mot · H102Fi12 · 2014-04-29 00:00:00 — Alla de insatser som inletts i visar på ett stort engagemang och en stark vilja att gripa tag i problemet. Vi anser att projektet bör utökas till att omfatta hela vårt land, och permanentas. Dock finns det än fler satsningar att genomföra. Den psykiska ohälsan bland unga har ökat så kraftigt att den nu är ett av våra största folkhälsoproblem. Enkätstudier visar att så mycket som var tionde pojke och var femte flicka psykiskt mår så dåligt att de skär sig med kniv eller rakblad för att dämpa sitt psykiska lidande. Psykisk ohälsa ligger bakom av alla självmord som begås i . Vikten av en god och tillgänglig psykiatrisk vård, särskilt för barn och ungdomar, kan därför inte nog belysas och det krävs omfattande insatser för att stärka denna. Dessutom fordras förstärkningar inom skolpsykiatrin och kuratorsverksamheten, inte minst då många unga drar sig för att söka extern psykiatrisk vård. All personal som arbetar med någon form av vård eller omsorg bör också gå en kortare utbildning, likt den som riktar sig till utryckningspersonal, för att lära sig känna igen signaler och tidigt upptäcka eventuell självmordsbenägenhet. En faktor som inte får förbises i sammanhanget, och som till viss del kan ha bidragit till de avvikande trenderna för den yngsta åldersgruppen, är internet och vad som där går att finna. Det har redan påpekats att självmord ofta är en impulsiv handling, och då internet i många fall är en stor del av ungas liv kan den information som där möter en person med självmordstankar vara helt avgörande för personens framtid. Ofta är internet den plats dit unga vänder sig för att söka efter hjälp. Dessvärre förekommer inte sällan bland sökresultaten sajter som uppmuntrar läsaren att ta sitt liv; ibland innehåller de rena guider i hur man bäst går till väga. En ytterligare åtgärd vore att utreda möjligheten att förbjuda alla former av uppmuntran till självmord, vare sig det sker på internet eller på något annat sätt. Rimligtvis borde denna typ av uppmuntran jämföras med brott som vållande till annans död eller dråp då handlingen resulterar i att en medmänniska mister livet. Avslutningsvis är det givetvis av stor vikt att ge nödvändigt stöd till de efterlevande när självmord trots allt sker. Att förlora en närstående är alltid ett trauma, men då personen i fråga själv valt att avsluta sitt liv är situationen än mer chockerande och väcker än fler känslor och frågor. En utredning bör tillsättas för att se över vilka insatser som behövs för att kunna möta de efterlevandes behov, för att stödja och vägleda tillbaka till vardagens liv. Utredningen bör ta fram riktlinjer för såväl direkt som uppföljande kontakt med anhöriga. 4 Arbetsmarknad, fackligt anslutna och arbetsmiljö anser att arbetslöshetsförsäkringen ska vara garanterad samtliga medborgare som uppfyller kraven för ersättning och att den ska vara solidariskt finansierad. fungerar inte arbetslöshetsförsäkringen tillfredsställande i bemärkelsen att den dels inte erbjuder tillräcklig trygghet, dels inte bidrar till att förbättra matchningen på arbetsmarknaden. Vi vill därför stärka arbetslöshetsförsäkringen och föreslår tre reformer. En person som blir av med sitt arbete ska fokusera på en enda sak: att hitta ett nytt arbete. Han eller hon ska inte behöva tänka på att sälja hus eller bil för att ekonomin kräver det. får endast en av tio heltidsarbetande ut av sin tidigare inkomst. Det är problematiskt eftersom det innebär att arbetslösa inte ges möjlighet att uteslutande fokusera på jobbsökandet, utan på att få ekonomin att gå ihop. Vi höjer därför taket till per dag som sjukpenningen höjs till per dag, till följd att fler får ut av sin tidigare inkomst. Det är tillika problematiskt för den arbetslöse att man redan från dag ett i arbetslöshet förväntas söka arbete i hela landet. Initialt, , ska möjligheten att söka arbeten endast i sin hemregion och inom sitt kompetensområde finnas, utan inskränkningar i trygghetssystemen. Det innebär