· H2C120141112al3 · 2014-11-12 13:38:08 — Det där har ju vänt. tänker vi oss läraren som en kvinna som ska ta sig an uppgifter givna uppifrån i en väldigt styrd verklighet medan ingenjören är innovatören som löser spännande problem i en globaliserad samtid. Ingenjören får gärna fortsätta att vara det, men läraryrket måste också bli ett kreativt yrke. Då är det tiden som är mest avgörande, tiden som man får möjlighet att vara kreativ och lösa saker på sitt sätt. Därför är det viktigt att lärare får mer tid till sitt uppdrag, att den styrda arbetsbördan minskar och att fler anställs i skolan. Det är bra att utbildningsministern tar upp just detta . Fler och fler uppgifter har ju lagts på lärare som inte har med själva undervisningen att göra. Vi hör ofta utbildningsministern tala om att minska den administrativa bördan. Jag skulle önska att utbildningsministern var lite mer konkret: Hur ska det gå till, förutom de åtgärder som redan har vidtagits med slopad IUP och minskat krav på åtgärdsprogram? IUP:er och åtgärdsprogram är ett steg. Vi tar det lite längre genom den läsa-skriva-räkna-garanti vi inför i de tidiga årskurserna. En annan del är en digitalisering av de nationella proven. Vi ska se till att omfånget av de nationella proven minskar och inte tar så mycket tid som , som var inne på i sitt anlägg. Det är bra att vi kan bli eniga där. En tredje del är att genom ett nationellt skolutvecklingsprogram ge huvudmän och rektorer hjälp att minska den administrativa arbetsbörda de har lagt på. Dessutom måste vi anställa fler. Det finns alltså två sidor, att minska den administrativa arbetsbördan och att anställa fler. Det gör vi statliga satsningar på. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Allmänpolitisk debattUtbildning talar väldigt mycket, bra och lovande om framtidens skola, om att ta ansvar, om tidiga insatser, om minskade barngrupper med mera. I ett av sina senaste inlägg talade han om att lärarna ska ha mer tid till sitt uppdrag. Det kan kopplas till mitt tidigare anförande, där jag pratade om arbetsmiljön för lärarna. av lärarna säger att de tvingas ta betydande lektionstid i anspråk för att lösa konflikter och skapa trygghet och studiero i klassrummen. Hur tänker om det här med lärarna och ordning och reda i skolan? Det pratas om väldigt fina reformer och saker man vill göra, men just den här biten saknade jag i ministerns anförande. En viktig sak som vi måste göra är att investera i elevhälsan, som ofta är motorn för trygghetsarbetet på skolan. Det är inte längre en skolsyster som sitter bakom en stängd dörr som man får gå och knacka på, utan det är den personal som jobbar för att skapa en trygg arbetsmiljö och som behövs i det arbetet. De investeringarna gör stor nytta. En annan sak handlar om tidiga insatser för att alla ska hänga med i grunderna för att kunna ta till sig andra ämnen. Vi inför en läsa-skriva-räkna-garanti från förskoleklass till årskurs 3. Vi vet att en stor del av otryggheten i klassrummen beror på att det finns elever i klassen som har väldigt svårt att hänga med. Resultatet av det blir för en del, framför allt killar, utåtagerande och destruktivitet, vilket stör och skapar problem för alla de andra i klassen också. Tidiga insatser är jätteviktiga för tryggheten i de senare årskurserna. Jag tackar för svaret. Jag tror att vi är alldeles eniga om detta med tidiga insatser. har gått ut och pratat om att det behövdes för att rädda skolan. Det ska bli väldigt intressant. Det har gått och runt , så det börjar bli lite bråttom under galoscherna. pratar om samsyn. Ingår i denna samsyn och detta samarbete? Om inte, innebär det att man inte alls vill ha stöd i några frågor? Jag trodde kanske inte att sverigedemokrater var de första att gå på olika kampanjer som drivs mot politiker. Ni har väl fått smaka på en del själva. Det här handlar om en artikel jag skrev om det arbete vi ville starta på departementet och som jag nu redovisat att vi drar igång. Vi talade om att det var vår 100-dagarsplan. Men i