ip · H21016 · 2014-10-08 00:00:00 — Interpellation 2014/15:16 Mångfald i vård och omsorg av Finn (M) till Statsrådet (S) I en överenskommelse mellan regeringen och har statsministern bland annat offentliggjort följande uttalande från : ”Välfärden ska inte vara en marknad. Med denna överenskommelse stoppar vi vinstjakten i välfärden och säkerställer en högre kvalitet i skolan, vården och omsorgen.” En fungerande välfärdspolitik är kanske en av samhällets viktigaste funktioner att kvalitetssäkra. Detta bör då göras genom att optimala avtal med dem som utför densamma kommer till stånd liksom att varje skattekrona som, enligt bred parlamentarisk enighet i riksdag, avsätts för gemensam välfärd, granskas och följs upp på ett mycket kontrollerat och transparent sätt. Kvalitets- och resultatkrav är då nyckelord i detta sammanhang. aviserar regeringen att denna välfärd inte är en marknad och att vinstkrav därför ska bekämpas och att detta ska utredas med sikte på ett förslag till lag som ska behandlas 2016. Då inställer sig ett antal frågor som berör inte minst sjukvården varför dessa ställs till nytillträdda statsrådet : Om sjukvården inte ska vara en marknad, varför tillåts då alla underleverantörer som vanligen agerar utifrån ett strikt marknadsekonomiskt perspektiv fortsatt verka i den gemensamma välfärdens tjänst? Jag tänker på dem som förser sjukvården med lokaler, byggnader, dyrbar utrustning och annan materiel, konsultationer, revision med mera. , som ett litet exportberoende land, är alltid i stort behov av riskkapital när nya marknader, som till exempel servicesektorn, ska utvecklas. Har statsrådet någon uppfattning om hur mycket riskkapital som ägnar sjukvården sitt intresse, och hur tror statsrådet att den ingångna överenskommelsen kommer att utveckla detta kapitaltillskott för servicenäringen? arbetar 160 000 personer inom 11 000 privata vård- och omsorgsföretag, varav är småföretag. Hur tror statsrådet att situationen för dessa arbetstagare, företagare och företag kommer att bli om man tvingas vänta på ett besked om sin framtid först ? , alliansregeringen tillsatte utredningen och mångfald vid offentligt finansierade tjänster (Dir. 2012:131) med syfte att utreda vilka möjliga krav, utöver de redan befintliga, som kan och bör ställas på dem som äger och driver företag inom välfärdssektorn. Efter tilläggsdirektiv ska nu utredningens uppdrag redovisas för regeringen . Min fråga till statsrådet är om han tänker föregripa resultatet i denna utredning genom att se direktiv till en helt ny utredning sjösättas för väsentligen samma frågeställning, men som låter landets alla entreprenörer, anställda och patienter som berörs hållas på halster kring en kommande lagstiftning på området under ytterligare år framåt? Finn har frågat mig varför alla underleverantörer som vanligen agerar utifrån ett strikt marknadsekonomiskt perspektiv fortsatt ska få verka i den gemensamma välfärdens tjänst. Han har även frågat mig om jag har någon uppfattning om hur mycket riskkapital som ägnar sjukvården sitt intresse och hur jag tror att den ingångna överenskommelsen kommer att utveckla detta kapitaltillskott för servicenäringen. Finn har dessutom frågat mig hur jag tror att situationen för arbetstagare, företagare och företag kommer att bli om man tvingas vänta på ett besked om sin framtid . Avslutningsvis har han frågat mig om jag tänker föregripa resultatet i genom att ge direktiv till en helt ny utredning för väsentligen samma frågeställning. En demokratiskt styrd och solidariskt finansierad vård som ges efter behov är en grundläggande del av den svenska välfärden. Vi anser därför att det är viktigt att skattemedel används till just den verksamhet som de är avsedda för, det vill säga för att utveckla välfärden. Det handlar inte i första hand om att berika enskilda företag eller enskilda individer. Följaktligen behöver den vinstjakt som pågår i välfärden och som den förra regeringen uppmuntrade stoppas - detta eftersom kommersialiseringen