att den som är utbildad till exempelvis rörmokare initialt kan fokusera på att söka jobb som just rörmokare. Detta är inte till gagn enbart för den enskilde individen, utan kan på samhällsnivå lindra den redan påtagliga missmatchningen på arbetsmarknaden. Vidare är det problematiskt att regeringen inskränkt rätten till arbetslöshetsförsäkring för den som arbetar deltid. En deltidsanställning medför rätt till arbetslöshetsförsäkring på . Det innebär alltså att någon som arbetat heltid men blivit arbetslös har rätt , men om denne blir erbjuden ett deltidsjobb begränsas rätten . Det finns alltså incitament att tacka nej till ett sådant jobberbjudande. Eftersom deltidsarbete ofta fungerar som en språngbräda till heltidsarbete är detta en synnerligen oklok politik som inte skapar rätt incitament. höjer därför antalet dagar som deltidsarbetslösa kan få a-kassa från 75 . 4.2 Sammanslagning av arbetslöshetskassorna, arbetsförmedlingen och Trots att arbetslöshetsavgiften slopats förekommer variationer mellan landets 30 olika arbetslöshetskassor. Inte minst har de separata administrationer, vilket leder till olika tolkningar och tillämpningar av regelverk. Det finns även en variation gällande handläggningstider, och många arbetslöshetskassor är sena med sina utbetalningar. Eftersom val av arbetslöshetskassa sker genom val av fackförbund innebär det i praktiken att ens yrkesval avgör ens skydd och trygghet vid arbetslöshet. Det är inte en åtråvärd situation – en persons yrke eller bostadsort ska inte påverka hans eller hennes villkor för arbetslöshetsförsäkringen. och till viss del 2008 genomfördes en större myndighetsreform då samt de 21 länsbaserade allmänna försäkringskassorna avvecklades och inrättades som en sammanhållen statlig myndighet för stora delar av socialförsäkringssystemet. har det visat sig att lyckats minska handläggningstiderna väsentligt för de flesta ärendeslag. En jämförelse av siffrorna ger vid handen att antalet ärenden som avslutats inom det uppsatta tidsmålet har ökat, inte sällan med för respektive ärendeslag. De regionala skillnaderna mellan olika kontor har minskat, även om det fortfarande finns mycket kvar att göra för att uppnå full enhetlighet. menar att reformen av försäkringskassorna 2005 i huvudsak var positiv och att den bör tjäna som exempel för reformen av arbetslöshetskassorna. Att låta ta över arbetslöshetsförsäkringen skulle vara ytterligare ett steg för att konsolidera socialförsäkringssystemet till att vara en generell angelägenhet snarare än en regional eller yrkesspecifik dito. är arbetslöshetsförsäkringen till stor del utformad i enlighet med socialförsäkringssystemen. Det finns ett etablerat samarbete där arbetslöshetskassorna skickar uppgifter till som därefter betalar ut aktivitetsstöd till deltagare i arbetsmarknadspolitiska program. Att fortsatt hålla arbetslöshetsförsäkringen skild från skapar onödig byråkrati och risk för att människor faller mellan stolarna. En flytt av ansvaret för arbetslöshetsersättning till möjliggör också för fackförbunden att i ännu större utsträckning kunna fokusera mer på sin kärnverksamhet, dvs. arbetsrättsliga frågor, juridisk hjälp och trygghet för arbetstagarna. vill se en sammanslagning av . är det tyvärr alltför många individer som anses vara för friska för att sjukskrivas men som är för sjuka för att vara arbetssökande. Resultatet av detta blir att ingen av myndigheterna har ansvar för den medborgare som hamnar i en sådan situation. är det vanligt att människor slussas mellan myndigheterna om när de genomgår en längre process från att vara sjukskrivna till att ingå i arbetskraften. För den enskilde som fastnar i byråkrati och pappersexercis blir konsekvenserna betungande. grundläggande fokus är att möjliggöra för arbetskraften att praktiskt återgå till arbetsmarknaden, oavsett om det är från sjukdom eller arbetslöshet. Vi menar att myndigheterna bör slås samman till en enda myndighet som prövar individers arbetsförmåga. En ny, sammanslagen myndighet