mot · H2022993 · 2014-11-10 00:00:00 — För är avtalet mycket viktigt. utveckling och välstånd har varit nära sammanlänkade med frihandelns landvinningar. Det gäller än . Och är en av våra viktigaste handelspartner. En simulering av de ekonomiska effekterna av ett ambitiöst och långtgående TTIP pekar på att export till skulle öka och importen . För resterande EU skulle såväl export som import öka . Även BNP skulle påverkas positivt. Vi vill därför se ett ambitiöst transatlantiskt handels- och investeringspartnerskap mellan och . Att på detta sätt sammanlänka världens två största ekonomier är bra för hållbar tillväxt och sysselsättning, för styrkan och vitaliteten i den så centrala transatlantiska länken, och för frihandeln. Betydelsen av EU:s relationer med har ökat markant det senaste årtiondet. har gått från att vara en regional stormakt till att bli en global stormakt med den kanske starkaste ekonomiska utvecklingen i världen. agerande påverkar i princip alla verksamhetsområden inom EU:s utrikespolitik. EU måste, som viktigaste exportmarknad, tydligare använda sitt ekonomiska inflytande för att påverka när det gäller mänskliga rättigheter, liberaliseringen av landets ekonomi och främjandet av en hållbar utveckling. EU bör utveckla närmare relationer med länderna på den afrikanska kontinenten. söder om har en stark ekonomisk tillväxt och utvecklingen går i de allra flesta fall i rätt riktning. Vi vill se ett förstärkt partnerskap mellan EU och den afrikanska unionen (AU). Kampen mot fattigdom, främjande av hållbar utveckling och arbetet för frihandel är prioriterade områden för detta partnerskap. Vi vill också att EU fördjupar sitt samarbete med länder som , och i viktiga frågor som rör klimat, forskning och tillväxt. Relationen mellan och måste vila på respekt för internationella regler, institutioner och principer. Åtaganden inom världshandelsorganisationen och måste följas och uppmuntra till en utveckling mot ett pluralistiskt och mer demokratiskt . EU måste påtala de oacceptabla övergreppen mot de mänskliga rättigheterna inte minst mot hbtq-personer och den ökade repressionen mot det civila samhället. EU måste också fortsätta att driva på fredsprocessen mellan och baserat på en tvåstatslösning där båda parter kan leva med säkra och erkända gränser med utgångspunkt gränser och FN:s resolution 242. Vi vill att den europeiska utrikestjänsten ska stärkas, för att få starkare genomslag för den gemensamma utrikespolitiska rösten. EU:s medlemsländer behöver utveckla en starkare militär och civil förmåga att hantera kriser och konflikter. Den ekonomiska krisen har, trots detta, tvingat de flesta medlemsländerna att sänka sina försvarsanslag. EU:s medlemsländer behöver därför fördjupa det försvarspolitiska samarbetet. Europeiska försvarsbyrån () kan stödja medlemsländernas arbete med att koordinera och effektivisera arbetet på detta område. Ett resursstarkare som har förmågan att både ta ett större ansvar för den egna säkerheten och kunna vara en stark partner till är även väsentligt för hållbarheten i det transatlantiska samarbetet. lanserade dåvarande utrikesminister och hans kolleger från , och en process för att väcka debatt om EU:s strategiska roll . Processen är tänkt att utmynna i ett samlat strategiskt ramverk som ger långsiktig och övergripande vägledning för EU:s internationella agerande. Syftet med en sådan strategi är att stärka EU som global aktör, genom en sammanhållen vision för EU:s utrikesrelationer och en effektivare användning av de instrument och resurser som EU förfogar över. EU fastslog 2003 en europeisk säkerhetsstrategi, men den fokuserar på traditionell utrikespolitik, och världen har gått in i ett skede av omvälvningar. Även EU har förändrats . Bland annat har det så kallade Lissabonfördraget antagits, där EEAS etablerades. En europeisk global strategi skulle stärka EU:s möjligheter att fullt ut tillvarata Lissabonfördragets potential och vara en kraftfull global aktör i en föränderlig omvärld. Det hjälper oss att använda EU:s instrument och institutioner på ett sätt som främjar unionens värden, intressen och mål och gynnar medlemsstaterna och dess medborgare. Och det gör det möjligt för EU att vara en drivkraft med stärkt position på världsscenen. Vi vill att ska vara fortsatt pådrivande i detta arbete. 