· H110471 · 2014-06-03 18:00:25 — har frågat finansministern vad han avser att göra för att öka det demokratiska inflytandet över penningutgivning och kreditflöden, för att öka den demokratiska styrningen av , för att se över och utvidga uppdrag till att omfatta mål om social rättvisa och hushållning med naturresurser och för att undvika onödiga räntekostnader vid statlig upplåning.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.Precis som de myndigheter som är placerade under regeringen bör myndigheter under agera självständigt i sitt beslutsfattande utefter de riktlinjer och principer som styr deras verksamheter. Detta är av sådan vikt för vårt demokratiska system att det är reglerat i grundlagen. Därtill ställer även krav på att beslutsfattarna i en medlemsstats centralbank ska vara oberoende.I fråga om den demokratiska styrningen av och möjligheten att se över och eventuellt utvidga uppdrag är det en fråga för och riksbanksfullmäktige, inte för regeringen.När det gäller statens räntekostnader är det som är statens centrala finansförvaltning. I rollen som statens internbank ansvarar för att de statliga myndigheterna får tillgång till de anslagsmedel och lån som beslutats av . Myndigheternas in- och utbetalningar styr hur mycket behöver låna eller kan amortera på statsskulden.Genom att samla ansvar och expertis för statens betalningar, statsskuld, garantier, lån och bankstöd hos får staten en effektiv finansförvaltning.Regeringen utvärderar statsskuldförvaltningen. Den senaste skrivelsen överlämnades till (Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 2009-2013, skr. 2013/14:196).Regeringens bedömning är att statens upplåning och skuldförvaltning fungerar väl och bedrivs kostnadseffektivt. har frågat finansministern vad han avser att göra för att öka det demokratiska inflytandet över penningutgivning och kreditflöden, för att öka den demokratiska styrningen av , för att se över och utvidga uppdrag till att omfatta mål om social rättvisa och hushållning med naturresurser och för att undvika onödiga räntekostnader vid statlig upplåning.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.Precis som de myndigheter som är placerade under regeringen bör myndigheter under agera självständigt i sitt beslutsfattande utefter de riktlinjer och principer som styr deras verksamheter. Detta är av sådan vikt för vårt demokratiska system att det är reglerat i grundlagen. Därtill ställer även krav på att beslutsfattarna i en medlemsstats centralbank ska vara oberoende.I fråga om den demokratiska styrningen av och möjligheten att se över och eventuellt utvidga uppdrag är det en fråga för och riksbanksfullmäktige, inte för regeringen.När det gäller statens räntekostnader är det som är statens centrala finansförvaltning. I rollen som statens internbank ansvarar för att de statliga myndigheterna får tillgång till de anslagsmedel och lån som beslutats av . Myndigheternas in- och utbetalningar styr hur mycket behöver låna eller kan amortera på statsskulden.Genom att samla ansvar och expertis för statens betalningar, statsskuld, garantier, lån och bankstöd hos får staten en effektiv finansförvaltning.Regeringen utvärderar statsskuldförvaltningen. Den senaste skrivelsen överlämnades till (Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 2009-2013, skr. 2013/14:196).Regeringens bedömning är att statens upplåning och skuldförvaltning fungerar väl och bedrivs kostnadseffektivt. Jag tackar statsrådet för svaret. Jag skulle dock ha uppskattat ett något större mått av konkretion från finansmarknadsministern. När jag tar del av svar får jag nära nog intrycket av att finansmarknadsministern menar att vi redan befinner oss i en nästan perfekt tingens ordning och att några större förändringar därför är obefogade.Vore det så väl skulle vi inte ha dessa återkommande djupa finanskriser som i sin tur ger upphov till skuldkriser, neddragningar i offentliga välfärdssystem, massarbetslöshet och så vidare. har vårt land visserligen varit förhållandevis förskonat, men i en internationaliserad ekonomi går givetvis ingen säker i längden. är en del av vår tids globaliserade ekonomi och bör rimligen också ta del i den globala debatten om hur vi skapar mer robusta finansiella system. Det är därför jag har ställt denna interpellation.I dag skapas som bekant inte längre våra pengar annat än helt marginellt av våra centralbanker, utan av alla pengar skapas i praktiken av privata banker i samband med långivning. Den som styr över kreditflödena i ett samhälle har naturligtvis ett avgörande inflytande över vilka entreprenörer som får möjlighet att förverkliga sina idéer och vilka