kam-ar · H1C120140116ar · 2014-01-16 15:00:00 — Dokumentet finns inte. There is no row at position 0. Tack för möjligheten att informera om en av de viktigaste framgångarna på det multilaterala handelsområdet , nämligen överenskommelsen om det så kallade Balipaketet som ingicks i samband med WTO:s nionde ministerkonferens . Jag är även glad över det stora intresse som har visat för WTO-överenskommelsen och att fem riksdagsledamöter ingick i den svenska delegationen.Jag vill börja med en kort bakgrund. I samband med WTO:s fjärde ministerkonferens i i beslutades att inleda en ny förhandlingsrunda, den så kallade utvecklingsagendan från , DDA. var en uppgörelse om DDA nära, men förhandlingarna bröt samman i slutspurten. Vid WTO:s åttonde ministerkonferens kunde vi dock enas om att förhandlingar kunde fortsätta på vissa enskilda områden och att uppgörelser på dessa kunde ingås på provisorisk eller permanent basis. och bedrevs förhandlingar i tre pelare tänkta att ingå i ett minipaket till Balimötet om handelsprocedurer och jordbruks- och utvecklingsfrågor.Den 1 september förra året tillträdde brasilianaren som ny generaldirektör för . Inte minst genom hans starka engagemang och outtröttliga arbete uppnåddes resultat på . Efter det att konferensen förlängts med ytterligare lyckades vi nå en uppgörelse.Den största framgången är det nya avtalet om förenklade handelsprocedurer. Syftet med det avtalet är att påskynda transport och klarering av gods i den internationella handeln genom att förtydliga och förbättra det regelverk som redan finns. Avtalet innehåller ett stort antal handelsförenklingar som medlemmarna nu ska implementera. Vissa av dessa är enkla medan andra kräver större investeringar. Till de enklare hör åtgärder för att öka transparensen genom att varje medlem måste publicera information om sina import- och exportbestämmelser. På så sätt kan exportörer redan i förväg veta vilka dokument som krävs och hur en viss transport eller försäljning kommer att ta.Till de mer avancerade handelsförenklingarna hör att varje WTO-medlem nu måste basera sina godskontroller på riskanalys. Detta innebär att enbart gods med en förhöjd risk väljs ut för kontroll, vilket i sin tur innebär att övrigt gods kan klareras mycket snabbare. I jämförelse med , då det i vissa länder saknas krav på publicering av import- och exportbestämmelser och där av allt gods som passerar en gräns kontrolleras, kommer dessa två förenklingar ensamma att göra mycket stor skillnad. Tillsammans med övriga handelsförenklingar, bland annat flera åtgärder för att förhindra korruption, kommer avtalet att skapa betydligt snabbare och effektivare tullhantering i alla WTO:s medlemsländer.Detta sammantaget kommer att skapa stora ekonomiska vinster för både importörer och exportörer i alla länder. Det är de minst utvecklade länderna som kommer att tjäna mest, eftersom deras tulladministrationer har störst behov av effektivisering.Vad som gör avtalet unikt, även i WTO-sammanhang, är de särskilda bestämmelser som ger utvecklingsländer rätt att kräva stöd till kapacitetsutbyggnad för att kunna implementera handelsförenklingarna i avtalet. Stora delar av avtalet kommer därmed att bekostas av utvecklade länder genom riktade biståndsinsatser. Först när detta stöd har utgått kommer utvecklingsländerna att vara bundna att implementera avtalet.Det ekonomiska biståndet från EU är redan mycket omfattande. , som är en av de enskilt största givarna till handelsprocedurförenklingar i EU, kommer att fortsätta sitt engagemang nu i den viktiga implementeringsfasen. lanserade på även ett utökat stöd till ett särskilt träningscenter i , Trapca. Det stödet ska gå till utbildningsinsatser med inriktning på praktisk implementering av avtalet. Det har gjorts flera olika beräkningar på de ekonomiska vinsterna av handelsprocedurförenklingar, och de visar på betydande ekonomiska vinster.Jordbruksfrågorna har varit en stor stötesten, som alla vet. Där är frågan om offentlig lagerhållning för