3.4 Det nordiska samarbetet Verksamheten inom det nordiska samarbetet har under alliansregeringen fortsatt att utvecklas och fördjupas. Vårt nordliga grannskap fortsätter att vara ett område för samverkan och sökande efter gemensamma lösningar. Parallellt utvecklas de nordisk-baltiska relationerna, och banden mellan detta nordisk-baltiska samarbete och de så kallade Visegradländerna i stärks. Den nordiska välfärdsmodellen bygger på gemensamma värderingar om demokrati, mänskliga rättigheter, öppenhet och inkludering, tolerans, tillit och jämlikhet. En målsättning för det nordiska samarbetet är att alla medborgare ska ha lika tillgång till den välfärd länderna erbjuder sina egna medborgare. valde därför som ordförande i 2013 att fokusera på de framtidsutmaningar som möter den nordiska välfärdsmodellen. Det svenska ordförandeskapsprogrammet ”Den nordiska modellen i en ny tid” lyfte särskilt fram de demografiska utmaningarna, kampen mot utanförskapet och arbetslösheten och frågan om hur vi ska öka konkurrenskraften som vi skapar ett hållbart samhälle. har och ska fortsatt arbeta för att effektivisera, stärka och modernisera det nordiska samarbetet inom ramen för . Målet ska vara att det nordiska samarbetet i än högre grad ska bli ett användbart politiskt instrument för de nordiska regeringarna och bättre avspegla ländernas aktuella politiska prioriteringar. ska också arbeta för att synliggöra den gemensamma och omfattande verksamhet som bedrivs inom ramen för . Som ett led i detta arbete tog 2013 initiativ till en serie informella diskussionsmöten mellan de nordiska samarbetsministrarna i syfte att lyfta blicken från de dagsaktuella frågorna och diskutera hur Nordiska ministerrådets verksamhet bör utvecklas på , ett arbete som ledde fram till förslag på nya prioriteringar och reformer . ska fortsatt verka för ett fördjupat nordiskt samarbete också på det säkerhetspolitiska området samt att ytterligare stärka det bilaterala samarbetet med de nordiska baltiska länderna samt multilateralt inte minst i EU- och FN-sammanhang. 3.5 Nato – en säkerhetspolitisk hörnsten Nato utgör grunden för den europeiska säkerhetsstrukturen. Inom Nato förenas européer och nordamerikaner kring en gemensamt antagen säkerhetsagenda och gemensamma åtaganden. Nato har förändrats i takt med att de säkerhetspolitiska utmaningarna i omvärlden ändrats och har ett utvecklat samarbete även med icke-Natoländer i fredsbevarande operationer. har i denna del blivit ett aktivt partnerland. är 21 av 28 EU-länder medlemmar av Nato och det är dessa länder som har tillgång till den europeiska säkerhetspolitikens innersta kärna. Samarbetet mellan EU och Nato måste vidareutvecklas och innefatta en strategisk dialog om hur organisationerna kan komplettera varandra och gemensamt möta globala utmaningar. Nato är en central organisation för säkerhet. Den förra alliansregeringen beslutade om en översyn av hur internationella försvarspolitiska samarbete i , inom EU, med Nato och andra berörda former, ser ut. Syftet var också att ge förslag på hur dessa skulle kunna utvecklas. Den översynen har presenterats och vi förväntar oss att regeringen tar de redovisade förslagen vidare. Försvarsberedningen förutsatte i bred politisk enighet i sin försvarspolitiska rapport att värdlandsstöd beaktas i försvarsplaneringen och att regeringen skyndsamt vidtar åtgärder inklusive avtalsregleringar för att berörda myndigheter ska kunna skapa tillräckliga förutsättningar för att ska kunna ge och ta emot militärt stöd. Alliansregeringen tog viktiga steg för att ytterligare utveckla och fördjupa våra internationella samarbeten. Bland annat har vi stärkt vår transatlantiska länk, och relationen med