ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H202543 · 2014-11-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en med uppdrag att utreda upphovsrätten och föreslå ny lagstiftning på området. Internet har förändrat musikers möjligheter att nå ut med sina verk men det har också skapat nya problem, bland annat kring hur den som skapat ett verk ska kunna få ersättning för det. finns till exempel musik, spel, böcker och filmer lätt tillgängligt via internet. Det finns många möjligheter att hitta, använda och ladda ner olika verk. För skapare av dessa kan det vara en stor fördel att få spridning för sina verk. måste de som skapar musik, gör film, skriver böcker och programmerar dataspel få ersättning för sina verk. Dagens upphovsrätt har halkat efter den tekniska utvecklingen. Det behövs ett system som garanterar att upphovsrättsinnehavarna får ersättning för sina verk och som också accepteras av de som skapat verken och de som tar del av dem. Därför bör det tillsättas en , där både utövare och användare finns med, utreder upphovsrätten och föreslår ny lagstiftning. Per Lodenius (C)
mot · H202545 · 2014-11-06 00:00:00 — Universitets och högskolors samverkan med näringslivet och hur frågan om anställningsbarhet hanteras tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att anslagen till universitet och högskolor i fortsättningen ska öronmärkas med ett anslag som avser fullföljandet av uppgiften om samverkan med näringslivet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kommande utvärderingar av universitet och högskolor som () får i uppdrag att genomföra också bör ta fasta på att se hur frågan om anställningsbarhet hanteras. Universitet och högskolor är en viktig kraft i det moderna samhällets utveckling. Dessa förser näringsliv och arbetsmarknad med kunskap och kompetens genom forskning och utbildning. En samverkan och en nära koppling mellan den högre utbildningen och omgivande samhälle är därför av största vikt. Politiska ansträngningar har också gjorts i denna riktning i syfte att stärka denna koppling. Det första tydliga steget på den här vägen är den så kallade tredje uppgiften. lagstadgades ett krav på att de högre lärosätena ska samverka och informera det omgivande samhället om sin verksamhet. skärptes kraven till att lärosätena även ska ”… verka för att forskningsresultat tillkomna vid högskolan kommer till nytta". Den andra insatsen har utvecklats genom det europeiska samarbetet för högre utbildning, den så kallade Bolognaprocessen. Denna syftar till att främja studenternas rörlighet och anställningsbarhet för att stärka konkurrenskraft. Just anställningsbarhet utgör därför ett av de övergripande examensmålen som framtagits inom ramen för Bolognaprocessen. Tyvärr tycks inte dessa två insatser ha fått något större genomslag inom den högre utbildningen. Anledningar till detta står att finna i att incitament för lärosätena att arbeta med dessa saknas. Den tredje uppgiften är ofinansierad, det vill säga inget anslag utgår för att sköta denna, vilket innebär att lärosätena själva måste söka finansiering för denna. Vidare upplevs uppgiften inte meriterande för lärosätenas forskare. Sammantaget innebär detta att uppgiften ges låg prioritet. Bolognaprocessens mål om anställningsbarhet täcks bristfälligt av formuleringarna i högskoleförordningens generella examensmål. Vidare har dessa mål inte uppmärksammats i kvalitetsgranskningar av hur examensmålen infrias i den högre utbildningen vilket bland annat påpekats av . Det är ganska uppenbart att utan en tydligare styrning åstadkoms inte den ändring som beslutet om den tredje uppgiften om ökad anställningsbarhet ger uttryck för. Sålunda är det önskvärt: att anslagen till universitet och högskolor i fortsättningen öronmärks med ett anslag som avser fullföljandet av uppgiften om samverkan med näringslivet och att kommande utvärderingar av universitet och högskolor som UKÄ uppdras att genomföra tar fasta på att se hur frågan om anställningsbarhet hanteras.