skolsystemet tar det än så. Enligt det globala utvecklingsföretaget tar det ungefär att ändra utvecklingen i skolsystemet. Jag tycker att det är positivt att politiken är mer enad inom skolans område än vad den varit . Men det finns fortfarande några stora skillnader. Två av dem gäller gymnasiets obligatorium och kravet på högskolebehörighet hos alla gymnasieelever. Jag skulle vilja fråga hur dessa två reformer kommer att göra fler elever mindre skoltrötta och hur ett krav på högskolebehörighet gör att elever på yrkesprogram får lättare att komma direkt ut i arbetslivet efter avslutad utbildning. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Allmänpolitisk debattUtbildning Jag tackar för frågan. Vet ni vad? Det finns ett obligatorium för gymnasiet , i varje fall när det handlar om att få jobb. Så ser arbetsmarknaden ut. Det är extremt svårt att få arbete om man inte har gymnasieutbildning. Därför måste vi tillsammans göra allt för att alla unga ska genomgå gymnasieutbildning. Vi kan inte ge upp om den 17-åring som börjar bli skoltrött och vill hoppa av, för då ger vi upp om någon som på många sätt riskerar att gå rätt ut i ett livslångt utanförskap. Vi vill samtala. Min kollega statsrådet , som befinner sig på en konferens om lärande och hållbar utveckling i men annars gärna hade varit här, har meddelat att hon gärna vill samtala och berätta om hur man kan möjliggöra att alla unga ska gå gymnasiet. Sedan är det viktigt att man i gymnasiet får de kunskaper man behöver och vill ha. Vi vet att den förändring alliansregeringen gjorde av vilka ämnen man läser i gymnasiet ledde till att unga flydde från yrkesutbildningarna. Därför vill vi återställa detta. Om det redan är obligatoriskt, varför behöver man då en stor reform och en stor utredning? Jag förde en debatt om detta med tidigare, och det är bra att utbildningsministern tar upp det igen. Hon backade då, uppfattade jag det som, från att det ska behöva bli obligatoriskt och menade att utredningen snarare ska fokusera på hur fler elever ska vilja gå klart gymnasieskolan. Ska jag uppfatta även ståndpunkt så? Det som Socialdemokraterna och är överens om är målet att alla ska gå gymnasiet. Sedan vill vi samtala om hur det blir möjligt. Ett obligatorium eller en förlängd skolplikt kan absolut vara en sådan metod, men det finns också andra metoder och andra lösningar. Vi tillsammans måste faktiskt ta ansvar för att det händer. Svaret på frågan varför det behövs en reform är att vi inte kan fortsätta att ge signalen till den 17-åring som börjar bli skoltrött att det är helt okej att lämna skolan och att det kommer att lösa sig ändå. För vet ni vad? Det gör det inte. Det löser sig inte. Man hittar inget jobb. Då är det inte acceptabelt att ge den signalen. Det här är en utbildningspolitisk debatt som kanske snarare skulle vara ett kammarsamtal, och bitvis tycker jag att den också förs i den formen - inte för min eller regeringens skull, men för att elever, lärare och föräldrar krävde det i den valrörelse vi genomgått och för att skolan behöver det. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Allmänpolitisk debattUtbildning Jag minns min egen skolgång med mestadels positiva förtecken, även om en och annan lärare inte föll mig i smaken, även om det visst fanns kompisar som störde lektionerna och även om jag inte tyckte lika mycket om alla ämnen. Jag tror att jag minns den med lust och glädje för att jag trivdes i min klass, för att jag tyckte om att lära mig saker och för att jag fick uppmuntran både hemifrån och av mina lärare. Kanske var det också därför som lärare var mitt drömyrke under hela uppväxten. Så var det inte för alla mina klasskompisar. Långt ifrån alla hade föräldrar som kunde hjälpa till med läxor. Att ha siktet inställt på eftergymnasiala studier var för många ingen självklarhet. Jag minns särskilt vårt möte med högstadiet, som det då hette, där jag och mina kompisar fick ett par parallellklasser med elever vars kollektiv man definitivt skulle kunna beskriva som vår