· H110434 · 2014-06-05 13:48:54 — Vi ska inte glömma att kvinnojourerna har en väldigt viktig roll för de kvinnor som är våldsutsatta som inte går till utan vänder sig direkt till en kvinnojour. De skulle inte ha vänt sig dit om de var tvungna att gå vägen över . Där spelar kvinnojourerna en väldigt viktig roll. Det är ganska mycket vi är överens om även om det kanske inte låter så i debatten. Vi är fullständigt överens om beskrivningen av detta som ett stort samhällsproblem och att åtgärder behövs. Låt mig ändå understryka följande, i kontrast till vad Per säger. Han beskriver att vi har en regering som inte har brytt sig om frågan. Det är inte sant.Titta på vilket arbete vi har gjort och hur många förbättringsåtgärder som har införts. Titta på den miljardsatsning vi har gjort på området där vi har fått departementen att samarbeta. Det borde vara värt ett erkännande. Regeringen har arbetat mycket aktivt med det som vi ser som ett stort samhällsproblem.Vi har tillfört mer resurser och gett kommunerna chans att få ta del av den senaste kunskapen. Vi har också förmedlat senaste kunskapen till kvinnojourerna. Det beror på att vi ser att kvaliteten på verksamheterna ser olika ut i kommunerna. Varje kvinna behöver mötas av en verksamhet som håller en hög kvalitet. Det vill vi säkerställa. Här har vi mycket av kunskap och kompetens hos kvinnojourerna. Men ibland fattas det saker i dokumentationen. Vi måste säkerställa att det finns en rättssäkerhet i verksamheten.Vårt förbättringsarbete fortsätter. Det är precis därför som vi har tillsatt en samordnare för att titta över det. Hur ska vi möta frågan om våld i nära relationer framöver? Jag är övertygad om att vi måste göra väldigt mycket mer när det gäller att få män att sluta att slå och sluta utöva misshandel mot kvinnor och också vise versa. Det förekommer också, låt mig säga det en gång till.Den delen är alldeles för outvecklad. Vi har gjort en skanning av om det finns idéer att hämta i andra länder. Det är ganska tomt på idéer. Vi har haft en utredning som har tittat på det eftersom vi är så angelägna om att hitta en långsiktig lösning på problematiken. Det är där den bästa lösningen finns. Det är den som vi verkligen måste söka efter. Vi måste se till att den typen av vård och behandling för den som slår finns på plats överallt i landet. Det är väldigt angeläget.Ni vet precis som jag att vi alldeles snart får en rad förslag i vår hand från vår nationella samordnare. Egentligen kanske det hade varit bättre att vi hade haft den här debatten när vi vet hur den förslagskatalogen ser ut. Den har vi bett om för att kunna arbeta vidare med frågan.Vi är inte framme vid något slutgiltigt mål för detta. Här krävs det ett kontinuerligt förbättringsarbete på många fronter. De förslagen får vi . Då ska vi ta ställning till dem och börja arbeta med dem. Jag är säker på att det kan vara till stor hjälp för alla politiska partier att få en bra kartläggning och uppdatering av hur situationen i landet ser ut men också bra och analyserade förslag på hur man kan gå vidare.Jag väntar med spänning på vad samordnaren ska komma fram till, men säg inte att regeringen inte har gjort något. Vi har gjort enormt mycket på området. Till att börja med vill jag säga till att det jag sade i mitt anförande var att regeringen har tagit steg. Som vi ser det är de stegen inte tillräckligt omfattande för att lösa problemet. Vi bryr oss mer om verkligheten och de problem som finns och fortfarande finns kvar och som måste få en lösning än att berömma regeringen.Vi har självklart, precis som jag sade tidigare, ingenting emot att man tar steg åt rätt håll. Det är någonting som vi stöder. Men vi är ett otåligt parti. Vi vill att det ska hända mer. Vi vill att alla kvinnor som utsatts för våld i nära relationer ska få den hjälp och det stöd de behöver.Jag håller med ministern om att vi har stora förhoppningar om att det kommer att komma nya förslag. Vi behöver arbeta på många fronter, och vi behöver få fler metoder. Vi behöver använda alla verktyg som finns i verktygslådan för att lösa problemet.Det handlar om det långsiktigt förebyggande arbetet som självklart är grunden. Men vi kan inte därmed glömma bort de som , här och , utsätts för våld i vårt samhälle i nära relationer. De hamnar i en enormt besvärlig och livshotande situation i många fall. Vi måste se till att vi har tillräckliga åtgärder för att ge de kvinnorna det skydd och den trygghet som de förtjänar och har rätt till.Ministern säger att vi borde ha debatterat detta . Det gör jag väldigt gärna. Vi tycker att detta är en fråga som måste debatteras om och om igen och som måste läggas upp på bordet och diskuteras. Problemet är så allvarligt att vi aldrig någonsin får glömma bort det.Jag vill avsluta med en tydlig fråga till . Det är egentligen grunden i min interpellation. Att röra sig med små steg åt rätt håll är inte fel, men det är inte tillräckligt. Min fråga är: Hur länge ska vi behöva vänta innan alla kvinnor, varenda kvinna som utsätts för våld i nära relationer och behöver trygghet, vård och skydd, också ges den trygghet, den vård och det skydd som de behöver och förtjänar? Den fråga som Per ställde är naturligtvis en omöjlig fråga att besvara. Ambitionen är att varje kvinna ska kunna få vård, hjälp och stöd när de behöver det. Det är därför vi gör vårt förbättringsarbete. Men jag tror inte att Per heller skulle kunna svara på frågan.Samhällsproblemet är omfattande. Det är alldeles för stort. Men målet är att våld inte ska utövas i nära relationer. Det är mitt främsta mål. Det ska inte hända över huvud taget. Vi ska ha en bra beredskap för att kvinnorna ska kunna få stöd och hjälp. Men vi måste inrikta väldigt mycket arbete på att få män att sluta slå.Jag är lite bekymrad över att ingen av er i interpellationsdebatten har tagit upp den aspekten i någon större utsträckning. Jag vill återkomma till det. Väldigt mycket av vårt fokus hamnar med rätta på att ge stöd och hjälp i en utsatt situation. Det måste finnas på plats. Men låt oss inte glömma att vi måste arbeta långsiktigt med problemet och se till att våld i nära relationer upphör för kvinnornas skull men också för barnen som finns i relationerna.De tar livslång skada. Det vet vi. Det kan vi se av barns berättelser. Det är förskräckande vilken skada det åstadkommer. Vi fick bland annat i radion exempel på det. Jag tror att vi alla blir berörda av den typen av berättelser. Det är därför vi arbetar så aktivt med detta samhällsproblem.