mot · H102Fi11 · 2014-04-29 00:00:00 — De privata företag som är seriösa och sätter verksamheten främst kan omvandla sig till bolag utan vinstintresse och fortsätta jobba för bra välfärd. De vars drivkraft är att plocka ut vinster får söka sig någon annanstans. Välfärden ska styras av omtanke och solidaritet. Att våra gemensamma resurser går till vinster åt företagsägarna blir än mer problematiskt eftersom de flesta av de större aktörerna ägs av riskkapitalbolag. Dessa använder ofta avancerade upplägg för att undvika beskattning. Samhället förlorar alltså i tre steg – först när våra gemensamma resurser försvinner till vinst, därefter när riskkapitalbolagen genom kryphål i lagstiftningen undviker att betala skatt på denna vinst och sedan genom att den vinst företagen gör på verksamheten, betald med skattepengar, i sin tur används för att köpa upp välfärdsverksamheter för att bolaget ska skapa sig en större massa eller ha kvar pengarna i kassan och på så sätt bli mer attraktivt vid en försäljning. Framför allt är det män som driver bolagen och som sitter i bolagens styrelser medan det framför allt är kvinnor som tjänar ihop deras vinster under tuffa förhållanden eftersom personaltätheten är lägre och arbetsvillkoren och utbildningsnivån sämre. Förutom större möjlighet att direkt förbättra kvaliteten, villkoren och lönerna skulle en avkommersialiserad välfärd innebära ökade möjligheter att anställa personal i stället för att låta pengar försvinna till vinster åt ägarna. Det skulle minska stressen, vilket både anställda och brukare tjänar på. Mot bakgrund av ovanstående ska det i kärnverksamheterna inom vård, skola och äldreomsorg inte vara möjligt för vinstsyftande företag att bedriva verksamhet med skattemedel. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.3En jämlik sjukvård med hög kvalitet En bra och jämlik hälsa är det viktigaste målet för vården. Vården ska styras av omtanke och solidaritet. Vinstdriven hälso- och sjukvård leder bort från strävan att ge vård efter behov och bör inte vara tillåten. Vi menar att privata företag inte ska få ha fri dragningsrätt på skattepengar genom etableringsfrihet och förmånliga ersättningssystem utan resurserna måste styras dit de bäst behövs. Lagen om vårdvalssystem (LOV) ska rivas upp och inte heller drivas igenom för specialistsjukvården. Vi menar också att varken hela eller delar av sjukhus ska kunna säljas ut. Det enda sättet att klara framtidens vårdbehov är att slå vakt om en skattefinansierad vård. Avgiftsfinansierad vård blir inte billigare utan kostnaderna vältras över på de svårast sjuka. Privata försäkringar leder till ökade orättvisor och till att fel grupper prioriteras. Det mest effektiva sättet att minska framtidens vårdbehov är ett bra förebyggande och hälsofrämjande arbete och en primärvård av bra kvalitet och tydligt områdesansvar. Landstingen har en ansträngd ekonomi och hälso- och sjukvården har stora problem på många håll. har rapporterna duggat tätt om överbeläggning, platsbrist, långa väntetider, inställda operationer, hotad patientsäkerhet m.m. Det förekommer protester från personalen mot hög arbetsbelastning, låga löner och dåliga arbetsvillkor. Det finns också en allmän uppfattning i samhället att vården inte fungerar som den ska. Landsting och regioner ser olika ut och verkar under olika villkor och har därför olika behov. I en del landsting är det brist på vårdplatser, i andra saknas personal eller är svårt att rekrytera personal med rätt kompetens, eller både och. I 15 av 21 landsting stängs vårdplatser på grund av personalbrist. För att lösa problemen föreslår vi en riktad resursförstärkning på till hälso- och sjukvården, som i varje landsting och region kan gå dit behoven är störst. De flesta problemen i sjukvården har ett samband med personalsituationen, vilket är naturligt eftersom det är en personalintensiv verksamhet där större delen av utgifterna är kostnader för personal. Det riktade stödet på ska i huvudsak användas till