mot · H102Fi11 · 2014-04-29 00:00:00 — med anledning av prop. 2013/14:100 ekonomiska vårproposition Ett land som byggs med gemensam välfärd och solidaritet är i grunden starkare än ett land där marknadens girighet får råda. Regeringen har brutit ned mycket av det samhälle som vi har byggt upp tillsammans. Välfärden har börjat vittra ned. I privatiseringarnas spår omfördelas resurser från kvinnor till män och kvinnor täcker upp där välfärden brister, med obetalt arbete. Resursbrist och privatiseringar håller på att förvandla rätten till bostad, utbildning, vård och omsorg till ett privilegium för dem som har råd. Resultatet blir en otrygg arbetsmarknad med hög arbetslöshet, ökad bostadsbrist, försämrad välfärd, ökade klassklyftor och ett mindre jämställt samhälle. har blivit ett risksamhälle där ingen längre kan lita på att de gemensamma trygghetssystemen, som sjukförsäkring och a-kassa, finns där när de behövs. som skatterna sänkts med har de sammanlagda statsbidragen till kommunerna endast ökat med i fasta priser. Regeringens skattesänkningar är därmed 27 gånger så stora som deras sammanlagda satsningar till vård, skola och omsorg. Effekterna syns i större gruppstorlekar på fritids och i förskolan, akut personalbrist i sjukvården och äldreomsorgen och i växande kunskapsskillnader i skolan. av borgerlig regering kan vi konstatera att den förda politiken har inneburit att arbetslösheten har ökat med 77 000 personer. Särskilt oroande är den kraftiga ökningen av antalet långtidsarbetslösa. Antalet personer som varit utan arbete har ökat med . Trots massarbetslöshet präglas regeringens politik av brist på samhällsnyttiga investeringar som kan skapa jobb. I stället ökar de ekonomiska klyftorna och tryggheten har försämrats för alla. Inkomstgapet mellan kvinnor och män har ökat kraftigt, och allt fler barn växer upp i fattigdom. Unga får allt svårare att etablera sig i arbetslivet och skaffa en egen bostad. vill gå en annan väg. Vi motsätter oss att det privata vinstintresset tillåts styra i välfärden och att gemensamma skattemedel slösas bort. Inga skattepengar för vård, skola, förskola och äldreomsorg ska gå till företag som är ute efter att ta ut vinst. Våra pengar ska gå till satsningar på personal och verksamhet för att öka kvaliteten. Huvuduppgiften för den ekonomiska politiken ska vara att bekämpa arbetslösheten. Full sysselsättning ska vara det övergripande målet. föreslår i denna motion därför ett alternativt ekonomiskt ramverk. Detta innebär bl.a. att penningpolitiken kompletteras med ett sysselsättningsmål och att dagens överskottsmål ersätts med ett mål om balans över en konjunkturcykel. ekonomiska politik syftar till att skapa nya jobb. Vi föreslår kraftiga resursförstärkningar till välfärden. Vi höjer de generella statsbidragen till kommuner och landsting och budgeterar för ett stort antal riktade satsningar på vården, skolan och omsorgen. Vi föreslår omfattande investeringar i infrastruktur, grön omställning och bostadsbyggande. Redan nästan år räknar vi med att våra satsningar ger ungefär 40 000 nya jobb. Vi föreslår mer resurser till hälso- och sjukvården för att kunna anställa mer personal och öka antalet vårdplatser. För att stärka landstingens arbete med hela vårdkedjan kring den gravida kvinnan föreslår vi en satsning på till förlossningsvård. Detta är en kraftfull förstärkning som ger landstingen möjligheter att anställa fler barnmorskor, höja lönerna och satsa på en långsiktig kompetensförsörjning och därmed få en bättre mödra- och förlossningsvård. Vi föreslår också en rejäl satsning på äldreomsorgen och för mer personal som vi satsar på grundläggande yrkesutbildning och på att öka inflytandet för de äldre. I barns liv har skolan en central roll. Vi föreslår därför att skolan får ett särskilt statsbidrag för att öka lärartätheten i och en extra förstärkning av resurser till skolor med särskilt stora behov. Satsningen innebär 6 000 fler lärare i . Men också förskolan behöver resurser för att minska gruppstorlekarna och