mot · H102Fi12 · 2014-04-29 00:00:00 — Arbetsmarknadens funktionssätt har dock förändrats och det är fullt rimligt att även turordningsreglerna förändras och anpassas till dagens marknadsförhållanden. För att säkerställa tryggheten för arbetstagarna är det viktigt att LAS finns kvar, men det är åsikt att undantagen i turordningsreglerna behöver utökas. Dagens regelverk är helt enkelt för stelt och leder till att framför allt ungdomars intressen åsidosätts genom principen om sist in först ut. Arbetsgivare kan enkelt reglera storleken på sin personalstyrka men har betydligt svårare att reglera dess sammansättning. För att ge arbetsgivarna större möjligheter att behålla nyckelpersoner med rätt kompetens vill vi utöka antalet tillåtna undantag som medges, från två till fem. Reformen bedöms underlätta situationen för de som står längst från arbetsmarknaden samt även stimulera produktivitet och strukturomvandling. är hela parti. Det innebär att vi också är ett parti för rikets huvudstad – . I bor drygt två miljoner människor. står för en betydligt större del av hela den svenska bruttonationalprodukten än vad som kan förväntas givet befolkningsmängden. Bruttoregionalprodukten (BRP) per invånare i låg 2010 på medan riksgenomsnittet låg på , en överrepresentationsfaktor motsvarande 1,37. Det innebär alltså att trots att utgör bara drygt en femtedel av befolkningen, så produceras nästan en tredjedel av alla varor och tjänster i . I förlängningen innebär det att hinder mot tillväxten i kommer att bli kännbara, inte bara för huvudstaden, utan för hela riket. Det enskilt största tillväxthindret i är den bristande tillgången till bostäder. Detta medför ett slags geografisk missmatchning i bemärkelsen att det finns företag som vill anställa, att det finns kompetent arbetskraft att tillgå, men att arbetskraften inte finns inom rimligt pendlingsavstånd från arbetsplatsen och/eller saknar möjlighet att flytta närmare arbetsplatsen. Det innebär vidare att det inte är tillräckligt att enbart kräva fler bostäder, utan också att satsa kraftigare på transportinfrastruktur så att större delar av arbetskraften hamnar inom ett godtagbart pendlingsavstånd. Det är heller inte rimligt att bygga prisvärda bostäder en masse någorlunda centralt i . Å ena sidan är markpriserna mycket höga, å andra sidan uppskattar stockholmarna de grönområden och parker som inte redan har exploaterats. Tillgänglighet till effektiv transportinfrastruktur i kranskommunerna är en förutsättning för att bygga attraktiva bostadsområden. För att tillväxten i inte ska hindras mer än vad som redan skett ser det som en statsangelägenhet att transportinfrastruktur, med fokus på tunnelbanan, utvecklas. Detta är kostsamma projekt och ser det därför som rimligt att staten går in med en betydande andel av finansieringen. De mest prioriterade delarna av en utbyggnad av tunnelbanenätet anses vara en sträckning från till , samt en avgrening av blå linje som ansluter till grön linje mot företrädesvis , vilket får till följd att nuvarande linje 19 byter färg från grön till blå. Därutöver prioriteras en förlängning av den blå linjen till . En förlängning är också nödvändig till Hagastaden. är positiva till utbyggnaden så som den föreslås inom ramen för Stockholmsförhandlingen. Den totala kostnaden för den föreslagna utbyggnaden, inklusive fordon och depåer, väntas uppgå till . är däremot kraftigt negativa till det finansieringsförslag som förhandlats fram. I Stockholmsförhandlingen indikeras att regeringen är beredd att ta ett visst finansieringsansvar, givet att Stockholmskommunerna själva bygger bostäder på beställning. Ju fler bostäder ni bygger, desto mer tunnelbana får ni, är regeringens förhandlingsperson HG mantra. Går man in på djupet visar det sig dock att staten inte alls är särskilt givmild gentemot stockholmarna. Man tillgodoräknar sig nämligen själv trängselskatten, som påtvingats stockholmarna, och betraktar den som ett statligt bidrag till och inte som en del av regionens