socioekonomiska motpol. Jag tror att mycket mer av mitt jämlikhetspatos formades där än vad jag då förstod. Vi bemöttes nämligen olika, och förväntningarna på oss skilde åt. Värst av allt minns jag att vi såg på varandra och på oss själva inte som jämbördiga 14-åringar utan som de som var bättre eller sämre, som de med mer eller mindre status, som de som skulle gå praktisk eller teoretisk linje. Naturligtvis fanns det individuella undantag, ska jag säga, så att ingen före detta lärare mejlar eller facebookar direkt efter debatten. Men just detta kan överbryggas med en medveten politik som gör att det finns tillräckligt många lärare, att resurser fördelas efter behov, att uppföljning sker på ett sätt som ger läraren stöd i den fortsatta undervisningen, att det finns läxhjälp till alla som behöver, att det finns lärare som känner uppskattning för sitt yrkesval, att eleven känner stöd och uppmuntran, att inga oskäliga avgifter förekommer i skolan, att det är bra skolmat och sjysta lokaler och att elevhälsan fungerar, så att problem uppmärksammas och hanteras . Att alla kan delta i fritidsaktiviteter och bli en del i en gemenskap även utanför skolan påverkar både mående och lärande. Att ha lugn och ro är lika viktigt hemma som i skolan för att det ska finnas lust och ork att lära i skolan. Jag vill helt enkelt göra ett inlägg om behovet av alla barns och elevers lika rätt till utbildning, till kunskap och till drömjobbet. Det handlar om att alldeles oavsett uppväxtvillkor och föräldrars utbildningsbakgrund få gå i skolan. Men det är inte vilken skola som helst utan en bra skola med professionella och kunniga lärare som har tid att se och möta varje enskilt barn och har förutsättningar att ge varje elev det stöd och den uppmuntran som krävs för att nå lite längre, lyckas lite bättre och successivt överträffa sina egna och omgivningens förväntningar. Det krävs ett stort mått av förtroende för den samlade lärarkåren, fritidspedagoger, rektorer och övrig personal för att alla i mötet med varje enskilt barn ska kunna åstadkomma maximal utveckling. Vi socialdemokrater valde att uttrycka det i meningen: Låt proffsen vara proffs och ha tillit till dem som arbetar i skolan. Den jämlika skolan kräver att alla elever blir sedda och att ingen bedöms som olönsam eller obildbar. Den jämlika skolan är kompensatorisk och lägger inte ett avgörande ansvar på föräldrarna. Enligt mitt sätt att se det stänger en jämlik skola inga dörrar utan verkar i en övertygelse om att alla kan med rätt förutsättningar, rätt förväntningar och på sitt sätt. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Allmänpolitisk debattUtbildning När du står här tänker jag på elefanten i rummet, . Skolresultaten sjunker runt om i , och det är reformer hit och dit. Vore det inte på sin plats att återförstatliga skolan och låta staten framför allt ekonomiskt ha huvudansvaret? Jag ska inte återgälda elefanten i rummet, . När det gäller att förstatliga skolan är det precis som jag replikerade förut med din partikollega . Jag tror inte att det finns en enkel lösning på problemet. Jag hoppas och tror att det inte finns någon här i kammaren som tror att det finns alldeles enkla lösningar. Ett förstatligande handlar inte om att staten sköter allt. Det vilar ett stort ansvar på den som kommer med en idé som innebär en total omorganisation av hela det svenska utbildningssystemet att förklara hur det ska fungera, hur man ska se varje elev och hur resurser ska riktas efter behov. Vi ska inte tro att det är så enkelt. Det handlar snarare om det som utbildningsministern tidigare sade om att tydliggöra ansvaret. Det kommer alltid att finnas lärare, rektorer och jag gissar också kommunpolitiker och övriga aktörer. Det gäller att tydliggöra ansvaret mellan olika parter och gärna komma med förslag på hur vi kan få en större nationell likvärdighet. Det låter ju bra. görs som vi vet . visar att svenska niondeklassare har sämst resultatutveckling av alla elever i de 34 som deltar i detta. Vad tycker