kam-fs · H1C120140403fs · 2014-04-03 14:00:00 — Dokumentet finns inte. There is no row at position 0. I dagens berättas det om skolpengar som försvinner till skatteparadis. Det är möjligt tack vare en mycket liberal skollagstiftning.I februari 2006 tillsatte den dåvarande regeringen en utredning under ledning av en hög jurist vid namn . Man skulle försäkra sig om att de skattemedel som satsades på skolan också gick till elevernas utbildning. Utredaren fick på sig att ta fram nya regler som skulle förhindra att ägarna fritt fick ta ut pengar ur skolan, då vi såg att riskkapitalbolagen började intressera sig för den.I oktober 2006 stoppade den nye skolministern lagmannens utredning. Lagmannen fick inte ens lämna en rapport över hur långt han hade kommit. Därmed förhindrades framtagandet av regler som skulle ha gjort det som rapporterade om mycket svårare.Varför har regeringen aktivt motarbetat regler för att förhindra att pengar försvinner ur skolan, ? Kvalificerad skatteplanering är inte försvarbart. Det är oförsvarbart i synnerhet när det är företag som själva är engagerade i välfärdssektorn och som därmed har sina intäkter från skattemedel.Jag har också läst artikeln i . Jag ser i och för sig att på sin hemsida bestrider uppgifterna, men man får själv reda ut vad som är sant och osant. Mer principiellt är det inte försvarbart. Därför jobbar regeringen nu ganska hårt med att skruva åt de räntesnurror som har varit tillåtna i skatteparadis.Dessutom är vi sex partier - parti och mitt eget parti, regeringen, Socialdemokraterna och - som är överens om att nu införa regler som i praktiken kastar ut kortsiktigt tänkande riskkapitalbolag från skolsektorn. Den enigheten är väldigt bra, och den tänker vi gå vidare med. Regeringen har fattat beslut om en proposition till i just denna fråga. Så reglerna är på väg att skärpas avsevärt och i brett samförstånd i denna riksdag, och det är bra. Så här har det låtit från regeringen . Men i praktisk handling har ju inte mycket gjorts för att försäkra sig om att de skattemedel som satsas på elevernas utbildning också stannar där.Det är mycket möjligt att det finns olika uppgifter i den här frågan. Men det är inte första gången som det rapporteras om att företag som uteslutande lever på skattemedel i välfärdssektorn - skolan, äldreomsorgen, sjukvården - smusslar undan pengar och minimerar sina skatteinbetalningar. Från regeringens håll hörs det nu en allt hårdare retorik. Jag hade hoppats att det som säger vore sant, att vi skulle få en proposition till denna riksdag som skulle ha förhindrat detta. Men det är ju faktiskt inte sant, har aktivt via de beslut som jag nämnde, motverkat att ta fram nya regler. Kravet på långsiktighet, som du relaterar till, har ni skjutit upp till efter valet, fast vi var överens om att det skulle tas fram en utredning i februari 2014.Återigen blir min fråga: Varför låter det bra, men det händer inget i praktiken? Det var ett väldigt märkligt påstående. Regeringen har klubbat igenom en proposition till som bygger på en sexpartiöverenskommelse där var en av signatärerna. Jag hoppas att vi alla står bakom den. Propositionen innebär ett första steg mot att skärpa reglerna.Det är fantastiskt att vi har en sexpartiöverenskommelse. När var skolminister lyckades han inte nå ens en trepartiöverenskommelse med de tre rödgröna partierna i denna fråga. Det var ju därför som det aldrig blev någon skollag under er regeringstid.Nu har vi åstadkommit en sexpartiöverenskommelse, och det är första gången som reglerna avsevärt kommer att stramas åt för den här typen av företeelser, som vi båda är överens om att de inte ska förekomma.Jag vill inte se kortsiktiga ägare, väsentligen riskkapitalbolag, i friskolesektorn. Det är det som den nya lagstiftningen kommer att innebära, även om detaljerna ska tas fram av , och det har vi också varit överens om.Jag vill inte ha skatteplanering bland företag som ägnar sig åt verksamhet i välfärdssektorn. Det är aldrig försvarbart, och i synnerhet