får negativa följder vad gäller likvärdighet, kvalitet, effektivitet, behovsstyrning och öppenhet inom den samlade välfärden. Dagens kommersialisering av välfärden har dessutom lett till ett ökat behov av kontroll och granskning i efterhand, något som skapar resursslöseri och ineffektivitet. Mot bakgrund av detta finns det behov av att skapa ett gemensamt regelverk som på förhand reglerar att aktörer som verkar i välfärden har verksamheten som främsta syfte, inte vinstintresset. Frågan om vinst i välfärden behöver adresseras från en rad olika perspektiv för att politiken ska vara verkligt verkningsfull. Vi är väl medvetna om att det är en omfattande process som måste ske i flera steg. Jag tycker att det är viktigt att vi skiljer på verksamheter som med fördel kan läggas ut på privata aktörer, även vinstsyftande sådana, och verksamheter som måste ha andra mål som huvudsyfte. Produktion av till exempel material och utrustning kan med fördel läggas ut på vinstsyftande privata aktörer. Hälso- och sjukvård handlar däremot om mer komplicerade tjänster där det i förväg är svårt att definiera exakt vad patienter och medborgare har behov av och patientens bästa måste vara primärt i fokus. Vinstjakt i hälso- och sjukvården kan skapa felaktiga incitament för verksamheterna, vilket kan få negativa konsekvenser för välfärden. I budgetpropositionen finns det förslag som stärker medborgarnas och de folkvalda församlingarnas ställning som en mångfald av olika alternativ och utförare värnas. Vi satsar dessutom i budgetpropositionen miljardbelopp på hälso- och sjukvården. Medel avsätts bland annat för att förbättra förutsättningarna för rätt användning av professionernas kompetens, för att förbättra förlossningsvården och för att korta väntetiderna i cancervården. ska enligt sina direktiv redovisa sitt arbete . Utredningen har dock inkommit med en begäran om förlängd tid, och regeringen avser att behandla denna begäran . Då Finn , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav talmannen att i stället fick delta i överläggningen. Jag vill tacka sjukvårdsministern för hans svar men måste erkänna att min djupa oro över regeringens agerande inte har mildrats efter att jag har läst svaret. Jag drar slutsatsen att ministern inte känner till som är vd för . är småföretagare i och driver ett prisbelönt äldreboende. har haft planer på att starta ytterligare ett äldreboende men vill nu dra sig ur avtalet efter vunnen upphandling på grund av den nya osäkerhet i branschen som regeringen har skapat med sin överenskommelse. är tyvärr inte ensam. 11 000 företagare i vård- och omsorgssektorn befinner sig i samma situation. Dessa företag anställer totalt 160 000 sjuksköterskor, läkare, vårdbiträden med flera. är småföretag, och drivs av kvinnor. Vården och omsorgen är navet i välfärdens kärna, som vi alltid ska värna. Vi politiker har till uppgift att se till att vården och omsorgen håller hög kvalitet och kommer alla som behöver till del. Det betyder att vi måste ge vårdgivare goda förutsättningar att göra ett bra jobb och ställa krav på resultat. Där det finns brister, oavsett om det sker hos kommunala eller privata verksamheter, ska vi sätta in åtgärder. Det gör mig djupt oroad att sjukvårdsministern i och med den här överenskommelsen prioriterar ideologiska käpphästar före kvalitet och resultat. I stället för att jaga bristande resultat jagas driftiga företagare. Detta tydliggörs återigen i sjukvårdsministerns svar där han menar att kommersialisering av välfärden har lett till ett ökat behov av kontroll och granskning. Att sjukvårdsministern inte tycker att offentligdriven välfärd ska kontrolleras och granskas på samma sätt visar återigen att ideologi går före kvalitet för regeringen. Kan statsrådet svara på varför lägre kvalitetskrav ska ställas på den offentligt drivna verksamheten? Vidare vill jag ha svar på frågan om sjukvårdsministern kommer att föregripa resultatet i den utredning om ägardirektiven som snart är färdig. Ministern