mot · H102So9 · 2014-01-17 00:00:00 — med anledning av skr. 2013/14:57 Ett värdigt liv – äldrepolitisk översikt 2006–2014 3Jämlik och jämställd äldreomsorg3 4Äldres vardag ska inte vara en handelsvara4 4.1Välfärd och äldreomsorg utan vinstintressen5 4.2Äldres valfrihet, inte företagens6 4.3Privatiseringar ger otryggare personal7 5Äldreomsorgen behöver mer resurser9 6Inflytande och valfrihet i vardagen11 6.1Valfrihet och inflytande i hemtjänsten12 7Bättre stöd till anhöriga13 8Arbetsvillkor och arbetsmiljö inom äldreomsorgen15 8.1Ett äldreomsorgslyft med kompetenssatsning och utbildningsvikariat16 9Bygg fler vård- och omsorgsboenden16 10Moderna tillgängliga lägenheter för äldre17 10.1Trygghetsboenden där folk har råd att bo18 11Maten ska vara god och måltiden en glädjestund18 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det inom äldreomsorgen inte ska vara möjligt för vinstsyftande företag att bedriva verksamhet med skattemedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en vinstbegränsning bör införas som innebär att eventuell icke-offentlig verksamhet inom äldreomsorgen som huvudregel ska bedrivas av aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning enligt 32 kap. aktiebolagslagen, alternativt av ideella aktörer eller icke vinstdrivande kooperativ. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma till med lagförslag som innebär att lagen (2008:962) om valfrihetssystem upphävs. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ge SCB i uppdrag att publicera personalstatistik för all personal i offentligt finansierad verksamhet inom äldreomsorgen, uppdelad på egen regi och övriga utförare. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det bör göras en utvärdering av hur kundvalsmodeller och olika driftsformer påverkar anställningsvillkor och arbetsförhållanden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör införa ett tak på hemtjänstavgifter om . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör få i uppdrag att särskilt uppmärksamma hur äldreomsorgen fungerar för äldre med utländsk bakgrund. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör få i uppdrag att särskilt uppmärksamma hur stödet till anhörigvårdare med utländsk bakgrund utvecklas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Nationellt anhöriga bör göras till en permanent verksamhet så att de kan arbeta mer långsiktigt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör göra om investeringsstödet för trygghetsboenden så att det enbart riktas till hyresrätter med rimlig hyra. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ge eller annan lämplig instans i uppdrag att utvärdera investeringsstödet för trygghetsboenden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ge i uppdrag att kartlägga hur aktivt arbetar med nutritionsfrågorna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ge Inspektionen för vård och omsorg () i uppdrag att särskilt göra tillsyn över hur arbetar för att äldre med hemtjänst inte ska drabbas av undernäring. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ge lämplig instans i uppdrag att både utforma information om äldres munhälsa och rätt till tandvård och se till att informationen på lämpligt sätt når fram till målgruppen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör arbeta för att det tas fram nationella riktlinjer för samverkan mellan Folktandvården, primärvården och äldreomsorgen för att öka kunskapen om äldres munhälsa. 