kam-sf · H1C120140227sf · 2014-02-27 14:00:00 — Stödet måste tjäna sitt syfte. vill vi vara tydliga med att markera på det sätt vi kan. Sedan framför vi naturligtvis i olika sammanhang kritik mot lagstiftningen.Vi ämnar återkomma när vi gjort genomgången, och givetvis fortsätter vi att rikta kritik mot lagstiftningen. En viktig jobb- och tillväxtfråga är ordning och reda på jobben och på våra vägar.Alliansen har valt att höja banavgifterna vilket medfört att alltmer tungt gods nu går på våra vägar. EU-reglerna säger att man kan ha cabotageregler och köra i inrikestrafik, men sedan ska man lämna landet och köra hem till sitt eget land. Ni, statsministern, har valt att vara passiva när det gäller det förhållandet. Det har medfört att det nu finns en oseriös transportnäring. Den seriösa näringen håller på att slås ut, och ni står passiva.Ett enigt trafikutskott krävde att vi måste få ordning och reda på våra vägar. Men ni är nöjda med sakernas tillstånd, och propositionsförteckningen visar att ni inte kommer att lägga fram några andra förslag. Ni är nöjda med slaveriliknande förhållanden på våra vägar. Eller är ni inte det, statsministern? Vi tycker att det är viktigt att vi har sjysta villkor på den svenska arbetsmarknaden men att vi också har öppna gränser mot vår omvärld och att vi inte agerar med protektionism i tron att det ska lägga en bättre grund i eller i kontakt med andra länder. Om det förekommer felaktig lönesättning eller att man inte respekterar regler på arbetsmarknaden ska det naturligtvis kontrolleras och rättas till.Nu har Socialdemokraterna föreslagit en kilometerskatt som de egentligen inte har föreslagit, för den finns så att säga inte annat än nämnd i någon mening här och där. Den är inte utformad, så vi vet de facto inte hur det är tänkt att den ska se ut. Vi förstår att den ska ge väldigt stora inkomster, och det som ger stora inkomster måste ju någon betala. Effekterna av förslaget är högst oklara.Jag tror att det är fel signal att göra det dyrare med alla typer av transporter i , eftersom de är väldigt viktiga för exportindustrin och jobben, inte minst i de mer glest befolkade delarna av landet. har vid ett flertal tillfällen varnat för hög privat skuldsättning i vårt land.Vi kan nu notera att alliansregeringen lägger fram ett förslag om att minska studiestödet med och i stället stimulera studenterna till att ta lån. Det innebär att många kommer att skuldsätta sig betydligt hårdare.En tidigare statsminister myntade uttrycket: Den som är satt i skuld är icke fri.Min fråga till statsministern är: Ser statsministern något samband mellan frihetsbegreppet och hög skuldsättning? Och anser statsministern att har fel när man säger att den privata skuldsättningen i landet är hög? i är oberoende och fri att göra sina bedömningar på vilka de sedan baserar räntesättning. Det är inte bara utan också internationella bedömare som talare om en hög skuldsättningsnivå när det gäller svenska hushåll. Oron gäller lån som tas för att betala dyra bostäder. Det finns en interaktion mellan ökade lån och prisbildningsmekanismerna för bostadsrätter och villor, framför allt i våra större städer. Det är den spiralen man är orolig för, inte det faktum att vi har ett system för studerandefinansiering i som är mer generöst än i övriga delar av världen. Vi får hålla isär vad som finns en oro för och vad som inte finns en oro för.Vissa åtgärder har satts in, bland annat ett bolånetak. Men som alltid när man sätter in den typen av åtgärder möter det en annan typ av kritik. Det är att utan större kapitalinsatser kan inte unga komma in på bostadsmarknaden, det vill säga att varje åtgärd för att dämpa det ena problemet tenderar att skapa andra problem. Det tycker jag att man ska ta med i beräkningen när man för den här debatten. Jobben är den absolut viktigaste frågan för att få välfärd. Det är min bestämda uppfattning. Ju fler som jobbar och bidrar, desto starkare blir våra offentliga finanser.Regeringen har genom sina reformer underlättat för arbetsgivare att våga anställa unga genom sänkt arbetsgivaravgift och inte minst sänkt restaurangmoms.Jag har fått min fråga från oroliga arbetsgivare och restaurangägare hos vilka många unga får sitt första jobb. Oron handlar om höjda avgifter och fördubbling av restaurangmomsen om de rödgröna får som de vill.Min fråga till statsministern lyder: På vilket sätt kommer deras förslag att slå mot jobben, och hur kommer det att påverka skattekraft? Jag