kam-fs · H1C120140123fs · 2014-01-23 14:00:00 — Det handlar i grunden om ödet för de afghanska tolkar som tjänstgjort för den svenska försvarsmakten. Ödet för dem är fortfarande oklart. Vi kunde i läsa vad fyra svenska Afghanistanveteraner tycker i frågan. De menar att den lösning som regeringen presenterat inte duger. De anser vidare att regeringen genom migrationsminister klargjort att den inte förstår varför har ett särskilt ansvar gentemot dessa individer.Därför undrar jag: Hur många tolkar är det som har fått komma till ? Var finns transparensen i processen? Kanske framför allt den principiella frågan: Finns det garantier för att denna lösning kommer att fungera även för framtida insatser? Tack, , för frågan. Att det har funnits och finns afghaner som är villiga att tjänstgöra som tolkar till stöd för den svenska insatsen i - både när det gäller den militära delen och självklart också den civila delen - har varit avgörande för att man ska kunna lösa sina uppgifter. Det är vi alla överens om.Försvarsmaktens behov av tolkar kommer att minska - och har minskat - i och med att vi är överens om att vi ska dra ned på vår insats i . Det är också det som görs inom ramen för ISAF. Då har den här frågan kommit upp.Det är ett antal tolkar som har känt sig hotade och oroliga . Här har Försvarsmakten tillsammans med genomfört ett arbete för att se hur situationen kan lösas. Det är inte enkelt. Det finns en migrationslagstiftning, och vi har naturligtvis ett ansvar. Jag återkommer till det i mitt nästa inlägg. Jag kan inte påstå att jag är fullt till freds med de besked som har lämnats, men jag hoppas på ytterliga svar i försvarsministerns nästa inlägg.Det här handlar ytterst om liv eller död för de människor som riskerat både sina egna och sina familjers liv för att den svenska försvarsmakten ska kunna klara sin insats i Afghanistan.Framför allt är detta en än mer principiell frågeställning. När den svenska försvarsmakten deltar i operationer utomlands krävs oftast medverkan antingen av tolkar eller av annan lokalanställd personal för att vi ska klara uppgiften.Då frågar man sig: Är det rimligt att outsourca den här typen av arbetsuppgifter till bemanningsföretag för att slippa undan ansvaret för den personal som behövs?Vi har i tidigare motioner begärt att regeringen ska återkomma med förslag till de lagändringar som krävs för att garantera ett effektivt skydd för den lokalanställda personalen. Är regeringen beredd att medverka till den förändringen? Försvarsmakten har på ett väldigt tydligt sätt visat hur man noggrant sett till individ för individ som har känt oro över sin framtid. Man har också tagit ansvar för att anvisa individerna ett annat jobb och ge dem möjlighet till karriärväxling när tjänstgöringen som tolk inte längre behövs, eftersom vi drar ned på antalet och omfattningen av insatsen i . Här finns en rad åtgärder som Försvarsmakten som arbetsgivare under en kortare eller längre tagit på sig att vidta. Det handlar om karriärväxlingsprogram och om att få stöd att för att flytta inom landet, eftersom man är känd på den plats där man verkar.Sedan har det bedrivits ett bra samarbete mellan myndigheten och för att se vad det finns för möjligheter - om de övriga åtgärderna inte räcker - inom ramen för vidarebosättningsprogrammet att komma till och få skydd. Jag vill ställa min fråga till statsrådet . Regeringen kom nu med ett förslag om direktiv till en utredning för att åstadkomma långsiktighet i välfärden. Vi från tycker att det var klokt att man inte pekade ut särskilda ägarformer, eftersom långsiktighet ju är lika viktigt oavsett om det handlar om en friskola eller en skola. Det är lika viktigt oavsett om äldreboende drivs av ett privat företag eller av en frikyrka.Som jag ser det har de riktigt stora problemen med kortsiktighet orsakats av agerandet hos kommuner och landsting. Socialdemokratiskt styrda bestämde att med kort varsel stänga alla byskolor i kommunen. Socialdemokraterna i kommun är beredda