3Jämlik och jämställd äldreomsorg politik syftar till en jämlik och jämställd äldreomsorg med hög kvalitet där de äldre har ett stort inflytande över insatserna och sin vardag och där personalen har bra arbetsvillkor. Äldreomsorgen ska vara skattefinansierad och fördelas efter behov. För är det självklart att alla äldre oavsett inkomst ska ha rätt till en äldreomsorg av god kvalitet. Vårt mål är en jämlik och jämställd äldreomsorg. För att nå dit behöver äldreomsorgen tillföras mer resurser, arbetsvillkoren för äldreomsorgens personal förbättras och vinstintressena i äldreomsorgen tas bort. Äldreomsorgen är liksom barnomsorgen en viktig del av välfärdens infrastruktur. Bara om det finns välutbyggda och väl fungerande omsorgstjänster kan kvinnor och män i alla sociala grupper förvärvsarbeta under hela livet. En bra äldreomsorg är inte bara en välfärdsfråga, det är också en viktig jämställdhetsfråga. Kvinnor är klart överrepresenterade både bland personalen och bland de anhöriga som tar ett stort ansvar för äldre familjemedlemmar. En utbyggd och välfungerande äldreomsorg är en förutsättning för att många kvinnor ska kunna delta på arbetsmarknaden och därigenom ha en egen inkomst. Kvinnor utgör också majoriteten i den äldre befolkningen p.g.a. att de generellt sett lever än män. Kvinnor som har levt sina liv ihop med män lever ofta ensamma i livet, bl.a. p.g.a. kvinnors längre livslängd och det faktum att kvinnor i ofta är yngre än sin partner. Lägg därtill kvinnors lägre pensioner och att kvinnor ofta kommer från ett arbetsliv med högre risk för arbetsskador, så blir det tydligt att en god och välutbyggd äldreomsorg är avgörande för kvinnors livskvalitet. I skrivelsen Ett värdigt liv – äldrepolitisk översikt 2006–2014 (skr. 2013/14:57) presenterar regeringen en summarisk genomgång av sin äldrepolitik fram samt vilken inriktning på politiken man vill se för . En stor del av skrivelsen är en lovsång över de privatiseringar som har genomförts inom äldreomsorgen. I sitt hänryckta tillstånd lyckas regeringen inte hitta några som helst negativa effekter av lagen om valfrihetssystem – LOV. , som har ansvaret för dessa frågor i regeringen, är särskilt ivriga att försvara företagens rätt att förvandla skattepengar till vinster. Exempelvis gnäller i stället på media, som väljer att rapportera om den krassa verkligheten för många äldre, deras anhöriga och den personal som arbetar inom äldreomsorgen (). Mest anmärkningsvärt med skrivelsen är att frågan om den framtida kompetensförsörjningen, att behålla och rekrytera personal, helt saknas. Vi har redovisat äldrepolitik och förslag till utveckling av äldreomsorgen i motion 2013/14:So594 En jämlik och jämställd vård och omsorg för äldre. I denna motion koncentrerar vi oss därför på de mest prioriterade frågorna som rör äldre, såsom avskaffandet av privata vinster och behovet av mer resurser inom äldreomsorgen, inflytande och valfrihet i vardagen för äldre, personalens kompetens och nyrekrytering, äldreboenden och andra typer av bostäder för äldre samt äldres munhälsa. 4Äldres vardag ska inte vara en handelsvara Den borgerliga regeringen har sedan den tillträdde 2006 konsekvent drivit på för ökad kommersialisering av äldreomsorgen. Det har därför blivit allt vanligare med privata utförare av äldreomsorg. Av de kvinnor och män som har hemtjänst i får sådan i privat regi. Det innebär mer än en fördubbling jämfört med . När det gäller vård- och omsorgsboenden är det en ungefär lika stor andel som får insatser i privat regi. I riket som helhet är det . De vinstsyftande företagen växer och 2012 utgjorde de av de privatdrivna äldreboendena. Nästan hälften av dem () drevs av de två stora aktörerna Attendo Care och Carema Care (som byter namn till Vardaga). Aleris är den tredje största aktören. köptes alla tre bolagen upp av privata riskkapitalbolag. I vissa borgerligt styrda kommuner är mer eller mindre hela äldreomsorgen på väg att privatiseras. I bl.a. , och och vissa stadsdelar i saknas helt och hållet. Kommunen förlorar därmed viktig kompetens. I utfördes i regi jämfört med 378 464 i privat regi 2012. Av de 7 552 platserna i särskilda boendeformer drevs 4 793 av enskilda utförare (och personer med funktionsnedsättning – regiform , 2013). Alla har rätt till ett gott liv med självbestämmande. Den rättigheten upphör inte när man p.g.a. hög ålder behöver extra stöd och omsorg