tror att vi ska vara medvetna om att trösklarna in till den svenska arbetsmarknaden stiger och att det är en svårighet framför allt för dem som inte har haft arbete, väldigt ofta våra unga. Då är det särskilt viktigt att titta på branscher som går lite emot den trenden, som fungerar som dörröppnare när andra dörrar inte är lika öppna. En av dem är mycket tydligt restaurangbranschen.Det intressanta när Arbetsförmedlingen presenterar prognoser över var det är bäst drag på den svenska arbetsmarknaden är att den pil som står rakt upp är just efterfrågan på personal i restaurang- och hotellnäringen. Det är läget just nu.Det verkar väldigt märkligt att i det läget föreslå en fördubbling av momsen på dessa tjänster. Från går vi ned till 10 procents arbetsgivaravgift för personer . Att då i realiteten föreslå en tredubbling av arbetsgivaravgifterna, som slår dubbelt mot den sektor som just nu alltså skapar väldigt många jobb för unga, är för mig svårt att förklara. Det är naturligtvis en av valrörelsens absolut viktigaste frågor hur man kan föreslå detta. När statsministern avfärdar alla våra förslag till hur vi ska få ett mer klimatsmart brukar vi få höra att vi ska arbeta internationellt i stället. har vi chansen att göra det och påverka EU:s klimatmål till 2030.En rad länder krävde tidigt att kommissionen skulle lägga fram tre vinnande mål för minskade utsläpp, förnybar energi och energieffektivisering, något som enligt kommissionens förslag inte bara skulle ha fördelar för klimatet utan också för jobben och hälsan jämfört med bara ett utsläppsmål.I har företrädare för såväl näringsliv som miljöorganisationer krävt att ska göra detsamma, men regeringen har varit knäpptyst. Först , dagar innan EU:s ministrar ska diskutera frågan, har man bestämt sig, och då bara för ett mål.Även om man försöker blanda bort korten genom att räkna in utsläppsminskningar utanför EU kvarstår faktum att regeringens linje är mindre ambitiös än . Är det så ska driva på internationellt för klimatet? Jag vill bara påpeka att är ett av de första länderna som över huvud taget har tagit ställning till de kommissionsförslag som har kommit fram, och när vi har tagit ställning har vi tagit precis den ställning som andra länder har tagit. Det är ingen som har en avvikande uppfattning, vad jag har noterat än så . Alla länder har förvisso inte tagit ställning ännu.Det som vi tycker är överordnat är själva utsläppsreduktionen, och vi bejakar att det ska finnas ett mål på som är fördelat inom EU efter en bördefördelning. Då vill jag påpeka att denna bördefördelningsdiskussion är mycket svår. Det spelar väldigt stor roll om man väljer att göra bördefördelningen med kostnadseffektivitet eller bnp-fördelad. Jag var med om den förhandlingen förra gången, och det var en av de svåraste förhandlingar jag har varit med om. Det spelar väldigt stor roll hur man väljer.Till detta har vi sagt att vi kan bejaka att kommissionen föreslår en höjning av målet för förnybar energi till , men vi tycker att det är rätt att de inte önskar bördefördela den. Och vi tycker att energieffektiviseringsmålet, som finns , kan man gott analysera innan man bestämmer sig för ett nytt.Det viktigaste är det som har störst klimatpåverkan, nämligen utsläppsreduktionerna. Där har vi föreslagit att vi ska biträda det som kommissionen har föreslagit men med tillägget att vi ska lägga på för internationella krediter, vilket är mycket resurseffektivt. Fru talman, statsministern! Min fråga handlar om välfärdens framtida finansiering.Sveriges Kommuner och Landsting, SKL, redovisade en rapport som visade att vård, skola och omsorg får mer resurser . Alliansregeringens politik ger resultat.Samtidigt ser vi ett behov av ökade resurser . Vi har en åldrande befolkning, en befolkning som kommer att ställa högre krav på välfärdstjänsterna.På ett övergripande plan är utgångsläget i mycket bättre än i många andra länder. Vi har en väl utvecklad välfärd och en stark ekonomi att bygga vidare på för att klara framtida utmaningar. Men vi vet att behoven, kraven och förväntningarna kommer att öka, och det kräver en ekonomi som växer.Hur ser statsministern på frågan om välfärdens finansiering ? Vi kan se i internationella jämförelser att svensk ekonomi växer snabbare än andra utvecklade länders ekonomier. Eftersom vi har en bevarad utgiftskvot, alltså andelen offentliga utgifter av vår samlade ekonomi 2006-2014, innebär det att med en växande ekonomi har tillskotten till