nådde en höjdpunkt vid president besök i . Samarbetet med Nato har utvecklats, bland annat genom att nu deltar i Natos snabbinsatsstyrka NRF i reservstyrkeregistret. internationella samarbeten har även utvecklats genom internationella insatser, bland annat under Afghanistaninsatsen där svenska, finska, norska och lettiska soldater och officerare deltog under ledning. Detta skedde med FN-mandat och under Natoledning. I ljuset av att Afghanistaninsatsen avslutas kommer det vara nödvändigt att utveckla vårt samarbete med Nato på andra sätt, för att säkerställa fortsatt förmågeutveckling. Inför i förberedde därför och ett antal förslag på hur vårt samarbete med Nato ska utvecklas. Det handlar om att hitta nya samarbetsformer och att kunna delta i övningar som blir allt viktigare för utvecklingen av försvaret – i avsaknad av större internationella insatser. Att kunna delta i Natos övningar gör vårt försvar mer kvalificerat och bättre förberett att i ett skarpt läge kunna samarbeta med andra. och har tillsammans skrivit på ett samförståndsavtal med Nato om värdlandsstöd. Avtalet ger möjligheter för att förbereda oss på att kunna ta och ge militärt stöd, baserat på inbjudan av som värdnation. Den ryska aggressionen mot och den ökade militära övningsverksamheten både i luften och till sjöss i har skapat ett nytt säkerhetsläge i närområde. En ny normalbild har etablerats. Detta får konsekvenser för försvars- och säkerhetspolitik. Det är nu viktigt att försvarsförmåga stärks. Alliansen har därför presenterat ökade satsningar på försvar som innebär mer kompetent personal, modern materiel, mer övning och ökad närvaro i strategiskt viktiga områden. Därtill behöver vi även utveckla våra samarbeten och det är viktigt att det nu på allvar genomlyses vilka konsekvenser ett eventuellt svenskt Natomedlemskap skulle få. Vi vill fördjupa samarbete med Nato och verka för en svensk anslutning. Det ger större möjligheter att ta ansvar för och påverka en organisation som är central för vår egen och säkerhet. Det kräver att det finns en bred parlamentarisk förankring och ett folkligt stöd för ett sådant beslut. Det bör även ske i nära dialog med och helst tillsammans med . 3.6 Ett reformerat och starkare FN () säkerhetsråd har det högsta ansvaret för att upprätthålla internationell fred och säkerhet. Genom sin världsomspännande medlemskrets har FN unika förutsättningar att samla världens länder till hållbara lösningar på många av vår tids globala utmaningar. Den normbildning som utvecklats inom FN bland annat genom folkrätten och konventioner om de mänskliga rättigheterna, är grundläggande för det internationella systemet. FN genomför allt större fredsfrämjande insatser. I många konfliktområden där regionala säkerhetsorganisationer och stora länder har begränsade intressen och begränsad förmåga är en FN-insats ofta den bästa och enda lösningen. och övriga västvärldens deltagande i FN:s fredsinsatser bör öka för att ytterligare höja legitimiteten och kvalitén i dessa insatser. Men FN är också världens samlade utvecklingspolitiska organ. Organisationens roll som samordnare av utvecklingshjälp och säkerhetsinsatser i de allra fattigaste och mest konfliktdrabbade länderna är helt central. FN behöver ett fortsatt starkt mandat för att driva fattigdomsbekämpningen även efter millenniemålens slutpunkt . Vid slutet av 2014 är kvar till dess att millenniemålen ska vara uppfyllda. 