mot · H202546 · 2014-11-06 00:00:00 — Obligatorisk ursprungsmärkning för kött-, charkuteri- och mejeriprodukter samt sammansatta matprodukter tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om obligatorisk ursprungsmärkning för kött-, charkuteri- och mejeriprodukter samt sammansatta matprodukter. finns ett obligatoriskt krav på ursprungsmärkning av frukt och grönt, nötkött, ägg och honung. kommer också ett nytt EU-beslut att träda i kraft vilket innebär att även kött från gris, fågel, lamm och get kommer att behöva ursprungsmärkas. Dock gäller inte samma regler för dessa köttprodukter som för nötkött där det i ursprungsmärkningen måste stå var djuret är fött, uppfött och slaktat. För övriga och ovan nämnda köttsorter omfattar ursprungsmärkningen enbart var djuret är uppfött och slaktat. Det gör att djuren kan födas i ett land och transporteras långa vägar till andra länder utan att detta medvetandegörs. Svenska konsumenter vill veta var maten kommer ifrån vilket är tydligt i en mängd olika undersökningar som gjorts. Konsumenterna vill ha en tydlig ursprungsmärkning. På så sätt kan de som handlar själva göra ett aktivt val. händer det att kunder ser en svensk flagga på exempelvis en korvförpackning och tror att ursprunget är svenskt. Dock kan det visa sig att korven är tillverkad i , men att råvaran kommer från något annat land. Det förvirrar och vilseleder kunden. Ursprungsmärkning kan också bidra till att självförsörjningsgraden på mat ökar i . importerar vi drygt hälften av de livsmedel som vi konsumerar – mest i . Vill vi ha kvar det svenska jordbruket, de öppna landskapen, prioritera miljö, djurskydd och jobb, bör konsumenten ges en större möjlighet att välja mer svenska och närproducerade produkter. För att konsumenterna ska kunna göra ett medvetet val och för att värna djurhållning och miljö är det viktigt att jobbar för att samma regler som finns för ursprungsmärkning av nötkött även ska gälla för gris, fågel, lamm och get. Men ett obligatoriskt krav skulle behöva omfatta fler produkter. Därför bör även verka för ursprungsmärkning av chark- och mejeriprodukter samt färdig mat. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · H202547 · 2014-11-06 00:00:00 — Samlad lagstiftning mot mobbning och trakasserier tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över lagstiftningen mot trakasserier och mobbning. Mobbning och trakasserier är ett allvarligt samhällsproblem. Det är något som pågår såväl i skolor som på arbetsplatser. sker ofta mobbning och trakasserier med internet eller mobiltelefon som ett verktyg av de som mobbar. Detta gör pressen ännu tyngre för den som drabbas, när inte ens hemmet kan bli en fri från förtrycket. Den utsatte hamnar i än mer traumatiska situationer och det utvecklas till och med ibland till så outhärdliga former att offret tar sitt liv. Var tredje ung har blivit utsatt för kränkningar på nätet enligt Friends och . Nätrapporten genomförs och kartlägger ungas vanor och beteende på nätet. Rapporten baseras på en riksrepresentativ undersökning genomförd av där 1 070 unga i åldern 10–svarat på frågor om sina nätvanor. Studien visar att det är vanligare att tjejer utsätts för nätkränkningar () än killar (). Mest utsatta är tjejer i åldern 13–där över hälften har blivit kränkta på nätet , varav en femtedel vid upprepade tillfällen. Nedladdning av olika typer av appar, exempelvis ”Secret” till smarta telefoner kopplar ihop dina privata kontakter i mobilen, helt anonymt, på ett sätt som gör att man inte vet vem som är avsändare. Nätmobbingen blir således anonym och på så sätt svårare att förhålla sig till och komma åt. Många av de brott som begås i samband med det som kallas mobbning eller trakasserier är redan straffbelagda, till exempel som misshandelsbrott. Någon samlande term finns dock inte som när det till exempel gäller kvinnofridsbrottet som är en samlande benämning på ett antal brott. En enhetlig och samlad lagstiftning mot mobbning och trakasserier skulle bland annat på ett bättre sätt kunna koppla ihop olika former av trakasserier och ge en helhetsbild av det brott som begåtts. Detta skulle i sin tur kunna leda till ett högre straffvärde än om man bara ser till de enskilda brotten. Vi menar att lagstiftningen inte är tillräckligt entydig och samlad på området kränkande behandling, trakasserier och mobbning och att en översyn bör göras om möjligheter till en samlad och stark lagstiftning i dessa frågor.
