mot · H102Fi11 · 2014-04-29 00:00:00 — Inom högskolepolitiken har länge efterlyst fler studieplatser. Vi anser att det fortfarande behövs fler utbildningsplatser utöver de som regeringen har aviserat inom framför allt lärarutbildningarna. Vi har länge också föreslagit höjningar av studiemedlet, något som är nödvändigt med tanke på den tuffa ekonomiska situation som studenter har. Om man vill behålla studiemedlets roll att motverka den sociala snedrekryteringen till högskolan kan dock inte hela höjningen göras genom att man låter studenterna ta mer lån. I en höjning av studiemedlet med bör det därför ingå en höjning av bidragsdelen med . Därmed skulle bidragsandelen återgå till den nivå som den låg på innan den började sänkas av regeringen . 9.1.2Bättre arbetsförmedling och effektiva arbetsmarknadsåtgärder En sammanhållen statlig arbetsförmedling med nationell överblick är en förutsättning för en väl fungerande arbetsmarknad. Arbetsförmedlingen ska utgöra en integrerad del i den svenska arbetsmarknadsmodellen, där samverkan sker med parterna och lokala och regionala aktörer spelar en viktig roll. Myndigheten måste ha tillräckligt med resurser för att arbetsförmedlarna ska kunna känna att de kan använda sin kompetens för att ge varje arbetssökande ett gott stöd. Vi är starkt kritiska till regeringens experiment med s.k. kompletterande aktörer och privata jobbcoacher, vilket har lett till att man öppnat upp för möjligheten att tjäna pengar på arbetslösheten. Många fall av oseriösa aktörer och lågkvalitativ verksamhet har uppdagats. Den största effekten är dock att Arbetsförmedlingen lägger stora resurser på upphandlingar och juridiska processer i stället för på förmedlingsverksamhet. anser att arbetsförmedlingsverksamhet ska bedrivas utan vinstintresse och enligt beprövade metoder som gynnar de arbetssökande. Vi vill avveckla de s.k. garantiprogrammen hos Arbetsförmedlingen. I stället ska man ha större frihet att erbjuda arbetslösa aktiva insatser som utbildning, riktat anställningsstöd eller praktik som efter en individuell bedömning anses lämpligt, utan att invänta en fast tidsgräns. I detta ingår en avveckling av fas 3, sysselsättningsfasen, som bör göras . De som redan är placerade i fas 3 vill vi erbjuda aktiva och värdiga insatser utformade efter den enskildes behov. Den som utför ett jobb ska ha lön enligt kollektivavtal. vill även genomföra ett treårigt program för generationsväxling i arbetslivet. Det innehåller traineeanställningar i statlig förvaltning och andra myndigheter, utbildningsvikariat inom framför allt vård och omsorg, så att personalen inom exempelvis handikappomsorgen och psykiatrin kan fortbilda sig, som unga med gymnasiekompetens på området kan komma in i arbetslivet, samt stöd till lärlingsanställningar riktat mot bristyrken som exempelvis VVS-montör och betongarbetare. Alla ska kunna lita på att arbetslöshetsförsäkringen erbjuder rimliga villkor. En frivillig arbetslöshetsförsäkring som ger inkomsttrygghet vid arbetslöshet är en central del av den svenska arbetsmarknadsmodellen och avgörande för den enskildes trygghet och handlingsutrymme. För löntagarkollektivet som helhet ska försäkringen bidra till att förhindra underbudskonkurrens och upprätthålla löner på en anständig nivå i tider av arbetslöshet. Arbetslöshetsförsäkringens utformning och legitimitet är också avgörande för en flexibel arbetsmarknad som präglas av strukturomvandling, produktivitetsutveckling och rörlighet. Efter regeringsskiftet raserade den borgerliga regeringen snabbt och målmedvetet strategiskt viktiga grundstenar i arbetslöshetsförsäkringen. Villkoren för att kvalificera sig till ersättning skärptes, ersättningsnivån sänktes och höjda och differentierade avgifter infördes. Som en följd av den borgerliga regeringens försämringar av arbetslöshetsförsäkringen står en stor grupp arbetslösa utan a-kassegrundad ersättning. Bara en av tio som jobbat heltid innan de blev arbetslösa får ut i ersättning. Eftersom dagpenningen inte