personalförstärkningar i hälso- och sjukvården. Det är tillräckligt för att anställa minst 3 000 sjuksköterskor, barnmorskor, sjukgymnaster, arbetsterapeuter, logopeder, kuratorer etc. I satsningen ingår också pengar till ungdomsmottagningar, glesbygdsmedicin, mobila vårdteam samt vård av tortyr- och krigsskadade. Hälso- och sjukvårdslagen fastslår att sjukvården ska arbeta förebyggande mot ohälsa. Detta arbete har visat sig vara mycket kostnadseffektivt i termer av bättre hälsa. Trots detta har hälso- och sjukvårdens förebyggande arbete varit underfinansierat och marginaliserat med undantag för mödra- och barnhälsovården. avsätter till primärvården för att utveckla vårdcentralerna i det förebyggande arbetet mot ohälsa. Vårt förslag inrymmer också en satsning på socialt utsatta områden där ohälsan är mycket stor. Det råder stor brist på specialistutbildade sjuksköterskor och antalet minskar stadigt. Genomsnittsåldern är hög och många kommer att gå i pension. har andelen utbildade specialistsjuksköterskor sjunkit från till . En anledning till bristen på specialistsjuksköterskor är de många hinder som står i vägen för sjuksköterskor att vidareutbilda sig. Sjuksköterskor måste oftast, till skillnad från läkare, ta tjänstledigt med studiemedel för att specialisera sig. En annan anledning är den dåliga löneutvecklingen. Mot denna bakgrund genomför en satsning på betald specialistutbildning för sjuksköterskor genom att inrätta utbildningsanställningar. ökar vi antalet platser på utbildningen för att möta behovet av fler specialistsjuksköterskor. Reformen kommer att höja kvaliteten på vården och skapa arbetstillfällen genom vikariat för de anställda som vidareutbildar sig. Den svenska förlossningsvården har varit fantastisk. Därför är det alarmerande att det blir allt vanligare med rapporter från barnmorskor runt om i landet som menar att de inte längre klarar av att sköta sitt jobb, att de oroar sig för patientsäkerheten och att de inte orkar arbeta under de arbetsvillkor som råder . kan en barnmorska på en del förlossningsavdelningar ha ansvar för tre förlossningar som är i aktivt skeende . Detta medför kraftigt ökade risker för såväl moder som barn. Evidens och beprövad erfarenhet visar mycket tydligt på att en närvarande barnmorska under hela förlossningen kraftigt minskar risken för förlossningsskador som t.ex. omfattande bristningar. Det bör därför fastställas ett nationellt mål för den svenska förlossningsvården om att ha en barnmorska per aktiv förlossning. målsättning är att vården ska vara avgiftsfri för barn. är den öppna hälso- och sjukvården kostnadsfri i nästan hela landet. Läkemedel däremot kostar pengar även för barn, vilket särskilt drabbar barn i fattiga familjer. För att alla barn ska få tillgång till den vård de har behov av och har rätt till bör därför barns läkemedel vara avgiftsfria. Det bör gälla både de läkemedel som är subventionerade och de som inte är förmånsberättigade. En sammanställning av våra större satsningar på sjuk- och hälsovård återfinns i tabell 3 nedan. Tabell 3 Större satsningar på sjuk- och hälsovård Diff mot regeringen, Riktad stöd till sjukvården Avgiftsfria läkemedel för barn 6.4En likvärdig skola för ökad kunskap För är allas rätt till kunskap det viktigaste målet med utbildningspolitiken. Alla elever ska ha samma rätt till kunskap, lärande och utveckling oavsett bakgrund och förutsättningar. Alla elever ska kunna lita på att de går i en bra skola. För att det ska vara möjligt krävs en nationellt likvärdig skola. har utvecklingen gått åt fel håll. Skolan har gått från att vara en klassutjämnare till att vara en klassförstärkare. Undersökningar visar att likvärdigheten i den svenska skolan har försämrats . Skillnaderna i resultat och kunskaper har ökat mellan elever, skolor och kommuner. har inte alla elever samma rätt till kunskap i praktiken. Skolsegregationen är den viktigaste orsaken till de försämringar i resultat som vi har sett . Elever från familjer med utbildningstradition