säger att regeringen ska behandla frågan om uppskjuten tidsfrist. Frågan som jag fortfarande väntar svar på är om och hur ministern kommer att ta vara på resultatet från den utredning som pågår och snart når sitt slutskede. Slutligen vill jag gärna att statsrådet utvecklar varför företagsamhet tillåts för dem som tillverkar läkemedel, sjukvårdsmaterial, lagar mat till äldre eller bygger lokaler men inte för dem som utför den faktiska vården. Sjukvårdsministern hänvisar till att det är för komplicerade tjänster. Jag skulle gärna vilja veta på vilket sätt det är mer komplicerat att driva en vårdcentral än att till exempel utveckla ett nytt läkemedel? Med slopad LOV i primärvården, vinstbegränsningar, regelkrångel och inte minst en förlängd tid av osäkerhet slår regeringen undan benen för tusentals småföretagare som verkar inom vården och omsorgen. Det drabbar även de 160 000 anställda som finns i branschen, för att inte tala om alla de patienter och brukare som inte vet om deras vårdgivare kommer att finnas kvar . Jag tackar för interpellationen. Min utgångspunkt som sjukvårdsminister och regeringens utgångspunkt är i första hand att värna patienternas intresse av en god och jämlik vård som ska vara likvärdig över hela landet. I detta arbete ingår det numera också att se över hur vården och omsorgen i landet har utvecklats . Det har skett ganska stora omställningar. Till viss del har de varit bra. Möjligheten för den enskilde att påverka sin egen omsorg och vård har ökat, och det är bra. Möjligheten för personalen inom dessa verksamheter att ha ett större inflytande över sitt eget arbete har i vissa fall ökat, och det är också bra. har vi kunnat se hur utvecklingen ibland har försämrat möjligheterna. Det gäller inte minst att vi har fler vinstdrivande företag inom vård- och omsorgssektorn som ibland sätter vinstintresset före patienternas behov av en god vård och en god omsorg. har vi fått flera rapporter om detta via medierna men också via mer formella kanaler. Vi har också debatterat det i valrörelser och politiska debatter. Själva grogrunden för den här debatten är inte i första hand ideologiska käpphästar utan människors oro för vad vinstintresset gör med vår gemensamma välfärd. Var det någon fråga som jag mötte under den senaste valrörelsen kanske mer än andra var det just oron över i vilken riktning vår gemensamma välfärd går, oron för att det inte i första hand är ens behov av vård och omsorg som står i fokus utan behovet för enskilda företag att göra vinst. Det är därför som vi nu har slutit en överenskommelse mellan regeringen och för att närmare granska vilka effekter detta har haft men också hur vi kan rätta till de problem som har uppkommit med de senaste årens utveckling på det här området. Den har - det vill jag återigen poängtera - i många stycken varit bra. Men i de stycken där det inte har varit bra har vi från politikens sida ett ansvar att agera, och det är det vi nu gör. Vi vill göra detta så skyndsamt som möjligt, men vi inser att problemet och utmaningarna är stora. Därför kommer detta att ta tid. Jag kan bara beklaga om enskilda näringsutövare känner en otrygghet i detta arbete. Men från politikens sida måste man ibland prioritera, och vi kan inte från den här regeringen prioritera bort patientperspektivet och perspektivet att i första hand stå upp för god vård och omsorg. Om utvärderingen leder fram till att vi kan förbättra välfärden så att fler människor känner trygghet när man blir sjuk eller gammal eller i övrigt behöver vård och omsorg tycker jag att det är rätt att göra detta, och jag kan i varje enskilt ögonblick försvara att vi har lagt fram de här förslagen och det kommer att ta den tid det tar. Vi kommer att ha ett bra underlag för att reformera svensk välfärd och göra den ännu bättre. Jag vill börja med att bemöta några av de påståenden som ministern lyfte fram i debatten. Sjukvårdsministern talar som om kvalitet och driftsformer skulle vara nära besläktade. Men när vi tittar på de resultat som vi ser vet vi båda två att detta inte är sanningen. 