att med kort varsel stänga högstadiet i som är en välfungerande skola.Min fråga till statsrådet är: Kommer utredningen att lägga fram förslag som innebär att det ska krävas långsiktighet också när det gäller kommuners och landstings agerande? Alliansens syn på frågan om privata inslag i välfärden är att de är välkomna. De kompletterar de offentliga insatserna på ett bra sätt och gör det möjligt för konsumenterna att välja. De gör det också möjligt för anställda i olika sektorer att få fler arbetsgivare att välja mellan. Det är väldigt viktigt. Det leder också till ett "driv" som ökar produktiviteten, vårdformer, pedagogik och så vidare. Därför är det bra att man kan göra många olika val inom välfärdssektorn. Det är också bra med olika ägarformer.Däremot är det en viktig poäng att det ska finnas en långsiktighet. Som säger finns det exempel från både den offentliga och den privata sidan där det har saknats långsiktighet. I tilläggsdirektiven till är vi väldigt tydliga med att det ska finnas en långsiktighet. Vi skriver också att exempelvis företag som har sin policy att sälja bolaget förmodligen inte är lämpliga som ägare till bolag inom den här sektorn. Men det gäller naturligtvis även offentligt ägda bolag. Jag får tacka för svaret. Vi har hört socialdemokrater här prisa långsiktighet och långsiktiga spelregler. Föräldrarna och barnen i kommun vill nog inte ha någonting hellre än långsiktighet för byskolorna. Samma sak gäller i , där föräldrarna och eleverna vill ha långsiktiga besked om högstadiet där.Min fråga till statsrådet är: Kommer det i den här utredningen att ställas samma krav på kommuner när det gäller långsiktighet för exempelvis kommunala skolor? Det är orimligt när ett friskoleföretag snabbt lägger ned en skola. På samma sätt är det fullständigt orimligt när kommunerna beter sig på det här viset och ställer föräldrar och elever inför fullbordat faktum och med väldigt kort varsel stänger en skola eller - som i - ett kommunalt högstadium. Det är inte utredningen som ställer krav på aktörerna, utan det är snarare den lagstiftning och proposition som ligger till grund för behandling här i kammaren. Utredningen ska komma fram till ett resultat som överlämnas till regeringen . Därefter sker det beredning på . Sedan läggs det fram en proposition för riksdagen.Jag övertygad om att i det arbetet kommer långsiktigheten att poängteras, såväl för privata som för offentliga aktörer. Allt annat tycker jag vore helt vansinnigt. Min fråga går till landsbygdsministern.Bredband är ju en väldigt viktig förutsättning för att man ska kunna bo och verka på landsbygden. I områden där marknaden inte vill eller inte har gjort nödvändiga investeringar har det anvisats medel till små, ideella fiberföreningar.Jag tycker att man borde fundera över om det verkligen är ett rimligt sätt att ta ansvar för att det ska bli ett robust, sammanhängande och kvalitetssäkrat fibernät.Det här har skapat ett stort engagemang inte minst i , där jag kommer ifrån. Under resans gång har det varit en del turer med stoppade bidrag och förändrade regler som har gjort det lite svårt. En farhåga som finns är att om man väljer att genomföra mindre projekt blir det krångligt och svårt att klara av större projekt, då man förväntas ha kompetens i princip som en myndighet när det gäller till exempel . Den fråga som jag vill ställa är: Ser landsbygdsministern någon fara i att detta kan leda till mindre nät som inte är robusta, väl sammanhängande och kvalitetssäkrade? Är det här ett rimligt sätt att ta ansvar för att hela landet ska utvecklas? Bredband är en viktig förutsättning för utveckling i alla delar av vårt land. Min och vår strävan är att det ska bli en utbyggnad som är så kostnadseffektiv som det bara är möjligt. är det lokala organisationer, föreningar och liknande engagerar sig. Då får man mest utbyggnad för de pengar som finns tillgängliga.Därtill är det min absoluta uppfattning att man på myndighetssidan måste vara så effektiv som möjligt