet ”planterat” felaktiga personer i sina arkiv i syfte att skapa osäkerhet om arkivens trovärdighet om de skulle komma att avslöjas. Om detta manipulerande förekommit kan det inte uteslutas att oskyldiga alltför lättvindigt sedan kan komma att utpekas som ansvariga för spioneri, något som i så fall inte kan anses vara rättssäkert. Den av professorerna föreslagna för att utreda den moraliska skulden hos personer som arbetat i för är ett begripligt krav att resa. Detta som en väg till en bättre försoningsprocess bland alla inblandade. Men en sådan lösning riskerar lätt att politiseras och polariseras, jämfört med om det hela istället underkastas en granskning som en genuin akademisk forskningsuppgift. Det förra riskerar också bli en mindre rättssäker process jämfört med de krav på objektivitet som alltid ska ställas på universitetsbaserad forskning. Nazismens brott i granskades på detta sätt med stöd av ett särskilt forskningsuppdrag som tilldelades och framgångsrikt genomfördes där. Man bör vara mycket återhållsam med att från politiskt håll peka ut särskilda forskare eller lärosäten för en viss uppgift. Men i det aktuella fallet, som på grund av sin känsliga natur kräver att mycket erfarna forskare med särskilt gynnsamma förutsättningar tar sig an uppgiften på ett objektivt sätt, vill vi framhålla att har den unika förmånen att i sin ägo ha ett bibliotek med omfattande material från myndigheter i forna i DDR. Det senare skulle kunna användas för att i vissa fall kontrollera och verifiera uppgifter som återfinns i det svenska Säpomaterialet och som berör verksamhet i . Professor har dessutom särskilt goda kontakter i , och den tyska statens stöd för att gå vidare med de vetenskapliga frågeställningar som reses på plats i . Detta är ett unikt erbjudande som knappast kan underskattas i värde eftersom det finns en alltmer snäv tidsram innan de personer som fortsatt kan vittna om de övergrepp på mänskligheten som begåtts i namn och den forna östtyska statens regi är i livet. I regeringens skrivelse 2011/12:67 ”Uppgifter hos om misstänkt samröre med ” finns en beskrivning av vilka typer av uppgifter som finns hos och hur dessa har samlats in. Vidare ges en redogörelse för resultaten av de utredningar Säkerhetspolisen har bedrivit med anledning av misstänkt samröre med . Det lämnas också en redovisning av de regelverk som avgör frågan om uppgifter är offentliga eller hemliga i respektive vissa andra europeiska länder. Det är min bedömning att rådande regelverk inte behöver ändras för att forskare vid ska kunna få tillgång till material i . Vi önskar därför att ger regeringen tillkänna att i enlighet med EU:s uppmaning bör stöd ges för att kartlägga tidigare östtysk politisk aktivitet i som kan strida mot de mänskliga rättigheterna. Då behovet om riktade forskningsinsatser på området nödvändiga i ett inledningsskede, och förutsättningarna för detta vid särskilt goda, bör detta särskilt beaktas vid regeringens övervägande. Finn (M)