har räknats upp ligger nu den högsta dagpenningnivån i nivå med försörjningsstöd. Omfattningen av försämringarna blir tydlig när man betänker att utbetalningar av arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd har sjunkit med , trots att arbetslösheten ökat med 77 000 personer sedan regeringen tillträdde. anser att arbetslöshetsförsäkringen behöver reformeras i grunden. Det är dock nödvändigt att genomföra ett antal förändringar i syfte att återupprätta arbetslöshetsförsäkringen som en inkomst- och omställningsförsäkring. Vi vill därför genomföra en höjning av taket (den högsta dagpenningen) och golvet. För att undvika en urholkning av försäkringen indexerar vi beloppen till löneutvecklingen. Vi höjer också ersättningsnivån till för hela ersättningsperioden samt för tid med aktivitetsstöd. Vi minskar dessutom antalet karensdagar med två . Vi tar även bort 75-dagarsbegränsningen vid deltidsarbetslöshet. Vi vill även genomföra en kraftig förstärkning av grundförsäkringen. lämnas många utanför försäkringen och tvingas förlita sig på anhöriga eller försörjningsstöd. Vid slutet av 2012 fick inte ens fyra av tio öppet arbetslösa ersättning från arbetslöshetsförsäkringen, vilket kan jämföras med . Vi vill att alla som uppfyller grundvillkoren i 9 § lagen om arbetslöshetsförsäkring och som har varit inskrivna vid Arbetsförmedlingen ska få rätt till ersättning med grundbeloppet. Med vårt förslag kommer fler att kunna ta del av grundförsäkringen: unga, som tidigare skulle ha omfattats av studerandevillkoret, deltidsarbetande och utlandsfödda som ännu inte hunnit etablera sig på arbetsmarknaden. 9.2Rätt till trygga anställningar Otrygga anställningar är vanligast bland unga. I åldersgruppen 16–har fler än hälften av de anställda en tidsbegränsad anställning. I åldersgruppen 25–har var fjärde ett tidsbegränsat jobb. En stor andel av de arbetslösa unga varvar i praktiken jobb och arbetslöshet och lever i en ständig osäkerhet på både kort och lång sikt. Detta är något som undergräver möjligheterna att skapa en modern och dynamisk arbetsmarknad. De många tim- och behovsanställningarna och staplandet av visstidsanställningar på varandra utgör ett hinder för unga människors etablering i arbetslivet. Att inte ha en fast anställning eller ens en någorlunda förutsägbar inkomst gör det också svårt att teckna ett hyreskontrakt eller låna pengar till en bostad. Ungas relativt dåliga ekonomi och den växande psykiska ohälsan bland unga har tydliga samband med denna otrygga arbetsmarknadssituation. Att regeringen vägrar göra något åt möjligheten att stapla visstidsanställningar har fått att meddela att riskerar att dras inför . De otrygga anställningarna påverkar samhällsekonomin negativt, också genom att de kan minska arbetsgivares incitament att satsa på kompetensutveckling och arbetstagarnas vilja att bidra till innovationer. De otrygga anställningarna måste begränsas så att också unga får en möjlighet att etablera sig i samhället och ges möjlighet till delaktighet och inflytande på arbetsplatsen. Vi föreslår därför att det införs en absolut gräns för hur länge en och samma person kan vara visstidsanställd innan man ges företräde till ett fast jobb. Vi vill också att det införs tydliga kriterier för när en anställning får vara tidsbegränsad. Även reglerna för inhyrning av personal från bemanningsföretag bör skärpas. har regler som gynnar arbetsgivaren och missgynnar den inhyrda arbetstagaren. Inhyrd personal har lägre löner, känner sig ofta stressad och utanför den sociala samvaron på arbetsplatsen och får inte ta del av utbildning och andra utvecklingsinsatser i lika hög grad. Man känner lägre grad av inflytande och är i vissa branscher mer olycksdrabbad. I allt högre utsträckning används bemanningsföretag för att täcka personalbehov som är permanenta. Hot om att ersätta fast anställd personal med inhyrd arbetskraft har också kommit att bli ett maktmedel i arbetsgivarnas händer. Lagstiftningen vid inhyrning från bemanningsföretag bör därför skärpas, bl.a. så att det inte ska kunna ske vid permanenta behov av arbetskraft. Tillsvidareanställd personal ska inte kunna sägas upp för att sedan återanställas som eller ersättas av bemanningsanställda. 