ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H202556 · 2014-11-06 00:00:00 — Tiden för användning av dubbade vinterdäck tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förlänga tiden mellan då det är lagstadgat krav att använda vinterdäck och när man senast får använda dubbade vinterdäck . Enligt svensk lag ska vinterdäck användas på personbilar, lätta lastbilar och bussar med en totalvikt av högst mellan och då vinterväglag råder. Vinterdäck ska vara däck som är särskilt framtagna för vinterväglag och kan antingen vara så kallade friktionsdäck eller dubbade däck. Mellan är det förbjudet att använda dubbade vinterdäck, om det inte är vinterväglag som motiverar användning av just dubbade däck. Det är alltså tillåtet med dubbdäck mellan och . Det innebär att har man på sig att byta från sommardäck till dubbade vinterdäck, men man har för att byta från dubbade vinterdäck till sommardäck. Många behöver ta hjälp med att byta däck på sin bil. Det skapar arbetstillfällen för många verkstäder och inte minst däckverkstäder. Ofta är dessa verkstäder mindre företag – företag som har en hektisk tid då det är säsong för däckbyte. Problem uppstår dock när man inte har rimlig möjlighet att ta sig an de uppdrag man får förfrågan om. Det antal bilar man har att byta dubbdäck på under höstens kommer rimligen tillbaka för att åter byta tillbaka till sommardäck. Men då har man på sig att planera för samma arbetsmängd. För att ge rimlig chans till planering och spridning av arbetet borde tiden mellan kravet på vinterdäck och kravet på när dubbade vinterdäck inte längre får användas åtminstone fördubblas från dagens . Per Lodenius (C)
mot · H202558 · 2014-11-06 00:00:00 — Servicegaranti i hela landet tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av en eventuell lagstiftning som garanterar en lägstanivå för grundläggande offentliga och kommersiella samhällsfunktioner i hela landet. Runt om i upplever många människor att grundläggande service och samhällsfunktioner brister vilket naturligtvis får effekten att attraktionskraften för att bo och verka i dessa områden minskar. För att vända trenden behövs en servicegaranti för hela landet, en garanti som anger en lägsta nivå för samhällsfunktioner och tjänster som vi som medborgare ska ha rätt att kräva. Därför behövs en lag som garanterar tillgång till grundläggande funktioner så som telekommunikation, bredband, postdistribution samt hälso- och sjukvård. Basservice ska finnas i hela landet och vara samordnad efter medborgarnas och företagens behov. Det är en förutsättning för att man ska kunna och vilja bo på en ort. visade en undersökning, på uppdrag av , att var tredje person vill bo på landsbygden eller i en mindre stad. Det visar att bilden av att ”alla vill till stan” inte stämmer. Om ungdomar ska känna tilltro och attraheras av att verkligen bo och leva på landsbygden måste det finnas goda möjligheter till att exempevis kunna studera och jobba på distans. Det i sin tur kräver andra förutsättningar så som bredband och fungerande mobiltelefoni. Men det ställs även krav på snabba förbindelser när det gäller infrastruktur. För att fler ska lockas att flytta från staden måste det finnas välutbyggda vägar och järnvägar. I till exempel norra skulle en utbyggd Botnisk korridor inte bara effektivisera transporterna av gods, utan även skapa större arbetsmarknadsregioner och attraktivitet i norra delen av landet i än större utsträckning. Många landsortskommuner behöver en ökad inflyttning och basen är att det finns jobb. har fyra av fem jobb skapats av småföretagare och för att det ska kunna fortsätta och det i hela landet måste det finnas förutsättningar för detta. Hur ska man kunna driva företag på t ex landsbygden om det inte finns en fungerande datauppkoppling? Hur ska man få människor att vilja bosätta sig på landsbygden om det inte finns rimliga avstånd till hälso- och sjukvård, till en butik eller bensinmack? Hur ska en människa som kanske är äldre, har svårt att gå och har långt till postlådan, kunna få sin post ? Hur ska man locka turister och boende till ett samhälle om det inte finns goda möjligheter att nyttja sin mobiltelefon? har tillsammans med de andra allianspartierna i regeringsställning gjort stora satsningar på bredband och kommersiell service. Dessutom har en utredning tillsatts som ska titta på hur man kan förbättra offentlig och kommersiell service i hela landet. Men trots detta ser vi att grundläggande service brister i många delar av . Dessa servicefunktioner är självklara på många ställen och för många människor, men inte för alla. För att hela landet ska kunna leva och utvecklas behövs en lagstadgad garanti för att grundläggande servicefunktioner ska kunna uppnås. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · H202559 · 2014-11-06 00:00:00 — Inför en väg in för företagare tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att principen om ”en dörr in” ska införas generellt och att myndigheter ska vara skyldiga att införa en servicegaranti. För att fler människor ska vilja starta och driva företag på landsbygden är det viktigt att krånglet och administrationen minskar. Processerna behöver anpassas till företagens verklighet – inte till myndigheternas. minskade företagens administrativa kostnader med hela . Det är en bra början. Men arbetet behöver gå vidare. Det är inte bara reglerna som spelar roll. Även bemötande och tillämpning av regler är av stor betydelse, liksom uppgiftslämnande. ska det vara självklart att en företagare bara ska behöva lämna uppgifter en gång och till ett ställe – en väg in. Vi vill införa "en väg in" och generellt. Det är enligt vår uppfattning regeringen som i sina regleringsbrev till myndigheterna måste ta tag i denna fråga. Servicegaranti för kortare handläggningstider Många företagare, särskilt på landsbygden, vittnar om långa handläggningstider för att få bygglov, tillstånd eller miljöprövningar utförda. Det är inte rimligt att handläggningstiderna ska hindra landsbygdsföretagaren att bygga ut sitt företag, expandera och växa. Därför vill vi att länsstyrelser och andra myndigheter åläggs att införa en servicegaranti för att korta handläggningstiderna så att företagare kan få snabba besked. Även detta är en fråga som regeringen kan föreskriva i regleringsbreven till regeringens myndigheter.
mot · H202560 · 2014-11-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en lagändring när det gäller krav på tillstånd vid användning av övervakningskameror i syfte att motverka skadegörelse, olyckor och stölder vid tillfälliga arbetsplatser. Vildsvinens utbredning och till följd därav skador och olyckor orsakade av vildsvin i vårt land ökar. Vi eftersträvar därför en effektiviserad jakt på vildsvin i syfte att minska olägenheterna av en växande vildsvinsstam. I syfte att öka jägarens kunskap om viltet finns tillgång till så kallade viltövervakningskameror. Det har blivit vanligt att jägare och markägare skaffar sig viltövervakningskameror i samband med jakt på Dessa kameror används vid s.k. åtelplatser där foder i syfte att locka till sig vildsvinen läggs ut. Syftet med dessa kameror är att både jägare och markägare ska skaffa sig kunskap om vildsvinens dygnsrytm och vilka individer som besöker platsen för att med denna kunskap kunna bedriva en korrekt och förvaltande avskjutning. Sammantaget sker detta i syfte att möjliggöra en effektiv jakt av vildsvin i vårt land. Gällande lagstiftning för användande av kamera på det sätt som beskrivs ovan ställer krav på tillstånd för kameraövervakning på allmän plats. kameraövervakning på allmän plats har till syfte att minimera intrånget i vår personliga Stora problem med skadegörelse, förluster och stölder finns också för många entreprenörer, lantbrukare och skogsmaskinföretagare. Problemen med stölder och skadegörelse innefattar såväl bränsle som maskiner. Ett sätt att minimera dessa problem och minska skadegörelsen och stölderna kan vara att tillåta användning av övervakningskamera på aktuell arbetsplats. Arbetsplatserna är för dessa yrkesgrupper väldigt många och skiftar från dag till dag. Självklart måste allmänheten upplysas genom utmärkning att maskinen är kameraövervakad på samma sätt som sådan upplysning finns på t.ex. en bensinmack.