för att klara vardagen. Många har upplevt att den kommunala äldreomsorgen varit alltför institutionaliserad och att man utlämnas åt regler och rutiner som någon annan bestämmer. Men i de delar av landet där man haft möjligheten att välja utförare har det inte märkts av någon ökad valfrihet i vardagen. Den äldreomsorg som bedrivs i privata företag utmärker sig generellt sett inte på något positivt sätt jämfört med den offentliga. I forskningsantologin konsekvenser, Vad händer med svensk välfärd? från och Samhälle (SNS), finns inga belägg för att privatiseringarna inom välfärden medfört kvalitets- och effektivitetsvinster. Det är ett ideologiskt vägval hur man ser på ägande och makt över viktiga samhällsfunktioner. Vägvalet handlar om att det antingen är marknaden som ska styra planeringen av var och hur äldreomsorg bedrivs, eller om vi ska fatta demokratiska beslut om detta. Det handlar om huruvida äldre ska vara medborgare med rättigheter, eller om äldre ska vara kunder som ska tvingas göra val på en marknad som de sällan kan överblicka själva. En marknad där de själva får ta ansvar för om de valt den bästa äldreomsorgen eller om de gjort ett sämre val. Dessutom har naturligtvis näringslivet intresse av att komma in och expandera på en säker och växande marknad där stora pengar finns att tjäna. Regeringen anser att privatiseringarna medför en ökad valfrihet och att detta bara har positiva effekter. Men när en äldre och hens anhöriga ska göra val inom äldreomsorgen begränsas valmöjligheten av faktorer såsom brist på äldreboendeplatser eller ett boendes läge, vilket ibland gör det omöjligt att få sin ansökan beviljad. Att byta utförare när man inte är nöjd sker oerhört sällan eftersom det är en så pass krävande omställning i livet när man kanske kämpar med dålig hälsa eller demens. Den här typen av valfrihet förutsätter inte heller att det måste finnas möjlighet att gå med vinst för de företag som är verksamma inom äldreomsorgen. Valfrihetsargumentet används dock av regeringen för att slippa tala om problemen med vinsterna i välfärden. Regeringen påstår inte längre att privatiseringar och vinstintressen i äldreomsorgen höjer kvaliteten. Man nöjer sig numera med att påstå att det inte spelar någon roll för kvaliteten om huvudmannen är offentlig eller privat. Självklart minskar skillnaderna när den kommunala verksamheten måste bedrivas med samma ekonomiska ersättning som de privata företagen får. När många kommuner försöker skära i sina kostnader och minskar ersättningarna blir kvaliteten givetvis sämre i all verksamhet. I Dagens samhälle rapporteras t.ex. att i åtta av tio av de kommuner som har infört LOV går i egen regi back. Allt fler kommuner upphör därför med egen hemtjänst. Även företag börjar dra öronen åt sig när de låga ersättningarna försämrar möjligheterna att gå med vinst. Risken är stor att endast oseriösa företag utan kollektivavtal tar över. 4.1Välfärd och äldreomsorg utan vinstintressen Endast genom en generell välfärd fri från kommersiella intressen kan hög kvalitet för alla garanteras. Resurserna till äldreomsorgen, liksom till andra verksamheter inom vård skola och omsorg, är begränsade och ska fördelas så att de går till dem som behöver dem mest. De äldre som är i störst behov av vård och omsorg ska prioriteras. Kvaliteten ska vara hög och likvärdig oavsett var man bor. Sådana principer för hur vi använder skattemedlen beslutar vi om demokratiskt, och äldreomsorgen ska organiseras så att det också blir de principerna som faktiskt styr verksamheten. Därför bör den grundläggande principen vid fördelning av skattemedel till såväl äldreomsorgen som vård, skola och omsorg i övrigt vara att detta ska ske efter människors behov och inte efter företags möjligheter till lönsamhet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. vill avkommersialisera välfärden genom att reglera under vilka förhållanden skattemedlen kan gå till