mot · H102XMP50 · 2014-04-09 00:00:00 — med anledning av prop. 2013/14:141 En svensk strategi för biologisk mångfald och ekosystemtjänster tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att de i propositionen beskrivna åtgärderna är otillräckliga för att de svenska miljömålen och internationella åtaganden ska nås. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ett intensifierat nationellt arbete behövs för ett mer trovärdigt och framgångsrikt internationellt arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den biologiska mångfalden bör värnas i hela landskapet och att God bebyggd miljö hör till de miljökvalitetsmål som har betydelse för biologisk mångfald. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att hållbarhetsindikatorer ska kopplas till underlag för finanspolitiska beslut. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en vägledning tas fram om hur hänsyn kan tas till ekosystemtjänster i samband med upprättande av miljökonsekvensbeskrivningar och miljöbedömningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att ta större hänsyn till ekosystemtjänster vid fördelning av statliga bidrag till lokala naturvårdsprojekt samt eventuellt lokala vattenvårdsprojekt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ges i uppdrag att utlysa ekonomiskt stöd till ekosystemtjänstrelaterade lösningar och produkter, samt integrera hänsyn till ekosystemtjänster i utvecklingen av flera olika innovationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att höja etappmålet för skydd av områden till . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att återkomma med ett etappmål för skydd av skog med utgångspunkt i att skydda av den produktiva skogen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att omgående skydda skogliga värdekärnor mot avverkning och andra åtgärder som kan skada dem. avslår regeringens förslag till lag om ändring i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av skogsvårdslagstiftningen utifrån vad som krävs för att klara miljömålen, liksom våra åtaganden enligt art- och habitatdirektivet och Århuskonventionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att precisera skogens sociala värden i skogsvårdslagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en ny, grundlig analys göras av vilka bland de rödlistade arterna som har störst behov av åtgärdsprogram för hotade arter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tydliggöra och uppdrag och ansvar i fråga om åtgärdsprogram för hotade arter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda hur på bästa sätt kan bidra till bevarandet av arter som funnits i vårt land men blivit utrotade. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förebygga introduktion och spridning av invasiva främmande arter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett nationellt skogsprogram. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stärka Svenska . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om hur systematisk övervakning av de mest hotade arterna och naturtyperna ska organiseras och genomföras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ökade resurser för att bevara biologisk mångfald. Efter ett långt uppehåll har regeringen skickat en rad propositioner och skrivelser till miljö- och jordbruksutskottet. Trots utökad motionstid för några av dessa innebär förfarandet ändå att vi inte kan göra den granskning som propositionen förtjänar. Vi har valt att göra nedslag på några områden. Vi vill i övrigt hänvisa till tidigare motioner som motionerna 2013/14:MP2405 Levande skogar, 2013/14:MJ517 Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård, 2013/14:MJ521 Utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel samt 2009/10:MJ371 Vårt beroende av ekosystemtjänster. Regeringen bedömer (avsnitt 3.1) att beslutade etappmål och insatserna som beskrivs i propositionen bidrar till att nå flera av de svenska miljökvalitetsmålen, generationsmålet, målen i för biologisk mångfald samt målen som antagits inom konventionen för biologisk mångfald. Även om åtgärderna bidrar till att nå målen är de otillräckliga för att de svenska målen eller internationella åtaganden ska nås. Vi delar ambitionen att även i fortsättningen ska ha en hög ambitionsnivå i arbetet med biologisk mångfald och ekosystemtjänster både internationellt och inom EU. Vi delar också insikten att det nationella arbetet gynnas av och bidrar till det internationella arbetet och samarbetet inom EU. Men internationella arbete kan inte vila på gamla nationella lagrar hur länge som helst. Det är uppenbart att regeringens åtgärder inte räcker till för att klara våra internationella åtaganden eller