livsmedelsförsörjning, som i huvudsak är en fråga som berör , den absolut mest svårknäckta nöten. Det var först den sista förhandlingsnatten som man kunde enas. Medlemsländerna accepterade det indiska kravet att existerande lagerhållningsprogram för livsmedelsförsörjning inte kan tas till tvistlösning i WTO, även om taket för handelsstörande stöd överskrids.De utvecklingsländer som kritiserat förslaget, till exempel och , valde i slutändan att inte gå emot, eftersom det införts skrivningar om att programmet inte får snedvrida handeln eller skada andra länders livsmedelsförsörjning. Programmen måste notifieras till WTO, och ska förhandlingar om en permanent lösning ske.En annan viktig fråga handlade om exportstöd. Resultatet blev en politisk deklaration om att WTO-medlemmarna ska vara mycket restriktiva i användandet av alla former av exportstöd. I övrigt fattades på jordbruksområdet också beslut om förenklad tullkvotsadministration.Vad gäller utvecklingsfrågor presenterade de minst utvecklade länderna, MUL, ett förslag till utvecklingspaket till ministerkonferensen. Redan innan mötet på inleddes fanns det en överenskommelse om alla delar av paketet. När det gäller preferentiella ursprungsregler för MUL, det vill säga vilken grad av bearbetning av varan som måste ha skett i det exporterande landet, blev resultatet icke bindande riktlinjer som visar på olika sätt som WTO-medlemmar kan bygga upp sina egna arrangemang på. Utgångspunkten är att reglerna ska vara så enkla, transparenta och objektiva som möjligt.I antogs också ett beslut om operationalisering av den tjänstewaiver som antogs redan vid WTO:s åttonde ministerkonferens och som innebär att övriga WTO-länder har möjlighet att kringgå WTO:s krav om icke-diskriminering och utsträcka marknadstillträdet för tjänsteexportörer och investerare från de minst utvecklade länderna.Ministerkonferensen fattade även beslut om bomull och tull- och kvotfritt marknadstillträde som utgjorde återbekräftande av tidigare åtaganden. Vad gäller övriga utvecklingsfrågor fattades beslut om en översynsmekanism för särskilda u-landsbestämmelser.Vidare återbekräftade ministerkonferensen redan fattade beslut om riktlinjer för förenklad anslutningsprocess till WTO för MUL och förlängda implementeringstider för . Ett beslut med återbekräftat mandat för handelsrelaterat bistånd, Aid for Trade, antogs också.Balimötet måste betraktas som en stor framgång. Det första nya avtalet i WTO:s historia slöts, det vill säga . Det får stor betydelse såväl för det multilaterala handelssystemets trovärdighet som för världsekonomin. Det har också gett möjlighet att nu gå vidare med andra utestående frågor i Dohaförhandlingarna. Generaldirektören har stärkt sin ställning, vilket ökar möjligheterna för honom att ta nya initiativ i framtiden.Två bakslag kan dock noteras. Jag hade hoppats mycket på att vi till Balimötet äntligen skulle få till stånd en revidering av informationsteknikavtalet, . Förhandlingen hade gått bra, och ett avtal var inom räckhåll. Men tyvärr presenterade i förhandlingarnas slutskede en mycket lång lista med känsliga produkter, och trots många påtryckningar var man inte villig att kompromissa, vilket gjorde att övriga länder inte ansåg det meningsfullt att slutföra de förhandlingarna.Min förhoppning är nu att de här förhandlingarna kommer att återupptas . Då kommer vi slutligen också in på vad som ska ingå post-Bali. Från svensk sida har vi länge drivit frågan att återuppta förhandlingarna om miljövaror och -tjänster. Vi kommer att fortsätta driva den frågan. Inför hade framsteg gjorts i diskussionerna i en mindre krets om att plurilateralisera den överenskommelse på området som nåtts inom Apec, och ett gemensamt pressmeddelande planerades, men man nådde inte hela vägen. Vi kommer att vara mycket tydliga i dessa frågor även framgent. Med detta tackar jag för att jag fick möjlighet att redogöra för på . Jag var en av de fem ledamöter som hade möjlighet att vara med på . Om jag ska beskriva känslan