är det oförsvarbart i skolsektorn.Vi är helt överens. Jag förstår inte varför vill mucka gräl om det, när vi just har träffat en sexpartiöverenskommelse som kommer att lyfta dessa regelverk in i en modernare framtid. Min fråga går till utbildningsministern.Sverige har genom PISA-undersökning nu fått besked om att svenska elever behöver bli bättre på problemlösning, och det är väldigt viktigt i skolan och genom livet. Det är också nära kopplat till kreativitet.Centralt för kreativitetsbegreppet är nyskapande. Faktorer som kreativitet, motivation och koncentration utvecklas när vi skapar tillsammans med andra. Därför är estetiska ämnen i skolan viktiga och behöver uppvärderas.Min fråga till utbildningsministern, som har dragit ned på de estetiska ämnena i skolan, är om han nu är beredd att gå fram med satsningar på de estetiska ämnena i skolan för att stärka elevernas förmåga till bland annat problemlösning. Jag delar helt uppfattningen att de estetiska ämnena är viktiga. De upptar också en betydande del av timplanen i och även på de flesta utbildningar i gymnasiet. Glädjande nog är det estetiska programmet det gymnasieprogram som ökar nästan allra mest just nu när det gäller ungdomar som söker till gymnasiet. Det är bra.Däremot är det en märklig slutsats som frågeställaren drar av PISA-undersökningen. Problemlösning är vi svaga på. När man tittar på vilka länder som kommer högt upp på listan har det ett mycket nära samband med kunskapsresultaten.Elever som har goda teoretiska kunskaper blir också duktiga på att lösa problem, och elever som har svaga teoretiska kunskaper blir sämre på att lösa problem. Det är det som är slutsatsen av PISA-undersökningen, och inte någonting annat. Det var ett intressant svar, tycker jag. Jag har ju hört och sett utbildningsministern prata sig varm för betyg i allt tidigare åldrar för att man ska kunna värdera elever och kanske få ett bättre resultat i olika mätundersökningar.Men jag undrar då: Hur ser sambandet ut mellan betyg och problemlösning? Tittar man på PISA-undersökningen, som är det mest kvalificerade internationella jämförelseinstrument som vi har, visar det sig att de samt och i ligger högst, både i teoretiska kunskaper, till exempel i matematik och i naturvetenskap - ämnen som många elever uppfattar som ganska krävande - och problemlösning.Vi länder som ligger lågt i kunskaper i teoretiska ämnen ligger också lågt i problemlösning. Det har funnits en myt i svensk utbildningspolitik, ofta odlad av de rödgröna partierna och av vänsterkrafter i skoldebatten, om att vi i inte ägnar oss åt faktarabblande kunskaper. Vi är i stället kreativa och problemlösande.Nu visar det sig att det där inte håller, utan det hänger ihop. De elever som kan väldigt mycket i sina ämnen kan också lösa problem. De elever som kan för lite i sina ämnen klarar inte heller av att lösa problem, i varje fall inte så att det blir rätt.Goda kunskaper och problemlösningsförmåga hänger alltså ihop. Det är det som är innebörden i regeringens politik, att stärka den svenska kunskapsskolan med kunskapskrav, läroplaner, betyg, nationella prov, bättre lärarutbildning och så vidare. Min fråga går också till utbildningsministern.Framgångsfaktorer i topp 10-länderna är, visar det sig, höga förväntningar på elever, skickliga lärare och tydliga pedagogiska ledare i form av rektorer.Det har satsats på förstelärare. Lönerna lyfts något, men jag har också förstått att det finns olika syn på förstelärarna ute i kommunerna. Räcker lönesatsningarna, och vad ska vi göra åt att det ser ut som en mosaik i olika kommuner? Man tolkar lagstiftningen på lite olika sätt. Om frågan ställs till mig vad jag tycker att vi ska göra åt att det är olika i olika kommuner när det gäller skolan är det klart att jag har ett svar på den: Jag tycker att vi ska återförstatliga den svenska skolan så att det blir mer likvärdigt.Det är min bedömning att 290 kommuner var och en för sig inte kommer att ha de kvalificerade kunskaper som behövs för att lyfta den