för att få ned handläggningstiden så att pengarna kommer till dem som de facto utför utbyggnaden.För övrigt kan jag nämna för kammaren att jag precis har svarat på en skriftlig fråga som ledamoten har ställt i den här frågan. Jag konstaterar att landsbygdsministern tycker att det är på sin plats att när det inte finns något marknadsintresse ska små ideella föreningar ta ett mycket stort ansvar för att skapa infrastruktur. Enligt mitt sätt att se på frågan är infrastruktur väldigt viktig för hela landet. Det handlar om de matproducenter, skogsbrukare och andra för landet viktiga företagare som finns på landsbygden. Det är ytterst beroende av att det hela fungerar.Jag oroar mig för vad som händer nu när det dras ned på landsbygdsprogrammet och regeringen inte har några planer på att täcka upp för det. Kan landsbygdsministern garantera att de mål som har lagts fast i bredbandsstrategin uppnås och att de av befolkningen som inte har tillgång till bredband inte företrädesvis behöver vara människor på landsbygden? Kan landsbygdsministern också garantera att näten blir robusta? Min uppfattning är att tillgänglig peng används mest effektivt om man engagerar lokala föreningar, organisationer och entreprenörer. Pengen är alltid begränsad, oavsett hur stor den är. Då gäller det att utnyttja den på bästa möjliga sätt. Min uppfattning är att det görs bäst genom att man engagerar lokala krafter, som ofta är organiserade i ett lokalt föreningsliv.Därför kan den utbyggnad som sker i stora delar av vårt land göras med framgång. Jag bara förutsätter att nätet blir robust, stabilt och kompatibelt med andra nät. Jag har en fråga till försvarsminister , och den utgår från en artikel i som publicerades och handlar om den avbrutna upphandlingen av tunga lastbilar till försvaret som skulle göras tillsammans med Norge.Den avbrutna affären kan få stora konsekvenser, som till exempel en skadeavgift på och osäkra eller försenade leveranser till försvaret. Inte minst kan oklarheterna kring regler och lagstiftning sätta käppar i hjulet för vidare upphandlingsarbete inom det nordiska försvarssamarbetet, Nordefco.Tidningen publicerar en intervju med generaldirektören för FMV, och hon menar att regeringen har ett stort ansvar i det som skett eftersom regeringen inte har varit tillräckligt noggrann när man fattat beslut om samarbete och inte angett när avsteg från kan göras.Min fråga till ministern är om hon anser att regeringen har slarvat vid beslutsfattandet och om det går att åtgärda misstaget och lindra konsekvenserna. Som vet är materielförsörjning en viktig fråga, och vi har haft en hel del diskussioner kring hur vi kan förse Försvarsmakten med rätt materiel på ett så effektivt sätt som möjligt. Då är en av de möjligheter som vi har sett att göra detta i samarbete med andra och inte minst i samarbete med våra nordiska grannar, och i detta fall just den upphandling som tar upp som handlar om lastbilar.Generellt sett innebär det att om man ska göra en upphandling tillsammans med ett annat land måste man ibland välja vilken väg man ska gå. Utvecklingen av detta - vi har inte sett slutet , och det är under granskning - visar att det kan finnas ett behov av att bli tydligare med vilka upphandlingsregler man ska välja och hur man ska göra i ett sådant här samarbete som kan gälla två eller flera länder. Tack, ministern! Jag är inte helt nöjd med svaret, för min fråga handlar om vilket ansvar regeringen har i detta fall och hur beslutsfattandet har gått till.Jag har svårt att tänka mig att det är brist på kompetens i , för det ordnar man säkert. Men jag funderar hur ideologiskt betingat ett sådant här beslut är, om man håller fast vid till vilket pris som helst och tror på marknadskrafterna. Det leder till osäkerhet och till rena felaktigheter.Konsekvenserna är ganska omfattande. Det handlar om att tillgodose försvarets operativa förmåga och kunna göra det på ett gott sätt. Det handlar inte minst om det som försvarsministern själv var inne