14 av 20 av mest populära vårdcentraler drivs i privat regi. Privata vårdgivare får bättre betyg av sina anställda än vad offentligt drivna får enligt Jobbhälsobarometern. Enligt en mer omfattande studie som har gjort kan vi inte se några entydiga skillnader i kvalitet mellan kommunalt och privat drivna äldreboenden. Självklart finns det exempel på verksamheter där kvaliteten brister. Men de exemplen går att hitta bland både de privata och de offentligt drivna verksamheterna. Utifrån detta kvarstår min oro över att överenskommelsen med i den här frågan är ideologiskt driven snarare än syftar till bättre resultat. Om det vore så att bättre kvalitet i vården vore det primära syftet skulle vi se mer kontroll, mer resultatuppföljning och fler åtgärder mot brister - inte jakt på företagare som oavsett resultat och kvalitet nu stoppas. Sjukvårdsministern nämner också SVB-formen, som om det vore ett alternativ för de 11 000 företagare som finns i branschen. Problemet är att SVB-formen redan har prövats och att den kritik som riktades från en rad remissinstanser, som , och , redan inför införandet av den här bolagsformen har visat sig vara sann. Vi har bara två företag i SVB-form som verkar inom vård- och omsorgssektorn, varav det ena redan har ansökt om konkurs. Jag skulle vilja byta perspektiv och lyfta ett annat perspektiv i den här frågan som jag tycker alltför sällan blir belyst. Det är att detta faktiskt också är en kvinnofråga. Enligt en rapport som Vårdföretagarna har tagit fram med siffror från SCB drivs av företagen inom vård och omsorg av kvinnor. Det är nästan dubbelt så många kvinnliga företagsledare jämfört med övriga näringslivet. Inom äldreomsorgen drivs av företagen av kvinnor. Det beror på att etableringsfriheten har öppnat upp nya karriärvägar i en bransch som har varit dominerad av kvinnliga anställda. I många yrken där kvinnor tidigare nådde ett tak i karriären finns nu möjlighet att starta eget och att bli chef. Det gör inte bara att branschen är i framkant vad gäller jämställdhet utan också att fler kvinnor än tidigare nu blir aktuella för att komma in i bolagsstyrelser även i övriga näringslivet och få meriter. Feminism är för mig att aldrig behöva bli missgynnad eller hållas tillbaka på grund av sitt kön. Tyvärr ser vi att kvinnor fortfarande ligger i lä vad gäller löneutveckling och chefspositioner. Ett av skälen till detta är att det har varit omöjligt att göra karriär inom många av de yrken där vi ser att de flesta anställda är kvinnor. Många av de yrkena finns inom välfärdssektorn. Jag vill därför ställa ytterligare en fråga till sjukvårdsministern. Hur är det förenligt att kalla sig feminist och sätta krokben för de 7 000 kvinnliga företagare som verkar inom vård och omsorg? Jag undrar också hur ministern tror att det påverkar jämställdheten att det nu blir svårare för kvinnor att göra karriär inom vård och omsorg i och med den överenskommelse som regeringen har träffat med . Under har jag haft förmånen att sitta i riksdag. Jag har aldrig ägnat mig åt socialpolitiska frågor - jag återkommer till detta. Jag har suttit i näringsutskottet . Jag kan bara konstatera att denna syn på kvinnor gör mig ganska upprörd - att den enda typ av företag som en kvinna ska kunna driva är vårdföretag. Jag tycker att det är mycket allvarligt. Tro mig, det finns massor med kvinnor som driver företag runt om i vårt avlånga land, och det är inte alltid vårdföretag. Vad konstigt det är! När jag träffar vårdföretagare har man tyckt att det är problem med att det finns riskkapitalbolag i de här branscherna. Jo, det är ur ett strikt näringspolitiskt perspektiv, och ofta snedvrider de dessutom den konkurrens som måste finnas. Finns det ett privat näringsliv måste det ju finnas möjlighet att stå på något så när jämbördig nivå. Det är helt sant att dessa företag ofta startas av kvinnor, om det inte handlar om mycket stora vårdcentraler, för då är det naturligtvis