svenska skolan, och vi ska upp till tio i topp. Men är skolan , och vi måste jobba med den förutsättningen så länge det är så. Då menar jag att många kommuner inte tar sitt ansvar.Lärarlönerna har sjunkit . Staten går in med en fullständigt unik satsning, där vi betalar lönelyft för skickliga lärare med statliga pengar, trots att lärarna är kommunalt anställda. Men vi är tvungna att göra det, för kommunerna har själva inte gjort det.Lärarlönerna lyfts , och de behöver lyftas mycket mer. Det är helt korrekt - jag delar helt frågeställarens analys där. Sedan behövs många andra åtgärder också. Men skickliga lärare måste ha bra betalt. Skolresultaten i svensk skola har fallit sedan 1999-2000, och det har fortsatt efter 2006. Det var inte så att lärarna och eleverna vaknade upp valnatten 2006 och tyckte: har vi äntligen fått en borgerlig regering, så nu måste vi skärpa oss.Jag frågar naturligtvis som självkritisk allianspolitiker och vän av ordning: Varför kom inte alla reformerna ? Det är en viktig fråga: Varför dröjde de viktiga utbildningsreformerna till 2010-2011 när vi hade trätt till? Ja, det beror på att de ska förberedas ordentligt.Jag var frustrerad när jag flyttade in i , och jag tänkte så här: har resultaten sjunkit , och här måste det finnas fullt av förberedda reformer som man kan genomföra för att lyfta resultaten.Jag öppnade den första byrålådan i skrivbord, och den var helt tom. Jag öppnade den andra skrivbordslådan, och den var också helt tom. Jag tittade under skrivbordsunderlägget, och det fanns inte ens en post-it-lapp med en enda idé om vad som skulle göras. Vi fick börja från grunden att renovera den svenska skolan.De flesta lärare tycker att reformtempot är för högt, som det omgivande samhället tycker att reformtempot är lite för lågt och borde vara snabbare. Men jag menar att det är en god avvägning.Vi har genomfört det största skolpolitiska reformskifte som har gjorts i svensk skolhistoria sedan folkskolans införande, och vi är mitt uppe i det just . Det måste förberedas ordentligt. Det tar med utredningar och förankring, och det ska vara genomarbetat. Utbildningsministern kan stå kvar.I den senaste , som mäter problemlösning och kreativitet, presterar sämre än någonsin, som någon har sagt här. Att det dåliga resultatet direkt kan kopplas till resultatet från tidigare står helt klart. Men det finns någonting som oroar mig, och det är att rapporten visar att inrikesfödda elever i genomsnitt presterar bättre än elever med utländsk bakgrund födda i , som i sin tur presterar bättre än elever födda utomlands.Detta påverkar, enligt tidigare analysresultat, nedgången marginellt eftersom det är en liten grupp och det är stora variationer inom gruppen. Men enligt rapporten är det svårt att bedöma om det finns indirekta effekter av den ökade andelen nyanlända och hur det har påverkat övriga elever, eftersom nyanlända ofta kräver mer resurser.Min fråga är: Vad tror om de indirekta effekterna? Har man för avsikt att undersöka effekterna? Vilka förslag finns för att alla grupper ska lyckas bättre och få rätt förutsättningar? Jag tror att vi måste förstå en sak. Om man tar svenska elever som är födda i av svenska föräldrar och mäter vad de kan när de är , och så tar man elever som har kommit till och inte kan ett ord svenska när de kommer hit och mäter dem mot samma kunskapskrav när de är , då är det självklart att de som kommer från ett annat land presterar lägre. Det kan finnas enskilda undantag, men i allt väsentligt är det självklart - det förstår var och en.Att nyanlända elever inte når samma kunskapsmål lika fort som de som är uppvuxna här är inget konstigt. Vi får inte tro att det ska gå att fixa det så att de som kom hit alldeles kan lika mycket.Däremot måste vi göra mer. Det har gjorts mängder av saker, och en av de saker vi prioriterar i den vårproposition vi nu lägger fram är att kraftigt öka antalet lektioner i svenska språket för de nyanlända eleverna. Varje elev ska få ytterligare 400 svensklektioner, och