efteråt kan jag väl säga att visst har jag varit på många olika typer av konferenser runt om i världen, men här kände man nog ändå att man hade förändrat världen lite grann till det bättre, även om man inte kan tala om någon revolution, precis.Vi ska framför allt gratulera generaldirektören för att han hade tålamodet att sitta i bilateraler med alla de 153 länder som faktiskt ingår i WTO.Det krävs dock också ett efterarbete. Handelsministern nämnde post-Bali. Det finns också en annan sak, och det är att man ser till att reglerna blir verklighet och att det verkligen kan bli fart på framför allt MUL-ländernas handel. Det är inte särskilt mycket av det i västvärlden i dag.Detta är bakgrunden till min ena fråga. Detta handlar mycket om jordbruksprodukter, och jag undrar på vilket sätt man ska se till att det blir mer jordbruksprodukter från MUL i de mer utvecklade länderna. är det ju snarare tvärtom, alltså att man kan se våra produkter i MUL-länderna.Den andra frågan gäller detta med industriprodukter, som ju är stort. Hur ska man gå vidare med de frågorna? Ministern nämnde och miljövaror, men hur går man vidare med industrin sedan? För skulle det vara värdefullt om man till exempel fick något om bilindustrin eller någon annan industrigren som är viktig för . tar upp något som är mycket viktigt och kanske det allra viktigaste, nämligen att implementera de avtal som vi beslutar oss för att ingå med andra länder. Detta gäller inte bara WTO utan i flera unioner som är medlem i. EU är ett tydligt exempel. Där har vi tjänstedirektivet, som fortfarande inte fullt ut har implementerats trots att vi beslutade om det 2009. Vi kan nog vara överens om att detta kommer att ta tid.Då får man ställa sig frågan: Hur gör vi för att detta ska kunna påskyndas? Det finns flera olika sätt. Ett viktigt sätt är naturligtvis det som har gjort och återigen lanserade med ytterligare resurser på . Det handlar om riktat bistånd till de minst utvecklade länderna för att de själva fullt ut ska få den kompetens som gör att de kan implementera handelsförenklingsprocedurer. Vi har bedrivit den formen av bistånd , och jag har själv sett skillnaden när jag har rest i från det jag startade fram till . Jag har sett hur mycket mer kompetent man är i många länder. På den vägen behöver vi fortsätta, men det är naturligtvis också viktigt att många fler länder engagerar sig i den här frågan och att många fler länder också ger riktat bistånd. Den andra delen i detta är naturligtvis också att påpeka de enorma vinster man kan göra med den här typen av avtal som inte minst gagnar de minst utvecklade länderna. Det handlar om att visa på hur vi gör skillnad genom att ha en enklare och friare handel över gränserna och hur vi skapar fler jobbmöjligheter också för folk i mindre utvecklade länder. Frihandel är kanske en av våra viktigaste framtidsfrågor i världen, jämte miljö- och klimatfrågorna. Frihandel har en förmåga att skapa välstånd som få andra instrument har. Man kan kanske rent av säga att den mest rättvisa handeln är den som inte hindras av onödiga tullar, godtyckliga regler eller begränsande export- och importkvoter. Så till vida var i Baliförhandlingarna en klar framgång, och det var också en förmån att få vara med och följa den här processen.Den så omtalade Doharundan är det fortfarande en bra bit kvar innan vi ser fullbordad. Det finns fortfarande förhoppningar om att den ska kunna slutföras. Fram till dess ser vi att världen skapar plurilaterala avtal. Det är stora konstellationer av länder som tillsammans sluter separata avtal. Ofta är det de mest utvecklade länderna i världen och de mest utvecklade ekonomierna som det handlar om. Vi ser tyvärr inte att de mindre utvecklade ekonomierna är med på tåget. Det blir med andra ord någon form av A- och B-lag i världshandeln.Det skulle vara intressant att höra handelsministerns reflexion om hur vi från och EU:s sida kan jobba vidare inom WTO för att kunna uppnå ett bredare handelsavtal i världen där även de