läkarna som ska göra det - det är den syn som ofta finns. Men de kvinnorna blir ofta uppköpta av de fyra fem riktigt stora bolagen. Det händer i väldigt många fall. De bolagen gör sig en stor hacka. Men det var inte därför jag begärde ordet, utan det var för detta: Jag tycker att det blir så enfaldigt i riksdag när vi, varje gång vi diskuterar vården, ska diskutera associationsformerna för vården. När hörde jag senast prata om jämställd vård, till exempel? Jämställd vård innebär att jag, som har haft en kronisk sjukdom i hela mitt liv, har samma möjlighet att få den vård som jag behöver som de som bor i eller i . Men något sådant resonemang hör jag aldrig. Jo, jag har hört om detta i samband med att man ska få större valfrihet. Men valfriheten i just mitt fall innebär att det aldrig kommer att kunna finnas någon valfrihet, eftersom det saknas så många specialutbildade läkare som vi skulle vara tvungna att ha. Varför pratar man bara om associationsformerna? Jag tror helt enkelt att man inte har något annat att säga när det gäller just sjukvården, äldreomsorgen och handikappomsorgen. Det viktigaste för är inte att bedriva en bra hälso- och sjukvård, utan det viktigaste för är att det kommer in så många privata aktörer som möjligt. Är det verkligen så farligt att se över de här formerna? Jag är helt övertygad om att till med en alliansregering hade inneburit att Alliansen hade varit tvungen att göra detta. Det fanns ett stark folkligt tryck i denna fråga. Vad är det som är allvarligt med att utreda en fråga? Det är ingen som har satt ned foten, mer än möjligen , och sagt att det ska vara på ett visst sätt. Vi har inte gjort det, och har inte gjort det. Jag tycker att detta är kraftigt överdrivet. Detta är en debatt som i första hand handlar om sjukvårdens och omsorgens förutsättningar. Den handlar delvis om hur vi ska organisera den men framför allt om vilken rätt patienter och brukare har till en god och jämlik vård och omsorg. Tyvärr måste jag konstatera att inlägg skulle passa bättre i en näringspolitisk debatt än i en sjukvårdsdebatt. Det är intressanta frågor som tas upp. Men perspektivet för den svenska hälso- och sjukvården kan aldrig i första hand vara att värna enskilda företagare eller enskilda driftsformer. Utgångspunkten måste vara att värna patienters och brukares rätt till en god hälsa. Därför tycker jag att kritiken blir så ihålig från och från interpellanten Finn när de i första hand talar utifrån riskkapitalisters perspektiv och utifrån enskilda näringsidkarens perspektiv och vägrar ta patientperspektivet i sin mun. Som jag inledde med att säga har vi stora problem i denna sektor. Vi har problem med väntetider, vi har problem med att människor ibland känner sig otrygga när de söker vård och omsorg och vi har stora och växande utmaningar som kommer med en åldrande befolkning. har det skett stora reformer och stora omvälvningar i hälso- och sjukvårdssektorn . Det är inte konstigt att vi, efter de stora omvälvningar som har skett och efter de stora reformer som har gjorts inom hälso- och sjukvården, nu vill utreda vad vinstintresset egentligen har ställt till med inom dessa verksamheter. Vad har egentligen konsekvensen blivit av att vissa enskilda företag och koncerner sätter vinstintresset före människors rätt till en god vård och hälsa? Är det märkligt att vi vill utreda det? Är det konstigt att vi vill ha svar och förslag på hur vi ska möta dessa utmaningar och hur vi ska kunna göra sjukvårds- och hälsosektorn bättre för patienter och brukare? Jag tycker inte att det är konstigt. Jag tycker att det är rimligt att vi politiker som har ansvaret för att människor som är sjuka, människor som är gamla och människor som behöver en god vård och omsorg också får det. Då måste vi se över formerna för hur denna vård och omsorg ges. Då måste vi se att det är ett problem när siffror pekar på att 8 miljarder flyter ut ur den svenska välfärden och placeras i skatteparadis. Tycker inte att det är ett problem? Tycker