samlas på vissa skolor medan andra elever som i utgångspunkten kan ha svårare att nå målen samlas på andra skolor och halkar efter alltmer. Vi ser också tydliga tendenser till etnisk segregation, som både är ett problem i sig och förstärker existerande socioekonomiska klasskillnader. Orsaken är skolvalet, som därför behöver begränsas. Skolan är inte ett område som lämpar sig för konkurrens. Konkurrensen handlar inte om att förbättra utbildningen utan om att attrahera flest föräldrar – med metoder som över huvud taget inte behöver ha med utbildningskvalitet att göra och som t.o.m. kan stå i direkt motsättning till det. Ett högkvalitativt skolsystem är enligt mening ett system där inget barn ska behöva finna sig i att gå i en skola som ger sämre förutsättningar än andra skolor, utan alla elever ska kunna lita på att de går i en bra skola. Skolor som drivs av vinstintresse står i motsättning till skolans övergripande uppdrag att ge alla elever den kunskap och utbildning de har rätt till. Vinstintresset påskyndar de problem som skolvalet orsakar. Vinstsyftande bolag och utbildningskoncerner ska därför inte få driva skolor med hjälp av offentliga bidrag. Alla resurser ska gå till eleverna. Även den misslyckade kommunaliseringen av skolan har lett till minskad likvärdighet och otillräckliga resurser inom skolorna. Det är tydligt att den utveckling som skett i spåren av skolreformerna också vad gäller lärarens roll, där lärarna tvingas ägna allt mindre tid åt undervisning och ges sämre möjligheter att ta ansvar för lärandet, har inneburit försämrade förutsättningar att ge alla elever lika goda möjligheter att nå målen. Regeringen har visat sig vara helt ovillig att frångå sin dogmatiska tro på marknaden som en modell för skolområdet, trots att alarmerande fakta har hopat sig . Övergripande reformer för ökad likvärdighet i skolan är nödvändiga. Men det behövs också resursförstärkningar. Lagom till höstens riksdagsval har regeringen aviserat vissa anslagsökningar för skolan, ha avslagit bl.a. förslag till satsningar. Bland regeringens skolsatsningar i vårbudgeten är det s.k. lågstadielyftet den största. Det är välkommet att regeringen gör en förstärkning som framför allt är tänkt att användas till att anställa fler lärare. Vi är dock övertygade om att det inte enbart är lågstadiet som är i behov av förstärkningar utan generellt. Vi föreslår en stegvis ökad satsning som uppgår till , vilket innebär att ca 6 000 nya lärare kan anställas. Med en sådan satsning blir det upp till kommunerna själva att prioritera vilka nya lärare som behövs, om det är lärare i låg-, mellan- eller högstadiet eller om det är specialpedagoger. Därutöver vill vi satsa en skolmiljard i öronmärka statsbidrag riktade till de skolor och elever som har de största behoven av mer resurser för att kunna nå målen. Pengarna ska användas för att minska kunskapsskillnader och bristande likvärdighet och fördelas till kommunerna genom . Även med denna satsning kommer det förstås att huvudsakligen anställas fler lärare. Ett område som helt osynliggörs i regeringens politik är fritidshemmen. Yngre skolbarn börjar och slutar ofta sin skoldag på fritidshemmen. Dessa är en del av den samlade skoldagen och ska hålla lika hög kvalitet som skolan. Elevgrupperna i fritidshemmen fortsätter att bli allt större och går det i genomsnitt ca 40 elever i en grupp. har antalet elever ökat procentuellt mer än antalet anställda, vilket lett till kontinuerligt försämrad personaltäthet. Fritidshemmen har i uppdrag att stimulera elevernas utveckling och lärande, något som urholkas när elevgrupperna blir för stora. För att fritidshemmen ska kunna uppfylla sitt uppdrag krävs högre personaltäthet och mindre grupper. Vi vill därför ge statligt stöd för att anställa fler fritidspedagoger, som kan minska gruppernas storlek till ca 26 barn. Vi säger nej till regeringens planer på att införa tioårig grundskola genom att omvandla de nuvarande förskoleklasserna till nya årskurs 1. Det