nationella mål. behöver ett intensifierat nationellt arbete för ett mer trovärdigt och framgångsrikt internationellt arbete. Mål för biologisk mångfald och ekosystemtjänster Den biologiska mångfalden bör värnas i hela landskapet, såväl i starkt människopräglade som i mer naturliga miljöer. Därför är det olyckligt att regeringen i sina beskrivningar av miljökvalitetsmål av betydelse för biologisk mångfald försummar att ta upp miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö på ett relevant sätt. I miljömålssystemet finns sju miljökvalitetsmål som relaterar till olika delar av det svenska landskapet i sju naturtyper, men i propositionens avsnitt 4.1 och 4.6 framgår det alltför tydligt att regeringen förbisett att God bebyggd miljö är ett av dessa. Biologisk mångfald i bebyggd miljö är inte bara ett trivialt urval av arter som är vanliga i andra miljöer, utan det finns även hotade arter som har viktiga delar av sina förekomster i miljöer som hör till miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. I städer och andra bebyggda områden finns ofta gamla, grova, solexponerade träd, som är en viktig livsmiljö för åtskilliga hotade arter - ett exempel är den vackra skalbaggen bredbandad ekbock, vars enda säkra förekomst i landet finns på och i . Pågående och avslutade täkter erbjuder viktiga reträttplatser för arter som är beroende av öppen sand – arter som kan vara hotade för att vi inte kan låta skogarna brinna i naturlig omfattning – och även täkter räknas i miljömålssystemet till bebyggd miljö. För att myndigheter och andra aktörer som påverkar bebyggda miljöer och täktmiljöer tydligt ska se det ansvar de har, för värnandet om den biologiska mångfald som finns i dessa miljöer, är det angeläget att regering och riksdag entydigt visar att God bebyggd miljö hör till de miljökvalitetsmål som har betydelse för biologisk mångfald. Betydelsen av biologisk mångfald och värdet av ekosystemtjänster Ekosystemtjänster i miljöräkenskaper och indikatorer för hållbar utveckling föreslog att hållbarhetsindikatorer redovisas i rapporter om den ekonomiska utvecklingen . Detta är ett steg i att synliggöra ekosystemtjänster och andra hållbarhetsfaktorer. Att, som utredningen föreslår, koppla dessa till underlag för finanspolitiska beslut är ett sätt att integrera frågan i statens budgetarbete. Det kan sprida förståelsen för betydelsen av ekosystemtjänster och förbättra förutsättningarna för den förstärkningen av de statliga budgetanslag och andra åtgärder som behövs för att värna biologisk mångfald och ekosystemtjänster. Regeringen har dock valt att inte gå vidare med förslaget, vilket vi anser att man bör göra. föreslog att en vägledning tas fram om hur hänsyn kan tas till ekosystemtjänster i samband med upprättande av miljökonsekvensbeskrivningar och miljöbedömningar. Vissa verksamheter som vägbyggen och gruvor kan få betydande inverkan på ekosystemtjänster. Det är rimligt att detta vägs in i tillståndsprocessen. Vi stödjer därför utredningens förslag. Vägledning och stöd till kommuner föreslog en översyn av förordningen om statliga bidrag till lokala naturvårdsprojekt för att bättre beakta konsekvenserna för ekosystemtjänster. Regeringen avvisar förslaget. Regeringen aviserar i stället att den avser att följa tillämpningen av förordningen. Om det sedan visar sig behövas kan regeringen då överväga att vidta åtgärder för att underlätta statlig medfinansiering av kommunalt arbete med ekosystemtjänster. Vi ser inte poängen med att vänta. Förordningen bör ses över. Regeringen bör också överväga om bidragen till lokala vattenvårdsprojekt också behöver ta större hänsyn till ekosystemtjänster. Innovationer för ekosystemtjänstbaserade lösningar och produkter föreslog att Verket för innovationssystem () ges i uppdrag att utlysa ekonomiskt stöd till innovationer som utvecklar sådana ekosystemtjänstbaserade lösningar och produkter till stöd för miljökvalitetsmålen som tar hän syn till ekosystemens mångfunktionalitet. Förslaget tillstyrktes av en rad remissinstanser. oroade sig dock för att en särskild satsning på ekosystemtjänster skulle riskera att leda till att ekosystemtjänster inte lyfts in i utvecklingen av flera olika innovationer. Vi menar att det skulle vara synd att avstå ifrån en innovationsdrivande satsning. Man bör kunna undvika den risk som pekar på genom att ge verket ett ytterligare uppdrag att integrera ökade hänsyn till ekosystemtjänster i utvecklingen av andra innovationer. Skydd och bevarande av naturområden Målen för skydd av olika naturtyper bör sättas utifrån vad som bedöms behövas för att nå miljökvalitetsmålen och rädda hela den mångfald av arter som hör hemma i de olika naturtyperna