mot · H202562 · 2014-11-06 00:00:00 — Sjöfartsreglernas inverkan på en hållbar skärgårdstrafik tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att göra om zonindelningen av och skärgård så att hela skärgården ryms inom zon E och D. Olyckor i kommersiell trafik är extremt ovanliga i skärgården. Att fartyg sjunkit eller kapsejsat med passagerare i skärgården har inte skett i modern tid. Angelägenheten av skärpta sjösäkerhetskrav inomskärs vad avser svenska förhållanden är i detta fall inte särskilt stor. Ändå skärptes reglerna vid implementeringen av som delar upp kuster i zonerna A–E. Zonindelningen skiljer mellan inre vatten, zon E och D, och yttre vatten, zon C, B och A. Mer specifikt definieras zonerna som • E Trafik i inner- och mellanskärgården • D Trafik i ytterskärgården • C Trafik i havsskärgården och en bit ut på havet • B ut på havet • A Övrig trafik. Beroende på vilken zon ett fartyg ska framföras i ställs olika krav på fartygets konstruktion, byggnad och utrustning samt behörighet för den som framför fartyget. För zonerna C, B och A, det vill säga för yttre vatten, är kraven högt ställda vad gäller utbildning och fartyg. Den finska regeringen drog strecket för delningen mellan inre och yttre vatten utanför skärgården när man implementerade medan valt att dra gränsen mellan inre och yttre vatten rakt genom . Konsekvenserna av det är stora. Exempelvis kan inte längre den värdshusägare som tidigare hämtat sina gäster med egen båt göra det längre. Det skulle kräva högskoleutbildning och inköp av en väsentligt större båt. Ett annat exempel är att tillsyningsmän och naturvårdare, ofta personer som spenderat hela sitt liv på sjön, måste sätta sig i skolbänken för att få 40 högskolepoäng och därmed tillstånd att utföra det arbete de utfört hela sitt yrkesliv. Ytterligare ett exempel är i . Gränsen mellan zon C och D skär rakt genom . Det betyder att man kan åka till utan särskilt fartyg eller utbildning. Dock kan man inte åka runt Huvduskär utan 40 högskolepoäng och säkerhetsklassat fartyg. borde ta efter och se till att hela skärgården ryms inom zon D. På så sätt kan företagare och organisationer i skärgården fortsätta sin verksamhet och låta de människor som spenderat hela sitt yrkesliv till sjöss fortsätta göra det. Per Lodenius (C)
mot · H202564 · 2014-11-06 00:00:00 — Utbyggd infrastruktur för elbilar tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda hur fler laddstationer för elbilar kan skapas utefter våra vägar. finns på marknaden ett dussintal olika modeller av elbilar med nollutsläpp och lägre buller där de körs. Från har man också kunnat få en så kallad supermiljöbilspremie. Premien omfattar personbilar med mycket låga utsläpp av växthusgaser, vilket till största delen är laddhybrider och rena elbilar. För att öka incitamenten för än fler att gå över till att köra bil med så låg klimatpåverkan som möjligt, bör det bli enklare och billigare att köra miljöbil, som till exempel elbil. Ett effektivt sätt är att se till att infrastrukturen för miljöbilsanvändaren fungerar och blir så effektiv som möjligt. finns en satsning på en så kallad mellan , och . satsar bland andra stationskedjan på att bygga fler snabbladdningsstationer för elbilar på sina bensinstationer enligt deras hållbarhetsredovisning /13 då främst utefter landets motorvägar och i de större städerna. Men fler initiativ i denna riktning behövs. mellan , och är ett mycket bra initiativ som borde leda till fler. Många reser mellan tre största städer. En tydlig satsning på en så kallad mellan , och skulle öka incitamentet för fler att skaffa miljöbil, men det behövs också en utbyggd infrastruktur för miljöbilar utefter andra vägar. Detta bör ges regeringen tillkänna. Per Lodenius (C)