9.3Rätt till arbete och rätt att leva som andra för personer med funktionsnedsättning Arbetslösheten är skyhög för personer med funktionsnedsättning. Människor berövas det sammanhang och den utveckling ett arbete kan ge, men tvingas också leva under knappa ekonomiska omständigheter hela livet. Samhället och arbetsplatserna berövas många människors kunskaper och erfarenheter. Personer med funktionsnedsättning är inte en homogen grupp med samma behov, därför behövs insatser på bred front utifrån de individuella behoven för att vända utvecklingen. Utgångspunkten måste vara ett tillgängligt samhälle och arbetsliv som från början har en planering för den mångfald av funktionsvariationer som finns. Det krävs också en skärpt lagstiftning när det gäller bristande tillgänglighet som diskriminering. Sjukförsäkringen måste tillåta variationer i arbetsgrad och aldrig lägga hinder för någon att arbeta eller studera utifrån sin förmåga. Det behövs ökade kunskaper hos arbetsgivarna och en väg in när det gäller de möjligheter till arbetsanpassning och hjälpmedel som finns. Den offentliga sektorn måste ta ett större ansvar, bli ett föredöme och spegla landets befolkning när det gäller anställningar av personer med funktionsnedsättning. Ett tydligt genusperspektiv måste också finnas så att möjligheter till stöd, utbildning och arbetsmarknadsåtgärder inte begränsas beroende på vilket kön personen har. Den s.k. förslag om bl.a. moderniserade lönesubventioner och effektivare administration av hjälpmedel måste genomföras. Målet är dels att fler personer med funktionsnedsättning ska kunna arbeta inom en bredare arbetsmarknad, dels att personer med långvarigt behov av stöd ska få större trygghet i detta. Arbetskooperativ och sociala företag ska stimuleras ytterligare för att bredda arbetsmarknaden. hänvisas många människor till daglig verksamhet eller sysselsättning och blir fast där. Med ett aktivt arbete gentemot möjliga arbetsgivare och med ett individuellt utformat kontinuerligt stöd skulle många fler kunna gå från sysselsättning till arbete med lön. bedömningar av vem som har rätt till assistans enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) har skärpts på ett orimligt sätt som vi anser inte står i överensstämmelse med lagstiftningens intentioner – att människor med funktionsnedsättning ska kunna leva ett liv som andra. För de personer som blir av med sin assistansersättning innebär det ofta en personlig katastrof. Denna nya praxis stämmer inte överens med de åtaganden har enligt FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Eftersom tolkning slagits fast som gällande rätt av Regeringsrätten vill vi förtydliga lagstiftningen så att ursprungsintentionerna i LSS när det gäller att leva ett liv som andra åter blir verklighet. Det viktigaste för en fungerande inkludering är en generell välfärdspolitik tillsammans med aktiva insatser mot diskriminering. För att bryta segregationen är den generella politiken viktigare än det som brukar kallas för integrationspolitik. Vad som behövs är fler jobb, fler bostäder som folk har råd att bo i och en likvärdig skola som inte delar upp eleverna på ett segregerande sätt. Diskrimineringen i arbetslivet tar sig flera uttryck. Arbetslösheten bland utomeuropeiska invandrare är betydligt högre än för befolkningen i genomsnitt. Personer med utländsk bakgrund har också svårt att få jobb som motsvarar deras utbildning och kvalifikationer. Ofta är det flyktingar och invandrare med akademisk examen som försörjer sig som taxichaufförer eller städare. Detta innebär dels att väldigt många människor inte får utnyttja sin fulla potential på arbetsmarknaden och dels att det blir svårare för dem med mindre utbildning att skaffa sig ett jobb. Därför vill göra en satsning på att förbättra