egna finansiering. Detta är givetvis löjeväckande och snudd på kränkande. Regeringens förhandlingsperson föreslår också att nya skatter påförs stockholmarna för att samlas in av staten och sedan återbördas till i form av bidrag. Man öppnar vidare upp för finansiering genom en lånefacilitet i . Den faktiska medfinansieringen från statens sida uppgår till enbart , av totalen på . Staten bidrar alltså med mindre än en sjundedel i detta för riket viktiga transportinfrastrukturprojekt. är ett pragmatiskt parti. Vi ser att är i behov av förbättrad transportinfrastruktur, vi ser att detta är ett projekt som är för stort för att drivas på eller landstingskommunal nivå och vi ser att en minskad tillväxt i blir smärtsamt för hela riket. Vi väljer därför att tydligt deklarera vår ståndpunkt: staten ska ställa upp med hälften, , av finansieringen. Detta avser direkta transfereringar och inte någon lånefacilitet. I summan tillgodogörs heller inte stockholmarnas trängselskatter, utan dessa bör i stället redovisas i den andra hälften som förväntas komma från regionen. Konkret innebär detta att vi skjuter till medel från statens sida för att påbörja en utbyggnad av tunnelbanan i . ifrågasätter hur regeringens förhandlingsperson väljer att peka med hela handen kring hur, var och hur många bostäder som måste byggas för att staten ska hjälpa till med att finansiera en tunnelbaneutbyggnad. Kommunen, eller i vart fall regionen, ska ha ett betydligt större inflytande över bostadsprojekt på hemmaplan. Det ligger i varje kommuns egenintresse att öka sin skattebas genom att skapa attraktiva boendemiljöer så att fler väljer att bosätta sig just där. Staten ska således inte tvinga fram nya miljonprogramsområden mot den enskilda kommunens vilja. Det konkreta bostadsbehovet kan heller inte analyseras utan att ta hänsyn till invandringens volymer samt till den s.k. EBO-lagen. invandringspolitik skulle medföra en drastiskt minskad invandring och följaktligen minska efterfrågan på bostäder, som ett avskaffande av EBO-lagen skulle underlätta situationen för i huvudsak storstäderna. motsätter sig också kraftigt att kommuner ska tvingas ha ett mottagande av nyanlända. Frågan om mottagande och att upprätta avtal med ska ligga under jurisdiktion. är mycket kritiska till de friheter som regeringens förhandlingsperson tar sig avseende beskattande av bilpendlande stockholmare. Utöver nuvarande trängselskatt, som genomfördes på ett demokratiskt tvivelaktigt sätt och som regionen alltså inte kan tillgodogöra sig som sina egna medel, föreslås inom ramen för Stockholmsförhandlingen en massiv utveckling av skatten. Man föreslår dels en chockhöjning av den befintliga skatten , dels att införa trängselskatter på . Totalt väntas stockholmarna bidra med ytterligare i trängselskatter, som alltså staten och inte regionen kan tillgodogöra sig. har arbetat såväl lokalt som i mot införandet av nya trängselskatter i och kommer att verka lika målmedvetet mot att dessa skatter pådyvlas stockholmarna. Det är uppfattning att den svenska jämställdhetsdebatten ofta hamnat fel och tagit felaktiga utgångspunkter. Alltför stort fokus har lagts vid enskilda symbolfrågor som endast berör en liten andel av landets kvinnor som många av de frågor som på allvar berör en stor andel av landets kvinnor i deras vardag har hamnat i skymundan. Så länge det är ett resultat av fria val och så länge det finns en tydlig möjlighet att avvika från ser det inte som ett problem att gruppen män och gruppen kvinnor inte gör exakt samma saker på exakt samma sätt. Vår uppfattning är att politikens roll bör vara att motverka diskriminering, upprätthålla valfrihet och likhet inför lagen och att försöka underlätta tillvaron för män såväl som kvinnor i de livssituationer som de själva valt. Att kvinnor i högre utsträckning än män väljer att arbeta inom offentlig sektor utgör inte nödvändigtvis ett problem. Att arbetsvillkoren och arbetsmiljön inom den offentliga sektorn ofta är sämre än inom den privata