mindre utvecklade länderna kan få vara med och ta goda bitar ur kakan. tar upp en väldigt viktig fråga och säger också att rättvis handel kräver en friare handel. Det håller jag med om till , men det kräver också en hel del andra delar. Det handlar bland annat om transparenta och robusta rättssystem, äganderätt och möjlighet till kommunikation mellan människor och länder. I en hel del länder finns det mycket kvar att göra.Vi kan bidra med en friare handel. Vi kan bidra med bra avtal. Sedan är det en hel del annat som också behöver göras och som ligger utanför handelsområdet.Med detta sagt vill jag gå in på den fråga som ofta hörs: Kan vi verkligen förhandla om ett multilateralt avtal som vi förhandlar om plurilaterala avtal eller varför inte bilaterala avtal? Är inte de bilaterala och plurilaterala förhandlingarna störande för det stora målet, alltså att vi får ett multilateralt frihandelsavtal för WTO:s alla medlemsländer? Mitt tydliga svar är: Nej, det stör inte. Vi måste vara beredda att förhandla om alla dessa tre parallellt.Vi ser nu hur det har tagit att få fram bara en del av ett multilateralt frihandelsavtal. Vi har hållit på med det målet, och vi har ännu inte nått ända fram. Vi har helt enkelt inte råd att vänta. Världen har inte råd att vänta.Jag tror snarare tvärtom att de bilaterala avtal vi förhandlar fram - de mellan och , mellan och och mellan och samt ekonomiskt partnerskap med - snarare stimulerar till att skynda på ett multilateralt avtal. Om man ser stora effekter redan av bilaterala avtal blir det en positiv spiral. Tack, handelsministern, för redogörelsen från ! Förenklade handelsprocedurer genom mindre krånglig tulladministration och minskad byråkrati är givetvis eftersträvansvärt. Bekymmersamt är däremot att jordbruksfrågorna och utvecklingsagendan mer eller mindre står och stampar trots att nu hela förflutit sedan utvecklingsdagordningen från , alltså Doharundan, sjösattes.För att ökad handel ska öka levnadsstandarden för världens allra fattigaste räcker det inte att förlita sig på fördelningspolitiskt blinda marknadskrafter, utan dessa måste regleras av politiska beslut. För att låna ett uttryck av den indiske ekonomen och nobelpristagaren är demokratin den riktigt fattiges enda mjölkko.När människovärdet kommer i konflikt med marknadsvärden anser vi gröna att de senare måste vika. Vi hälsar därför med tillfredsställelse att G33-länderna, med i spetsen, på Balimötet lyckades skydda utvecklingsländers rätt att genom subventionerade lagringsprogram säkra sin egen livsmedelsförsörjning.Denna, bokstavligt talat, för hundratals miljoner människor livsviktiga rätt är emellertid bara tillfällig och i begränsad omfattning säkrad och kommer att bli föremål för fortsatta WTO-förhandlingar. G33-länderna, där folkrika utvecklingsländer som , , och ingår, kräver att utvecklingsländer ska få permanent rätt att subventionera lagringsprogram för sin livsmedelsförsörjning. Jag skulle nu vilja höra hur handelsministern ställer sig till detta krav. talar väldigt tydligt om precis det som jag sade var knäckfrågan på och det som tryckte hårt på. Det inte talar om är att det faktiskt fanns flera utvecklingsländer som var starkt emot detta - de var väldigt starkt emot detta. För deras del handlar det också om rädslan för att det vill samla i sitt land ska läcka ut över gränserna och därmed naturligtvis störa andra utvecklingsländer.Nu kom vi till en kompromiss där får fortsätta med sitt livsmedelsförsörjningsprogram. Beslutet innebär också att man inte kan ta existerande program till en WTO-tvistlösning även om landet i fråga, i detta fall , skulle överskrida sina åtaganden vad gäller handelsstörande stöd. Och det ska ske en förhandling om en permanent lösning i framtiden.Men jag tror inte på protektionism, tvärtom. Jag tror på mer frihandel. Det gör jag i allra högsta grad för de minst utvecklade länderna. Jag gör det för de fattiga länderna. Det är väldigt viktigt att komma ihåg en sak. Varför startade vi förhandlingarna