mot · H202566 · 2014-11-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om regler för hämtning av sopor på enskilda vägar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att myndighetsbeslut bör landsbygdsprövas. förelägger mot vite väghållare att vidta åtgärder för att insamling av hushållsavfall och därmed jämförligt avfall, grovavfall och återvinningsmaterial ska kunna ske med renhållningsfordon, i enlighet med ett antal punkter, tio till antalet, som stipulerar krav på allt ifrån sopkärlens till vägarnas beskaffenhet. Många av kraven får anses rimliga avseende arbetsmiljön för den personal som bemannar fordonen och sköter insamlingen. Däremot är kraven på vägar i flera fall av sådan karaktär att det innebär betydande kostnader för en fastighetsägare eller väghållare att åtgärda dessa. Inför hot om vite står valet mellan att åtgärda, alternativt själv transportera kärlet till en uppsamlingsplats. Det handlar om vändplatsers storlek, synfält vid vändplatser och vägbanans bärighet i förhållande till fordonets totalvikt med mera. Gäller det en rak sträcka på väg där renhållningsfordon framförs, är kravet 0,5 meter bredare än fordonet, backspeglar inräknade, således i praktiken upp emot en meter på varje sida om ett mycket brett lastfordon. I kurvor ska körbanan vara så bred att fordonet kan komma fram utan backningsmanöver, samt utan att hjulen är utanför vägbanan. En fråga man kan ställa sig är: Var någonstans på landsbygden finner man sådana vägar? Det här är exempel på regler som på ett avgörande sätt försvårar boende på landsbygden och belastar enskilda och privata väghållare med mycket höga kostnader för att rusta vägarna till en standard som vida överskrider vad som får anses rimligt, med hänsyn tagen till fastighetsägarens behov. Problem liknande dessa kan även uppstå i tätorter och äldre stadskärnor och medföra liknande olägenheter för fastighetsägare, något som kommuner har att beakta i sina avfallsplaner och entreprenadupphandlingar. Det finns anledning för regeringen att i sin styrning av verk och myndigheter medvetandegöra dessa om de konsekvenser landsbygden av regler liknande vad som redogörs för ovan leder till. Samtliga beslut som fattas av regeringen prövas gentemot vilka konsekvenser de får för landsbygden. På samma sätt borde de regler som beslutas av verk och myndigheter utvärderas och förändras. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · H202567 · 2014-11-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att se över skillnaderna i beskattning mellan flervåningshus och fastigheter med bostäder som hyrs ut i form av marklägenheter. Nybyggda bostadshus är helt befriade från fastighetsavgift , och tas endast halva avgiften ut. Fastigheter med bostäder för uthyrning byggda är befriade från fastighetsavgift . Fastigheter byggda därefter är befriade från fastighetsavgift . Alliansregeringens politik syftar till att främja bostadsbyggandet och styra nyinvesteringarna mot hyresrätt. Den kommunala fastighetsavgiften upplevs jämfört med den tidigare fastighetsskatten som rimlig och rättvis. Exemplen ovan visar hur den kan användas som ett verkningsfullt bostadspolitiskt styrmedel. tillämpning av beskattningsreglerna är emellertid sådan att fastigheter med bostäder för uthyrning som uppförts som marklägenheter, fristående, eller som radhus beskattas som småhus. Huruvida hyresbostäderna är byggda vertikalt eller horisontellt blir således betydelsefullt när taxeringsvärdet skall beräknas. Exempel: En tomt bebyggs i markplan med hus för fyra bostäder till uthyrning, med gemensam infart och parkering, med gemensamma utrymmen såsom tvättstuga, apparater för tv- och bredbandsmottagning, el-central och förrådsbyggnad. Taxeringsvärdet är i detta fall baserat på en beräkning per lägenhet som blir högre än den hade varit om de fyra lägenheterna vore byggda i två eller fler våningar. Politiken skall verka för att öka tillgången på bostäder för uthyrning till en kostnad som är rimlig i förhållande till standard, läge och behov. En ökad privatuthyrning i småhus enligt norsk förebild vore eftersträvansvärd, där fastighetsägare stimuleras att hyra ut delar av fastigheten som bostäder. Skillnader i beskattning av hyreslägenheter ska inte hindra en sådan utveckling. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · H202568 · 2014-11-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att nettonuvärdeskvoten för vägar endast bör belastas med anläggningskostnader. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att nettonuvärdeskvoten för vägar bör breddas i syfte att spegla samhällsnyttan i kombinerade väginvesteringar. Prioriteringen av vägutbyggnader avgörs ofta av vägprojektets "nettonuvärdeskvot", det vill säga förhållandet mellan den totala kostnaden och nyttan och behovet av vägens utbyggnad. Nyttan och behovet av vägprojektet består av ett flertal parametrar såsom bl.a Exploateringsmöjligheter vid vägprojektets genomförande Trafikeringsunderlag för tung trafik Olyckor på befintlig väg Miljö, buller, avgaser etc. Ett vägprojekt som skall placeras högt i prioriteringen måste ha ett positivt värde. Vägprojekt som erhåller ett negativt eller ett lågt positivt värde slås ofta ut av andra vägprojekt med högre positivt värde utan att man här bedömt om vägen belastas med kostnader eller parametrar som inte är normala för vägprojekt. Vissa viktiga vägprojekt för en kommun kan slås ut eller får en lägre prioritering på grund av att vägen belastas med kostnader för bl.a. antikvariska utredningar och utgrävningar. Dessa vägprojekt får oftast en betydande kostnadsökning där beräkningen av nettonuvärdeskvoten blir en orättvis belastning i förhållande till andra vägprojekt som inte har eller belastas med nämnda kostnadsökning. Eventuella antikvariska utrednings- och utgrävningskostnader måste prioriteras efter det nationella och internationella behovet av genomförande om beslutas centralt utan att påverka vägprojektets genomförandebehov. Nettonuvärdeskvoten (NNK) eller samhällsnyttoprincipen tar inte fullt ut hänsyn till behovet av att tillgängliggöra arbetsplatser och kommersiella centrum som ligger utanför större samlade bebyggelseområden, såsom storstadsregioner och kommuncentra. Ett exempel är ett välkänt och etablerat handelsområde i , som huvudsakligen nås via två vägar RV 153 och RV 154. Ingen av dessa värderas så högt enligt samhällsnyttoprincipen att de prioriteras i de nu gällande infrastrukturplanerna, då dessa båda vägar i kalkylerna värderas var för sig. Den samlade nyttan i att båda rustas till trafiksäker standard borde vara avgörande, då det handlar om att minimera olycksrisker, samt att kombinera tung trafik till och från industrier på det sydsvenska höglandet med mycket stor belastning av persontransporter till och från landets mest besökta och välkända handelscentrum. Detta och liknande exempel på infrastruktursatsningar som främjar tillgängligheten till industrier, handel och arbetsplatser, från och till småorter och kommuncentra borde värderas annorlunda enligt nettonuvärdeskvoten, varför jag anser att denna borde breddas.