sektorn och att detta drabbar kvinnor särskilt hårt, är däremot ett stort problem. Drygt 100 000 anställda inom den offentliga sektorn, varav lejonparten återfinns hos kommunerna, arbetar deltid trots att de hellre skulle vilja arbeta heltid. Detta är såklart ett problem för såväl män som kvinnor, men eftersom huvuddelen av dessa drygt 100 000 deltidsanställda utgörs av kvinnor bör det betraktas som ett allvarligt jämställdhetsproblem. Det faktum att deltidsjobb är mer vanligt förekommande hos kvinnor än män (ungefär var tredje kvinna jobbar deltid, men bara var tionde man) riskerar att leda till sämre löneutveckling, sämre karriärmöjligheter och lägre framtida pension. Att erbjuda alla deltidsanställda möjlighet till heltid inom hela den offentliga sektorn skulle medföra en offentligfinansiell kostnad på . Det skulle då skapa omkring 25 000 nya helårsarbetskrafter inom vården, skolan och omsorgen, vilket kan jämföras med regeringens sänkta krogmoms som kostade ungefär lika mycket och antas ha skapat som högst omkring 3 000 nya jobb. vill skapa möjlighet till heltid för samtliga anställda inom den offentliga sektorn. I första hand vill vi åstadkomma detta genom ett stimulansbidrag, men skulle detta inte visa sig tillräckligt är vi beredda att överväga lagstiftning. Vi vill också utöka rätten till deltid, förbättra arbetsmiljön inom den offentliga sektorn, samt införa tydligare karriärvägar och stimulera kompetensutveckling, vilket för högre lönenivåer. 9.1 Utökad möjlighet till heltid i offentlig sektor Inom primär- och landstingskommunal sektor är av personalen deltidstjänstgörande. Här återfinns också många av de kraftigt kvinnodominerade yrkena, exempelvis inom vården. I vissa kommuner uppgår andelen deltidsanställda kvinnor till så många som tre fjärdedelar. För många är det såklart en självvald situation för att kombinera arbetet med studier, barn, familj eller motsvarande. Inom hela den offentliga sektorn är det dock nästan var fjärde () deltidsanställd som vill arbeta heltid men enbart erbjuds deltid. Tyngdpunkten ligger inom den kommunala sektorn, där nästan tre av tio () deltidsanställda vill arbeta heltid. Inom det privata näringslivet är problemet inte tillnärmelsevis lika stort. kan och vill heller inte styra över de privata arbetsgivarna. När arbetsgivaren är den offentliga sektorn har vi dock ett ansvar. vill utöka möjligheten till heltid inom offentlig sektor. Enligt vårt förslag ska den som har arbetat efter att provanställningen övergått i en tillsvidareanställning ha möjlighet att söka och få en heltidsanställning. Vårt förslag består också av en tvåstegsraket, där vi i ett första skede skjuter till de medel som krävs, från staten till övriga delar av den offentliga sektorn, för att därefter vid behov ändra på lagar och regelverk. I grunden utgår vi dock från att ett stimulansbidrag är tillräckligt, då det knappast kan finnas andra än ekonomiska skäl för kommuner och landsting att inte i högre grad erbjuda heltidsarbete. Förslaget kommer att skapa omkring 25 000 nya helårsarbetskrafter inom den offentliga sektorn och kan kostnadsmässigt jämföras med regeringens sänkning av restaurang- och cateringmomsen, som på sin höjd har skapat omkring 3 000 nya jobb. 9.2 Utökad rätt till deltid Skillnaden i mäns och kvinnors sjukfrånvaro har ökat . En arbetshypotes från IFAU gör gällande att kvinnors sjukfrånvaro ökar för barnafödande och att nivåskillnaden gentemot männen inte utjämnas förrän efter det första barnet. Med nuvarande regelverk har den ena föräldern en lagstadgad rättighet att arbeta på 75 procents deltid fram till dess att barnet fyller . Det förefaller som att detta inte är optimalt för många föräldrar och att man, åtminstone den , borde ges möjlighet att arbeta . vill utöka möjligheterna att arbeta deltid, ned till . Kvinnor är i högre utsträckning än män sjukskrivna och detta gäller inom samtliga yrkesgrenar. Att utöka familjernas flexibilitet och möjlighet att vara hemma mer tid med barnet än är ett sätt att bekämpa detta problem. 