är en märklig prioritering av regeringen att, när det finns så många andra problem att ta itu med när det gäller skolan, riva upp den väl fungerande modellen med förskoleklasser, där de allra flesta barn går . Vi anser att förstärkningar av fritidshemmen och större förstärkningar av förskolan än de som regeringen har föreslagit är betydligt mer angelägna reformer för att öka kvaliteten i den pedagogiska verksamheten riktad till yngre barn. En sammanställning av våra större satsningar på skolan återfinns i tabell 4 nedan. Tabell 4 Större satsningar på skolan Diff mot regeringen, Skolor med störst behov Regeringens förslag till lågstadielyft 6.5Minskade barngrupper i förskolan I dagens förskola är personaltätheten för låg och barngrupperna för stora. Att hålla nere barngruppernas storlek och se till att personalen har tillräcklig tid för varje barn är avgörande för förskolans kvalitet och barnets utveckling. vill därför göra en stor satsning på ett stimulansbidrag för fler anställda och därmed minskade barngrupper i förskolan. Vår satsning innebär att det görs ett resurstillskott på som innebär att omkring 4 600 fler kan anställas inom förskolan. Det innebär att barngrupperna kan minska från dagens 5,3 barn per anställd till 5,08 barn per anställd. En sådan minskning skulle motsvara den nivå på barngrupperna som det var när regeringen tillträdde, vilket då var den bästa nivån som hade uppnåtts . Det förslag på som regeringen föreslår i vårpropositionen räcker inte långt. vill öka den pedagogiska kvaliteten i förskolan och föreslår därför även en satsning på vidareutbildning för barnskötare. Vårt förslag innebär att en barnskötare som vidareutbildar sig på halvtid ändå behåller av lönen. Vi vill stärka barns rätt till förskola genom att ge barn till arbetslösa och föräldralediga rätt till 30 timmars vistelsetid . Barnomsorgen behöver också i högre grad än anpassas till alla föräldrars behov och tillgången till barnomsorg på obekväm arbetstid behöver därför öka. Vi utökar därför regeringens stimulansbidrag för detta ändamål. En sammanställning av våra satsningar på förskolan återfinns i tabell 5 nedan. Tabell 5 Satsningar på förskolan Diff mot regeringen, Mindre barngrupper, mer personal för barn till arbetslösa och föräldralediga Barnomsorg på obekväm arbetstid Andelen äldre som får offentlig äldreomsorg har nästan halverats . Om anledningen till den minskade omsorgen bara hade varit att äldre människor blir allt friskare hade det varit goda nyheter. Tyvärr är inte bättre hälsa bland de äldre den enda orsaken. Äldreomsorgen är nämligen den del av de kommunala välfärdsverksamheterna som sedan 90-talskrisen har fått minst resurser. En stor del av omsorgen utförs av anhöriga, som blir tvungna att ta ett större ansvar när det offentliga träder tillbaka. Det är svårt att veta exakt hur stor insats anhöriga gör. Enligt fackförbundet fick 2010 två tredjedelar av de äldre som är i behov av stöd i vardagen hjälp av någon anhörig eller bekant som de inte bor tillsammans med. Enligt din mammas trygghet på dig? har mellan 80 000 och 120 000 personer gått ned i arbetstid eller helt slutat arbeta för att vårda en anhörig. Sambandet mellan en väl utbyggd äldreomsorg och kvinnors deltagande på arbetsmarknaden är också väldigt tydligt. , som i en internationell jämförelse satsar en relativt stor andel av BNP på äldreomsorgen, har därför en hög sysselsättningsgrad bland kvinnor, både för att kvinnor får möjlighet att ta ett arbete när de inte är tvungna att vårda anhöriga och för att de som anställs i äldrevården för det mesta är kvinnor. Därför är satsningar på äldreomsorgen en avgörande jämställdhetsfråga. Besparingarna och nedskärningarna har försämrat kvaliteten inom äldreomsorgen. För att vända den utvecklingen avser vi att kraftigt öka resurserna. Vi vill öka bemanningen inom äldreomsorgen genom en öronmärkt satsning med fokus på demensvården. De kommuner som redan har en god bemanning ska dock kunna använda pengarna till