på, om långsiktigt samarbete i Nordefco, som vi är överens om är strategiskt väldigt viktigt . Det handlar naturligtvis också om de diplomatiska förbindelserna mellan och Norge.Min fråga kvarstår: Hur ser försvarsministern på konsekvenserna? Går det att lindra dem? Det ligger självklart både i vårt och i intresse att hitta en lösning på den här frågan. Vi måste också avvakta resultatet av granskning innan man kan bestämma vad man ska göra just i detta exempel.Om jag ska säga något generellt om exemplet är det att jag hoppas att vi är överens om - det har vi varit tidigare i alla fall - att det är bra att samarbeta även på materielanskaffningsområdet. Normalt sett har praxis internationellt varit att man väljer ut ett land som är huvudansvarigt för den gemensamma upphandlingen. När vi har gjort upphandlingar tillsammans med andra länder har det ibland varit från och ibland utifrån det andra landets upphandlingslagstiftning.Det viktigaste för mig nu är att Försvarsmaktens behov av dessa lastbilar kan tillgodoses , och vi hoppas få ett besked från så att vi kan se hur vi ska gå vidare med just denna upphandling. Jag har en fråga till statsrådet , och det är en allmän fråga. Det gäller en artikel i om de två svenska medborgare som sitter fängslade i Tunisien.Det här är alltid känsliga frågor. Men jag känner att "allt vad I viljen" - om man själv var fängslad utan att ha fått en rättegång . Jag tror att vi alla som anhöriga skulle reagera. Anhöriga har börjat höra av sig.Daniel och har alltså varit 14 månader i fängelse utan rättegång. Jag vet inte anledningen till att de var i , men de skulle skydda en norsk kvinna som hade en vårdnadstvist. Hon var orolig och rädd för mannen, sägs det, och därför hade hon dessa två personer från ett säkerhetsbolag med sig.Sverige bidrar med stöd till rättssystemet i , och det är ytterligare en anledning till att ta upp den här frågan i . Därför frågar jag vad statsrådet kan göra i detta fall. Jag tror att alla frågeställare förstår att man som statsråd förbereder sig på alla möjliga olika tänkbara frågor man kan få under en frågestund som inte tillhör ens eget ansvarsområde. Jag medger att detta inte är en av de frågor jag har förberett mig på.Jag tror att få saker vore så olämpliga att börja spekulera i som vad gör just på detta område. Jag är rätt övertygad om att vi följer den tradition vi har, att gör precis det som är lämpligt och möjligt att göra för att hjälpa svenska medborgare som befinner sig i sådana här situationer. Jag tänker inte ens försöka spekulera i exakt vad vi gör i detta fall. Eftersom ger bistånd till det tunisiska rättssystemet, och bidrar till att utbilda domare för att de ska lära sig hur vi jobbar i ett rättssäkert system, ger det ytterligare lite input för att måste vara med och bevaka vad som händer i det tunisiska rättssystemet. En möjlighet är då att följa detta ärende och se hur de tar till sig den kunskap som vi vidareförmedlar genom våra biståndsmedel, som jag tror är 50 miljoner kronor.Jag ser med stor tillförsikt på att regeringen gör sitt arbete, men jag tycker ändå att det känns viktigt att lyfta fram att 14 månader är utan rättegång. Vi har inte sett några bevis, och låt då bevisen mot dessa svenska medborgare komma fram. Jag tycker att det är viktigt att påpeka detta. Jag förstår helt poäng, och jag tar med mig frågan. Jag vänder mig till statsrådet har precis dragit ut en handling som finns på hemsida där man kan se att det i underlaget för budgeten redovisas ett beräknat lånebehov, alltså ett underskott, på ca 45 miljarder. Jag har fått veta att redovisade ett planerat underskott på 78 miljarder. I vilket fall som helst är det väldigt mycket pengar.Nu är det så att staten inte på något sätt är fattig - man har tillgångar.Då vill jag fråga: Innebär det här att man kommer att sälja fler statliga företag eller kräva större utdelning från statliga företag, eller en kombination av de två sakerna, för att förbättra statens ekonomi? Det enkla svaret