2014 kommer präglas av arbetet med att ta fram och komma överens om nya globala utvecklings- och hållbarhetsmål för tiden . I det arbetet ska vara ledande. är kandidat till för . Kandidaturen kommer, med nordiskt stöd, att ta fasta på våra meriter som engagerad, generös och principfast FN-medlem. På så vis argumenterar vi bäst för att det är dags för en nordisk röst i rådet, men också för att det internationella bruket med omfattande kampanjer behöver ses över. Det finns tydliga brister i uppbyggnaden av för mänskliga rättigheter vilket föranleder ett behov av demokratikrav för medlemskap. Det är i längden inte hållbart att ett råd som ska granska medlemsländernas efterlevnad av de mänskliga rättigheterna delvis består av länder som själva konsekvent bryter mot dessa rättigheter. I vissa fall dubblerar också FN-organen varandras uppgifter, vilket leder till otydliga ansvarsförhållanden och dålig resursanvändning. Som stor givare och med lång tradition av ett omfattande engagemang har en viktig roll att spela i reformeringen av FN-systemet. Ytterst avgörs FN:s möjligheter och begränsningar av medlemsländerna. Alltför ofta hämmas FN-systemet av politiska motsättningar. Det återspeglas i att arbetet i blockeras av de permanenta medlemmar som har veto. sammansättning måste reformeras och bättre spegla världen av . Vi anser att EU bör representeras av ett gemensamt säte i säkerhetsrådet. Vi vill se ett starkare FN som värnar om principen om skyldigheten att skydda. Världen måste kunna skydda människor som utsätts för stort lidande orsakat av till exempel inbördeskrig eller förtryck från den egna staten. I yttersta fall kan detta även innefatta militära insatser. Ett mandat från ska alltid eftersträvas vid sådana insatser och de måste ta sin utgångspunkt i FN:s konventioner om de mänskliga rättigheterna. Vår tids säkerhetspolitiska utmaningar utgör ett unikt område av fred, frihet, säkerhet och välstånd i världen. Grunden för denna utveckling har lagts genom samarbete och integration inom ramen för EU, Nato, och . Dessa organisationer utgör alltjämt pelarna i den europeiska säkerhetsstrukturen. Trots det har vi i närtid upplevt krig inom och mellan länder i och nya risker och hot utvecklas i takt med att tekniken och omvärlden förändras. I allt högre grad blir våra samhällen beroende av flödena av varor, information, kapital, tjänster och människor som utgör globaliseringens kärna. Vi är på väg mot en sammanlänkad värld med stora möjligheter men också beroenden och sårbarhet som följd. Det medför nya och genomgripande konsekvenser för vår säkerhet. Vi måste trygga dessa flöden genom internationellt samarbete och en stark global infrastruktur. Men vi måste också förbereda oss för att händelser bortom kommer att ha större säkerhetspolitisk återverkan i vår egen del av världen i takt med att världen krymper. 4.2 Miljö, klimat och hållbar utveckling – centrala säkerhetsfrågor Miljö och klimat är satt under hårt tryck på grund av föroreningar, överutnyttjande och exploatering. De globala miljöutmaningarna och klimatförändringarna påverkar oss alla och utgör ett av de allvarligaste hoten mot människors säkerhet och levnadsvillkor runt om i världen. Den biologiska mångfalden och jordens motståndskraft hotas. Därmed riskeras människors livsbetingelser som tillgången till mat, ren luft och dricksvatten. Ett förändrat klimat innebär bland annat att översvämningar, värmeböljor, torka och orkaner kommer att bli vanligare. Därtill väntas stigande vattennivåer och ökenutbredning. Detta kan i sin tur äventyra livsmedelsförsörjning, ekonomisk utveckling och i förlängningen medföra allvarliga säkerhetsrisker. Livsmedelsbehovet kommer sannolikt att fördubblas och utmaningen att producera mat, på ett hållbart sätt, och ha tillgång till drickbart vatten är redan betydande. Resursfrågor blir i större utsträckning säkerhetsfrågor. Kampen om resurser kan skapa spänningar och konflikter såväl inom som mellan länder. bottnar en stor andel av världens konflikter i miljörelaterade faktorer, och den snabba befolkningstillväxten i kombination med klimatförändringar riskerar att leda till ytterligare spänningar med nya konflikter och flyktingströmmar som följd. Klimatförändringens påfrestningar drabbar redan fattiga länder med bristande kapacitet att anpassa samhället efter klimatförändringens effekter särskilt hårt. Därför måste en mer hållbar global utveckling påskyndas och användandet av fossila bränslen upphöra. EU:s medlemsländer har ett alldeles för stort beroende av fossila bränslen vilket utgör cirka två tredjedelar av deras