andra delar av äldreomsorgen. När hela vår satsning är fullt utbyggd kommer det att räcka till exempelvis 10 000 fler undersköterskor inom äldreomsorgen och demensvården. Vi föreslår en satsning på en hemtjänstmiljard för att äldre, som har rätt till hjälp i hemmet, ska få mer och bättre hjälp. Pengarna ska användas till tre prioriterade områden: personaltätheten inom ska öka, kontinuiteten bland hemtjänstpersonalen ska bli bättre och äldre ska få bestämma mer över den hjälp de vill ha av . Vidare vill vi införa ett tak på för hemtjänst för att alla äldre ska ha råd. Det behövs bättre äldreomsorg för dem som har ett annat modersmål än svenska, och vi avsätter därför medel för att utveckla äldreomsorgen för nationella minoriteter och för dem som invandrat till . Sammantaget vill vi med våra satsningar skapa en tryggare, mer jämlik och mer jämställd äldreomsorg både för de äldre och för deras anhöriga. En sammanställning av våra större satsningar på äldreomsorgen återfinns i tabell 6 nedan. Tabell 6 Större satsningar på äldreomsorgen Diff mot regeringen, Ökad bemanning i äldreomsorgen Var och en av oss ska känna en trygghet i att vi klarar oss ekonomiskt om vi blir sjuka. Det finns ett starkt stöd i befolkningen för att viktiga trygghetssystem som sjukförsäkringen ska finansieras gemensamt och solidariskt. Men regeringens attacker mot sjukförsäkringen har lett till att sjuka utförsäkras. Vi har fått ett där sjukdom för många har kommit att innebära fattigdom. Detta urholkar legitimiteten i och förtroendet för sjukförsäkringen. Eftersom sju av tio långtidssjukskrivna är kvinnor har försämringarna i sjukförsäkringen framför allt ökat fattigdomen bland kvinnor. Kritiken mot regeringens försämringar har varit omfattande och lett till vissa justeringar, dock endast marginella. Regeringen håller fast vid den s.k. stupstocken, sjukpenningens bortre tidsgräns. Endast ett fåtal personer har beviljats sjukpenning på fortsättningsnivå enligt de nya oskälighetsreglerna. Fyrkantiga tidsgränser anses av högerregeringen viktigare än om individen har blivit tillräckligt frisk för att arbeta. Hetsen att komma tillbaka till arbetet så fort som möjligt utan att få tillräckliga rehabiliteringsinsatser riskerar att öka ohälsan i arbetslivet ytterligare. har fattat beslut om rätt till rehabilitering innan den bortre gränsen i sjukförsäkringen är nådd, men detta ignoreras av regeringen. kan aldrig acceptera regeringens omänskliga politik för sjukförsäkringen. Det krävs en rad förändringar för att återupprätta en sjukförsäkring som bygger på trygghet och solidaritet mellan oss alla som omfattas av försäkringen. Till att börja med måste stupstocken avskaffas. Det avgörande för rätten till ersättning ska självklart vara om man är för sjuk för att arbeta eller ej, inte fasta tidsgränser. Vidare måste vägen tillbaka till arbete bygga på trygga villkor och vad som fungerar i verkligheten. Försäkringen och dess villkor ska stimulera till aktiviteter för att ge sjukskrivna förbättrad arbetsförmåga. Den ska vara rymlig så att medicinska insatser, rehabilitering och arbetsprövning kan pågå på ett individuellt anpassat sätt utan att ersättningen påverkas. Prövningen mot arbetsmarknaden måste utformas på ett rimligt sätt. Först efter hot om misstroendeförklaringar har regeringen följt beslut om att avskaffa den orimliga prövningen av arbetsförmågan mot en fiktiv arbetsmarknad. Detta har ändrats till att gälla normalt förekommande arbeten. Detta är en liten förändring till det bättre men löser inte problemen. Sjukförsäkringen behöver individanpassas så att man kan få ersättning i fler steg än dagens fyra för att göra det lättare och mindre riskabelt att pröva att börja arbeta igen. Det bör även skapas strukturer så att arbetsgivare inte som kan frångå sitt ansvar för att stödja den anställde på dennes väg tillbaka i arbete. För långtidssjukskrivna vill vi införa ett högriskskydd som gör att staten övertar kostnaden för sjuklönen. Taket för sjukpenningen