i vårt land. För de flesta naturtyper saknas ännu grundliga analyser av vilket skyddsbehov det innebär. Det är bra att regeringen i sitt senaste etappmålsbeslut ändå tagit med nya mål för skydd av våtmarker och sötvattensmiljöer, som även om de framstår som i underkant kan fungera som provisoriska riktmärken i skyddsarbetet tills ytterligare underlag arbetats fram om dessa naturtyper. Regeringens mål om skydd av land- och sötvattenarealen kan vid första anblick låta ambitiöst, men vid närmare granskning brister det i både kvalitet och representativitet. Med den föreslagna ökningen av skyddade arealer når regeringen inte upp i av landarealen, utan för att nå dit räknar regeringen även med helt andra instrument som strandskyddet (som inte ger något skydd mot skogsbruksåtgärder), den generella miljöhänsynen inom skogsbruket (som handlar om just hänsyn inom brukandet och inte skyddade områden) och skogliga impediment (som bara delvis är skyddade mot åtgärder som kan skada dem). Det är direkt vilseledande. Därtill kommer brister i den ekologiska representativiteten, då vissa värdefulla naturtyper är klart underrepresenterade – något som är väl känt och inte kräver någon ytterligare utredning för att slå fast. När det gäller miljöer bedömer vi att skyddade arealer är alldeles för lågt. Forskning pekar på att är mer i linje med vad som krävs för att värna viktiga livsmiljöer. Med tanke på att i Nagoyaförhandlingarna drev att alla världens länder skulle skydda av den arealen blir det märkligt om vi sen själva lägger oss på en lägre nivå än vad vi tyckte att andra borde göra. Och även om resultatet i bara blev är det inget som hindrar enskilda länder att göra mer. T ex har avsatt av sitt hav, och som skyddade områden. målsättning bör höjas till . Levande skogar är ett av de fjorton av sexton miljömål som bedömer att vi kommer att missa med nuvarande politik. I sin senaste miljömålsuppföljning skriver verket: För att nå målet och stärka bevarandestatusen behöver miljöhänsynen vid skogsbruksåtgärder förbättras som användningen av alternativa skogsbruksformer ökar vilket kan bidra till en ökad variation i skogen. Arealen formellt skyddad och frivilligt avsatt skog behöver öka men det är också viktigt att naturvårdande skötsel i formellt skyddad och frivilligt avsatt skog görs utifrån de behov som finns. Även kulturmiljövården är eftersatt. Ökade insatser för hotade arter (åtgärdsprogram) skulle också bidra. Åtgärderna behöver i större utsträckning genomföras utifrån ett landskapsperspektiv. Verket kan inte se någon tydlig riktning för utvecklingen i miljön. Att nå målet Levande skogar är en utmaning som kräver mer än puts på ytan. Tyvärr lyckas propositionen inte leverera mycket mer än just det. Menar vi allvar med miljömålen behöver betydligt större arealer av den produktiva skogen skyddas. Det är i den produktiva skogen som flertalet av de hotade arterna finns, men trots detta är produktiv skog markant underrepresenterad när det gäller skydd. Forskare anger som riktvärde att av naturliga livsmiljöer behöver bevaras för att hotade arter ska överleva. Detta speglas väl av mål 11 i Nagoyaöverenskommelsen om att av landytan, särskilt områden av stor betydelse för biologisk mångfald och ekosystemtjänster, ska skyddas genom effektivt och rättvist förvaltade, ekologiskt representativa och väl förbundna system av reservat och andra effektiva områdesbaserade naturskyddsåtgärder, integrerade i omgivande landskap. I sitt yttrande över miljömålsberedningens strategi för hållbar markanvändning skriver så här: För att nå upp till de arealer skyddad skogsmark i enlighet med åtagande i måste skyddet ökas med drygt en miljon hektar produktiv skogsmark, vilket kan uppnås genom ett effektivt användande av statens eget markinnehav i . För en betydande andel av de hotade arterna i skogslandskapet är skydd av befintliga värdekärnor den viktigaste åtgärden. Att återskapa livsmiljöerna efter en slutavverkning av en naturskog som kalavverkats tar oerhört . Det är alltså betydligt enklare att spara kvarvarande naturskogar än att försöka återskapa livsmiljöerna i efterhand. På kort sikt bör hög prioritet ges åt att bevara kvarvarande skogliga värdekärnor som saknar formellt områdesskydd. I samband med kontrollstationen för uppföljningen av delmål 1 i miljömålet Levande skogar (underlag ) uppskattades dessa till 840 000 ha. Staten måste avsätta tillräckliga resurser för markköp, intrångsersättningar och naturvårdsavtal i de fall skogsägarna inte själva vill bära kostnaden genom att spara de skyddsvärda skogarna som frivilliga avsättningar. bör få ett tydligt uppdrag att upprätta GIS-skikt över och följa upp dels alla kända