om det multilaterala frihandelsavtalet? Det hette dessutom att det var ett utvecklingsavtal, en utvecklingsrunda. Det handlade om att faktiskt öka möjligheterna för en friare handel för att de fattiga länderna också skulle kunna få en växande ekonomi, få hjulen att snurra och skapa egna jobbmöjligheter.Detta får man inte genom att stänga sina gränser. Man får det inte genom ökad protektionism. Man får det, tvärtom, med en friare handel. Det avtal som vi diskuterar här är utan tvekan av stor betydelse. För lantbrukare, såväl här i som i andra länder, är det oerhört viktigt med pålitliga och stabila internationella spelregler. Under en följd av år har vi kunnat se hur olika intressen kraftigt har försvårat tillskapandet av ett multinationellt handelsavtal. Att man nu har enats om att enskilda länder kan skydda inhemskt jordbruk i syfte att säkra livsmedelstillgången samt att världens minst utvecklade länder ges tillgång till nya exportmöjligheter måste ändå ses som ett tecken på att det finns en vilja till samförstånd. Det samförståndet tycker vi bådar gott. Vi hoppas på goda förutsättningar för en ökad och mer effektiv världshandel.Samtidigt är det viktigt att inte luta sig tillbaka. De stora globala utmaningarna ställer alltjämt krav på oss alla. Fattigdomen i utvecklingsländerna är en enorm sådan utmaning, likaså den långsiktiga tillgången på livsmedel samt klimatförändringarna.Ur mitt och perspektiv är det helt nödvändigt att handels-, klimat- och biståndspolitik samspelar. Det är nyckeln till en framtid med hållbar utveckling. Därför behöver vi redan nu blicka framåt. , som ministern har varit inne på, kommer arbetet att gå vidare på flera plan. Det kommer att ske inom WTO. Men det gäller också förhandlingarna mellan till exempel EU och . Och det gäller den klimatöverenskommelse som det ska fattas beslut om i under 2015.Här är mina frågor: Vilken betydelse, om någon, bedömer handelsministern att Baliöverenskommelsen kan få för strävan efter hållbar utveckling i ett bredare perspektiv? Vi hade ett 1995. är det 2014. Bedömer ministern att det kommer ett nästa, och i vilket härad kan det ligga? Och om handelsministern vill och hinner: Hur är läget i förhandlingarna mellan och om ? Tack, , för flera viktiga frågeställningar! Vi kan börja med det sista sade: TTIP. Förhandlingsläget är väldigt gott mellan och . Man går in i en mer detaljerad fas, där man också sitter och tittar på exakt hur ett avtal ska kunna se ut. Vi förväntar oss ytterligare förhandlingar under våren.Båda parter, EU och , ser naturligtvis nyttan av ett sådant avtal, att två stora ekonomier ska kunna få frihandel mellan varandra. som det är oerhört angeläget att få det här snabbt gäller det att det blir så djupt, brett och omfattande som möjligt. Från svensk sida har vi varit väldigt tydliga med det när det gäller industri, när det gäller jordbruk och framför allt när det gäller en standardisering. Det handlar om hur vi ömsesidigt kan komma att godkänna varandras olika standarder.Jag ska gå tillbaka till WTO och det multilaterala avtalet. Naturligtvis hoppas vi på att man vill fortsätta driva de frågor som vi har sagt har varit väldigt viktiga. Det handlar om en mer grön inriktning av ett multilateralt avtal. Det handlar om att få miljövaror och miljötjänster tullfritt. Det handlar om att göra det så enkelt som möjligt för att få människor att välja rätt, det vill säga välja grönt och välja hållbart.Där är vi inte . Det finns inte tillräckligt många länder , vilket jag beklagar djupt, som lyfter det här på agendan. Men gör det. EU gör det. Vi blir fler och fler. Ju längre vi kan fortsätta den här debatten och ju mer intensivt vi kan bedriva den, desto fler kommer att lyssna på detta. Det är viktigt . Många länder, inte minst i , har gjort precis det som WTO, och förespråkar. Det gjorde man . Man avreglerade nämligen en stor del av sin livsmedelsproduktion. Man sänkte tullar och avgifter, och man öppnade upp för världshandeln.Vad hände? Jo, man