ni socialdemokrater? Ska vi inte ha samma grundförutsättningar? Så här tänker jag. är inte någon nyhet för någon i den här kammaren eller någon som håller på med utbildningspolitik. Det är inga smickrande resultat för svenskt utbildningssystem, svensk skola, svenska elever, svenska lärare eller svenska utbildningspolitiker. Vi har mycket att ta tag i. Det är klart att man ska ha lika förutsättningar. Frågan är: Vad är lika förutsättningar? Är det så enkelt som att alla elever har en lika stor skolpeng? Handlar det om att skolor inte kan anpassa verksamheten utifrån lokala förutsättningar? Ska det vara möjligt att lokalt anslå extra medel för att göra skolsatsningar? Politik handlar ofta om konflikt. Konflikt i politiken kan tydliggöra viktiga åsiktsskillnader, värderingar och viktiga vägval. Konflikter kan skärpa diskussionen och därmed berika det demokratiska och politiska samtalet. Men politik handlar också om något mer. Det politiska arbetet kan handla om att lyssna och ibland bli övertygad av goda argument. Det handlar också om att samarbeta och kompromissa för att finna långsiktiga, hållbara lösningar på viktiga samhällsproblem. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Allmänpolitisk debattUtbildning Det finns viktiga ideologiska skiljelinjer mellan de partier som finns i , och de ska tydliggöras och brytas. Men får de aldrig blockera, eller skymma, de möjligheter till samsyn som också kan finnas, framför allt inom områden där vi står inför stora svårigheter eller utmaningar. Jag tror, herr talman, att svensk skola är ett sådant område. Det är ett område som skulle tjäna mer på samsyn, krafttag och långsiktighet än på fortsatt osäkerhet eller oklara förutsättningar. Läget är lite för allvarligt för det. Det finns mycket i svensk skola som är bra, men det finns också bekymmer. Vi känner dem väl. Andelen elever som gått ut utan behörighet till gymnasiet har ökat år . Tusentals pedagogiska tjänster har försvunnit från den svenska skolan. har rasat som en sten i de internationella PISA-mätningarna. Stödet vid svårigheter i skolan uteblir eller kommer in . Dessutom har likvärdigheten minskat och ojämlikheten ökat i den svenska skolan. Vi kan som politiker beskriva det på olika sätt, men i grunden har vi nog samma bild av problemen. Än mer intressant och lite hoppingivande är att vi på flera områden har en samsyn mellan regeringspartierna och allianspartierna om vad som faktiskt skulle kunna göras. Vi har i båda partigrupperna diskussioner om att vi behöver investera mer i svensk skola. Vi behöver stärka lärarnas professionella roll och status. Vi behöver frigöra mer tid till undervisning och behålla och utveckla karriärtjänster för lärare. Vi har en samsyn om att stöd och insatser ska sättas in mycket . Vi har också en gemensam syn om att skolor med långvariga dåliga resultat ska få särskilda insatser. Det finns områden där det finns en stor samsyn eller relativ små skillnader, om man vill uttrycka det på det sättet, mellan regeringspartierna och allianspartierna. Sedan finns det andra sakfrågor där det finns tydliga ideologiska skillnader och där vi gör olika värderingar av vad vi behöver göra . Vi kan välja att låta de enskilda frågorna skymma samsynen eller utgå från samsynen och sedan se hur långt vi kommer i att stärka svensk skola. Diskussionen om skolan skulle tjäna på mer samsyn och mindre konflikt. Om inte annat finns lärdomen från andra länder som har lyckats vända skolresultaten - , och . Där får inte skolan bli det stora konfliktområdet och är det inte heller. Där har man lyckats enas om långsiktiga spelregler, och det har gett goda resultat. Det borde lära av. Svensk skola behöver nu tydliga mål, tillit till professionen, arbetsro och en bred politisk samsyn, däremot inte mer av fortsatta stora partipolitiska konflikter om skolan eller stora förändringar. Jag ska komma med en kort replik eftersom jag inte fick något svar på mina frågor. Än en gång talas det om samsyn mellan regeringspartier och allianspartier och så vidare och att det är viktigt för skolan att vi har en bred samsyn. Jag undrar en gång till, : Ingår i den samsynen? Om inte: Är det så att man inte alls vill ha åsikter och inte alls vill att vi ska ge något stöd i några frågor över huvud taget? Det kan vara ganska intressant inför budgetar och så vidare. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Allmänpolitisk debattUtbildning Mitt svar på den frågan är att sade att regeringen föreslår att man ska tillsätta en skolkommission som ska granska resultatutvecklingen i den svenska skolan också utifrån analyser och diskutera med både professionen och de politiska partierna i . Jag förutsätter att det omfattar alla partier som finns i . kommer alltså att lika väl som andra partier få möjlighet att delta i en sådan diskussion om vad som behöver göras. Utifrån med alliansregering och läget nu kan jag konstatera att det finns områden där allianspartierna, de stora partierna, Socialdemokraterna och är ense på viktiga punkter. Jag tror att det vore bra om vi kunde hitta en gemensam blocköverskridande överenskommelse om långsiktiga spelregler för den svenska skolan. Jag tror att skolan behöver arbetsro. Det säger låter lovande. ska alltså få vara med. Det är trots allt så att också har en skolpolitik som tangerar det område och de saker som Socialdemokraterna pratar om. Det är väl jättebra om vi kan ha blocköverskridande överenskommelser. Det gynnar ju bara skolan. Det är lovande att få höra att också kommer att få vara med i ett sådant arbete. Det är ytterst regeringen som bestämmer vilka som inbjuds till samtal. Men jag tolkade som att alla politiska partier som har representation i ska delta i en diskussion om en skolkommissions slutsatser om vad vi behöver göra i den framtida skolpolitiken. Under har jag i egenskap av riksdagsledamot haft förmånen att jobba med förskolefrågor. Det har varit ett fantastiskt lärorikt och roligt arbete där jag har lärt mig massor och är full av beundran för svensk förskolepersonal. Vi pratar alltför sällan förskola. Föräldrarna är i regel ganska nöjda när man tittar på nöjdhetsindex av olika slag, och politiker tänker nog oftast att hälsan tiger still. Detta är synd och något jag hoppas kommer att förändras. Det är våra minsta det handlar om, de som är mest sårbara och inte själva kan föra sin talan. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Allmänpolitisk debattUtbildning Att säkerställa en utvecklande och trygg miljö för dessa små är en oerhört viktig fråga, och forskningen har gett oss svaren på hur absolut avgörande det är med en god förskola för att ge de bästa förutsättningarna för den kommande skoltiden och därmed vägen ut i livet. Vi vet till exempel att den kommunikativa förmågan fungerar bättre för barn som gått i förskola än för dem som inte gjort det. Den sociala utvecklingen ligger långt framme och så vidare. Därför är det bra att den svenska förskolan lyftes fram av alliansregeringen. Förskolan gjordes till en egen skolform, och vi lyfte upp förskollärarens viktiga roll liksom förskolechefens, och vi såg till att det fanns en modern läroplan även för förskolan som omfattade både kommunala och fristående förskolor. Stora pengar satsades på utbildning och fortbildning. Barnskötare gavs möjlighet att vidareutbilda sig till förskollärare. Barn i behov av särskilt stöd gavs ett särskilt fokus. Ett bekymmer som alliansregeringen uppmärksammade var skillnaden i storleken på barngrupper. Skillnaden i sig är naturligtvis inte bekymret utan de fall där gruppstorlekarna blir ett bekymmer, inte minst bland de små barnen, där vi vet att alltför många relationer inte fungerar för de riktigt små utan skapar otrygghet och hämmar utveckling. Därför satsade alliansregeringen på detta, och vi följer nu upp det i Alliansens budgetförslag. Vi är tydliga. Vi prioriterar de minsta barnen och deras behov. möts vi av en regering som lovar vitt och brett, allt till alla, där vi riskerar att få börja låna till vår välfärd. Hur ska livet bli för våra