skattefinansierade verksamheter blivit rätt betydande. Det syns särskilt tydligt när det gäller förskola och äldreomsorg, men vi har också fattat aktiva budgetbeslut om att tillföra drygt 5 ½ miljard till den svenska skolan.Det har varit rätt och riktigt, därför att det säkrar att vi kan ha en fortsatt bra kvalitet. Det möter det faktum att vi får både fler äldre och glädjande nog också fler yngre till följd av ökat barnafödande.Jag tror att den fortsatta nyckeln är god tillväxt byggd på en arbetslinje, att fler jobbar. Men jag tror också att vi måste föra en diskussion om att det blir mer naturligt att uppmuntra äldre att vara kvar i arbetskraften och få ett längre arbetsliv. Det är en naturlig konsekvens av att vi lever allt längre. Då kan vi också säkra välfärden. Massarbetslösheten är regeringens ansvar och regeringens stora misslyckande. Antalet arbetslösa har sedan regeringsskiftet ökat med nära 200 000. Vi administrerar en arbetslöshet på drygt 400 000. Er strategi för att få till stånd flera jobb var skattesänkningar som betalas av den svenska välfärden och försämringar av sociala ersättningar, arbetslöshetsförsäkring och sjukersättning.I dag kan vi läsa i medier att andelen fattiga bland de arbetslösa uppgår till . Det är en dramatisk andel av dem som är arbetslösa som också är ekonomiskt fattiga.På vilket sätt, statsministern, får människor bättre förutsättning att komma tillbaka till arbetsmarknaden om de också görs ekonomiskt fattiga? Sysselsättningen har vuxit med över 200 000. Ohälsotalen och det faktum att utanförskapet har minskat påverkar också bilden. Vi har ungefär 180 000 färre förtidspensionärer jämfört med när vi tillträdde. Det var förtidspension som var den socialdemokratiska huvudmetoden för att dölja arbetslösheten. Många av dem som stod nära arbetsmarknaden har fått jobb.Många av dem som vid makten hamnade i förtidspension försöker nu få arbete. Det förändrar vilka det är som ännu inte har fått jobb. Det gör att vi behöver ha en bättre verktygslåda och mer aktiva insatser, eftersom många nu står längre från arbetsmarknaden än vad som gällde tidigare. Det är vad som har skett. Vi fortsätter naturligtvis med vår arbetslinje och att uppmuntra att fler ska kunna få jobb.Sedan jobbar vi med två olika mått. Den absoluta fattigdomen trycks tillbaka i trots lågkonjunktur. Det är bland annat till följd av att vi har riktat åtgärder till familjer med svag ekonomi. Det faktum att det lönar sig bättre att arbeta, att den som har haft jobb och en bra löneutveckling har fått det bättre, framställs som att den relativa fattigdomen växer. Jag tycker att det är ett otillräckligt och delvis felaktigt mått att hänvisa till. är också Europavalåret, statsministern. Vi kan se lite olika tendenser. Vi hör inskränkthetens röster i den europeiska debatten där man bär skyltar som har orden Go Home! och där man på olika sätt sprider rädslans budskap.Vi ser också andra länder utanför EU28-kretsen- till exempel , som är i mångas hjärta dagar som dessa - där den europeiska symbolen är en frihetssymbol. Det är en symbol för demokrati, öppenhet och antikorruption.Därför är min fråga till statsministern om långsiktigt i den europeiska familjen - med de övriga 27 medlemsstaterna, där vi är den 28:e - kommer att verka för att om medborgare så önskar och uppfyller de grundläggande villkoren det ska ha en möjlighet att kunna bli medlem i vår gemenskap och union. Det enkla svaret på den frågan är ja. Jag tror att det finns ett väldigt brett stöd för detta i riksdag. Det är dock inte allas uppfattning inom Europeiska unionen att vi på det sättet ska signalera medlemskap ens i en mer avlägsen framtid. Det finns en väldig skepsis mot ytterligare utvidgning av Europeiska unionen.Vi har mer haft uppfattningen att följer man bara de regler och kriterier som finns ska dörren stå öppen för alla som har kvalificerat sig. Det är mer rätt och riktigt. Dessutom är det ett sätt att säkerställa att man reformerar i en riktning där man når de gemensamma europeiska värden som handlar om marknadsekonomi, demokrati, rättsstat och att vara på alla sätt välfungerande och trycka tillbaka korruption. De andra vägvalen som erbjuds är ofta så mycket värre.Detta är mycket viktigare i ett där väldigt många av de sjukdomar som alltid har drabbat denna kontinent - revanschism, hat mellan olika etniska grupper, alltför extrem nationalism - återigen hörs och syns runt om i . Detta måste vara vårt fortsatta motmedel.