blev snabbt beroende av import från och EU, som subventionerar en stor del av sin livsmedelsproduktion. En stor del av de här ländernas möjlighet att brödföda sin egen befolkning slogs sönder helt och hållet.Vi kan titta på ett land som . Så fort livsmedelspriserna går upp på världsmarknaden drabbas det av stora hungerkatastrofer. har gjort precis det som WTO vill att man ska göra, nämligen tagit bort tullarna på sina egna livsmedel.Vi i är väldigt kritiska till det ensidiga fokuserandet på den så kallade frihandeln, för det gynnar de starka aktörerna på världsmarknaden. Därför såg vi med stort intresse på den så kallade G33-gruppens förslag - den är ledd av men består av över 40 utvecklingsländer - om rätten att gå in med statliga subventioner för baslivsmedel och lagerhålla baslivsmedel för att garantera sin egen befolknings försörjning.Nu har man kommit med en temporär kompromiss som bara ska gälla . Min fråga till handelsministern är: Vad händer efter de fyra åren?Det som de här utvecklingsländerna gör är egentligen exakt samma sak som EU och gör. Man går in med subventioner till sin egen livsmedelsindustri. Om EU och kan göra det, varför ska inte de här länderna få göra det?Herr talman! Jag har en fråga till. Får man möjlighet att ställa en följdfråga? lyfter som exempel. Jag tror att man bör tillägga att också har drabbats av en stor katastrof. Det handlar inte bara om handelspolitik i det fallet, utan det finns flera andra viktiga orsaker till att det ser ut som det gör.Vi har från svensk sida sagt att vi tycker att en tryggad livsmedelsförsörjning är en viktig fråga, och vi välkomnar också de konstruktiva diskussioner som har ägt rum i . Men vi anser inte att handelsstörande stöd är rätt väg att trygga livsmedelsförsörjningen. Dessutom är det inte effektivt på lång sikt. Det är också stor risk att man påverkar andra utvecklingsländer negativt, vilket också flera utvecklingsländer uttryckte farhågor om tidigare och även under detta möte.Jag är glad över att man nu fortsätter diskussionerna. har man på sig för att nå en permanent lösning. Om man inte kommer fram till en permanent lösning kommer interimslösningen att gälla även i fortsättningen. Min förhoppning är naturligtvis att man slutligen kommer fram till något permanent. Det är på lång sikt viktigt att programmen inte får snedvrida eller skada andra länders livsmedelsförsörjning.Det här är en svår fråga. Alla fokuserar på , men det finns flera andra länder i gruppen som också är inblandade. har blivit en allt större exportör av spannmål och ris, och landet har fördubblat sin risexport under en tioårsperiod.Det är inte så enkelt att det är svart eller vitt, utan det finns många faktorer att ta hänsyn till i diskussionerna. Innan man pekar finger mot andra länder kanske man ska sopa rent framför egen dörr. I och med EU:s nya jordbrukspolitik inför man en så kallad särskild krisreserv . Den ska stödja den europeiska jordbrukspolitiken vid "allvarliga marknadskriser". Det här är ungefär samma sak som och många andra utvecklingsländer vill göra. Då borde man i så fall verka för att ta bort sådana saker innan man moraliserar över vad andra länder gör.Jag undrar om tog några initiativ till att stärka möjligheterna till en progressiv miljöpolitik i händelse av att den hamnar i konflikt med WTO-reglerna. Vi vet till exempel att har fått stå till svars inför WTO för sitt beslut om att införa cigarettpaket utan reklam. Jag tycker att det borde vara en självklarhet att man kan göra så. Det finns andra tvister där miljö och frihandel står mot varandra, och då borde man lyfta upp miljön. Har handelsministern tagit några sådana initiativ? Låt mig starta med EU:s jordbrukspolitik. En majoritet i riksdag är överens om att vi inte vill ha jordbrukssubventioner. Det är också något som har arbetat . Så ser inte verkligheten ut inom EU . Det finns flera länder som fortfarande vill ha dessa subventioner, och jag tror att vi alla är medvetna om ungefär vilka länder det är fråga om.