mot · H102N7 · 2014-03-05 00:00:00 — med anledning av prop. 2013/14:85 Elnätsföretagens intäktsramar tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om regeringens ansvar att meddela föreskrifter om elnätsföretagens intäktsramar och om behovet att begränsa tillämpningen av s.k. subdelegation. Det svenska elnätssystemet är i stort behov av investeringar. En större andel förnybar energi i systemet kommer att ställa krav på att elnäten är leveranssäkra. Det är av yttersta vikt att regeringen utformar ett tydligt system för elnätsreglering, som både tillgodoser konsumentnyttan och ger nätbolagen rimliga investeringsförutsättningar kring elnät. En av bestämmelserna som reglerar den svenska elnätsverksamheten är den s.k. intäktsramen som fastställts i förväg för en tillsynsperiod . Regleringen syftar till att nätföretagens verksamhet ska bedrivas kostnadseffektivt som kunderna ska garanteras en långsiktig leveranssäkerhet och trygga svensk elförsörjning. I propositionen om elnätsföretagens intäktsramar (prop. 2013/14:85) föreslås att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten ska få meddela föreskrifter om beräkning av skäliga kostnader och beräkning av rimlig avkastning. Flera remissinstanser har påpekat i vilken utsträckning regeringsformen lämnar utrymme för att ge den aktuella nätmyndigheten normgivningskompetens. Det finns också allvarliga rättsäkerhetsmässiga invändningar. Förslaget innebär nämligen att den ansvariga nätmyndigheten kommer att inneha en normgivande och en granskande roll kring regleringen av intäktsramen, som myndighetsansvar mot enskilda personer ska utövas. I detta sammanhang är det värt att notera Lagrådets yttrande till regeringens lagrådsremiss där man konstaterar att underlag saknas för att bedöma om ett utökat normgivningsbemyndigande behövs i fallet om elnätsföretagens intäktsramar: Lagrådet kan vidare konstatera att remissinstanserna på föreliggande underlag har fått begränsade möjligheter att bedöma behovet av subdelegation och i vilken omfattning och på vilket sätt en sådan kan tänkas vara motiverad. Det sagda betyder i sin tur att – om inte de angivna frågorna klarläggs under propositionsarbetet – även kommer att få ett bristfälligt underlag för bedömningen av om ett utökat bemyndigande behövs. Regeringen avsäger sig ansvaret över den svenska elpolitiken Vi socialdemokrater ser ett behov att tydliggöra regelverket vad gäller elnätföretagens intäktsramar. Det osäkra rättsläge som råder är ett resultat av regeringens hittillsvarande brist på ansvarstagande i denna fråga. Detta är mycket oroväckande eftersom det svenska elnätssystemet är beroende av stabila och långsiktiga spelregler för att kunna utvecklas. Vår bedömning delas också av , som bland annat anser att regeringens styrning av varit för passiv och brustit i underlag. De föreslagna lagändringarna i propositionen skapar ett juridiskt ramverk för att hantera en del av de brister som råder. instämmer vi i kritiken från flera remissinstanser att den faktiska fördelningen av normgivningsmakt mellan regeringen och är mycket otydlig i propositionen. Inte minst klargörs inte förhållandena mellan granskande och normgivande makt. Skrivningarna på s. 11 i propositionen att regeringen inte har för avsikt att ge generell föreskriftsrätt är enligt vår uppfattning inte tillräckligt tydliga i detta avseende. Enligt vår uppfattning är det regeringen som ska ha den fulla föreskriftsrätten vad gäller beräkningen av skäliga kostnader eller rimlig avkastning. Subdelegering till ska begränsas till detaljbestämmelser som löpande behöver justeras med anledning av faktiska omvärldsförändringar, i det fall sådana förändringar av föreskrifter inte utan olägenhet kan hanteras av regeringen själv. Regeringen bör därtill ha föreskriftsrätten i alla de fall där en subdelegering till skulle riskera inspektionens möjlighet att på ett oväldigt sätt fullgöra sina övriga uppdrag.