det är mycket. Det är 400 nya svensklektioner utöver de lektioner man redan får för att bli ännu bättre i svenska språket. Tack för svaret, !Jag lyssnade till anförande på skolriksdagen , och där konstaterade han själv att invandringen ser annorlunda ut än och att det påverkar skolresultaten negativt. Jag håller med om att det är fullt naturligt att nyanlända inte kan prestera lika bra, att de har en större uppförsbacke, och därför tycker jag att det är självklart att man inte ska skylla de sämre resultaten på invandrarna eller på skolan.För mig handlar det om att regeringen har misslyckats med integrationen och inte har lyckats skapa rätt förutsättningar för eleverna.Att öka antalet lektioner i svenska språket ställer jag mig absolut bakom. Frågan är då vilken betydelse man tycker att modersmålet har i detta fall. För vår del är det självklart att det är svenska språket som är det centrala. Det är svenska som eleverna ska lära sig.Det var i och för sig bra att sade att hon ställer sig bakom detta. Jag uppfattar att vill ha bort alla utgifter som på något sätt ger extra resurser till invandrare. Det är ju det som är kärnan i er budget för att ni ska finansiera allt det andra ni lovar. Det här är just en extra utgift som går till invandrarelever, och det vill ni ta bort i ert budgetförslag. Men det är bra om står bakom det.Det finns ingen quick fix. De ungdomar som inte kan svenska när de kommer hit , kanske från ett land där skolgången inte ens har fungerat, måste lära sig svenska, både för att klara skolan och för att sedan kunna integreras. Då behövs det mer svenska, mer svenska och mer svenska. Man tänker också igenom hur undervisningen ska läggas upp. Det kostar naturligtvis resurser, men vi vet att integrationen kommer att fungera så mycket bättre om dessa ungdomar lär sig svenska. Kränkningar av kvinnors rättigheter är det vanligaste och mest omfattande brottet mot de mänskliga rättigheterna. Världen över begränsas kvinnor och unga flickor av diskriminerande lagstiftningar, samhällsnormer, traditioner och religioner. Kvinnors och barns rättigheter är grundläggande mänskliga rättigheter, men de är även en nyckel till utveckling, liksom fattigdomsbekämpning.Könsdiskrimineringen är en viktig orsak till fattigdom. Den svenska utvecklingspolitiken utgår från två perspektiv: fattigdomsbekämpning och ett rättighetsperspektiv. Både fattigdom och inskränkningar av de mänskliga rättigheterna tar sig ofta olika uttryck för män och kvinnor. För att nå framgångar på dessa områden måste biståndet ha ett tydligt könsperspektiv och inkludera att mäns och kvinnors skilda villkor synliggörs, och politiken ska utformas så att den undanröjer förtryck och diskriminering.Frågan är: Vad gör biståndsminister för att målet i biståndspolitiken ska vara att av det svenska biståndet går till kvinnor? Tack, Amineh Kakabaveh, för frågan! Jag delar Amineh Kakabavehs analys att kvinnor äger mindre, tjänar mindre och är mer utsatta för våld - listan kan göras lång.I har vi en relativt bra jämställdhet, men när jag träffar kvinnor från andra länder blir jag förtvivlad. Senast i förrgår var jag i , och där har kvinnor en oerhört svag ställning i samhället. Våldet mot kvinnor är enormt, och fastän kvinnor har en hög utbildning tas de inte till vara.Av det och flera andra skäl är kvinnor och flickor prioriterade i det svenska biståndet. Det är en tydlig agenda som vi driver i alla sammanhang. Det är speciellt aktuellt inom , där har drivit fram att det i varje världsbanksprojekt ska finnas ett tydligt jämställdhetsmål. Det är smart economics, förutom att det är en mänsklig rättighet. Jag delar din uppfattning. Det spelar ingen roll om det är i tredje världen eller i - det är kvinnor, unga flickor och barn som lider. Därför finns det all anledning att gå på förslag i den nya motionen om att av svenskt bistånd borde satsas på kvinnor.Vi vet till exempel att det på grund av kriget i finns många miljoner interna flyktingar, och externa flyktingar, och att