för vidareutbildning av barnskötare. Vi förbättrar vardagen för alla dem som arbetar , nätter och genom att satsa på barnomsorg på obekväm arbetstid. Barn till arbetslösa och föräldralediga ska ha rätt till 30 timmars förskola . Vi föreslår också en satsning på mer personal och minskade barngrupper i fritidshemmen samt en satsning på maxtaxa i . Vi vill ställa om så att vi lever inom vad som är hållbart. Vi föreslår därför skarpare klimatmål i och för EU och införandet av en klimatbudget. Vi vill ställa om till ett förnybart energisystem med en storsatsning på solenergi, vindkraft, energieffektivisering och utveckling av grön teknik. Vi lägger fram de mest ambitiösa klimatinvesteringarna av alla partier. Vi vill bygga ut och förbättra landets infrastruktur för att ta itu med uppgiften att bygga ett hållbart transportsystem i . Vi investerar i ett nytt klimatprogram med stöd till kommuner, landsting och företag. Vi vill också investera i omfattande stöd till bostadsbyggandet för att skapa fler hyresrätter och till upprustning av miljonprogrammets bostäder och välfärdslokaler som skolor, förskolor och äldreboenden. Välfärden måste få kosta skattepengar. För är det viktigt att skatt tas ut av dem som kan betala. Vi föreslår därför att en röd skatteväxling genomförs med innebörden att ingen som tjänar får höjd inkomstskatt, som en ny finansskatt införs. Bankerna har gjort miljardvinster och menar att det är rimligt att de bidrar mer till de omfattande satsningar och reformer som ser som nödvändiga . Vi föreslår också en sänkt skatt för arbetslösa, sjukskrivna, föräldralediga m.fl. Genom privatiseringarna av vård, skola och omsorg ersätts själva grundidén med medborgarnas rätt till välfärd efter behov med det privata näringslivets jakt på mesta möjliga vinst. Det leder till ökad segregering i skolan, att relativt friska men lönsamma patienter prioriteras framför dem med störst behov och till en ovärdig jakt på kostnader för människors värdighet och välmående inom omsorgen. Välfärden är inte till salu. ekonomiska politik är en politik för en välfärd att lita på. 4.3.1Ramarna och inriktningen på finanspolitiken7 4.3.2Finanspolitikens innehåll och den svenska ekonomins strukturproblem10 4.4.1Strukturomvandling och kraven på arbetskraftens utbildning14 4.4.4Investeringarnas betydelse för arbetslösheten20 4.5Regeringens utförsäljningar av gemensamt ägda bolag23 4.6Nedskärningar och privatiseringar i välfärden24 4.8Ökade inkomstskillnader mellan män och kvinnor29 5Ekonomiska ramverk för ökad sysselsättning35 5.1Riktlinjer för den ekonomiska politiken35 5.2.1Åtgärdsplaner för full sysselsättning37 5.2.2Mål för de offentliga finanserna38 5.2.5Klimatbudget och nya klimatmål39 6.1Offentlig sektor och sysselsättning42 6.3En jämlik sjukvård med hög kvalitet44 6.4En likvärdig skola för ökad kunskap46 6.5Minskade barngrupper i förskolan48 8Investeringar för fler jobb och grön omställning56 8.3Investeringar i grön infrastruktur60 8.4Energiomställning och investeringar i grön teknik62 9Ett hållbart arbetsliv med plats för fler63 9.1Aktiv arbetsmarknadspolitik och förbättrad a-kassa63 9.1.1Utbildning för förbättrad matchning64 9.1.2Bättre arbetsförmedling och effektiva arbetsmarknadsåtgärder65 9.2Rätt till trygga anställningar66 9.3Rätt till arbete och rätt att leva som andra för personer med funktionsnedsättning67 10.2Stärkta förutsättningar på landsbygden71 11.3Skatter som styrmedel i miljöpolitiken74 11.4Företags-, kapital- och egendomsskatter75 beslutar att godkänna inriktningen på den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (avsnitt 5–12 i motionen). Den globala återhämtningen fortsätter i trevande takt. Osäkerheten om den framtida utvecklingen är stor, inte minst mot bakgrund av oroligheterna i . Olika ekonomiska indikatorer ger en splittrad bild av konjunkturläget. I och växer ekonomin i hygglig takt, medan tillväxten i södra är fortsatt låg. De finansiella marknaderna har präglats av tillväxtländernas valutaturbulens. Framför allt är det