kommer alltid att stå för kostnaderna för den enskilde, oberoende av anledningen till personens behov av stöd. Detta eliminerar möjligheten för endera myndigheten att som slussa över ärenden till den andra för att begränsa de egna utgifterna. I genomfördes sammanslagningen av de norska motsvarigheterna till och Arbetsförmedlingen till en enda myndighet, NAV, med syftet att fler sjukskrivna och arbetslösa skulle få tillträde till arbetsmarknaden. Så länge massarbetslöshet råder i landet ser inte något generellt behov av arbetskraftsinvandring från tredjeland. Däremot kan det finnas sektorspecifika behov och behov av specialistkompetens. Under alla förutsättningar ska situationen på den egna arbetsmarknaden först undersökas innan arbetskraftsinvandring från tredjeland blir aktuellt. Denna bedömning ska inte, vilket är fallet , ensidigt göras från arbetsgivarens sida. För att rätta till luckor på arbetsmarknaden är positiva till att införa det s.k. blåkortsdirektivet. Direktivet ställer krav på införandet av ett system som ger en tredjelandsmedborgare rätt att ansöka om ett s.k. blåkort, givet att den sökande kan uppvisa en bruttoårslön jämte anställningskontraktet som är minst en och en halv gång större än den genomsnittliga bruttoårslönen i som alla villkor i tillämpliga lagar, kollektivavtal eller relevant branschpraxis är uppfyllda visa upp en handling som styrker att de villkor som enligt nationell lag gäller för utövande av det reglerade yrke som anställningskontraktet åsyftar är uppfyllda samt visa upp handlingar som styrker relevanta högre yrkeskvalifikationer för det yrke eller den bransch som specificeras i anställningskontraktet, när det gäller oreglerade arbeten visa upp bevis som styrker innehav av en sjukförsäkring täckande alla risker som normalt täcks för medborgare i . Ovanstående är dock endast minimikrav. Direktivet ger varje medlemsstat rätt att ytterligare reglera arbetskraftsinvandringen genom att dels införa kvoter, dels undersöka situationen på den befintliga arbetsmarknaden och pröva om inte den lediga platsen kan tillsättas med nationell arbetskraft. Rätt att avslå en ansökan finns givetvis då villkoren inte uppfylls. Det finns också om arbetsgivaren har påförts någon form av sanktioner eller om handlingarna som ligger till grund för ansökan har förvärvats på bedrägligt sätt, förfalskats eller ändrats i något avseende. Slutligen finns rätt att avslå ansökan även i de fall ett avslag kan motiveras med hänsyn till rikets säkerhet, allmänna ordning eller folkhälsa. Därutöver finns en möjlighet att återkalla ett blåkort om villkoren inte längre uppfylls, om innehavaren inte har tillräckliga medel för att försörja sig själv och eventuella familjemedlemmar utan att nyttja det sociala trygghetssystemet, om innehavaren ansöker om socialbidrag eller med hänsyn tagen till rikets säkerhet, allmänna ordning eller folkhälsa. blåkortssystem nyttjar de möjligheter direktivet ger till striktare regleringar. Det resulterande regelverket möjliggör ett mottagande av uteslutande högkvalificerad arbetskraft. 4.4.1 Arbetsskador och stress Arbetsmiljön inom den offentliga sektorn kan inte sägas ha gått åt rätt håll . Arbetsbelastningen har ökat och tar sig uttryck i tunga och/eller oergonomiska lyft, i tidsbrist, stress och i omöjligheten att ge patienter och vårdtagare den uppmärksamhet de behöver och förtjänar. grundrecept för att förbättra denna situation är att tillföra fler händer till vården och till omsorgen. Med fler helårsarbetskrafter förbättras inte bara kvaliteten och servicen för vårdtagarna utan hela arbetsplatsen blir mindre stressfylld – också för de anställda. En högre personaltäthet för minskad arbetsbelastning och minskande arbetsrelaterad ohälsa. 