företag som kan växa. Detta avgör i sin tur i hög grad hur morgondagens samhälle kommer att se ut.Det blir givetvis problematiskt när banker och finansbolag under senare årtionden kommit att styra allt större kapitalflöden bort från den reala ekonomins produktion av varor och tjänster och i stället investerat i finansiella instrument som driver en växande spekulationsekonomi centrerad på förväntningar och förhoppningar. När dessa inte infrias får vi återkommande bubblor som spricker och i värsta fall försätter världsekonomin i kris.Glädjande nog växer insikten även bland ekonomer att detta inte är något optimalt sätt att organisera en hållbar ekonomi på, i synnerhet inte i som vår givet vad klimatklockan är slagen. Vi behöver investera massivt i just den reala ekonomin för att komma loss ur dagens fossilberoende.Till och med på tänker man numera ibland utanför boxen. publicerade IMF-ekonomerna ett förslag till penningreform inspirerat av den så kallade Chicagoplanen . Grundtanken är att banker bör åläggas att ha full täckning för pengar som lånas ut. De ska därmed inte längre kunna skapa pengar ur tomma intet i samband med kreditgivning. De skulle i praktiken innebära att länders centralbanker får monopol på penningskapande.Benes och Kumhof menar att detta skulle motverka spekulationsekonomi och minska såväl offentlig som privat skuldsättning. De skriver i sin rapport gillande om den ursprungliga Chicagoplanen och dess bärande idé: "Att tillåta regeringen att ge ut pengar till nollränta istället för att staten ska låna till ränta av privata banker, skulle leda till sänkta räntekostnader i den offentliga ekonomin och till dramatiskt minskad statsskuld. "Jag gör inte anspråk på att besitta tillräcklig sakkunskap för att kunna bedöma om dessa båda IMF-ekonomernas idéer är en framkomlig väg för att förhindra nya finanskriser. Men det vore definitivt värt att låta en utredning titta närmare på såväl Benes och Kumhofs förslag som andra idéer om hur vi kan uppnå ökad stabilitet i ekonomin. Jag har tillsammans med motionerat om detta.Det vore intressant att höra hur finansmarknadsministern ser på Kumhofrapporten och vilka andra vägar han tror kan leda mot en mindre spekulationsbenägen ekonomi. Jag tackar statsrådet för svaret. Jag skulle dock ha uppskattat ett något större mått av konkretion från finansmarknadsministern. När jag tar del av svar får jag nära nog intrycket av att finansmarknadsministern menar att vi redan befinner oss i en nästan perfekt tingens ordning och att några större förändringar därför är obefogade.Vore det så väl skulle vi inte ha dessa återkommande djupa finanskriser som i sin tur ger upphov till skuldkriser, neddragningar i offentliga välfärdssystem, massarbetslöshet och så vidare. har vårt land visserligen varit förhållandevis förskonat, men i en internationaliserad ekonomi går givetvis ingen säker i längden. är en del av vår tids globaliserade ekonomi och bör rimligen också ta del i den globala debatten om hur vi skapar mer robusta finansiella system. Det är därför jag har ställt denna interpellation.I dag skapas som bekant inte längre våra pengar annat än helt marginellt av våra centralbanker, utan av alla pengar skapas i praktiken av privata banker i samband med långivning. Den som styr över kreditflödena i ett samhälle har naturligtvis ett avgörande inflytande över vilka entreprenörer som får möjlighet att förverkliga sina idéer och vilka företag som kan växa. Detta avgör i sin tur i hög grad hur morgondagens samhälle kommer att se ut.Det blir givetvis problematiskt när banker och finansbolag under senare årtionden kommit att styra allt större kapitalflöden bort från den reala ekonomins produktion av varor och tjänster och i stället investerat i finansiella instrument som driver en växande spekulationsekonomi centrerad på förväntningar och förhoppningar. När dessa inte infrias får vi återkommande bubblor som spricker och i värsta fall försätter världsekonomin i kris.Glädjande nog växer insikten även bland ekonomer att detta inte är något optimalt sätt att organisera en hållbar ekonomi på, i synnerhet inte i som vår givet vad klimatklockan är slagen. Vi behöver investera massivt i just den reala ekonomin för att komma loss ur dagens fossilberoende.Till och med på tänker man numera ibland utanför boxen. publicerade IMF-ekonomerna ett förslag till penningreform inspirerat av den så kallade Chicagoplanen . Grundtanken är att banker bör åläggas att ha full täckning för pengar som lånas ut. De ska därmed inte längre kunna skapa pengar ur tomma intet i samband med kreditgivning. De skulle i praktiken innebära att länders centralbanker