skogliga värdekärnor och dels de frivilliga avsättningar som ska kunna inräknas i miljömålsuppfyllelsen. För att nå miljökvalitetsmålen och bevara hela den artmångfald som hör hemma i vårt skogslandskap måste även beaktas dels att en del av skogslandskapets hotade arter bara kan räddas genom att i större omfattning skydda och restaurera utvecklingsmarker, dels att för vissa hotade arter behövs buffertzoner kring en skyddad lokal för att skyddet ska bli funktionellt. Den vitryggiga hackspetten kan bara räddas om vi kan återskapa fler områden där tillräckligt mycket lövskog rik på död lövträdsved finns inom ett lagom stort område för ett revir. Flera brandberoende arter kan försvinna snart, om inte större områden lämpade för naturvårdsbränning sätts av i lämpliga trakter. Värmlandslavens starkaste population fanns i ett skogsbestånd som skyddades, men populationen slogs ut genom att skogen intill lokalen avverkades, och bedöms arten vara försvunnen från landet. Långskägg, långt broktagel och trådbrosklav är arter med liknande ekologi som finns kvar, och som också kan behöva buffertzoner runt mindre lokaler. Flodpärlmusslan hotas av att dess reproduktion inte fungerar i två tredjedelar av de vattendrag där den finns, och för att restaurera livsmiljön i dessa vattendrag behöver det ofta sparas skog längs stränderna. Det finns också hotade arter av strandlevande mossor som behöver en buffert av skog längs stranden för att överleva. För att undvika att utrota arter som dessa behöver nu även utvecklingsmarker och buffertzoner avsättas på platser som väljs just utifrån lämplighet för att rädda sådana arter. Detta är lika bråttom som att skydda de befintliga värdekärnorna. Därför behövs ett etappmål för skydd av skog som utöver bevarande av befintliga värdekärnor även rymmer avsättning av utvecklingsmarker och buffertzoner lokaliserade utifrån lämplighet för att rädda vissa hotade arter, såsom utvecklingsmarker lämpade för naturvårdsbränning, utvecklingsmarker som restaureras till dödvedsrika lövskogar för att rädda vitryggig hackspett och arter med liknande miljökrav, buffertzoner vid vattendrag med flodpärlmussla, och buffertzoner och utvecklingsmarker som avsätts med utgångspunkt från andra hotade arters behov. Sammantaget kan det röra sig om 100 000 ha utvecklingsmarker och buffertzoner , utöver ett arealmål för oskyddade värdekärnor. I skyddet av skog har både formellt skydd och frivilliga avsättningar en roll att spela, under förutsättningar att de frivilliga avsättningarna når upp till kraven i Nagoyaöverenskommelsen vad gäller kvalitet, transparens och långsiktighet. Även om takten och fördelningen mellan privat och offentligt skydd kan diskuteras så bör den långsiktiga målsättningen vara att skydda av den produktiva skogen. är det mest akut att skydda oskyddade värdekärnor samt utvecklingsmarker och buffertzoner enligt ovan. Parallellt krävs ett arbete med att identifiera områden med potential att utveckla höga naturvärden som bör ingå i de skyddade , men där det inte är lika akut att få skyddet på plats . Regeringen bör återkomma med ett nytt etappmål för skydd av skog i linje med ovanstående resonemang. Att skydda och restaurera stora arealer skog kommer naturligtvis inte att vara gratis. Vi avsätter större summor för skydd av värdefull natur i vår budget, men är också beredda att pröva andra finansieringsmöjligheter. I enlighet med förorenaren betalar-principen kan olika typer av naturvårdsavgifter övervägas, liksom olika ekonomiska styrmedel för att minska efterfrågan på skogsprodukter som papper. Det senare skulle möjliggöra viss minskad avverkning i utan att öka vår miljöpåverkan utomlands. Därtill kan ersättningsmark från spela en fortsatt roll. Anmärkningsvärt i sammanhanget är att de resurser regeringen anslår inte ens räcker till att täcka de ytterst blygsamma ambitioner som slås fast i propositionen. Samspelet mellan biotopskydd och jordbruk En paradox med dagens biotopskydd är att ett antal småbiotoper har ett starkt skydd så länge de ligger i jordbruksmark, men själva jordbruksmarken har inget effektivt skydd, och om den tas ur bruk och får växa igen så försvinner också skyddet för småbiotoperna. I det perspektivet kan regeringens förslag till lagändring rörande biotopskyddet tyckas förståeligt. Förslaget i sig har dock alltför stora brister för att vara lämpligt att antas. Paradoxen med biotopskydd i jordbruksmark är en del i en större problematik, nämligen att lagstiftning och andra regelverk på ett olyckligt sätt förutsätter en skarp indelning av marken i jordbruksmark, skogsmark, etc, där olika regler gäller för olika markslag. Det vore lämpligt att låta en särskild utredning ta