måste höjas för att säkra dess långsiktiga legitimitet. Att över en tredjedel av alla löntagare och två tredjedelar av alla heltidsanställda befinner sig över taket i sjukförsäkringen är ohållbart för oss som vill ha en solidariskt finansierad försäkring av hög kvalitet. Vi vill också att hela den sjukpenninggrundande inkomsten ska räknas och vi avskaffar den omräkning som regeringen har infört, som har inneburit en generell sänkning av ersättningarna. Våra förslag innebär då att ersättningsnivåerna höjs i både sjuk- och föräldraförsäkringen. Sjukförsäkringens karensdag bör avskaffas. Den gör att personer med små marginaler tvingas gå till jobbet även när de borde stanna hemma. Som ett första steg mot ett avskaffande vill vi ersätta den med ett karensavdrag, för att förhindra de särskilt hårda konsekvenserna för personer som har färre men längre arbetspass än normalt, exempelvis de med nattpass i vård och omsorg. Slutligen krävs förbättringar för en alltför ofta bortglömd grupp: de som får sjuk- eller aktivitetsersättning. Alla har rätt till rimliga livsvillkor, självklart även de som på grund av funktionsnedsättning, sjukdom eller skada under hela livet är förhindrade att arbeta hela eller delar av sin tid. De som får sjuk- eller aktivitetsersättning har en ekonomiskt mycket svår situation och vi vill därför höja ersättningsnivån från och bostadstillägget med . Frågan om välfärdens framtida finansiering har debatterats . Diskussionen tog fart på allvar och . visade långsiktskalkyler att konstanta skattesatser skulle räcka till att finansiera de utgiftsökningar som följer av den förväntade demografiska utvecklingen, men inget mer. Eftersom utgifterna inom t.ex. sjukvården ökar med mer än vad som följer av den demografiska utvecklingen skulle en sådan utveckling ha tvingat fram besparingar på en rad olika områden. visade kalkylerna att den privata konsumtionen per innevånare skulle öka med långt . En sådan utveckling, med stagnerad offentlig service parallellt med en mycket kraftig ökning av den privata konsumtionen, är helt orimlig eftersom hushållens efterfrågan på olika sociala välfärdstjänster ökar i takt med ökat materiellt välstånd. Detta föranledde en livlig diskussion där många debattörer menade att man måste öppna upp för ökad privat finansiering av välfärdstjänsterna. Andra debattörer pekade på den stigande privata konsumtionen och menade att det borde vara möjligt att omvandla en del av det privata konsumtionsutrymmet till offentlig konsumtion via höjda skatter. har olika långsiktskalkyler börjat ge en annorlunda bild av de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. har löpande publicerat studier av dessa. Den senaste rapporten publicerades och analyserar scenarier med olika definitioner av begreppet bibehållet offentligt åtagande.60 En definition av bibehållet åtagande som analyseras är att volymen offentliga tjänster per brukare hålls på dagens nivå. Eventuella produktivitetsvinster tas då ut i form av resursbesparingar. I detta scenario går de offentliga finanserna med löpande och stigande överskott. En annan innebörd av bibehållet åtagande som analyseras är att personaltätheten är i de olika välfärdstjänsterna. Detta är en mer ambitiös definition. Produktivitetstillväxt i produktionen av offentlig konsumtion kommer i detta scenario medborgarna till del i form av successivt högre standard i välfärdstjänsterna. I avsaknad av skattehöjningar försvagas de offentliga finanserna i detta scenario. analys visar att skatterna permanent måste höjas med 1,5–av BNP för att bibehållen personaltäthet ska vara förenlig med långsiktig hållbarhet i de offentliga finanserna. Skattehöjningar på 1,5–kan knappast beskrivas som ett oöverstigligt hinder för att finansiera framtidens välfärd, speciellt inte om man betänker att regeringen på bara har sänkt skatterna med av BNP. Sammantaget tyder analyser på att den främsta utmaningen beträffande framtidens välfärd förmodligen inte är finansieringsfrågan.