mot · H202570 · 2014-11-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge kommunerna möjlighet att bötfälla för nedskräpning. Nedskräpningen har en stor negativ påverkan på miljön. När människor kastar burkar, plastpåsar och annat skräp i naturen leder det till att farliga ämnen sprids och att djur skadas. Polisen har möjlighet att bötfälla människor för nedskräpning utomhus. Sedan regeln infördes har få personer fått böter, och problemen med nedskräpningen kvarstår. är det kommunerna som städar upp gator, torg och andra allmänna platser. Renhållningen kostar kommunerna mycket pengar. Skattepengar som skulle kunna användas till skola eller omsorg används nu för att städa upp allmänna platser. Det behövs beteendeförändring för att minska nedskräpningen. Informationen om nedskräpningens konsekvenser behöver stärkas. Ett förslag för att minska nedskräpningen är även att låta kommunerna få möjlighet att ge böter för nedskräpning. har kommunerna ansvar att hantera felparkeringar och har rätt att bötfälla människor som har parkerat fel. På samma sätt skulle kommuner kunna få möjlighet att bötfälla människor som skräpar ner utomhus. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · H202571 · 2014-11-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om åtgärder för att minska bullret från E4/E20 genom och . Trafikbuller är enligt WHO det näst största miljöproblemet inom EU. Bilar bullrar lika mycket utvändigt som de gjorde . De tunga fordonen har däremot blivit något tystare. Men antalet bullerexponerade inte minst i är högt. Trafikbuller kopplas samman med olika stressrelaterade hälsoproblem. Försök har gjorts och pågår med att minska bullret vid ljudkällan genom bullerdämpande asfalt – nu senast på en sträcka i höjd med i varvid bullernivån sjönk med cirka . Försök har också pågått utmed /E20 vid och på samma sätt sker försök på olika andra korta sträckor. Även om det föreligger kvarvarande frågetecken kring prestanda så är det uppenbart vilken effekt som bruket av tyst asfalt kan få på bullerskadade och störda miljöer. När nu genomför en omfattande ombyggnad för att möta den hårt belastade vägsträckan E4/E20 genom så borde även insatser för att minska bullret genomföras. Detta är infarten till södra , där E20 och E4 går samman. Vägen är hårt trafikerad och så även med tunga fordon. Topografin gör att ljuddämpningen inte av enbart vanliga bullerskydd utmed vägen. I detta läge borde det vara självklart att även använda tyst asfalt vid upprustningen för att minska bullereffekterna för de boende som drabbas. Mot denna bakgrund bör regeringen skyndsamt ge ett uppdrag till att vid ombyggnad av stora trafikleder som E4/E20 genom alltid använda tyst asfalt för att minska bullret. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · H202572 · 2014-11-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa en särskild nyckelpersonförsäkring för familjeföretag. För det lilla familjeföretaget kan en plötslig allvarlig sjukdom inte bara innebära enskilt lidande utan också leda till att företaget inte kan överleva tills den drabbade blivit frisk. Om den ena parten i familjeföretaget blir sjuk förutsätts det att den andra partnern inte bara måste ta över arbetsuppgifter som utförts av den sjuke utan också klara de extra påfrestningarna i familjen. De trygghetssystem som finns kan ge stöd för att klara företaget men inte för att täcka upp för att anhörig måste vårda den sjuke. Det går ju inte för företagaren att lyfta på luren och sjukskriva sig för vård av anhörig. Då kan företaget inte överleva. Detta kan leda till att det för familjeföretaget med kanske några anställda kan bli svårt att eller kanske månader upprätthålla samma utbud och service som vanligt och därmed att behålla kunderna. Följden blir då ändå att företagets överlevnad kan hotas och därmed anställdas jobb likväl som familjeföretagarnas. Här skulle ett särskilt avpassat trygghetssystem kunna ta vid för att när det oväntade knackar på dörren kunna ta vid och säkerställa att nyckelpersoner kan ersättas så att företaget kan drivas vidare. Förutsättningarna för detta är naturligtvis mycket speciella men om möjlighet finns skulle ett sådant trygghetssystem kunna innebära att lönen för hen skulle kunna bli avtalsenlig utan att drabba företagets överlevnad. För många av familjeföretagarna är avtalsenlig lön inget de själva tar ut. Snarare torde många reglera sin lön utifrån vad stunden och företagets bästa kräver. Först betalas övriga och sist regleras den egna lönen. Att i detta läge klara de extra kostnader som skulle följa av att behöva rekrytera sjukvikarie för familjeföretagaren låter sig knappast göras. Där skulle introduktionen av en nyckelpersonförsäkring komma att spela en avgörande roll för företagets fortlevnad och säkert också för tillfrisknandet i många fall då oron för livsverket kunde mildras. Regeringen bör säkerställa att åtgärder vidtas för att i enlighet med vad som här anförs tillföra trygghetssystemen en komplettering särskilt avpassad för de små familjeföretagen.