4.4.2 Hot och våld Enligt är hot och våld på arbetsplatserna tyvärr ganska vanligt förekommande. Det tycks också vara så att kvinnor i högre utsträckning upplever hot och våld på arbetsplatserna, mot för männen. Situationen tycks också ha förvärrats . konstaterar vidare att även om själva situationen med våld och hot på arbetsplatserna, såsom omfattningen, vilka grupper som är i riskzonen, vilka riskfaktorerna är osv. är tämligen väl utredd, så är forskningen kring olika åtgärder för att förebygga och motverka våldet desto mer begränsad. vill att fortsätter med denna forskning och att de åtgärder som kan bedömas som mest verksamma för att trygga våra arbetsplatser sedan också blir verklighet. målsättning är att minska riskerna för ohälsa och olycksfall i arbetet samt att förbättra arbetsmiljön, såväl fysiskt och psykiskt som socialt och arbetsorganisatoriskt. Det är ett viktigt uppdrag som vill fördjupa och vidareutveckla. Omfattningen av arbetsorsakade besvär har ökat och uppger av kvinnorna samt av männen att de haft besvär till följd av arbetet . Detta innebär att uppskattningsvis 860 000 sysselsatta har haft arbetsorsakade besvär. var det även 45 personer som omkom på sin arbetsplats. Vi har flertalet skarpa åtgärder för att förbättra den offentliga sektorn som arbetsgivare. bör även tilldelas ökade resurser för sitt helhetsarbete för de svenska arbetsplatserna, offentliga liksom privata. avser att återställa anslagen till nivå justerat för inflation, dvs. innan den av regeringen inledda neddragningen. släppte en rapport om arbetsmiljöarbete som visade på stora potentiella vinster men också brister i företagens arbete med systematiskt arbetsmiljöarbete (). Rapporten konstaterade att bara drygt hälften av både männen och kvinnorna upplevde att deras arbetsplats arbetar med . Orsakerna till detta kan främst ses i bristen på kunskap kring hur det ska genomföras och vilka fördelar det ger för företagen. Vidare fokuserar den offentliga sektorn främst på sjukfrånvaro vid bedömning av arbetsmiljö. Detta då de främsta hälsoriskerna här beror på kroppslig och mental överbelastning. –2011 genomförde ca 8 000 arbetsplatsinspektioner i detta syfte och kunde konstatera att det var fler arbetsgivare som inte ansågs ha påbörjat att uppfylla föreskriften, än som hade gjort det. vill uppmuntra arbetet med genom tre åtgärder. Dels ska informationen till företagen öka. Vidare behöver utöka sina inspektioner och förtydliga att är en föreskrift som samtliga företagare ska följa. Därtill är den offentliga sektorn största arbetsgivare. Det är därför anmärkningsvärt att inte följs i offentlig sektor, något som vi vill ålägga i samarbete med Kommuner och Landsting att omgående implementera. 4.4.5 Fortbildning av ombud Efter att den borgerliga regeringen tillträdde 2006 fråntogs fackföreningarna det ekonomiska stöd för fortbildning av skyddsombud som de fram till dess hade rätt till. Konsekvenserna av detta är dels att vartannat aktivt skyddsombud saknar utbildning, dels att antalet skyddsombud kraftigt minskat. Inom LO-sektorn finns ca 60 000 skyddsombud – en minskning – och totalt på arbetsmarknaden saknas det närmare 100 000 ombud. En trygg arbetsmiljö kommer inte av sig själv. omkommer en anställd på grund av arbetsolyckor. vill intensifiera arbetet mot olyckor på arbetsplatserna och föreslår en återställning av det statliga stödet till fortbildning av skyddsombud. 4.4.6 Utbildning av fackombud Uppemot var tionde anställd upplever sig vara mobbad eller trakasserad av kollegor och chefer. Utöver det finns sannolikt ett stort mörkertal. har tagit fram en för att försöka komma till rätta med detta ökande problem. Det finns följaktligen metoder en arbetsgivare kan arbeta efter för att minska mobbning och trakasserier på arbetet. I likhet med vårt föreslagna stadsbidrag för fortbildning av skyddsombud vill vi även göra det möjligt för fackförbunden att söka bidrag för att utbilda arbetsgivare. 