mot · H20279 · 2014-10-24 00:00:00 — 7.4 Anhöriginvandrares rätt till introduktion För att personer som fått uppehållstillstånd genom anknytning också ska ha tillgång till introduktion och för att kommunerna ska ges ersättning även när denna grupp bosätter sig i kommunen, bör dagens regler ändras. får kommunerna endast ersättning för anhöriga till flyktingar som kommer till efter det att anknytningspersonen fått uppehållstillstånd. Detta sätter upp svåra hinder för personer som anhöriginvandrat, av vilka många är kvinnor, när det gäller språkkunskaper och förutsättningar för vidare etablering i . Dessutom skapar detta en obalans i kommunernas förutsättningar att planera för introduktionen. Genom en förändring i etableringslagen som gäller från omfattas även anhöriga som tagits emot i en kommun tidigast , sökt uppehållstillstånd och vars anknytningsperson tagits emot i en kommun tidigast . menar att en motsvarande utökning av målgruppen bör göras permanent. 8 Högre kvalitet på Sfi Det är viktigt att alla som lever i kan prata svenska. Språket är nyckel för att bli delaktig i samhället. De invandrare och flyktingar som trots i inte kan svenska har svårt att få ett arbete. Därför vill höja kvaliteten i utbildningen i Svenska för invandrare, Sfi, bl.a. när det gäller tillgången till varvad praktik och validering, fler lärarledda timmar och välutbildade Sfi-lärare. Vi vill se en tydligare individualisering och fler undervisningstimmar . Sfi ska kunna läsas i kombination med praktik, arbetslivsorientering, annan utbildning eller förvärvsarbete. Vi vill också särskilt utveckla Sfi med yrkesinriktning. Vidare vill vi komma till rätta med den bristande kontinuiteten både för den undervisande lärare, för gruppen och den enskilde. Den löpande intagningen är en faktor, en annan är att den studerande tvingas göra avbrott i studierna för att ta ett jobb, även under kort begränsad tid, för att inte gå miste om sin försörjning. Detta skapar en motsägelsefullhet då individen å ena sidan ställs inför behovet att snabbt komma ut i arbetslivet och å andra sidan ställs inför behovet att skaffa sig fullgoda kunskaper i svenska för att klara arbetslivet och samhällets alla krav. Ett problem inom Sfi är att lärarna tvingas anpassa nivån på undervisningen när nya elever utan förkunskaper i svenska tillkommer. De andra eleverna kan då uppleva att de inte kommer framåt i sina svenskakunskaper och riskerar att tappa motivationen. Dessutom är det nödvändigt att satsa på att stärka lärarkompetensen inom Sfi. Det handlar dels om satsningar på vidareutbildning, dels om att ställa tydliga behörighetskrav. Nästan två tredjedelar av Sfi-lärarna saknar helt kunskaper i svenska som andraspråk, en stor andel saknar dessutom behörighet i vuxenpedagogik. I den ordinarie skolan är kraven höga när det gäller undervisande lärares behörighet, men för Sfi-lärarna är det i stället upp till arbetsgivaren att bedöma. Därför behövs en tydligare specifikation av lärarnas behörighet. Vi vill också att det ska bli möjligt att utbilda sig till Sfi-lärare som ett spår i lärarutbildningen eller som en egen utbildning. Det behövs en kompetensutveckling för Sfi-lärare för att bättre kunna arbeta med alfabetisering av vuxna. vill även ha en blandning av olika utförare inom Sfi. Däremot vill vi, precis som i resten av den skattefinansierade välfärden, inte ha utförare med vinstintressen. Regeringen bör utreda hur en höjning av kvaliteten på Sfi bäst kan åstadkommas, vilket även bör innefatta behovet av kompetensutveckling och examinering av fler Sfi-lärare. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 9 Vård till tortyr- och krigstraumatiserade Många av dem som flyr undan krig och förföljelser bär på svåra minnen. Dessa trauman påverkar inte bara dem som själva bär på minnet av upplevelserna. Inte minst barnen riskerar att drabbas av sekundärtraumatisering. Röda Korsets skrift, Med fokus på barnen – Årspresentation och aktuell debatt om migranthälsa , konstaterar att ”Många undersökningar visar att första generationens barn i alltför stor utsträckning blir bärare av sina föräldrars trauma”. Vården till tortyr- och krigstraumatiserade är bristfällig. Landstingen ska enligt lagen om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. erbjuda asylsökande en hälsoundersökning, om det inte är uppenbart obehövligt. Trots det genomgår bara drygt hälften av de asylsökande en hälsoundersökning, enligt på något nytt – Etableringsförberedande insatser för asylsökande. Därmed missar vården ett tillfälle att upptäcka bl.a. skador av tortyr. Det finns även brister i kompetens kring tortyr- och krigsskador bland dem som möter drabbade i primärvård, på mödravårdscentraler (MVC) och barnavårdscentraler (BVC) varför tillstånden ibland upptäcks först i . Dessutom finns mycket få platser i som erbjuder relevant rehabilitering för dem som genomlevt tortyr eller svåra krigstrauman vilket i sin tur innebär att väntetider på behandling kan vara mycket lång och att tillgången till vård i landet är mycket ojämlik. Det är avgörande att traumaproblematik upptäcks . För att uppnå detta krävs en satsning på kompetenshöjning inom vård och myndigheter så att rätt behandling kan sättas in . Regeringen bör se över hur man kan fördjupa och bredda kompetensen kring tortyr- och krigstraumatiserade i alla landets landsting för att komma till rätta med bristerna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.