matchningen på arbetsmarknaden genom bättre validering och fler kompletteringsutbildningar. Alla barn ska ges samma förutsättningar att klara av skolan. Den elev vars föräldrar har högre utbildning har större möjligheter att få hjälp med skolarbetet hemma. För att kompensera dessa skillnader i förutsättningar vill se en öppen skola där eleverna kan få det stöd de behöver för att utvecklas och klara skolans mål och en satsning på ökad studiehandledning på elevernas modersmål. Språket är en nyckel för att bli delaktig i samhället. De invandrare och flyktingar som trots i inte kan svenska har svårt att få ett arbete. Därför vill höja kvaliteten i utbildningen i svenska för invandrare. Diskriminering är ett stort samhällsproblem som hindrar människor från att bli delaktiga fullt ut i samhället. För att komma till rätta med diskrimineringen krävs ett systematiskt och långsiktigt arbete. Det är också avgörande att diskriminering kostar. Det behövs därför både förebyggande åtgärder, insatser för att beivra diskriminering och större möjligheter att se till att den som diskriminerar får betala för det. har () varken medel eller mandat för att kunna utföra detta uppdrag. Vi vill därför ge DO mer resurser och ett utökat uppdrag. behöver ställa om till innovationsdriven tillväxt. Det andra gör billigare och ibland bättre måste vi möta med högre kunskapsinnehåll, resurseffektivare produktion samt en produktion av varor och tjänster som utgår från våra samhällsutmaningar. Omställningen av ekonomin måste ske i ett nytt ekonomiskt landskap, där klimatutmaningen och den växande befolkningen utgör både hot och möjligheter. I en värld där tillgången på råvaror blir allt knappare och miljöutmaningarna allt större blir innovationer och produkter med högre förädlingsvärde, återvinning och lägre resursförbrukning allt viktigare. Samverkan mellan företag (enskilda och i kluster), universitet, forskningsinstitut och myndigheter är av yttersta vikt för att få en verksamhet som inte bara styrs av kortsiktiga vinstmotiv. Det arbetet kommer att behöva intensifieras och fördjupas, som industrin måste tillämpa mer innovationsfrämjande och kretsloppsanpassade arbetssätt. driver , tillsammans med och Formas, särskilda Strategiska innovationsområden. Vi föreslår att de Strategiska innovationsområdena ska inriktas mot följande tre övergripande samhällsutmaningar: i) klimatutmaningen (miljö och energi), ii) den växande åldrande befolkningen (hälsa och sjukvård) och iii) globaliseringen (konkurrenskraftig produktion, råvarutillgång). Delprojekt inom ramen för det sistnämnda området bör utgöras av samverkansprogram för gruvnäringen, mjukvaruindustrin och turistnäringen. Det statliga ägandet behöver utökas och utvecklas för att vi demokratiskt ska kunna styra samhällsutvecklingen. Det finns flera områden som är intressanta för att bilda nya statliga företag eller öka det statliga ägandet inom. Det kan vara för att öka konkurrensen inom finanssektorn, minska spekulationerna och för att säkra att nödvändiga investeringar kommer till stånd – vi vill t.ex. utreda en statlig grön investeringsbank. Infrastruktur, bostadsbyggande och energiområdet är andra områden där det kan vara intressant att se över om vi genom ett ökat gemensamt ägande kan utveckla och driva på utvecklingen. Staten ska vara en aktiv ägare till sina bolag, som t.ex. , och , och genom ägardirektiv säkerställa att bolagen används för att stödja teknikutveckling, driva på miljö- och klimatarbetet och skapa sysselsättning. Regeringens inkompetens beträffande förvärv av Nuon visar på vilka ödesdigra konsekvenser ett passivt förhållningssätt till de statliga bolagen kan medföra. Det visar också på att ägardirektiven till flera av de statliga bolagen behöver utvecklas. Vidare vill vi stimulera forskning och utveckling i små och medelstora företag. Därför vill vi införa ett stöd som ska omfatta alla företag med upp till 250 anställda. Stödet ska avse högst av företagets kostnader för forskning och utveckling