9.3 Kompetensutveckling, karriärvägar och lön Att kvinnor är dominerande på de offentliga arbetsplatserna, med de tämligen personalintensiva vård- och omsorgsyrkena, är egentligen inte förvånande. Diskrepansen uppstår redan i gymnasiet; i en rapport från konstateras att de yrkesförberedande programmen är kraftigt könsuppdelade efter ett traditionellt mönster. Kvinnor läser i betydligt högre utsträckning barn-, fritids-, eller omvårdnadsprogram. Männen läser i stället bygg-, el-, energi-, fordons-, och industriprogrammen. Som rapporten också konstaterar handlar jämställdhet om att ge kvinnor och män lika villkor och samma frihet att välja utbildning och yrke. Att försöka kvotera vissa utbildningar för att uppnå ett visst resultat är heller inte väg framåt. Det vi däremot kan konstatera är att kvinnor, redan från gymnasiet, i högre utsträckning väljer utbildningar som leder till yrken där arbetsgivaren tillhör det offentliga snarare än det privata, medan männen gör det motsatta. Detta förklarar också stora delar av det lönegap mellan män och kvinnor som är ett faktum. Enligt tjänar kvinnor i genomsnitt av männens lön. Det finns alltså ett könsbaserat lönegap på . Om man däremot tar hänsyn till faktorer som sektor, näringsgren och yrke så minskar det oförklarade gapet till . Det optimala hade givetvis varit om det inte fanns något gap över huvud taget när man tagit hänsyn till alla faktorer, men faktum kvarstår att av det lönegap som finns så kan huvuddelen förklaras av att kvinnor väljer sektorer, näringsgrenar och yrken där lönenivåerna är lägre. Eller, kort och gott, kvinnor jobbar i högre utsträckning i offentlig sektor, medan män jobbar i det privata. Om vi därmed kan göra den offentliga arbetsplatsen mer attraktiv, även i ett lönesammanhang, så kan vi också bidra till att minska det ursprungliga lönegapet mellan kvinnor och män. ser positivt på idén om att inrätta fler karriärvägar inom olika yrken i det offentliga. Löneskillnaden mellan exempelvis en nyutexaminerad sjuksköterska och en med erfarenhet är på tok för låg. Förslaget att en erfaren lärare ska kunna bli förstelärare och sedermera även lektor är ett bra exempel på utökade karriärvägar. Det är heller inte uteslutande en fråga om lön, utan likväl om yrkesstatus. I kombination med att fler steg inom ett och samma yrke inrättas bör också möjligheterna till kompetensutveckling ökas. vill på olika sätt hjälpa kommunerna att erbjuda kompetensutveckling. Underhållsstöd betalas ut av samhället när en bidragsskyldig förälder inte fullgör sin underhållsskyldighet. Det rör sig så gott som alltid – i av fallen – om en pappa som lämnar kvar mamman med sitt barn. Den ensamstående småbarnsmamman får således själv ta hand om och uppfostra sitt barn. vill förbättra ensamstående småbarnsföräldrars ekonomiska situation och har som ambition att höja underhållsstödet med . Många gravida kvinnor nekas graviditetspenning, till följd att de tvingas fortsätta att arbeta heltid, trots höggraviditet och inte sällan med fysiskt påfrestande uppgifter. Endast var femte gravid kvinna beviljades graviditetspenning . ambition är att nå en högre andel, så att fler kvinnor än ges möjligheten att trappa ned eller helt ta en paus från arbetet av graviditeten. Vår målsättning är att andelen gravida som beviljas graviditetspenning uppgår till en tredjedel. Anhörigstöd är viktigt såväl ur den anhöriges som ur samhällets synvinkel. För anhöriga handlar det om att få stöd och känna uppskattning för de insatser de gör för en närstående men det handlar även om den anhöriges behov av vila samt att få tid över för personliga angelägenheter för att kunna bemästra situationen på bästa sätt. Stödet kan vara möjlighet till avlösning men också korttidsboende, dagverksamhet, utbildning av anhörigvårdaren, anhörigcentral eller träffpunkter för anhörigvårdaren. vill även för detta ändamål ge kommunerna ett statligt stimulansstöd. Att stärka stödet till anhörigvårdare