mot · H202548 · 2014-11-06 00:00:00 — Överlåtelse av tillstånd att fiska ål tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att dagens ålfisketillstånd ska övergå till att vara överförbara mellan personer. Ålen anses vara en hotad art och flera åtgärder har införts för att skydda ålen. EU har beslutat om en återhämtningsplan och i finns en nationell förvaltningsplan. Det svenska förhållningssättet och synen på problematiken är mycket seriösa. Bland annat innebär det att ålfiske är förbjudet, med undantag för vissa yrkesfiskare och i vissa vatten. Antalet yrkesfiskare som innehar tillstånd att fiska ål är strikt begränsat. En levande kust och skärgård, ett gynnande av småföretagande och ett vidmakthållande av ett småskaligt insjö- och kustnära fiske – ett levande kulturarv – är viktiga värden. Men dessa värden riskerar nu att gå förlorade om inte möjligheten att överlåta företaget som bedriver kustfiske/ålfiske till annan person införs. Dagens innehavare av ålfisketillstånd riskerar att bli de sista svenska ålfiskarna, detta på grund av att de, till skillnad mot vad som annars är brukligt med företag och rörelser, inte kan överlåta sina företag och därtill nödvändiga licenser att bedriva ålfiske till annan person. Orsaken till detta är att tillståndet att fiska ål är personligt och ej överlåtbart. Detta är självklart inte en rimlig ordning och situationen riskerar att leda till att dagens ålfiskeföretag ej kan fortsätta sin verksamhet när innevarande tillståndshavare upphör. Med stöd i ovanstående må därför för regeringen tillkännage som sin mening att dagens ålfisketillstånd ska övergå till att vara överförbara mellan personer.
mot · H202549 · 2014-11-06 00:00:00 — Livslångt lärande och eftergymnasial utbildning för den som gått i särskola tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ta fram regelverk som ger möjlighet för den som gått i särskola att studera på högskola och yrkeshögskola liksom på andra eftergymnasiala utbildningar. Livslångt lärande, möjligheten att vidareutbilda sig också efter gymnasiet, är viktigt. Också den som har en intellektuell funktionsnedsättning och därför gått i särskola borde ha den möjligheten. Lika viktigt som det är att de som har det lätt för sig har möjligheten att utvecklas efter sin förmåga och sitt intresse, lika viktigt är det att de som har en intellektuell funktionsnedsättning också får möjligheten att utvecklas efter sin förmåga och sitt intresse. Har du gått i särskola så har du dock inte samma möjlighet. Det finns flera hinder och regelverk som du måste ta dig förbi. I princip beror det på vad kommunen där du bor kan och vill erbjuda dig. Du har egentligen ingen egen valmöjlighet. Det här är så onödigt! Vi vet att det finns så många jobb som man kan utföra, oavsett vilka funktionsförutsättningar man har. Bara man får chansen att fortsätta att lära sig mer efter gymnasiet. Alla behövs i vårt samhälle. Alla har en plats i vårt samhälle. Det är en fråga om demokrati. Flera projekt och utbildningar försöker hitta modeller för en eftergymnasial utbildning för den som gått i särskola. Många goda exempel finns på flera håll i landet. Men behövs det permanenta lösningar, där särskola inte längre innebär ett hinder för studier efter gymnasiet. De projekt runt om i landet som genomförs och har genomförts på detta tema ger en bra grund för ett regelverk där det öppnas upp möjligheter för den som gått i särskola till utbildning på högskola och yrkeshögskola liksom på andra eftergymnasiala utbildningar. Per Lodenius (C)
mot · H202550 · 2014-11-06 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om föreningslivets behov av att kunna använda kontanter. släpper de nya sedlarna och vi får utöver de vi har en ny valör, 200-kronorssedel. som detta planeras går utvecklingen i en riktning som gör det allt svårare att göra bruk av kontanter som betalningsmedel. Vägen mot det kontantlösa samhället har varit lång, och sakta men säkert kommer vi närmare vägs ände. Många privatpersoner och småföretag som ägnar sig åt tillfällig försäljning vid marknader etc. upplever svårigheter inte enbart med tillgången till kontanter utan framförallt med avsättningen, det vill säga möjligheten att sätta in pengarna på något närliggande bankkontor. Ett särskilt stort problem har detta blivit för föreningslivet som för att finansiera sin verksamhet är beroende av försäljning, såsom lotterier, korv och dricka, loppmarknader, inträdesbiljetter till matcher, evenemang, kulturarrangemang, bingo, danser