länder med stora bytesbalansunderskott som drabbats. Tillväxten i de snabbväxande ekonomierna är lägre än normalt och det är nu snarare de mogna ekonomierna som utgör tillväxtmotor i världsekonomin. I är hushållens förmögenhetsställning rekordstark, om än mycket ojämnt fördelad, som hushållens skuldanpassning i huvudsak bedöms vara avslutad. Kongressens budgetöverenskommelse och överenskommelsen om ett nytt skuldtak minskar den politiska osäkerheten, och finanspolitiken går från att vara mycket åtstramande till att bli nära neutral och . Läget på arbetsmarknaden har förbättrats och arbetslösheten bedöms falla till vid slutet av 2014. Investeringsvolymerna har varit mycket låga i , vilket visar sig i form av stagnerad produktivitetstillväxt. är företagens balansräkningar mycket starka och mycket talar för att ett trendbrott i företagsinvesteringarna är på väg. I riktas uppmärksamheten mot den lägre tillväxten och omläggningen av den ekonomiska politiken. Regeringen vill styra över efterfrågan från investeringar till ökad hushållskonsumtion. Den nya kinesiska ledningen tycks stå fast vid strukturförändringar även om det leder till dämpad tillväxt på kort sikt. Utmaningen för den kinesiska regeringen består dels i att finna en ny tillväxtmodell, dels i att hantera en tillväxtmodell som innebär en tillväxt på 7–7,snarare än . Konjunkturläget i eurozonen förbättras långsamt. Återhämtningen hämmas emellertid av fortsatta obalanser. Den höga arbetslösheten och det låga resursutnyttjandet medför ett mycket lågt inflationstryck. Den låga inflationen i försvårar rebalanseringen1 inom eurozonen eftersom stärkt konkurrenskraft i euroländer med underskott i bytesbalanserna förutsätter lägre prisökningar där än i . Ansträngningarna att inom eurozonen utjämna skillnader i konkurrenskraft och bytesbalanser sker därför i en miljö med stora risker för en allvarlig deflationsspiral. De sociala konsekvenserna av den förda åtstramningspolitiken är alltjämt mycket stora. Befolkningen i eurozonens länder betalar ett högt pris för den förda politiken. Den svenska ekonomin utvecklades tämligen svagt . Först tog ekonomin fart på ett mer påtagligt sätt. Återhämtningen fortsätter i hygglig takt. Hushållen förväntas vara den viktigaste drivkraften till den ökande tillväxten. Konsumtionstillväxten skulle kunna vara ännu starkare givet de gynnsamma förutsättningarna. Inkomsterna har ökat, inflationen är låg och förmögenhetsställningen har stärkts via stigande börskurser och stigande bostadspriser. De ekonomiska tillgångarna är dock mycket ojämnt fördelade. Hushållens tvekan visar sig framför allt i en hög sparkvot. Det finns säkert flera faktorer bakom detta. En faktor kan vara att hushållen tagit intryck av debatten kring bostadsprisernas utveckling och därför ökat sitt sparande. De senaste årens kraftiga försämringar av arbetslöshets- och sjukförsäkringen kan också ha resulterat i att de som har råd har ökat sitt sparande av försiktighetsskäl. BNP-prognoserna tyder på att återhämtningen blir långsammare jämfört med uppgången 2004–2007 efter it-krisen, då BNP ökade med i genomsnitt . Skillnaden ligger framför allt i en svagare expansion för exportindustrin jämfört med historiska uppgångar. 4.3.1Ramarna och inriktningen på finanspolitiken Regeringens finanspolitik sedan de tillträdde har kännetecknats av tvära kast och deras motiv har inte alltid varit lätta att förstå. steg det strukturella sparandet från 1,8 till av BNP, vilket innebar att regeringen mitt under den kraftigaste lågkonjunkturen sedan 1990-talskrisen bedrev en direkt åtstramande finanspolitik (se diagram 1 nedan).2 Den förda politiken kritiserades av en lång rad ekonomer, och regeringens Finanspolitiska råd och resulterade i att tiotusentals personer i onödan slogs ut i långtidsarbetslöshet. har finanspolitiken varit svagt expansiv. Eftersom resursutnyttjandet i den svenska ekonomin har varit lågt alltsedan finanskrisen har detta varit en riktig inriktning utifrån ett stabiliseringspolitiskt perspektiv (se utvecklingen av BNP-gapet i diagram 1).3 Diagram 1 BNP-gap och förändring av strukturellt sparande, 2007–2018, % av BNP Källa: VP14, VP12 och BP11. Diagram 2 Strukturellt sparande, 2007–2018, % av BNP Källa: VP14, VP12 och BP11. Den förda politiken innebär emellertid att regeringen kommer allt längre ifrån sitt överskottsmål (se diagram 2). Regeringen bedömer det strukturella sparandet för av BNP, vilket är en avvikelse från målnivån på med . Därtill är regeringens bedömning av det strukturella sparandet avsevärt mer optimistisk i jämförelse med andra prognosmakare. I senaste prognos bedöms det konjunkturjusterade sparandet till –1,av BNP, och motsvarande siffra i senaste prognos ligger på –1,av BNP.4 har länge förordat att överskottsmålet ersätts med ett mål där de offentliga finanserna ska vara i balans över en konjunkturcykel. har vi kunnat konstatera att en lång rad organisationer och ekonomer anslutit sig till kraven på en översyn av överskottsmålet, däribland de tre stora fackliga organisationerna LO, TCO och samt förre ordföranden i I budgetpropositionen fortsatte regeringen att argumentera för att det var viktigt att fortsätta att stimulera den ekonomiska återhämtningen med en expansiv finanspolitik. Man lade då förslag som skulle ha försvagat de offentliga finanserna med ca –2017.6 ekonomiska vårproposition gör emellertid regeringen helt om i finanspolitiken. ska varje reform finansieras kronor för krona och tillsammans med att transfereringar och en rad olika bidrag inte räknas upp i takt med pris- och löneökningar sker en automatisk förstärkning av de offentliga finanserna. Det strukturella sparandet stärks därmed successivt och regeringen bedömer att man når överskottsmålet 2018. Regeringen har motiverat omläggningen av finanspolitiken med att man nu ser ett omslag i ekonomin i form av bl.a. högre tillväxt. Detta argument framstår dock som märkligt eftersom regeringens prognoser för BNP-tillväxten i vårpropositionen är lägre än de bedömningar man gjorde i samband med budgetpropositionen . Om det nu är viktigt att strama åt ekonomin, kan man fråga sig varför regeringen inte gjorde det , när man hade en än mer positiv syn på den framtida ekonomiska utvecklingen. I sak finns det därtill skäl att ifrågasätta regeringens omläggning av finanspolitiken. Den svenska ekonomin kännetecknas fortfarande av lågt resursutnyttjande och arbetslösheten har bitit sig fast kring . Det finns därför fortfarande goda skäl att understödja den ekonomiska utvecklingen med en mer expansiv finanspolitik, i synnerhet då de svenska offentliga finanserna alltjämt är mycket starka som staten kan låna upp pengar till extremt låga räntor. I sammanhanget bör också nämnas att regeringens eget expertorgan, (), underkänner regeringens beräkningar av det finansiella sparandet. KI bedömer att det krävs skattehöjningar på för att nå överskottsmålet 2018. Därtill krävs det enligt KI skattehöjningar på ytterligare för att finansiera de utgiftsökningar som krävs för att kunna bibehålla det offentliga åtagandet nivå.7 Det är detta budgethål på som regeringens välfärdsreformer på och skattehöjningar på ska sättas i relation till. 4.3.2Finanspolitikens innehåll och den svenska ekonomins strukturproblem Vad gäller innehållet i finanspolitiken finns det mycket att kritisera, dels för hela perioden sedan regeringen tillträdde, dels de aktuella förslagen ekonomiska vårproposition. Den svenska ekonomin lider av framför allt fyra strukturproblem: i) hög arbetslöshet och försämrad matchningseffektivitet, ii) sjunkande potentiell produktivitet i näringslivet, iii) de låga bostadsinvesteringarna och iv) de sjunkande skolresultaten. Dessvärre måste vi konstatera att regeringens politik har förstärkt dessa tendenser. I stället för att rusta de arbetslösa för framtidens arbetsliv genom satsningar på kunskapshöjande och utvecklande insatser har regeringen satsat stort på mer eller mindre passiva massåtgärder. Detta sker inte minst inom ramen för de s.k. garantierna – jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgaranti för ungdomar – som regeringen infört inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Detta har bidragit till den höga långtidsarbetslösheten och till att matchningseffektiviteten har försämrats (se vidare avsnitt 4.4.2). Näringslivets produktivitetstillväxt har utvecklats mycket svagt . Till viss del kan detta förklaras av konjunkturmässiga faktorer, men KI bedömer att även den underliggande, eller potentiella, produktivitetstillväxten har varit mycket svag. KI:s bedömning är att den potentiella produktiviteten i näringslivet i genomsnitt endast steg , vilket kan jämföras med att den genomsnittliga potentiella produktivitetstillväxten för perioden –uppgick till per år.8 Den låga produktiviteten i näringslivet har dessutom fortsatt . En orsak till denna utveckling är regeringens ekonomiska politik som i princip endast går ut på att sätta press på de lägsta lönerna nedåt samt att subventionera vissa lågproduktiva branscher. För att stärka långsiktiga produktivitetspotential krävs betydande investeringar i utbildning och forskning, infrastruktur, miljöteknik, bostäder samt en strategisk näringspolitik som stärker svensk konkurrenskraft och innovationsstyrka i den globala ekonomin. I denna motion presenterar vi en rad förslag på dessa områden. De svenska bostadsinvesteringarna har utvecklats svagt i princip sedan 1990-talskrisen. Framför allt har nyproduktionen i storstadsområden varit mycket låg i förhållande till efterfrågan i dessa regioner. har en rad bedömare pekat på bostadsbristen som ett allvarligt strukturproblem. Bristen på bostäder minskar såväl den geografiska som yrkesmässiga rörligheten på arbetsmarknaden och försämrar därmed arbetsmarknadens funktionssätt och hämmar tillväxten. Regeringens passivitet på området har varit slående alltsedan regeringsskiftet.9 Det krävs radikala åtgärder för att bryta utvecklingen. I denna motion föreslår vi bl.a. ett investeringsstöd för hyresrätter. Stödet ska riktas mot tillväxtorter och orter där bristen på ändamålsenliga och efterfrågade bostäder är särskilt stor. Situationen i skolan är minst sagt alarmerande. Skolans problem beror framför allt på en rad strukturella aspekter. Kombinationen av det fria skolvalet, den fria etableringsrätten och de skattefinansierade privata skolornas fria vinstuttag skapar sammantaget en struktur som inte är gynnsam för utbildningen i . Resultatet av den förda politiken försvårar styrningen och resursallokeringen inom skolan, ökar segregationen, sänker de allmänna kunskapsresultaten, ökar skillnaderna i kunskapsresultat mellan skolor i välbärgade områden och mer socialt utsatta områden samt leder till en betygsinflation som gynnar friskolorna på bekostnad av de kommunala skolorna. I en globaliserad ekonomi som ställer allt högre krav på arbetskraftens kompetens och utbildningsnivå är denna utveckling mycket bekymmersam eftersom det försvagar exportindustrins konkurrenskraft, försämrar matchningseffektiviteten och gör det ännu svårare för de personer som står långt ifrån arbetsmarknaden att finna arbete. I vårpropositionen tillför regeringen en del resurser på skolans område. Resurstillskotten är välkomna men de löser inte skolans grundläggande strukturella problem. Det är nu helt tydligt att regeringens politik har nått vägs ände och att det är dags för en ny färdriktning. I kapitel 5–11 i denna motion presenterar vi vårt förslag till en sådan ny politik. Ekonomiska kriser brukar ofta förstärka strukturomvandlingen på arbetsmarknaden. Den svenska arbetsmarknaden kännetecknas av en långsiktig trend där antalet sysselsatta inom tillverkningsindustrin minskat relativt den privata tjänstesektorn.10 Denna förändring accentuerades i samband med finanskrisen och åren därefter. Lågkonjunkturen som följde efter finanskrisen slog hårt mot den svenska industrin. Mellan tredje kvartalet 2008 och föll sysselsättningen inom tillverkning och utvinning, energi och miljö med nästan 100 000 personer.11 När sedan