många kvinnor och barn behöver humanitär hjälp. Där satsar en hel del, men inte direkt på kvinnor och barn. Därför finns det all anledning att se till att vårt bistånd har ett tydligt könsperspektiv, helt enkelt för att det ska komma till nytta för de mest behövande - det är kvinnor och barn. Det är nog snarare så att det är en större satsning på flickor och kvinnor och barn. Vårt bistånd syftar till att hjälpa de mest behövande, de allra fattigaste, de allra mest förtryckta.Tittar vi till exempel på UNHCR:s insatser ser vi ett väldigt tydligt fokus på just barn och kvinnor. Vi vet att kvinnor när de har flytt från och kommit till en någorlunda fredad tillvaro i ett flyktingläger återigen blir utsatta för våld, hot och kränkningar. Därför står det på toppen av vår agenda att skydda flickor och kvinnor i konflikter och att hjälpa de allra mest behövande, som tyvärr alltför ofta, eller oftast, är just flickor och kvinnor och barn. Min fråga handlar om lärlingar och lärlingsutbildning. Den skulle kunna riktas till utbildningsministern, men jag tror att det är minst lika relevant att rikta den till integrationsministern.Vi ser ju nu hur arbetsmarknaden utvecklas åt rätt håll, att fler människor får jobb och att arbetslösheten går ned. har vissa grupper ganska svårt att få in en fot på arbetsmarknaden. Det handlar om ungdomar utan gymnasieutbildning, människor som kommer till och andra grupper.Regeringen har gjort ganska mycket för att underlätta lärlingsutbildningar. Det gäller inte minst på gymnasiesidan. Min fråga till integrationsministern är: Kan man lära sig av de reformerna för att underlätta för människor som kommer till så att de genom lärlingsutbildning kan etablera sig på svensk arbetsmarknad, försörja sig själva och få den självständighet som det innebär? Det korta svaret är ja. Vi behöver över huvud taget ha betydligt mer av ett jobbfokus på dem som är nyanlända i Sverige.Det finns två saker du saknar som nyanländ i . Den ena är det svenska språket. Den andra är kontakter - du känner inte människor. Vi har en arbetsmarknad i som i väldigt hög grad är uppbyggd kring att man får jobb via kontakter. Det är det vi försöker kompensera med integrationspolitiken och de insatser vi gör tidigt.Det jag ser framför mig är att vi mer går mot att kombinera svenskundervisning för nyanlända med yrkespraktik eller arbetsplatsförlagda insatser. För att uttrycka det på ett mer vardagligt sätt: Det blir lättare att komma in i det svenska samhället och lära sig svenska språket om man kombinerar svenskundervisningen med att ha ett fikabord att gå till där man lär känna människor.Lärlingsanställningar spelar dessutom en stor roll för unga utrikes födda som inte har kommit in. De insatserna är särskilt viktiga för den gruppen. Att de inte kommer i arbete är fortfarande en av våra riktigt stora samhällsutmaningar. Tack för svaret, statsrådet! Det är som statsrådet säger: Att lära sig svenska på en arbetsplats innebär att man får ett nytt nätverk som man lär sig språket. Det innebär också att man kommer in på arbetsmarknaden. Inte minst får man kontakt med en arbetsgivare i . När man väl har varit lärling får man ofta stanna kvar på samma arbetsplats. Det gäller både invandrare och ungdomar.Det är också ett bra sätt för företagare att hitta nya människor att rekrytera - det ska vi inte glömma bort - och att lära känna en människa och se att hon eller han faktiskt kan bidra på ett väldigt bra sätt. ställer det krav på att vi har en fungerande validering i , men det är också i sig en validering av de kunskaper som de nyanlända har.När vi diskuterar de här frågorna i denna kammare kommer det ofta upp krav på att endast de företag som har kollektivavtal ska få lov att använda sig av lärlingar. Det skulle innebära att framför allt små företag, inte minst hantverksföretag där vi har ett stort behov av nya människor i arbete, skulle stängas ute. Jag skulle vilja fråga integrationsministern hur det skulle påverka möjligheten till lärlingsanställningar