upp till ett tak på . Vi avsätter för detta ändamål. För ett dynamiskt näringsliv är en väl fungerande kapitalförsörjning av avgörande betydelse. finns en rad olika statliga aktörer på området, med överlappande mandat, vilket försvårar för företagen att veta vem de ska vända sig till. Vi vill samla dessa resurser till ett gemensamt bolag med uppgift att stimulera kapitalförsörjningen i de riktigt tidiga faserna. vill stärka industriforskningsinstitutens verksamhet med fokus på miljöteknik och innovation. Vi vill också stärka deras verksamhet vad gäller demonstrationsanläggningar och testbäddar. På landsbygden kan kapitalförsörjningen vara problematisk, inte minst för många mindre företag. Där fyller de lokala Sparbankerna en viktig funktion. Deras förankring i lokalsamhället innebär att de har goda kunskaper om det samhälle, de företag och de människor som finns och verkar där. Vi vill stärka de lokala Sparbankernas möjligheter att konkurrera med storbankerna och bidra till utvecklingen av det lokala näringslivet. Därför behövs lag- och regeländringar och även stöd till uppstart av nya sparbanker. Därutöver behöver sparbankerna ges bättre möjligheter att stärka sin kapitalbas. Vidare bör AP-fondernas placeringsregler ändras. styrs AP-fondernas placeringar av kortsiktiga avkastningsmål. Dessa bör ändras så att AP-fonderna kan användas för strategiska investeringar i syfte att stärka långsiktiga tillväxtförutsättningar. På så sätt kan fler komma i arbete och pensionskapitalet stärkas. För mindre företag kan sjuklöneansvaret ofta vara betungande. Även om mindre företag som kollektiv har en lägre sjukfrånvaro än genomsnittet kan sjuklönekostnader ge upphov till stora problem i de enskilda företagen, exempelvis i form av avbrott i verksamheten. Vi vill därför att mindre företag med upp till 10 anställda helt ska slippa betala 14 dagars sjuklön. Företag med upp till 10 anställda ska alltså omfattas fullt ut, medan en avtrappning sker i företag med 11–15 anställda. Genom förslaget avlastas företagen ekonomiskt som utestängningseffekter på arbetsmarknaden minskar. Vi avvisar regeringens förslag om sjuklöneansvaret eftersom vi menar att den modell vi föreslagit får större betydelse för företagen och deras möjligheter att anställda fler samt att det är vår modell som företagen efterfrågat. 10.2Stärkta förutsättningar på landsbygden Alla kommuner och landsting ska ha likvärdiga förutsättningar att erbjuda sina medborgare bra välfärdstjänster och service – det är bra för hela . Det har blivit allt svårare att bo, arbeta och bedriva verksamhet på landsbygden. De regionala skillnaderna har drivit denna utveckling. För att komma till rätta med problematiken krävs likvärdiga grundförutsättningar oavsett var i landet man bor. vill ha en skattepolitik som gynnar hela landet. Det ska exempelvis vara möjligt att ge riktade statliga stöd till brukssamhällen och landsbygd. Detta skapar möjligheter för tillväxt utanför städerna. vill att hela ska leva. Staten ska ta ett större ansvar för servicen på landsbygden. Exempelvis ska Posten ges i uppdrag att ge god och likvärdig service i hela landet. Den lokala kommersiella servicen på landsbygden ska stärkas genom stöd till lanthandel och drivmedelsstationer. Utvecklingen av fler lokala bankkontor ska stödjas. En tryggad polisförsörjning ska säkerställas i hela landet. För att stärka landsbygdens förutsättningar för en grön omställning vill vi förbättra tillgången till hållbara kommunikationer. Riktat statligt stöd ska gå till lågtrafikerade järnvägspår och kollektivtrafik i glesbygd i form av t.ex. byabussar. Utökat stöd för produktion av biogas från gödsel ska införas i hela landet och särskilt stöd införas för tankställen med biogas och el. Målsättningen med skattepolitik är att skapa en välfärd att lita på, få fler människor i arbete, minska inkomstskillnaderna och skapa förutsättningar för en hållbar utveckling. Skatt ska betalas efter bärkraft och välfärd fördelas efter behov. Skattesystemet