icke-offentliga välfärdsutövare, dvs. sådana som inte drivs av kommuner, landsting eller staten. Därför vill vi lagstifta om att skattebetalarnas pengar inte ska kunna gå till vinstsyftande eller vinstutdelande företag verksamma i kärnverksamheterna inom vården, äldreomsorgen, skolan och förskolan. Icke vinstdrivande kooperativa företag och ideellt drivna utövare i övrigt ska fortsatt kunna ges offentliga medel för att bedriva sin verksamhet på dessa områden om de driver den utan vinst. Vi menar alltså att icke-offentliga aktörer som är verksamma, t.ex. inom hemtjänst eller driver ett äldreboende, även i fortsättningen ska kunna beviljas skattefinansiering om de – utöver andra relevanta krav på sådana utförare – bedriver sin verksamhet utan vinstsyfte och vinstutdelning, och vid behov övergår till en ägarform som säkerställer detta. De som däremot endast är ute efter att göra en vinst på skattepengar förlorar i och med våra förslag intresset för att verka i dessa sektorer. Avgörande i lagstiftningen ska vara att alla skattemedel kommer välfärdens brukare till godo, dvs. eleverna, de äldre, patienterna eller motsvarande. För de verksamheter som tar emot skattemedel ska det inte vara tillåtet med vinstuttag i någon form, med undantag för visst överskott ungefärligen motsvarande en minskning av värdet på insatt kapital. Det ska inte vara möjligt för vinstsyftande företag att bedriva verksamhet inom äldreomsorgen med skattemedel i kärnverksamheterna inom vård och omsorg. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. menar att allt överskott ska stanna i verksamheten och sparas eller återinvesteras. Därför bör en vinstbegränsning införas som innebär att eventuell icke-offentlig verksamhet bl.a. inom äldreomsorgen som huvudregel ska bedrivas av aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning enligt 32 kap. aktiebolagslagen, alternativt av ideella aktörer och/eller icke vinstdrivande kooperativ. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. För en mer omfattande beskrivning av hur detta ska genomföras hänvisar vi till vår motion Välfärd utan vinstintresse (mot. 2013/14:Fi212). 4.2Äldres valfrihet, inte företagens dominerade de ekonomiska frågorna debatten om privatiseringar. Privata företag skulle vara effektivare och därmed minska samhällets kostnader för omsorg. Detta har visat sig inte stämma. domineras privatiseringsdebatten i stället av argument om valfrihet och mångfald. Omsorg läggs fortfarande ut på entreprenad, men det som öppnat upp för den senaste vågen av privatiseringar är lagen om valfrihetssystem (LOV) som infördes av högerregeringen . LOV möjliggör för kommuner att införa kundvalsmodeller för vissa av sina verksamheter. Äldre som får en biståndsbedömning om rätt till en viss insats ska kunna välja mellan olika utförare. Tvärtemot vad man kan tro så handlar det inte om fri konkurrens mellan privata och kommunala aktörer. Privata aktörer får nämligen mot en avgift erbjuda tilläggstjänster utöver de biståndsbedömda insatserna, något som de kommunala inte får. De privata aktörerna kan erbjuda mer service och kan därmed bli ett mer attraktivt val. Tilläggstjänsterna ger också intäkter och en bättre ekonomi, vilket därmed blir till ytterligare en konkurrensfördel för de privata huvudmännen. På äldreomsorgens område är det i första hand inom som LOV finns . Beträffande vård- och omsorgsboenden är LOV än så länge sällsynt och bara infört i åtta kommuner. Enligt Kommuner och Landsting (SKL) fanns valfrihetssystem i 144 kommuner och ytterligare 37 kommuner hade beslutat om att införa LOV. 42 kommuner hade beslutat att inte införa LOV och 38 stycken utredde frågan men hade inte fattat beslut. Dessutom var det 29 kommuner som hade valt att inte ens söka stimulansbidrag för att utveckla valfrihetssystem enligt LOV. Det lokala politiska styret avgör i väldigt hög grad vilket vägval som görs avseende införande av LOV eller inte. har