får monopol på penningskapande.Benes och Kumhof menar att detta skulle motverka spekulationsekonomi och minska såväl offentlig som privat skuldsättning. De skriver i sin rapport gillande om den ursprungliga Chicagoplanen och dess bärande idé: "Att tillåta regeringen att ge ut pengar till nollränta istället för att staten ska låna till ränta av privata banker, skulle leda till sänkta räntekostnader i den offentliga ekonomin och till dramatiskt minskad statsskuld. "Jag gör inte anspråk på att besitta tillräcklig sakkunskap för att kunna bedöma om dessa båda IMF-ekonomernas idéer är en framkomlig väg för att förhindra nya finanskriser. Men det vore definitivt värt att låta en utredning titta närmare på såväl Benes och Kumhofs förslag som andra idéer om hur vi kan uppnå ökad stabilitet i ekonomin. Jag har tillsammans med motionerat om detta.Det vore intressant att höra hur finansmarknadsministern ser på Kumhofrapporten och vilka andra vägar han tror kan leda mot en mindre spekulationsbenägen ekonomi. Först vill även jag tacka för chansen att debattera några av de absolut mest avgörande frågorna.Var tid och samhälle har sina utmaningar och behov, och detta medför att institutioner och deras uppdrag behöver uppdateras i takt med dessa. Det behövs verkligen även i en förutsättningslös och prestigelös diskussion om vad som behöver göras, inte minst om hur det finansiella systemet ska kunna reformeras för att kunna tillgodose de mångas behov i stället för att berika ett fåtal och för att ekonomin ska hålla sig inom naturens ramar.Därför finns det all anledning att analysera uppgift och ställning. påpekar helt riktigt i sitt svar på interpellationen att ett beslut att se över och utvidga uppdrag är en fråga för och riksbanksfullmäktige. Men låt oss ändå ta tillfället i akt att diskutera saken. Säkert har även med sin långa erfarenhet, bland annat inom , tänkt på saken.Riksbankens nuvarande mål är att se till att inflationen hålls låg och stabil. Dess penningpolitik inriktas på att uppfylla inflationsmålet. Men ska den, jag citerar från dess hemsida, "stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken i syfte att uppnå en hållbar tillväxt och hög sysselsättning".Klimatförändringar och utarmning av naturresurser, ekosystem och därmed mänsklighetens försörjning och överlevnad är akuta ödesfrågor som överskuggar alla andra problem. Den ökande ojämlikheten även i ett rikt land som är inte bara moraliskt ohållbar utan samhällsfarlig då allt fler drabbas av utslagning och ohälsa.Mot bakgrund av detta, vore det inte befogat att utöver inflationsmålet fick mål om att bankens penningpolitik skulle syfta till att främja hållbar hushållning med naturresurser, minskad klimatpåverkan och, varför inte, minskad ekonomisk ojämlikhet? Borde dessa mål rentav överordnas inflationsmålet givet det allvarliga läget? Givetvis behövs ekonomisk stabilitet, men klimatförändringar, miljöförstöring och sociala orättvisor hotar i högsta grad stabiliteten i samhället, inte minst ekonomin.Riksbanken har ju för övrigt redan ett slags tilläggsmål, nämligen att verka för hållbar tillväxt, hur nu en sådan skulle se ut, och hög sysselsättning. Även den amerikanska , Federal Reserve, har sysselsättningsmål.Jag skulle gärna vilja höra finansmarknadsministerns reflexioner kring dessa möjligheter att använda och penningpolitiken mer offensivt för att hantera dagens stora samhällsproblem.Det är visserligen sant som säger att i och med att är med i EU har vi att rätta oss efter och följa , som även kräver att beslutsfattarna i vår centralbank ska vara oberoende.Med detta menas att de ska vara oberoende från politiken. Men självklart verkar ingen människa i ett vakuum. Alla påverkas av någon eller något. Vore det inte, mot bakgrund av detta, rimligt att - naturligtvis i enlighet med hur andra myndigheter styrs - öka den demokratiska kontrollen över för att undvika att resursstarka särintressen får ett orimligt stort inflytande och för att lättare kunna anpassa de penningpolitiska direktiven till de aktuella behoven i samhället?Jag inser självklart att det inte är så lätt att ändra EU:s direktiv, men lyckligtvis är inte ens Lissabonfördraget en naturlag. Lagar och överenskommelser gjorda av människor kan faktiskt ändras av människor.Jag undrar slutligen om kommer att ta upp frågan om riksbankernas självständighet från politiken och deras uppdrag att prioritera inflationsbekämpning framför allt, och eventuella andra mål, med sina kolleger - ministrar från andra EU-länder där det också borde finnas en sådan här diskussion. Först vill även jag tacka för chansen att debattera några av de absolut