energianvändning. Energibehovet inom EU bedöms öka kraftigt under de närmaste två till tre decennierna. Detta riskerar skada miljön samt skapa ett ohälsosamt beroendeförhållande till ett antal leverantörsländer som begränsar EU:s utrikespolitiska handlingsfrihet. Att utveckla en gemensam energimarknad med minskad användning av fossila bränslen är därför centralt både för EU:s utrikes- och miljöpolitik. Ett globalt klimatavtal innefattande nationellt bindande mål för utsläppsminskningar är centralt i arbetet för att begränsa den globala uppvärmningen. krävs ett fördjupat internationellt samarbete kring utmaningen att anpassa oss till klimatförändringarnas konsekvenser. Många länder kommer inte klara av att på egen hand genomföra nödvändiga anpassningar, och därför krävs en mobilisering av FN och andra internationella organisationer, däribland EU. Här kan ett svenskt klimatanpassat biståndsarbete också spela en viktig roll. 4.3 Kampen mot terrorismen och dess drivkrafter Terrorismen är ett av de allvarligaste hoten mot det öppna och toleranta samhälle som vi värnar. Bekämpning av terrorism är en gränsöverskridande utmaning. Det är därför angeläget att stärka EU-samarbetet i kampen mot terrorismen. Men detta får inte ske på ett sätt som kränker människors integritet och rätten till ett privatliv. Större ansträngningar måste också göras för att angripa terrorismens drivkrafter som social och ekonomisk orättvisa och känslan av utanförskap. långsiktiga insatser för att stärka demokrati och ekonomisk utveckling på de platser som präglas av radikalisering måste fortsätta och regelbundet utvärderas. Ju öppnare och mer välmående ett samhälle är desto sämre är förutsättningarna för extremism och radikalisering. har ett antal svenska medborgare åkt till väpnade konflikter och stridit med terrorstämplade organisationer. Förutom det allvarliga i sig att människor från åker till andra länder och griper till vapen skapar dessa resor en riskabel situation i efter hemkomsten. Vi bör därför se över om det är möjligt att skärpa straffen för personer som reser utomlands och strider tillsammans med terrorstämplade grupper. 4.4 Svaga och sönderfallande stater Världen plågas på flera ställen av sönderfallande stater. De kännetecknas ofta av omfattande korruption, förtryck och konflikter mellan religiösa eller etniska grupper. Dessa spänningar och konflikter fräter sönder länder inifrån och kan skapa plattformar för terrorister eller kriminella nätverk att verka ostört. Den grova organiserade brottsligheten med smuggling över gränserna av människor samt till exempel narkotika och vapen utgör ett växande problem som ofta är kopplat till svaga eller sönderfallande stater. Även piratangrepp på sjöfarten som är ett växande problem som hotar globala handelsflöden har ofta sitt ursprung i sådana områden. En av det internationella samfundets största utmaningar utgörs av den rådande situationen i , och . Ett sönderfall av dessa länder skulle kunna få förödande konsekvenser för internationell fred och säkerhet. Det understryker också vikten av att fortsätter ge ett långsiktigt bidrag till stöd för fred, säkerhet och utveckling i berörda länder. beslutade alliansregeringen om en ny resultatstrategi för där utbildning, jämställdhet, ekonomisk utveckling och sysselsättning sätts i fokus och sträcker sig . Konflikten i har pågått . Situationen förvärras och har skapat instabilitet i hela regionen, miljontals människor är på flykt och antalet dödsoffer stiger dramatiskt. Parterna och det internationella samfundet har ett gemensamt ansvar att ta vara på de förhandlingar som inleds för att stödja och bidra till en politisk lösning. Våldet måste upphöra och den humanitära rätten inklusive rätten till humanitärt tillträde måste respekteras. En politisk lösning måste vara bred och inkluderande. 