4.4.7 Nationellt för arbetsmiljö bildades efter regeringens initiativ . Enligt en av deras utredningar skulle gynnas av ett nationellt för arbetsmiljö. Centrets uppgift bör vara att bevaka, vårda och förmedla kunskap om arbetsmiljö till de grupper i samhället som har ett inflytande på hur arbetsmiljön ser ut, exempelvis politiska beslutsfattare, arbetsmiljöansvariga i näringslivet och lärare på arbetsmiljöutbildningar. Sedan utredningen presenterades har dock ingenting hänt i riktning mot att uppfylla utredningens rekommendationer. främsta mål är att tillse att arbetsmiljölagarna efterlevs. Ett centrum som fokuserar på forskning och utveckling inom arbetsmiljöfrågor skulle gynna såväl arbetstagare som arbetsgivare. vill därför inrätta ett nationellt . 4.5 Personer med funktionsnedsättning Antalet personer med nedsatt arbetsförmåga har ökat . Bland de med nedsatt arbetsförmåga har arbete, mot för befolkningen i övrigt. Det motsvarar 187 000 personer, vilket också påkallar vikten av särskilda insatser för denna grupp. har även mött negativa attityder hos arbetsgivare som ett resultat av sin funktionsnedsättning. Den särskilda utredare som regeringen tillsatte 2011 identifierade ett antal brister inom funktionshinderspolitiken, varav en del kan härledas till brister i kunskap och information medan andra kan härledas till direkta ekonomiska faktorer, exempelvis nivån på lönebidraget. Det finns en rad olika former av stöd, såväl ekonomiska som praktiska, vilka kan beviljas företag eller offentliga myndigheter som anställer personer med funktionsnedsättning. Det finns dock anledning att tro att informationen kring dessa är bristfällig, och att dessa brister genomsyrar såväl det offentliga som det privata näringslivet. Av den anledningen ser vi det som åtråvärt att utöka resurserna till Handisam, vars uppdrag är att samordna och följa upp funktionshinderspolitiken. Handisam med sin kunskap och expertis är bäst lämpat att ansvara för en rikstäckande informationskampanj till offentliga och privata arbetsgivare med syftet att höja deras medvetande kring det stöd som kan beviljas vid anställning av en person med nedsatt arbetsförmåga. Det finns risk för att företag och myndigheter drar sig för att anställa personer med funktionsnedsättning eftersom systemet med lönebidrag är krångligt och osäkert. Exempelvis är det först efter en ansökan från arbetsgivaren som Arbetsförmedlingen tar beslut om att bevilja eller avslå bidrag. Rutinerna borde hellre fungera som så att den arbetssökande kan söka bidraget och sedan bära det med sig från arbetsgivare till arbetsgivare, på så vis att det redan finns ett garanterat beslut om bidrag att presentera redan vid anställningsintervjun. Givetvis bör även möjligheten för arbetsgivaren att söka bidraget kvarstå, likväl som ansökningsproceduren ska kunna överlåtas till förmyndare eller liknande. Det förefaller vara som så att det finns stora skillnader mellan landets kommuner vad gäller att underlätta för och stimulera uppkomsten av sociala företag. Ofta tycks det också handla om okunskap snarare än ovilja. Detta kan exempelvis handla om kunskaper kring offentlig upphandling, där det faktiskt finns möjlighet att ställa upp sociala kriterier. vill anslå medel till kommuner och landsting för att sprida kunskap och information kring dessa möjligheter. ska särskilt prioritera uppkomsten av sociala företag och samhällsentreprenörskap. vill förstärka verkets resurser och öronmärka dessa åt socialt företagande. kan bevilja bidrag till företag för att anpassa arbetsplatsen efter behoven hos personer med funktionsnedsätting. Systemet har dock vissa brister och bidragen ersätter endast hälften av kostnaderna som överstiger . Det kan få till följd att det över lag är få företag som ens bemödar sig om att söka. vill i stället att man ska kunna beviljas stöd för hela kostnaden med oförändrat maxtak. På så vis kan fler arbetsplatser öppnas upp för personer med funktionsnedsättning. Den s.k. har också identifierat ett problem i att inte har samma specialistkompetens som Arbetsförmedlingen på temat. Den av föreslagna sammanslagningen av de två myndigheterna skulle undanröja skillnaden i mottagande av brukarna och deras kompetens. 