på frågan är nej. Jag ska försöka utveckla det lite grann.Det finns ett fåtal länder i som har möjlighet att genom ekonomisk politik stärka den ekonomi man har. Att det är ett fåtal länder beror på att det är ett stort antal länder som inte har det förtroendet. Om till exempel skulle försöka stimulera sin ekonomi skulle räntorna gå upp, och det grekiska folket skulle spara pengar. Då skulle man gå miste om den stimulans man var ute efter.I är det , och eventuellt något land till som kan detta.En rekommendation som IMF ger för att dra ur krisen är just att vädja till de länder som har den möjligheten att gå med ett litet underskott och stimulera ekonomin för att föra ur krisen.Här drar sitt strå till stacken. är en liten nation i , men det är ändå rimligt att vi gör vad vi kan för att förbättra situationen i såväl som resten av . Jag vill ställa en följdfråga med ett följdresonemang.Vi vet ju alla att man kan sälja ut saker och ting, även som privatperson, men att det bara hjälper för stunden.Vi vet också att man i det här fallet kan kräva en högre avkastning av exempelvis ett statligt bolag. Det innebär per automatik att man ger det sämre förutsättningar att kunna verka eftersom de ekonomiska resurserna inte är oändliga.Jag vill tacka för svaret, som jag har uppfattat som att man varken kommer att öka andelen försäljning av företag eller öka kraven på avkastning. Avkastningskrav och utdelningspolicyer lever ett eget liv. De ska fastställas på basis av långa konjunkturcykler och så vidare.Det vi har gjort med de statliga bolagen är att sänka ett antal avkastningskrav, till exempel för . Vi har spekulationer om SJ, som vi kommer att handha det här året. Det här handlar om ränteläge, inflation och sådana saker och syftar till långsiktiga spelregler för att göra bolagen så bra som möjligt.Däremot har den borgerliga regeringen en ambition att minska det statliga ägandet, men som vi sett går detta i ett ganska måttligt tempo. Vi får se under innevarande års valrörelse, när vi kommer till ett valmanifest, vad vi har för avsikter däröver. Men det ska inte kopplas ihop med det underskott som frågeställaren diskuterar. Jag tror att det här är tidningarnas dag - jag har också en fråga om en artikel, fast i en annan tidning. Den går till försvarsminister är det skiftet i försvaret från plikt till frivillighet skedde på allvar. Jag tror att det var som de första GMU-soldaterna ryckte in, alltså de som gör grundläggande militär utbildning.GMU kan man nu göra på många platser i landet. Jag tror att det var väldigt länge sedan, om någonsin, man kunde göra en militär utbildning på så många orter i som man kan i dag.Samtidigt diskuteras ofta hur pass robust systemet är. Många ställer sig frågan huruvida man kommer att kunna rekrytera tillräckligt många och om intresset är tillräckligt stort.ÖB skrev om detta i . Jag undrar hur försvarsministern bedömer intresset för den frivilliga rekryteringen framöver. Tack, , för att du uppmärksammar den här frågan! Den är naturligtvis helt avgörande för att Försvarsmakten ska kunna lösa sina uppgifter, inte minst på sikt.Det är väldigt stora förändringar försvaret har genomgått på personalförsörjningsområdet. Min bild är att rekryteringen går väldigt bra. Det finns ett stort intresse när det gäller att göra den grundläggande militära utbildningen. Det går också bra att anställa de soldater som vill bli heltidsanställda.Det finns ett stort intresse. Själva rekryteringen går bra. Det som är den stora utmaningen är att behålla personalen. Det är också det vi i regeringen har pekat på, både när det gäller Försvarsmakten och , som det man nu måste ägna ytterligare energi åt. Det är också därför vi stärker förbandsanslaget när det gäller pengar som går till personal, övningar och utbildning.Utmaningen att behålla personal och inte bara locka den till sig innehåller flera delar. Dem återkommer jag till i nästa inlägg. Jag tyckte det var roligt att läsa ÖB:s artikel. Det är många som vill kommentera personalförsörjningen och bedöma den, men till syvende och sist är det nog Försvarsmakten själv som har bäst förutsättningar att göra det.