skulle framför allt minska äldre kvinnors börda. För att uppnå en lyckad behandling krävs tidiga insatser. Därför måste vården kontinuerligt arbeta med att upptäcka och identifiera sjukdomar . De svenska satsningarna på regelbundna kallelser till mammografi och cellprovstagningar har lett till en minskad dödlighet i bröstcancer och livmoderhalscancer. anser att dessa typer av screeningåtgärder, där symtomfria individer undersöks i förebyggande syfte, ska utökas. Vi förordar en satsning med syfte att introducera fler nationella screeningprogram. Vid sidan av ovannämnda utökning och förlängning av de särskilda jämställdhetsinsatserna vill även på andra sätt intensifiera kampen mot det hedersrelaterade våldet och förtrycket. Som ett resultat av den ansvarslösa invandringspolitiken och den mångkulturalistiska samhällsordningen kan det enligt finnas så många som 70 000 ungdomar som inte fritt får välja sin partner eller styra sina liv. Tyvärr har det hedersrelaterade våldet ofta kommit att kategoriseras som ett generellt uttryck för kvinnoförtryck och mäns våld mot kvinnor. Denna bristande förståelse för hedersförtryckets struktur och grunder har i sin tur lett till brister i åtgärdsprogram och stödinsatser. vill därför från statligt håll ge resurser till inrättande av särskilda hedersjourer dit utsatta kan vända sig för skydd och stöd speciellt anpassat för deras situation. Vi vill också säkerställa att det i varje kommun upprättas handlingsplaner och åtgärdsprogram speciellt framtagna för arbete mot hedersförtryck genom att från statligt håll bidra med samordning och hjälp från sakkunniga. Andra åtgärder vi vill vidta för att bryta upp hederskulturens strukturer är att förändra den lagstiftning som gör det möjligt för en man att få skadestånd efter att ha blivit ålagd att som en del av sitt arbete ta kvinnor i hand sätta ned foten mot könssegregerad simundervisning i skolan, separata badtider för män och kvinnor i offentliga badhus, bärandet av heltäckande slöjor i skolan och på offentliga arbetsplatser och andra fenomen som baserar sig på om att det är kvinnors ansvar att genom sitt beteende och sin klädsel hålla främmande mäns begär i schack dra in det statliga stödet till de religiösa samfund som lär ut att kvinnan är underordnad mannen och som anvisar kvinnor till särskilda och sämre belägna platser under gudstjänsterna. Ett ytterligare förslag som fört fram är att ta efter den s.k. 24-årsregeln i genom att höja giftasåldern vid äktenskap med medborgare i länder utanför EU. Utvärderingar i har visat att detta varit till stor hjälp för unga invandrare som levt under hedersrelaterat förtryck. Lagen har hjälpt dem att stå emot trycket från sina familjer att ingå arrangerade äktenskap med någon från hemlandet, vilket i sin tur gett dem respit att ytterligare öka sin självständighet genom att utbilda sig, integreras i det danska samhället och ordna egen försörjning. Enligt den danska motsvarigheten till SCB har andelen studerande kvinnor från icke västliga länder fördubblats sedan lagen infördes. betraktar kampen mot det hedersrelaterade förtrycket som vår tids kanske viktigaste jämställdhetspolitiska utmaning. Det finns saker vi kan göra, men det kräver att vi kastar skygglapparna och uppbådar politiskt mod. inställning till regeringens särskilda jämställdhetssatsningar är och har varit blandad. Vi har varit kritiska till bristen på konkreta resultatorienterade åtgärder. Vi har också varit kritiska till den ideologiska utgångspunkten för vissa delar av projekten. Jämställdhetspolitik bör, som tidigare nämnts, enligt vår mening handla om att garantera att ingen individ ska behöva utsättas för diskriminering eller kränkande särbehandling på grund av sin könstillhörighet – inte om att med statliga styrmedel försöka tvinga män och kvinnor att bete sig exakt likadant och göra exakt samma saker i exakt samma utsträckning. De delar av satsningen som syftar till att stärka kampen mot könsbetingat våld, hedersrelaterat