4.5 Ökad säkerhet genom internationella avtal och exportkontroll har av utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska skäl valt att i viss utsträckning tillåta export av krigsmateriel. Genom att delta i det internationella samarbetet på försvarsmaterielområdet säkrar vi långsiktiga utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen. Ytterst handlar det om att slå vakt om långsiktiga säkerhet. Nya anser att ska ha en strikt exportkontrollagstiftning med noggrann kontroll och uppföljning och att kontrollen sker i enlighet med gällande lagstiftning, rådande riktlinjer och internationella överenskommelser. Alliansregeringen var pådrivande i ett antal internationella sammanhang för att stärka exportkontrollen. Vi anser att ett universellt, juridiskt bindande fördrag som globalt stärker kontrollen av handeln med konventionella vapen utgör den mest effektiva vägen att komma tillrätta med den gränsöverskridande illegala vapenhandeln som på många håll i världen föder väpnade konflikter och instabilitet på regional och nationell nivå. Vi vill se ökade krav på världens länder att upprätthålla effektiva kontrollapparater, stifta nödvändiga lagar, skapa kontrollinstrument och upprätta eller stärka de myndigheter som ansvarar för kontrollen. Vi vill att normer ska ställas upp för vad som är en acceptabel handel, vad som svarar mot länders legitima rätt till självförsvar, och vad som bör undvikas för att inte bidra till att underblåsa konflikter eller bidra till att humanitär rätt och mänskliga rättigheter kränks. fattade alliansregeringen beslut om en parlamentarisk kommitté för översyn av exportkontrollen av krigsmateriel. Kommittén har i uppgift att utreda den framtida svenska exportkontrollen av krigsmateriel och ramarna kring den. Kommittén ska lämna förslag till ny krigsmateriellagstiftning i syfte att skärpa exportkontrollen gentemot icke-demokratiska stater. Utgångspunkten utgörs av de förutsättningar som gäller för den svenska utrikes-, försvars- och säkerhetspolitiken samt internationella åtaganden bland annat på exportkontrollområdet och mänskliga rättighetsområdet. Risken för spridning av massförstörelsevapen har ökat . och fortsätter att utmana det internationella samfundet och icke-spridningsregimen är satt under hårt tryck. Vårt mål är en värld fri från massförstörelsevapen. Vi ger vårt fulla stöd till Global Zero-initiativet och den konkreta färdplan som har presenterats för att avveckla alla kärnvapen . Utvecklingen på nedrustningsområdet styrs nästan uteslutande av dagens kärnvapenländer. Dessa måste gå före och minska sina egna kärnvapenarsenaler för att med trovärdighet kunna driva icke-spridningsfrågorna. Även de taktiska kärnvapnen måste omfattas av nya nedrustningsavtal, och ett provstoppsavtal måste skyndsamt komma på plats. Utvecklingen av missilförsvar utgör också en viktig komponent i icke-spridningsarbetet då det bl.a. syftar till att ta bort drivkraften för länder att utveckla massförstörelsevapen och missilteknologi. Det råder fortfarande en osäkerhet kring hur verkningsfulla dessa system kommer att bli, men vi välkomnar denna utveckling under förutsättning att den utformas på ett inkluderande sätt och ligger i linje med internationella avtal. Det är angeläget att det avtal som reglerar konventionella stridskrafter i , , vidmakthålls och efterföljs för att säkra ett tryggt och stabilt . Men även den okontrollerade spridningen av små och lätta vapen måste bekämpas då sådana vapen skördar närmare en halv miljon dödsoffer . 4.6 Säkerheten i vår del av bygger säkerhet tillsammans med andra länder. Vi ska vara med och ta ansvar för säkerheten i genom att stödja andra EU-länder eller nordiska länder om de utsätts för katastrofer eller olika former av angrepp. Ett sådant åtagande är det mest grundläggande uttrycket för europeisk solidaritet och därför en naturlig vidareutveckling av säkerhetspolitiska linje. Vi ska också ha förmåga att ta emot militär hjälp av andra länder om hotas. enhälliga beslut om solidaritetsförklaringen är ett uttryck för detta. Vår solidaritetsförklaring ställer också nya och högre krav på att med trovärdighet ska kunna ge och ta emot militärt stöd.