ÖB pekade på att man nu i alla fall bedömer att man kommer att klara de uppställda målen. Det tycker jag är en pusselbit som ofta saknas i den diskussion vi för.Samtidigt kom med en rapport. De pekar på att det finns vissa brister när det gäller olika bemanningar i insatsorganisationer.För en del kanske de här två bilderna inte riktigt går ihop. Hur kan ÖB säga att rekryteringen går bra medan har en delvis annan infallsvinkel? Jag undrar om försvarsministern kan kommentera det. Ja, det är två bilder som kanske inte riktigt ser exakt likadana ut när man lägger dem bredvid varandra.Jag kan kommentera som handlar om just tillgänglighet och bemanning och som jag kommer att återkomma till i ett omfattande svar till . Den handlar om detta. Kan Försvarsmakten fylla upp de beställningar, åtaganden eller uppgifter som regering och riksdag har lagt på den när det gäller inte minst insatser?Det man framför allt har fokuserat är då internationella insatser. Min bild även här är att Försvarsmakten har lyckats lösa de uppgifter vi har gett den. Vi har bakom oss av att ha personalförsörjt två stora insatser - på och i . Men vi har också förmågan att göra kortare, snabbare insatser. Det nya personalförsörjningssystem som vi nu har motsvarar väldigt väl det behovet. Jag skulle vilja ställa min fråga till med anledning av den senaste tidens debatter om riskkapitalbolag i välfärden och den splittring som vi har sett i regeringen.Man kan se att det just nu finns två väldigt olika linjer i regeringen. Å ena sidan har vi socialministern och näringsministern, som i princip inte vill utesluta någon form av ägare så länge de lever upp till de krav som ställs i övrigt. Å andra sidan har både utbildningsministern och finansministern uttryckt att de inte vill se riskkapitalbolag som ägare av företag i välfärden.Det är svårt att se vilken linje regeringen faktiskt har, så min fråga är helt enkelt: Hur ser regeringen på riskkapitalbolagens möjlighet att driva välfärdsföretag? Tack för frågan, ! Den ligger mig varmt om hjärtat.Regeringen är enig i sitt tilläggsdirektiv till . Jag kan förstå att detta kan uppfattas som provocerande, men där ställer man tydliga krav på bolagen: De ska vara varaktiga och långsiktiga, och kvalitet är ett av ledorden.Vi skriver också att bolag som i sin investeringspolicy har som regel att sälja av sin verksamhet inom ett fåtal år förmodligen inte är lämpade som ägare i välfärdssektorn.Detta ska nu utredas rättsligt för att borra i aktiebolagslagen. Det kommer att ta tid; i samråd med utredarna har vi kommit överens om att det är rimligt att man lämnar ett betänkande . Tack så mycket, , för svaret, även om jag inte tycker att du riktigt svarade på frågan. Jag ställde den till eftersom han har regeringens uppdrag att svara på de allmänpolitiska frågorna. Den här frågan rör ju många olika politiska fält.Jag upprepar min fråga: Hur ser regeringen på riskkapitalbolags möjlighet att driva välfärdsföretag? I och med att riskkapitalbolag inte är en sträng definition utan kan vara lite av varje har vi undvikit att använda det ordet i vårt tilläggsdirektiv.Vi tycker att varaktighet är ett bättre ord. Vi tycker att det är olämpligt och orimligt att företag som har en mycket kort investeringshorisont - riskkapitalbolag eller andra typer av bolag - ska agera i den här sektorn.Som mycket riktigt påpekade förut: Även kommunala bolag har uppvisat ett kortsiktigt beteende. Kommunalt bolag är alltså inte heller lämpligt som ägarform i välfärden. Min fråga handlar om de kraftiga neddragningar som SJ har aviserat . 400 personer ska bort från skilda verksamheter. Ett antal kontaktcenter - det vill säga fysisk möjlighet att köpa biljetter och få information - avvecklas, bland annat i , som har en mycket utsatt situation på arbetsmarknaden.Min första fråga till handlar om järnvägspolitiken.