konstaterat att LOV-system framför allt har införts i borgerligt styrda kommuner med många invånare. Regeringen propagerar för LOV i alla tänkbara sammanhang och kommuner som beslutar att införa LOV belönas med en särskild statlig stimulanspeng. Det tycks dock vara så att tålamodet med de kommuner som fortfarande säger nej börjar tryta. Regeringen har därför tillsatt en utredning som ska utvärdera ett obligatoriskt införande av LOV. I utredningens slutbetänkande Framtidens valfrihetssystem – inom (SOU 2014:2) föreslås visserligen inte att LOV måste införas i varenda kommun, men kommunerna ska ändå bli tvungna att ge förutsättningar för privata utförare att etablera sig inom antingen genom att införa LOV eller upphandla tjänster. Det borde vara en självklarhet att äldreomsorgens resurser fördelas utifrån behov och att besluten tas av våra demokratiskt valda företrädare. Äldre människor ska självklart kunna välja vilket äldreboende de vill bo på och påverka vilken person de får hjälp av, när de får hjälp och med vad samt hur insatserna utförs. Detta är tillsammans med tillräckliga resurser verklig valfrihet i vardagen. anser att LOV handlar om valfrihet för företagen att etablera sig där det är mest lönsamt och inte om valfrihet för den äldre. LOV ska därför upphöra att gälla. Därför bör lagen (2008:962) om valfrihetssystem upphävas. Regeringen bör utarbeta och återkomma till med erforderliga lagförslag som innebär att lagen om valfrihetssystem upphävs. Detta bör ge regeringen till känna. 4.3Privatiseringar ger otryggare personal präglas stora delar av välfärden av ofrivillig deltid och visstidsanställningar. Särskilt inom äldreomsorgen är denna problematik utbredd. Dåliga arbetsvillkor är alldeles för vanliga både inom offentligt och privat driven välfärd. En väsentlig skillnad är dock att vi gemensamt kan besluta om förbättrade villkor för personalen inom offentlig verksamhet. I en avkommersialiserad välfärd slipper vi vinstintressets press nedåt på arbetsvillkor och löner. Borgerliga politiker hävdar ofta att privatisering av vård och omsorg är en jämställdhetsreform eftersom kvinnor har större möjlighet att bli företagare. I den diskussionen glömmer de alltid bort de kvinnor som arbetar som vårdbiträden och undersköterskor inom äldreomsorgen och som i och med privatiseringarna får sämre och otryggare arbetsvillkor. Att personalen i allmänhet får högre löner inom den privata omsorgen är inte sant. Det är klart att de kvinnor som får en ägarposition, och kan plocka ut vinster eller får en ny chefsposition och därmed högre lön, höjer sina inkomster. Det är detta som ligger bakom de siffror på inkomstökningar som ibland visas upp. För den vanliga undersköterskan eller vårdbiträdet syns inga ökningar. I den privata är det också relativt vanligt att kollektivavtal saknas. En undersökning som tidningen har gjort visar att fyra av tio företag inom hemtjänstbranschen saknar kollektivavtal. Samma tidning har också rapporterat om att som konkurrerar med privat, tvingas att minska på personalens raster och beräknade restider mellan brukarna. Detta skapar en ohållbar och stressig arbetssituation för de anställda. Enligt har privata verksamheter påtagligt lägre personaltäthet än kommunala verksamheter, vilket självklart leder till ökad stress i ett yrke där känslan i allmänhet är att man inte är tillräckligt många eller räcker till. Personaltätheten inom privat verksamhet är lägre än i offentlig, vilket kallar anmärkningsvärt. Att privata verksamheter har mindre personalvolymer än kommunala ger också en sämre anställningstrygghet. I ett valfrihetssystem är man sårbar och beroende av brukarnas efterfrågan. Det leder till fler deltider och mer osäkra anställningar. I en mindre personalstyrka finns också färre möjligheter till omplacering, exempelvis om någon p.g.a. sjukdom eller skada får svårt att klara sitt jobb. Risken är i stället att personen ifråga