· H21025 · 2014-11-04 18:18:13 — Det har vi hört flera nämna här tidigare. Vi måste verkligen ta det på största allvar. Det är klokt att invänta utredningens slutbetänkande och se vad vi kan göra för att larm och varningar tas på allvar. Det är jätteviktigt. Det finns mycket att göra. I väntan på det måste vi se till att de banor och spår vi har kan användas mer optimalt. Det går att göra med ett bättre och effektivare underhåll. Men då måste det finnas någon som håller i helheten och tar ansvar. Där är vi inte ännu, men dit ska vi komma. Det finns en form av ideologisk klangbotten i frågan hur man ser på det svenska järnvägssystemet, vad som ska vara statens roll, vad som kan vara privata aktörers roll och sådant. Jag konstaterar att utgångspunkt rätt mycket är återreglering och förstatligande. Jag har där en annan uppfattning. Jag tittar på vad som finns i forskning och utvärdering. Man konstaterar att möjligheten för privata aktörer när det gäller drift och underhåll har gett lägre priser. Man har sett en förbättrad kvalitet när det gäller allvarliga fel inom järnvägssystemet. De huvudteser som drivit faller om man tittar på forskningen. När säger att det blir dyrare kan vi konstatera att forskningen visar att det tvärtom har blivit billigare. Det viktiga är att hålla fast vid möjligheten för privata aktörer att gå in och göra drift och underhåll. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Vi har ett behov av en samlad kraft till exempel i form av . Det handlar om att utveckla dess förmåga när det gäller upphandlingar. Vad det är för entreprenadformer man ska ha? Hur utformar man upphandlingar på så sätt att de driver innovation? Det handlar om att man tar till sig ny teknik och ger incitament att bidra till en långsiktig kvalitet. Det gäller inte minst att vi använder skattebetalarnas pengar på ett sådant sätt att vi får mest underhåll för pengarna. Vi får det genom att ha konkurrens. Men vi måste också utforma och utveckla entreprenadformerna på ett sådant sätt att vi använder skattebetalarnas pengar på ett ansvarsfullt sätt. Det är utomordentligt viktigt att hålla fast vid den konkurrensen. Jag ser där en glidning från minister sida. Hon säger att en del av underhållet ska nog staten kunna göra. Då blir min följdfråga: Delar uppfattning att det viktigaste är att det är staten som gör underhållet på järnvägen? Eller ska vi hålla fast vid den framgångsrika modellen som ger mer underhåll för pengarna och ha en konkurrens i detta? Det har visat sig ge mer underhåll för pengarna utan att kvaliteten blir lidande. Man nämner kunskaper hos resenärerna. De har inte helt fel. En stor del av trafiken körs fortfarande av statliga SJ, och mer än hälften av underhållet sköts av det statliga Infranord. Om vi fortsätter på kunskapstemat kvarstår faktum att 1994-2006 var det land inom EU som satsade minst på infrastruktur. Resultatet kunde vi tydligt se när alliansregeringen tog över. Det var undermåliga vägar och järnvägar, eftersatt underhåll och inte minst otillräckliga genomfartsleder i våra storstadsområden. Det är arvet efter några S-regeringar som under den tiden var uppbackade av både och MP. Konkurrens på lika villkor är viktigt för att erhålla sunda företag och god tillväxt. Genom detta skapas nya jobb och därmed ökade resurser till välfärden. Jag vill fortsatt se ett svensk transportsystem som sätter resenärerna först. Det är beklagligt att andra vill fortsätta att pumpa in skattebetalarnas pengar i ett olönsamt statligt monopolföretag. När man lyssnar på företrädarna från den borgerliga sidan kan man lätt få intrycket att vi har en fantastiskt välfungerande järnväg i och att resenärerna jublar över att det är så konkurrensutsatt och så många företag som verkar på marknaden. Jag är inte riktigt säker på att jag delar den verklighetsbilden. och regeringen är helt överens om att det svenska järnvägssystemet har stora problem och att det är helt nödvändigt att göra stora förbättringar på området. Det är en avgörande fråga för att vi ska få fler jobb, leva upp till vårt miljöansvar och öka mobiliteten i samhället. Vi har redan berört att ökat underhåll är en nyckelfråga. Men självklart är även organiseringen av järnvägen en del av arbetet. Utan att föregripa utredningen skulle jag gissa att det kommer att finnas delar vi kommer att komma fram till att staten behöver koppla ett fastare grepp om, framför allt underhållsåtgärder. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer vittnar ganska många om att det finns en del gränsdragningsproblematik och gränssnitt där man hellre skjuter över ansvaret på någon annan än tar det själv eftersom man bara har fått betalt för en viss del. Jag tror att det kommer att finnas sådana delar. Det betyder givetvis inte att allt underhåll är lämpligt att återföra till statlig regi. Men jag är ganska säker på att det kommer att finnas delar som lämpar sig för statligt utförande. När det gäller arbetsmiljöfrågor vill jag varna för en diskussion som tar sin utgångspunkt i en viss sektor. På detta område har regeringen betydligt högre ambitioner vad gäller både arbetsmiljöarbetet och att avsätta pengar för det och reglering inte minst på EU-nivå. Vad är det som ska gälla för entreprenader? Vem ska ha ansvaret för underentreprenörer? Detta är inte ett område där järnvägen utmärker sig specifikt. Vi har en oerhört tragisk olycka just där arbetsmiljöregler har åsidosatts som har fått en fruktansvärd utgång för dem som har drabbats. Det är inte direkt kopplat till om man använder entreprenörer eller inte. Det måste regleras att den som är huvudentreprenör också har ett långtgående ansvar för att tillse att underentreprenörer följer den lagstiftning som finns och att man tillser att arbetsmiljöregler efterlevs. Det är alldeles för mycket Vilda västern i EU . Det var knappast det som var avsikten med den fria rörligheten. Vi måste se till att människors liv och arbetsvillkor värnas. Men det är, som jag ser det, inte en specifik järnvägsfråga. Det är väldigt positivt att regeringen tänker ta ett helhetsgrepp kring arbetsmiljöfrågorna. Det finns inom järnvägssektorn ett extra ansvar att ge tillräckligt med resurser så att det inte finns för lite resurser och att man vill ha ut så mycket verksamhet att man pressar arbetarna på det sätt som vi nu har sett. Det finns en del också i detta. När det gäller prisfrågan leder marknaden till någon sorts ojämn prisbildning som inte alla gånger har att göra med det bästa för samhället. Vi ser att priserna har pressats mycket när det gäller underhållet. Vi ser problemen med banarbetarna som behöver jobba i sträck, som inte får någon utbildning och så vidare. Vi ser också A-Train, där priserna har blivit enormt höga för kunden. Det blir en sorts ojämn prissättning: antingen väldigt låga eller väldigt höga priser i detta samhälle med avreglerade marknader. Det är inte sunt, skulle jag vilja säga. Jag skulle vilja lyfta fram det här med att titta över organisationen . Det är ett stort problem att den nuvarande strukturen bidrar till att de medel man har gett till underhåll inte har nått fram till underhållsentreprenörer och dem som ska utföra underhåll. De har inte fått en enda krona av de underhållspengar som gavs tidigare på grund av att är felorganiserat eller att det kanske finns för stora hål att fylla igen på olika håll. Pengarna kan ha hamnat där i stället. Det är viktigt att man nu ser över organisationen när man lägger mer pengar på underhåll så att de faktiskt går till underhåll. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag talade med Jernhusen i går - och jag hörde också detta på Ekot - där det sades att man ska vara tydlig med beställningarna och helt enkelt ha klart riktade pengar för att lösa problemen. Jag tackar för debatten. Detta är ett angeläget område, och jag tror att vi kommer att ses ofta både i kammaren och på andra håll i denna typ av frågor framöver. Jag ser också fram mot att ta del av utredningens slutsatser och att därefter påbörja ett arbete med hur vi ska ta oss an de bekymmer som finns med järnvägens organisering. Vi lär återkomma till ämnet. Överläggningen var härmed avslutad.