minsta, är min undran. När pengarna inte räcker blir det en dubbelsmäll - först genom en skol- och förskoletid som inte möter deras behov, och senare i livet blir det de som ska betala vår statsskuld. Vi är betraktade som världens främsta förskolenation. Andra länder kommer till oss för att se hur vi arbetar med små barn. Den förskolepedagogik som har utvecklats är fantastisk, där vi med lekens hjälp utvecklar små barns förmågor och hjälper dem att få de bästa förutsättningarna för sin start i livet. Detta kräver duktiga pedagoger. På samma sätt som vi har lyft upp de särskilt duktiga lärarna genom förstelärarreformen måste vi nu gå vidare och låta den omfatta även förskollärare. Alla pedagoger i den svenska skolan ska kunna bli förstelärare, inte minst de som arbetar med våra minsta barn och som lägger den viktiga grunden. Precis som våra rektorer omfattas av en obligatorisk rektorsutbildning ska den naturligtvis också vara obligatorisk för våra förskolechefer, rektorerna för våra förskolor. Den ledande rollen för att utveckla förskolan är oerhört krävande. För en likvärdig och jämlik förskola, liksom en likvärdig skola, krävs samma obligatoriska utbildning även för våra förskolledare. Detta skickar också ut viktiga signaler om att vi inte särskiljer dessa skolledares viktiga uppdrag. Förskolan lägger grunden. Därför måste grunden vara solid. Jag vet inte om uppmärksammade det, men jag instämde i applåden. Det var ett mycket bra anförande om förskolan och förskolans pedagogik och vikten av att bygga på den förskolepedagogik som vi har. Precis som konstaterats kan peka på att svenska barn som har haft tillgång till en bra förskola presterar bättre i PISA-provet som 15-åringar. Så väl hänger effekterna av den svenska förskolan i. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Allmänpolitisk debattUtbildning Detta leder till en fråga av nyfikenhetskaraktär från min sida. I den budget som Alliansen precis har lagt fram och i en motion till föreslår ni att utbildade förskollärare inte ska få undervisa sexåringar. Varför klarar inte förskollärare, som är skolade i just den pedagogik som jag och tror är bra och som forskningen vet är bra, av att undervisa sexåringar enligt Alliansens logik? Det är glädjande att vi har en samsyn när det gäller förskolans viktiga roll. Den rollen är det viktigt att vi fortsätter att diskutera hur vi ska kunna göra ännu bättre. Genom en bra överflyttning mellan förskola och grundskola tror jag att man kan hitta ett sätt att delvis förbättra det. Just överlämningen är något jag ser att vi brister i. Vissa förskolor fungerar väldigt väl och har väl utvecklade sätt att överlämna medan andra inte har det alls. Jag tror att vi med den viktiga funktionen hos förskollärarna och den överlämning som sker till utbildade lärare kan hitta ett bättre sätt att möta små barns behov när de är på väg in i skolan. Min fråga tillbaka blir: Är det också regeringens intention att se till att vi får förstelärare i förskolan? Som tidigare klargjordes kommer vi att se på hur man ska kvalitetssäkra och stärka karriärtjänstsystemet. Detta är definitivt en av de frågor man ser på i det sammanhanget. Jag håller helt med om behovet av en fungerande överlämning. Där är förskoleklasserna när de fungerar som bäst en utmärkt brygga mellan förskola och grundskola. Jag tycker att alla barn bör gå i en förskoleklass. En av vinsterna och de stora fördelarna med förskoleklasserna är att förskollärare och grundskollärare arbetar tillsammans. Då kvarstår min fråga: Varför står det i den motion som har lämnat in att man inte vill att förskollärarna ska jobba med sexåringar? Den viktiga delen i den motion vi har lämnat in handlar om att man med en tioårig grundskola säkerställer att barn, med skollagens hjälp, får det stöd och den hjälp som de har rätt att få, så att de tidigt blir sedda. Där ser vi den stora skillnaden med att ha en tioårig grundskola som blir del av en samlad skolplikt och en samlad skollag. Vilket fint anförande, tycker jag!