tvingas att sluta. Särskilt inom är det en utsatt situation för de anställda. I en studie genomförd av , Mångfaldens marknad och arbetets villkor: om följder av kundval (LOV) i , visas att riskerna för osäkra anställningar, låg bemanning och arbetsmiljöproblem är inbyggda i kundvalsmodellen där ersättning bara ges för tiden på plats hos brukaren. granskningar av runt om i landet visar att arbetsbelastningen och tidspressen ofta är högre inom än för personal på tekniska förvaltningar. Den försämrade arbetsmiljön kan också vara en orsak till att sjukskrivningarna ökar mycket för kvinnor anställda i vården och omsorgen. Personalens arbetsvillkor är viktiga och påverkar äldreomsorgens kvalitet. Det gäller exempelvis förhållandena mellan andelen fast anställd personal och andelen månadsanställda vikarier respektive andelen timanställningar. Det handlar också om hur många som arbetar heltid respektive deltid. Personaltäthet och utbildningsnivå är faktorer som också är helt centrala för kvaliteten. Äldreomsorgen är en ytterst kvinnodominerad arbetsplats. Både utifrån ett jämställdhetsperspektiv och utifrån att äldreomsorgen behöver vara en attraktiv arbetsplats finns det anledning att föra bättre statistik avseende äldreomsorgens personal och deras villkor. Detta bör nu vara fullt möjligt att genomföra, med tanke på den Etiska plattform som presenterats av arbetsgivare och fackföreningar om offentligt finansierad vård och omsorg som utlovar öppenhet av de privata utförarna. I betänkandet Samordnad kommunstatistik för styrning och uppföljning (SOU 2009:25) föreslås att SCB löpande ska publicera personalstatistik för all personal i offentligt finansierad verksamhet, uppdelad på egen regi och övriga utförare. Regeringen bör ge SCB i uppdrag att upprätta sådan statistik, bl.a. vad gäller äldreomsorgen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det bör göras en utvärdering av hur kundvalsmodeller och olika driftsformer påverkar anställningsvillkor och arbetsförhållanden för att få mer och djupare kunskap om hur anställningsformer, arbetstider, förekomst av kollektivavtal osv. skiljer sig åt mellan offentliga, icke vinstsyftande enskilda samt vinstsyftande huvudmän. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5Äldreomsorgen behöver mer resurser gör lägesrapporter där det redogörs för utvecklingen inom de verksamheter som har att följa. I lägesrapporten anges att: Resurstillgången i kommunernas vård och omsorg om äldre har begränsats så att äldres säkerhet och trygghet inte alltid kan tillgodoses. Det finns starka skäl att ifrågasätta om alla äldre personer får den vård och omsorg de behöver för att uppnå en skälig levnadsnivå. Det finns också anledning att ifrågasätta om personer med stora hjälpbehov, för vilka alternativet är särskilt boende, får hemtjänst i tillräcklig omfattning. Samma budskap ger de anställda inom . De är för få, måste stressa och hinner inte hjälpa de äldre med det som dessa behöver. Biståndsbedömningen är ibland alldeles för snål. Det finns inte tid att förflytta sig mellan vårdtagarna. Den dokumentation som ska göras måste ordnas på de äldres tid. En väl utvecklad hemtjänst är basen för en god äldreomsorg och en förutsättning för att äldre ska kunna leva kvar hemma så länge de vill och kan. minskade antalet personer som bor på vård- och omsorgsboende med drygt 20 000 och med ytterligare 3 200. Antalet äldre som fått hemtjänst med har ökat, men antalet årsarbetare inom har i stort sett varit oförändrat . Kort sagt har kommunerna rationaliserat i äldreomsorgen genom att minska antalet äldreboendeplatser och i stället satsat på att fler ska bo hemma med hemtjänst utan att ge de resurser som behövs. SVT:s satte ljuset på den alltför låga bemanningen på demensboenden i . När gjorde sin nattliga inspektion på 94 slumpvis utvalda demensboenden hade majoriteten av dem inte tillräckligt med personal för att bedriva en säker vård.