med mera. Många föreningskassörer känner sig tvingade att förvara stora mängder kontanter hemma . Det i sin tur ger en ökad risk för inbrott och överfall eller utpressning. Intill dess en teknisk lösning för elektroniska betalningar fungerar i hela landet, vilket torde förutsätta mobiltäckning alternativt bredband, erforderliga apparater är monterade för transaktioner och kontantmottagningsmaskiner blivit lika vanliga som uttagsautomater är, bör bankerna med åläggas att ta fortsatt ansvar för kontanthanteringen, eller erbjuda sådana tekniska lösningar som gör det möjligt för privatpersoner och föreningsliv i hela att kunna omsätta kontanter till bankmedel. har mer än 1 400 samlingslokaler som drivs i föreningsregi. En stor del av civilsamhället har dessa lokaler som sin infrastruktur för möten och verksamhet. Tillsammans med resten av föreningslivet kommer de att agera gentemot bankerna för att säkerställa föreningslivets framtid. I dessa ansträngningar behövs också signaler från staten att man inte accepterar dagens snabba utveckling. De små landsbygdsföretagen och föreningslivets möjligheter att vara verksam försvåras avsevärt på grund av den snabba utvecklingen med indragning av bankernas kontantservice på kontoren. Utvecklingen mot ett kontantlöst samhälle är önskad och ofrånkomlig, men intill dess fullgoda alternativa metoder finns tillgängliga i hela landet måste övergången ske på ett sådant sätt att civilsamhälle, företag och privatpersoner inte drabbas. Man kan också fråga sig vad vi ska med nya sedlar till om det inte längre går att använda dem. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · H202551 · 2014-11-06 00:00:00 — Förekomst av varg i områden med tamboskap tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att landets viltförvaltningsdelegationer bör avvakta med beslut om regionala miniminivåer på antalet vargar till dess att den utredning som regeringen har beställt av SLU och som ska beskriva effekterna av ett ökat antal rovdjur och fler rovdjursangrepp för landsbygdsföretagen presenterats. Det är inte okomplicerat att förena en levande vargstam med den mycket omfattande betesdrift med nötdjur och får som finns i södra delen av vårt land. Betesdriften i sin tur är en förutsättning för att hålla landskapet öppet. Många av de som håller betesdjur i skogs- och mellanbygder i södra delen av vårt land gör det främst för att slå vakt om det öppna kulturlandskapet. Den ekonomiska lönsamheten i verksamheten är mycket svag. Det finns därför skäl att anta att en ökad vargstam i området som innebär merarbete och en stor oro får många av dagens hållare av tamboskap att upphöra med betesdriften. Jakt skapar gemenskap i bygden och är en uppskattad fritidssysselsättning för många landsbygdsbor. Den ger också ett välkommet inkomsttillskott för de som väljer att arrendera ut jakten. Förutom att en ökad vargstam är mycket svår att kombinera med löshundsjakt är älg och rådjur vargens vanligaste föda och därvid uppstår en lokal konkurrenssituation om viltet. Viltförvaltningsdelegationer på länsnivå har börjat bereda och i vissa fall fatta beslut angående en nivå för en vargstam i respektive län, detta utan att närmare ha utrett konsekvenserna av ett sådant beslut. Rimligt vore givetvis att först utreda konsekvenserna av en utökning av antalet vargar i området innan beslut om en möjlig nivå på vargstammen fattas. Den tidigare alliansregeringen gav SLU – – i uppdrag att utreda effekterna av ett ökat antal rovdjur och fler rovdjursangrepp för landsbygdsföretagen. Utredningen skall vara klar . Utredningen skall också utreda vad de indirekta kostnaderna blir i form av merarbeten och produktionsbortfall för landsbygdsföretagen. En rimligare beslutsgång i landets viltförvaltningsdelegationer hade varit att först avvakta med beslut om miniminivåer på antalet vargar tills utredningen presenterats för att med ledning av den klarlägga konsekvenserna av en ökad vargstam på landsbygden. Oaktat ovanstående beslutsgång måste följande krav vara uppfyllda innan en utökning av vargstammen på regional nivå kan tillåtas: De kostnader som skador och förebyggande av skador medför måste fullt ut bekostas av staten. Skall vi få en långsiktig tilltro till den förda rovdjurspolitiken kan inte landsbygdens folk ensamma bära kostnaderna för en ökad rovdjursstam. Det öppna landskapet är prioriterat och får aldrig hotas av ett rovdjurstryck. Generösa bidrag till byggande och hanterande av rovdjursstängsel måste inrättas.