måste vara utformat så att det är enkelt att förstå och tillämpa för den enskilda skattebetalaren. vill därför betona vikten av att eftersträva ett system som är enhetligt och likformigt och som har så få undantag som möjligt. På så sätt minimeras också möjligheterna till skatteplanering. Skattefusk ska bekämpas kraftfullt. Skatter betalar för åtaganden som medborgarna anser vara samhälleliga angelägenheter. Med hjälp av skatteuttaget finansieras offentliga investeringar i utbildning, forskning och infrastruktur som är avgörande för att bygga ekonomiska styrka och framgång . Skatterna betalar också för välfärdstjänster som sjukvård, skola och barn- och äldreomsorg. Att betala välfärden solidariskt via skatterna är effektivt. Dessutom är en skattefinansierad, generell välfärd ett kraftfullt verktyg för att utjämna skillnader mellan människor och därmed öka jämlikheten och jämställdheten. Men om vi ska klara detta måste vi våga vara ärliga med att skatteuttaget måste öka. Vi vet att viljan att betala skatt är god om det finns en koppling till satsningar på sjukvård, äldreomsorg och en bra skola. Alternativet är att var och en av oss måste betala för den välfärd vi behöver, t.ex. via privata försäkringar. Då är det inte längre människors behov utan plånbokens tjocklek som avgör vilken välfärd man har rätt till. syn är att ett land som byggs med en gemensam välfärd och solidaritet i grunden är starkare än ett land där marknadens girighet får råda. Även regeringen verkar ha insett att det finns en folklig vilja att värna den generella välfärden och meddelar i samband med vårpropositionen att man avser att göra inkomstförstärkningar på kommande år för att bl.a. satsa på skolan. Regeringens politik har inneburit skattesänkningar på ca . Detta har bidragit till att den offentliga sektorns reala skatteinkomster har minskat med mellan 2006 och 2013.71 Detta motsvarar en minskning med . menar att den förda politiken har inneburit ett systemskifte på skatteområdet bort från principen om likformig beskattning. har den bidragit till att urholka skattebaserna. Den privata konsumtionen har tillåtits att öka på bekostnad av den offentliga. I och med det minskar resurserna till välfärden och möjligheterna till nödvändiga reformer och en rättvis fördelning av ekonomiska resurser. Skattesänkarpolitiken har främst gynnat höginkomsttagare, varav en stor majoritet är män, genom bl.a. slopad förmögenhetsskatt, sänkt fastighetsskatt för exklusiva villor och inte minst genom rejäla inkomstskattesänkningar. betalar pensionärer, sjuka och arbetslösa mer i skatt än löntagare vid lika inkomst. Detta menar vi är orättvist och ineffektivt. Dessutom skadas skattesystemets legitimitet. Regeringens skattesänkningar har även på ett påtagligt sätt ökat mäns nettoinkomster jämfört med kvinnors, eftersom män gynnas på bekostnad av kvinnor när skatter sänks. Män har högre inkomster och betalar därmed mer i skatt än kvinnor och därför ökar mäns inkomster mer. Kvinnor missgynnas eftersom de, under rådande maktstrukturer, är mer beroende av de försäkringssystem och transfereringar som regeringen försämrat för att finansiera en del av skattesänkningarna. Kvinnorna missgynnas dessutom ytterligare eftersom deras livsvillkor i stor utsträckning avgörs av hur väl välfärden fungerar och den blir satt på undantag när skattesänkningar ständigt prioriteras. De nu aviserade skattehöjningarna förändrar inte bilden av en regering vars främsta politiska vilja och vapen är just skattesänkningar. anser att en översyn av skattesystemet behövs i form av en parlamentarisk utredning. Som beskrivits ovan har den borgerliga regeringen genom en rad beslut allvarligt urholkat skattesystemets grunder och principen om skatt efter bärkraft. Det finns också ett behov av att se över skattesystemet utifrån klimatfrågans avgörande utmaning. Den enskilt största posten i regeringens ensidiga skattesänkarpolitik är det s.k. jobbskatteavdraget, vars främsta syfte är att hålla lönerna nere.