konjunkturen och arbetsmarknaden tog fart kom de flesta jobben inom den privata tjänstesektorn. I samband med att konjunkturläget började försämras i mitten av 2011 har ett liknande mönster kunnat skönjas. Sysselsättningen inom industrin har fallit medan de privata tjänstenäringarna har klarat sig förhållandevis väl (se diagram 3 nedan över antalet arbetade timmar i näringslivet). Diagram 3 Arbetade timmar i näringslivet Index 2007=100, säsongsrensade kvartalsvärden Sammantaget har utvecklingen på arbetsmarknaden varit nedslående. Arbetslösheten under återhämtningsfasen efter finanskrisen sjönk endast till , vilket är en mycket hög arbetslöshet i såväl ett svenskt historiskt perspektiv som vid en internationell jämförelse. ligger arbetslösheten på (i säsongsrensade termer). Detta är högre än när regeringen tillträde , vilket motsvarar en ökad arbetslöshet med ca 77 000 personer.12 Även sysselsättningsgraden har fallit sedan regeringen kom till makten. Den lägre sysselsättningsgraden (0,) motsvarar 36 000 färre sysselsatta.13 Diagram 4 Arbetslöshet, 15–74 år Källa: SCB (). Diagram 5 Sysselsättningsgrad, 15–74 år Källa: SCB (). 4.4.1Strukturomvandling och kraven på arbetskraftens utbildning Den svenska ekonomin har genomgått omvälvande förändringar . Utvecklingen har framför allt drivits på av globaliseringen i form av ett ökat globalt arbetskraftsutbud från länder som och , ökad världshandel, kapitalets ökade rörlighet, avregleringar, ökad migration och teknologisk utveckling. Denna utveckling har ökat konkurrenstrycket på den svenska ekonomin i allmänhet och på tillverkningsindustrin i synnerhet. Inom tillverkningsindustrin har globaliseringen bidragit till att verksamheter med högt förädlingsvärde fått allt större andelar. Inom basindustrin går t.ex. exporten från massa och malm mot mer avancerade pappersprodukter och specialstål. har högteknologiska branscher inom t.ex. kemi, läkemedel och maskinindustri växt i betydelse och vissa branscher, som varvs- och textilindustrin, har i princip försvunnit. Parallellt med denna utveckling har den privata tjänstesektorn vuxit kraftigt och har svarat för merparten av den svenska ekonomins sammanlagda sysselsättningstillväxt (se tabell 1 nedan). En annan trend i det svenska näringslivet är att industriföretagen i allt större utsträckning fokuserar på sin kärnverksamhet. Detta har resulterat i att de har lagt ut stora delar av den tjänsteproduktion som tidigare producerades inom företaget på externa tjänsteföretag. Exempel på sådana tjänster som i allt högre grad har outsourcats är konsulttjänster inom it, forskning och utveckling, juridisk rådgivning, reklamverksamhet, byggteknik och design. Denna utveckling har inneburit att industrin blivit alltmer integrerad med tjänstesektorn, men också att tjänstesektorerna blivit mer beroende av utvecklingen inom industrin. Den här strukturomvandlingen, som innebär att slussa över friställd arbetskraft från mellan- och lågteknologisk industri till kunskapsintensiva tjänster, ställer högre krav på bl.a. utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken än när strukturomvandlingen främst resulterade i att arbetskraften rörde sig mellan olika industrisektorer. Tabell 1 Antal sysselsatta i olika sektorer i svensk ekonomi, tusental Privat tjänstesektor, totalt Jordbruk, skogsbruk och fiske Strukturomvandlingen riskerar också att skapa en tilltagande ekonomisk sårbarhet och ställer krav på helhetstänkande och en medveten, strategisk industri- och näringspolitik – något som inte kan överlämnas till marknaden. Vi ser att konkurrensen mot svensk industri inte avgränsas till produktion med relativt lågt förädlingsvärde, utan även betydligt högre upp i förädlingskedjan. Vi vet också att produktivitetsökningarna inom olika sektorer och produktionsgrenar inte sker isolerat från varandra, utan i ett systematiskt samspel, där såväl fysisk som social infrastruktur spelar en avgörande roll. Detta ställer krav på ett helhetstänkande och en strategisk näringspolitik.