ett helhetsgrepp om denna problematik, och föreslå hur regelverk kan samordnas för att komma ifrån sådana paradoxer och främja en helhetssyn på markanvändningen i landskapet. Då kan utformningen av en eventuell ändring i regler om biotopskydd övervägas noggrannare. Detta vore särskilt lämpligt med tanke på att den av regeringen föreslagna ändringen inte har granskats och genomlysts i en remissbehandling, utan har utformats efter remissbehandlingen av det ännu mer långtgående förslag som presenterats av . Första strecksatsen i regeringens förslag till ny lagtext kan låta rimlig, men för att dess innebörd ska bli tydlig behöver innebörden av ordet behövs klargöras, vilket inte har gjorts i propositionen. I propositionen anförs som ett förtydligande exempel till andra strecksatsen att dispens inte bör ges om en åtgärd riskerar medföra att arter som är beroende av biotopen hotas. Det kan låta rimligt, men det förutsätter kunskaper som inte finns tillgängliga. För att tillämpa en sådan princip behövs kunskaper om vilka arter som finns i det biotopskyddsområde som ansökan gäller, men också vilka som finns på övriga biotopskyddsområden av samma slag i trakten. Vem skulle bekosta de inventeringarna? För det ansökande jordbruksföretaget skulle det bli en helt orimlig kostnad. För samhället skulle det också bli en alltför stor kostnad. Tänk på några exempel: Hasselsnoken gömmer sig gärna i stenmurar och stenrösen, och det kan vara mycket svårt att konstatera att den förekommer på en plats – och ännu svårare att säkert konstatera att den inte förekommer på en plats. Ortolansparven utnyttjar många av odlingslandskapets småbiotoper, men hur bedömer man betydelsen av en viss åkerholme för ortolansparven? Till det kommer mossor, lavar, svampar och småkryp, varav många bara kan artbestämmas av experter på de olika organismgrupperna. Alla dessa arter gagnas av att biotopskyddet är generellt, att biotopen sparas även om man inte lyckats leta upp arten just där. Men om många sådana biotoper tas bort, för att de inte inventerats tillräckligt, så kommer hotbilden mot dessa arter att förvärras. Detta innebär också att det inte stämmer, som påstås i propositionen, att den föreslagna dispensregelns krav skulle motsvara regeln i kap 7 § 26. Regeringens förslag innebär således en omfattande ökning av administration, om inte skyddsvärdet ska avsevärt försämras genom översiktliga eller schablonmässiga bedömningar. För en bättre balans mellan att bevara biotoper och bevara jordbruket behöver dispensmöjligheten snävas in till de områden och de biotoper där biotopskyddet kan utgöra ett reellt problem för fortsatt jordbruk. I , "Översyn av det generella biotopskyddet", anges följande: "Enkätsvaren visar att ur brukningssynpunkt är biotopskyddsproblemen i stort sett begränsade till diken och stenmurar. Odlingsrösen kan ibland väcka irritation eftersom också stentippar som växer fram genom pågående jordbruksdrift blir skyddade. Åkerholmar ligger i regel där de ligger eftersom de inte lämpar sig för odling. Alléer engagerar både brukare och myndigheter, men då handlar det inte främst om brukningsrelaterade frågor utan om konflikter mellan natur- och kulturmiljövård kring skötselåtgärder. () I slättbygderna är brukningsproblem kopplade till småbiotoper generellt sett små. Det framgår inte minst av enkätsvaren från lantbruksrådgivarna." Om regeringen vill utöka dispensmöjligheterna bör dessa begränsas till diken och stenmurar i skogs- och mellanbygder. Alternativt kan dispensmöjligheten kompenseras med krav på att skadan på naturvärdet kompenseras genom att samma areal av den skyddade biotopen återskapas på annan plats inom fastighetens jordbruksmark. Sådana dispenser skulle i många fall innebära endast måttlig skada på naturvärdet. En viktig skillnad är också att den samlade effekten av ett antal beviljade dispenser inte skulle bli att arealen av skyddade småbiotoper krymper år , som den kommer att göra om regeringens förslag antas av . I väntan på att regeringen återkommer med lagförslag i linje med detta menar vi att förslaget till ändring i bör avslås. Inte heller när det gäller skogsvårdslagstiftningen är de förändringar som föreslås i propositionen tillräckliga för att nå miljömålen. Det är visserligen mycket bra att regeringen avser uppdra åt att se över sina föreskrifter och allmänna råd så att de inte försvårar för hyggesfria skogsskötselformer. Hyggesfritt kan erbjuda fördelar för den biologiska mångfalden och sannolikt även klimatet jämfört med trakthyggesbruk, liksom för friluftsliv och andra sociala värden, så det är viktigt att inte oklarheter i rättsläget avskräcker markägare som annars skulle vara intresserade.