förtryck, trafficking m.m. är vi dock mycket positiva till och vi vill därför utöka och förlänga dessa särskilda satsningar. Vi vill bl.a. öka och förlänga länsstyrelsernas uppdrag att främja och lämna stöd till insatser för att motverka hedersrelaterat våld. Vi vill även utöka stödet till uppdraget om att genomföra insatser för att förebygga och förhindra att unga mellan blir gifta mot sin vilja. Vi utökar även stödet till verksamheten vid Nationellt centrum för kvinnofrid som går ut på att utveckla den nationella stödtelefonen dit våldsutsatta kvinnor kan ringa om de behöver tala med någon om sina upplevelser, få råd och erhålla professionellt stöd. Jämställdhetspolitik, definierat som strävan efter att motverka att någon ska drabbas av negativ särbehandling enbart på basis av sin könstillhörighet och som vidtagandet av åtgärder mot samhällsproblem som drabbar individer av en viss könstillhörighet särskilt hårt, är enligt mening ingenting som bara bör sorteras in under ett särskilt jämställdhetsområde. Denna strävan bör inkorporeras under samtliga politikområden. Förslag med tydlig jämställdhetsprofil återfinns således på många områden inom politik och i detta budgetförslag: Vi vill bland annat skjuta till stora resurser till vården, skolan och omsorgen, vilket skulle bidra till att minska stressen och förbättra arbetsmiljön för framför allt kvinnor. Vi skapar fler helårsarbetskrafter inom den offentliga sektorn, där det stora flertalet är kvinnor, genom att erbjuda möjlighet till heltidsarbete. Vid sidan av att höja kvaliteten i verksamheterna och förbättra arbetsmiljön, så bidrar detta förslag också till att stärka kvinnornas ekonomiska position och minska det generella lönegapet. Våra satsningar på fackliga skyddsombud, åtgärder mot trakasserier på arbetsplatsen och förstärkta resurser till arbetsmiljöverket gynnar både männen, som drabbas av de allvarligaste arbetsplatsolyckorna, och kvinnorna, som i högre utsträckning drabbas av olika typer av arbetsorsakade besvär. Vi föreslår en avveckling av den lagstadgade kvotering och positiva särbehandling som framför allt innebär att män utsätts för negativ särbehandling på basis av sin könstillhörighet. Vi kommer att höja underhållsstödet, vilket framför allt skulle underlätta tillvaron för ensamstående mammor och deras barn. Vi vill förbättra situationen för anhörigvårdare, vilket framför allt skulle minska äldre kvinnors börda. Vi avser förstärka graviditetspenningen, vilket skulle underlätta tillvaron för gravida kvinnor med tunga och riskfyllda jobb. Vi har lanserat en rad förslag i syfte att ta krafttag mot det sexuella våldet och öka kvinnors trygghet både i hemmet och i den offentliga miljön. Vi föreslår att alla kvinnor i landet ska erbjudas mammografi , så att färre kvinnor behöver dö i bröstcancer. bidrog till att en riksdagsmajoritet fattade beslut om ett tillkännagivande till regeringen om att återinföra de årliga lönekartläggningarna, vars syfte är att motverka könsdiskriminering. Vi kommer noga att övervaka att regeringen åtföljer beslut. Svensk skola står inför en rad olika utmaningar. Från att en gång ha varit en skola i världsklass har resultaten i den svenska skolan försämrats drastiskt . har skolan blivit stökigare, otryggare och mer segregerad. vill förändra detta och i stället se en skola som kännetecknas av trygghet och studiero, men också av kunskapsförmedling, förbättrade studieresultat samt ordning och reda. Vi vill se en skola som genomsyras av demokratiska värden och respekt för andras åsikter, en skola där kritiskt och konstruktivt tänkande stimuleras och uppmuntras – inte bestraffas. Vi avser att genom ökad resurstilldelning och en rad genomgripande reformer verka för att svensk skola åter blir en skola i världsklass. Kommunaliseringen av den svenska skolan klubbades igenom med en svag majoritet i riksdag 1989 och sjösattes , trots ett massivt motstånd från bl.a. lärarkåren och . Bakom beslutet stod Socialdemokraterna och Kommunisterna.