för integration. Det är klart att jag ser ett behov av att vi ser till att få fram så många yrkespraktikplatser och lärlingsplatser som vi kan få fram. Då är det kontraproduktivt med den typen av begränsningar i systemet.Vi har under haft en integrationspolitik i där man inte har utgått från vad människor kan bidra med och sett människor som har kommit till vårt land som väldigt svaga. Det försöker vi nu bryta med på punkt efter punkt.Utvecklingen går i rätt riktning. Vi har över 150 000 fler utrikes födda i jobb än 2006. Är det samma sak som att samhällsproblemet är löst? På den frågan är svaret mycket tydligt nej. Vi har fortfarande stora utmaningar; vi behöver fortsätta tänka nytt. Att kunna använda lärlingsanställningar bredare för unga men också sänka trösklarna för nyanlända är nyckeln.Det finns ingen viktigare integrationsinsats än att man får en egen lön att leva på och ett jobb att gå till. När man har det är det rätt lätt att komma in i det svenska samhället. Min fråga är till statsrådet , som företräder allmänpolitiken här i dag.Just nu pågår det en omfattande förlossningsvårdkris i . saknas det 80 barnmorskor i vår region. Oron bland blivande föräldrar är stor, och det finns risk att den förvärras eftersom krisen nu har spridit sig även till mödravårdsmottagningarna, som också drabbas av bristen på barnmorskor.Det betyder att läget är följande: Blivande föräldrar är oroliga före, inför och under förlossningen och efter förlossningen.Min fråga till statsrådet är därför: Anser statsrådet att vårdvalet som modell fungerar bra på områden som har brist på vitala resurser som till exempel personal? Vårdvalet är viktigt. Det innebär att makten förflyttas från landstingspolitiker och landstingsbyråkrater till patienter, det vill säga till alla oss medborgare. Jag tycker att det är bra. Sedan är det självklart att valfriheten i verkligheten ibland begränsas av att det inte finns ett tillräckligt utbud på ett visst område.Detta med barnmorskebristen är känt. Därför gör regeringen nu en rätt kraftig utbyggnad av barnmorskeutbildningen i och i . Det aviserades , och det kommer med i vårpropositionen . Det tar innan de barnmorskorna är färdigutbildade, men det är en permanent utbyggnad eftersom är underförsörjt med barnmorskor. Det är en utbyggnad som egentligen borde ha skett , men vi gör den nu.Det är delvis där problemet har sin grund här i - just den nyckelpersonal som behövs i förlossningsvården har det varit brist på. Men vi bygger nu ut de utbildningarna ganska kraftigt, i synnerhet här i . Jag kan inte tolka statsrådet på annat sätt än att han bedömer att vårdvalet inom förlossningsvården i fungerar bra.Låt mig då utveckla frågan lite. Anser statsrådet att det är en tillfredsställande situation att vi har ett system som innebär att det - trots att vi har brist på barnmorskor i till exempel - är helt okej att öppna nya kliniker som dränerar andra kliniker på personal, vilket gör att hela vården får problem med bristande patientsäkerhet och med otrygghet? Ska jag tolka statsrådet så? Jag sade just i mitt första svar att jag inte tycker att det fungerar bra. Det är därför vi bygger ut barnmorskeutbildningen i Stockholmsregionen.Det finns fullt av kompetenta landstingspolitiker här i - har själv varit en av dem - som får organisera exakt på vilka ställen förlossningar ska ske. Jag som utbildningsminister, regeringen och ska inte ha några synpunkter på exakt var, på vilka sjukhus eller på vilka ställen i de sker.Statens ansvar i sammanhanget är att se till att den akademiskt utbildade personal som behövs finns i tillräcklig omfattning. När det gäller barnmorskor gör den inte det. Det är därför vi nu bygger ut den utbildningen ganska kraftigt i det förslag som läggs på bord . Jag vill ställa min fråga till utbildningsministern.I måndags var jag på Gymnasium i . Jag besökte bland annat restaurang- och livsmedelsprogrammet.Det var bekymrade och oroade lärare jag mötte. De ser att det är ett lågt söktryck på programmet.