mot · H202552 · 2014-11-06 00:00:00 — Förbud mot utvinning av gas och olja ur skifferberg tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att med hänvisning till försiktighetsprincipen införa ett förbud mot gas- och oljeutvinning ur skiffer i . Med ett hållbart energisystem i sikte är en högst rimlig nationell vision att inom en generation ska vara ett samhälle som till förses med förnybar energi fritt från kärnkraft och uranbrytning. Genom alliansregeringens energiöverenskommelse har ett ökat ägaransvar för ägare av kärnkraftverk införts och det utgår inte längre några subventioner till den svenska kärnkraften. Detta innebär att kärnkraft som inslag i den svenska energibalansen i långt högre utsträckning än tidigare står för sina kostnader. Tydliga stimulanser för att bygga ut mer förnybar energi och tydliga begränsningar för kärnkraften ger långsiktiga och förutsägbara spelregler för energimarknaden. Investeringsviljan och energiomställningen till ett hållbart vinner på tydliga och långsiktiga spelregler. Nya fossila bränsletillgångar som till exempel skiffergas som exploateras kraftigt runt om i världen riskerar däremot att försena omställningen till förnybar energi. Billig gas som ersätter kol i en del av världen kan lokalt bidra till minskade utsläpp, men i ett större globalt perspektiv bidrar detta till att kortsiktigt sett billig kol finner nya marknader och konkurrerar med andra, förnybara, kraftslag. och vår omvärld riskerar därmed att bindas fast i en fossilberoende infrastruktur som fortsätter att ge klimatpåverkan framöver. Miljöpåverkan och metangasutsläpp vid gas- och oljeutvinning ur skiffer är ytterligare osäkerhetsfaktorer i den globala pågående energiomställningen. Det enda rimliga förhållningssättet är att all utvinning av fossil energi fullt ut står för sina fulla miljökostnader. Metoden att utvinna gas och olja ur skiffer, genom så kallad fracking, är utöver ovanstående negativa effekter i arbetet med att ställa om till ett fossiloberonde samhälle förenad med påtagliga och oöversiktliga miljörisker. Med hänvisning till försiktighetsprincipen bör därför införa ett förbud mot gas- och oljeutvinning ur skiffer.
mot · H202554 · 2014-11-06 00:00:00 — Förenklade regler för omräkning av andelstal i vägsamfälligheter tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förenkling i anläggningslagen för landets vägföreningar. De vägföreningar och vägsamfälligheter som bildades , enligt lagen om enskilda vägar, är samfällighetsföreningar, och anläggningslagens regler gäller för att ompröva andelstalen. Trots att dessa föreningar är mellan 40 och och således borde ha inaktuella andelstal, är det av dem som erhållit nya andelstal genom omprövningsförrättning enligt 35 § anläggningslagen. Detta tyder på att den metod lagstiftaren valt för omprövning av andelstalen inte fungerar tillfredsställande och att det leder till att vi har stora avvikelser, något som vägföreningarna själva reglerar genom egna beslut. Detta förfarande är inte lagenligt och leder till en ovisshet huruvida beslutad uttaxering kan göras, eller om någon medlem klandrar uttaxeringen i domstol. Utan uttaxeringsrätt med stöd av lag äventyras föreningens ekonomi, dess skötsel och investeringar i väg och andra gemensamma anläggningar. Den främsta anledningen är sannolikt att en lantmäteriförrättning anses kostsam och byråkratisk. Den nödvändiga förändringen av andelstalen beslutas då i konsensus i respektive förening, utanför det regelverk som lagstiftaren angivit. Att radikalt sänka kostnaderna för omprövningsförrättningar genom Lantmäteriets försorg skulle inte innebära en lösning på problemet. Det finns uppskattningsvis 20 000 samfällighetsföreningar med otidsenliga andelstal. Om samtliga dessa skulle begära omprövning skulle det behövas i storleksordningen 100 lantmätare som arbetar heltid för att genomföra dessa. Den mängden lantmätare möjliga att på heltid avsätta att jobba med detta finns inte i landet. Lösningen på ovanstående problem finns att hämta i vårt grannland . Där tillämpas en metod för beslut om andelstal där föreningsstämman äger rätt att besluta om ändring av andelstal. Fastighetsbildningslagen är sprungen ur och gemensamma historia, men de har gjort ett annorlunda vägval vad gäller föreningarnas ansvar att ha aktuella andelstal och registerhålla information om dessa. Många likheter finns mellan och i hur vägföreningar bildas genom lantmäteriförrättning. Där bestäms vägens sträckning och standard, samt vilka fastigheter som ska vara delaktiga i vägens utförande och drift. Däremot registreras inte andelstalen. Enligt lagen är det föreningarna själva som ska besluta, registerhålla och ompröva dessa . Någon genomgripande förändring av anläggningslagen i behövs inte för att i praktiken införa det vi kan kalla den ”finska modellen”. Den ”finska modellen” skulle innebära att samfällighetsföreningarna själva får besluta om ändringar av andelstalen i de gemensamhetsanläggningar de förvaltar. Rättssäkerheten för den enskilde säkerställs exempelvis genom överklaganderätt till Lantmäteriet respektive mark- och miljödomstolarna. Det bör ges regeringen till känna att det förekommer stora avvikelser i nu gällande andelstal för de enskild väg som finns i landet och att det brådskar med att lagenligt rätta till detta på ett kostnadseffektivt och rättssäkert sätt.