inte att det är ett problem att svenska skattepengar går till någonting annat än det som de är tänkta att gå till, nämligen till att erbjuda människor i behov av vård och omsorg en god och trygg välfärd? Jag vill tacka sjukvårdsministern för en bra debatt och säga några avslutande ord som jag hoppas att han kommer att begrunda i regeringens framtida arbete. Cirka 11 000 företagare inom vården och omsorgen, varav majoriteten är små företag som drivs av kvinnor, befinner sig i en enorm osäkerhet då de inte vet om deras vårdcentraler och äldreboenden kommer att kunna överleva med regeringens eventuella vinstbegränsningar, regelkrångel och borttagen LOV. 160 000 läkare, sjuksköterskor och vårdbiträden går och är oroliga eftersom de inte vet om deras jobb kommer att finnas kvar. Otaliga patienter och brukare riskerar också att drabbas då de inte vet om deras vårdcentraler eller äldreboenden kommer att läggas ned. Jag ser gärna att sjukvårdsministern är tuff när det gäller att ställa höga krav på kvalitet inom vården och omsorgen, men när ideologiska käpphästar ska begränsa driftiga företagare, innovation och mångfald i välfärden menar jag att fokus har hamnat fel. Det är min förhoppning att sjukvårdsministern begrundar den utredning om ägardirektiv som redan arbetar och snart kommer med sin rapport. Det är min förhoppning att regeringen kan se bortom ideologiska käpphästar och alltid sätta kvaliteten före driftsformer i välfärden. Det är också min förhoppning att sjukvårdsministern inte lämnar de tusentals företagare, anställda och patienter som finns inom den privat drivna välfärden i sticket. Avslutningsvis är det min förhoppning att regeringen tar den feministiska kampen på allvar och inte bromsar kvinnors möjligheter att göra karriär och bli företagare och chefer inom denna bransch. Jag går till en privat vårdcentral därför att den ligger närmast mitt hem och därför att jag tycker att det finns duktiga läkare där. Av olika skäl har jag varit tvungen att söka upp denna vårdcentral ett stort antal gånger . Men tänk att varken vårdcentralens ägare eller någon av de anställda har kommit fram till mig och sagt: Vad ska ni göra nu? Vi är så oroliga för våra jobb. Jag tror att detta är propaganda som bedrivs från annat håll. När det gäller SVB-bolagen ska jag kommentera en sak. Det finns faktiskt en historia. Inte minst ett antal partier i Alliansen tyckte att det var dags med non profit-företag även i . Det är en dominerande driftsform när det gäller just vårdföretag i stora delar av världen. Detta gäller särskilt i . Då tillsattes en utredning, och den utredningen kom fram till att man inte ville ha en ytterligare associationsform. Men man lade till en regel i aktiebolagslagen för att få någonting som i varje faller påminner om non profit-företagen. Det kanske inte var det allra mest optimala. Men det är i alla fall en dominerande driftsform i de allra flesta länderna. Denna debatt avslutades på sedvanligt sätt. Det är just risken för att företag ska försvinna som man är rädd för. Det viktiga är inte att sjukvården ska bli bättre. Det har återigen varit en debatt om sjukvården som mest har handlat om vilken driftsform den ska bedrivas i, inte vilken sjukvård man ska ha. Det är beklagligt. Jag vill börja mitt avslutande inlägg med att tacka för en bra debatt. Även om vi har olika perspektiv och ingångsvärden tror jag att det är viktigt att se att det är just när de bryts som man hittar den syntes som kan ta oss framåt. Jag tror att vi i flera delar av vår politik, och säkert också i delar av politik, kan hitta samarbeten och delar vi kan komma överens om för att utveckla vården - inte minst för patienternas och brukarnas skull. Om vi ska kunna göra det måste dock utgångspunkten för den sjukvårdspolitiska debatten vara just patienternas väl och ve. Det måste vara deras bästa som står i fokus. Tyvärr hamnar vi i den här debatten i att prata om enskilda näringsidkares villkor i stället för de stora patientgruppernas behov.