4.5.5 Personer med psykisk funktionsnedsättning I en rapport från påvisas att det stöd som personer med psykisk funktionsnedsättning kan få inte bara skapar en nytta på individnivå utan att detta stöd dessutom renderar konkreta samhällsekonomiska vinster. De insatser som institutet gjort för personer med psykisk funktionsnedsättning borde fortsätta och vill inrätta ett permanent snarare än tillfälligt anslag i statens budget för att så också blir fallet. Arbetsförmedlingens senaste prognos bekräftar bilden av den svenska ekonomin som alltmer avancerad, där andelen arbeten utan särskilda kvalifikationer minskar och vice versa. Tillgången på mindre kvalificerade yrken har minskat med 150 000 , vilket är en fortsättning på en trend och inte en ny sådan. har det i stället tillkommit 400 000 arbetstillfällen inom eftergymnasiala yrken. Trots att arbetsgivarna generellt är positiva och planerar att utöka antalet anställda och att denna mer positiva framtidstro återfinns inom samtliga branscher så väntas inte situationen för de som står långt från arbetsmarknaden förbättras nämnvärt. ökar till och med arbetslösheten något, trots ett flertal nya jobb, och väntas bara minska marginellt . Detta beror på en kraftig ökning av utbudet på arbetskraft, närmare 150 000 personer för perioden –2015, vilket så gott som uteslutande förklaras av en fortsatt hög invandring. Det bekräftar således bilden av att det inte finns något generellt arbetskraftsbehov, utan snarare ett sektorspecifikt sådant – Matchningen på arbetsmarknaden blir mot den bakgrunden en stor och växande utmaning. Denna brist på rätt utbildad arbetskraft kan komma att bli ett allvarligt hinder för tillväxten, i synnerhet efter 2015. Den stora andelen okvalificerade personer inom arbetskraften, som inte kan matchas mot någon arbetsgivare ens i en starkare konjunktur, leder i stället till en högre jämviktsarbetslöshet. Denna grupp uppgår totalt sett till 250 000. Det leder till en situation där de med starkare ställning och bättre utbildning går en tämligen ljus framtid till mötes, medan de med svagare ställning på arbetsmarknaden tvingas konkurrera om ett begränsat och krympande antal mindre kvalificerade jobb. Det återspeglas av faktumet att antalet arbetslösa med svag ställning på arbetsmarknaden har ökat, medan antalet arbetslösa med starkare ställning har minskat. Denna grupp utgörs också till mycket stor del av utrikes födda, som gruppen väntas öka. av de nyanlända som omfattas av etableringsuppdraget har endast en förgymnasial utbildning, varav de flesta på lägre nivå än grundskola. Faktum är att närmare hälften, 160 000 personer, av alla arbetslösa är utrikes födda, med majoriteten födda i ett utomeuropeiskt land. Det innebär alltså att , genom att föra en ogenomtänkt, ansvarslös och icke behovsprövad invandringspolitik, på ett effektivt sätt nästan dubblerat sin egen arbetslöshet. Den dystra bilden av utrikes föddas deltagande på arbetsmarknaden bekräftas också av gapet i sysselsättningsgrad på – för inrikes födda mot för utomeuropeiskt födda. Att i det läget öka på arbetskraften med än mer okvalificerad invandrad arbetskraft är alltså exceptionellt dålig politik. I stället måste vi råda bot på problemen som en missanpassad invandrings- och utbildningspolitik har skapat. Vår sysselsättningspolitik har ett antal övergripande syften: (i) vi vill göra det mer lönsamt att arbeta, (ii) vi vill göra det billigare och enklare att anställa, (iii) vi vill komma till rätta med den bristande matchningen på arbetsmarknaden, samt (iv) vi vill minska överutbudet av okvalificerad invandrad arbetskraft. Vi uppnår målsättningen genom att kraftigt avskaffa den allmänna löneavgiften för samtliga småföretag, att reformera sjuklöneansvaret till förmån för småföretagen, att satsa på yrkesutbildning, på lärlingsplatser, på starta-eget-bidrag, på ett vidareutvecklat senior-RUT samt genom att reformera resurstilldelningen till den högre utbildningen så att den får en tydligare arbetsmarknadspolitisk koppling. vill öka anslagen till Komvux, till samt till den högre utbildningen.