mest avgörande frågorna.Var tid och samhälle har sina utmaningar och behov, och detta medför att institutioner och deras uppdrag behöver uppdateras i takt med dessa. Det behövs verkligen även i en förutsättningslös och prestigelös diskussion om vad som behöver göras, inte minst om hur det finansiella systemet ska kunna reformeras för att kunna tillgodose de mångas behov i stället för att berika ett fåtal och för att ekonomin ska hålla sig inom naturens ramar.Därför finns det all anledning att analysera uppgift och ställning. påpekar helt riktigt i sitt svar på interpellationen att ett beslut att se över och utvidga uppdrag är en fråga för och riksbanksfullmäktige. Men låt oss ändå ta tillfället i akt att diskutera saken. Säkert har även med sin långa erfarenhet, bland annat inom , tänkt på saken.Riksbankens nuvarande mål är att se till att inflationen hålls låg och stabil. Dess penningpolitik inriktas på att uppfylla inflationsmålet. Men ska den, jag citerar från dess hemsida, "stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken i syfte att uppnå en hållbar tillväxt och hög sysselsättning".Klimatförändringar och utarmning av naturresurser, ekosystem och därmed mänsklighetens försörjning och överlevnad är akuta ödesfrågor som överskuggar alla andra problem. Den ökande ojämlikheten även i ett rikt land som är inte bara moraliskt ohållbar utan samhällsfarlig då allt fler drabbas av utslagning och ohälsa.Mot bakgrund av detta, vore det inte befogat att utöver inflationsmålet fick mål om att bankens penningpolitik skulle syfta till att främja hållbar hushållning med naturresurser, minskad klimatpåverkan och, varför inte, minskad ekonomisk ojämlikhet? Borde dessa mål rentav överordnas inflationsmålet givet det allvarliga läget? Givetvis behövs ekonomisk stabilitet, men klimatförändringar, miljöförstöring och sociala orättvisor hotar i högsta grad stabiliteten i samhället, inte minst ekonomin.Riksbanken har ju för övrigt redan ett slags tilläggsmål, nämligen att verka för hållbar tillväxt, hur nu en sådan skulle se ut, och hög sysselsättning. Även den amerikanska , Federal Reserve, har sysselsättningsmål.Jag skulle gärna vilja höra finansmarknadsministerns reflexioner kring dessa möjligheter att använda och penningpolitiken mer offensivt för att hantera dagens stora samhällsproblem.Det är visserligen sant som säger att i och med att är med i EU har vi att rätta oss efter och följa , som även kräver att beslutsfattarna i vår centralbank ska vara oberoende.Med detta menas att de ska vara oberoende från politiken. Men självklart verkar ingen människa i ett vakuum. Alla påverkas av någon eller något. Vore det inte, mot bakgrund av detta, rimligt att - naturligtvis i enlighet med hur andra myndigheter styrs - öka den demokratiska kontrollen över för att undvika att resursstarka särintressen får ett orimligt stort inflytande och för att lättare kunna anpassa de penningpolitiska direktiven till de aktuella behoven i samhället?Jag inser självklart att det inte är så lätt att ändra EU:s direktiv, men lyckligtvis är inte ens Lissabonfördraget en naturlag. Lagar och överenskommelser gjorda av människor kan faktiskt ändras av människor.Jag undrar slutligen om kommer att ta upp frågan om riksbankernas självständighet från politiken och deras uppdrag att prioritera inflationsbekämpning framför allt, och eventuella andra mål, med sina kolleger - ministrar från andra EU-länder där det också borde finnas en sådan här diskussion. Det är inte alltid säkert att politiker kan fatta de bästa besluten för ett land. Så är det. Politik färgas av olika värderingar. En del är bra, andra mindre bra.När det gäller en viktig fråga som penningpolitiken i landet, det vill säga inflationen, anser jag att det krävs att man har experter på området. Det har man i många länder. sätter den styrränta man ska ha och bestämmer när man ska göra det. Det är viktigt att ingen kan gå på och säga att det var rätt eller fel eller hur den ska göra. De gör den värderingen professionellt.Vi ligger nu lite under inflationsmålet, och vi ska försöka komma . De har dock skött sig mycket bra. Man ser också att det fungerar bra inom andra banker - EU-banken och även Federal Reserve i . Låt oss alltså behålla penningpolitiken hos Riksbanken.När det gäller finanspolitiken är det naturligtvis i högsta grad regeringens sak att vara med och styra den. Vi har etablerat ett stabiliseringsråd, där flera ministrar, Riksgäldschefen och Riksbankschefen sitter. De kan värdera olika saker när det gäller finanspolitiken. Det tror jag är väldigt bra. De hade sitt första styrelsemöte i maj.Bankerna, även de svenska, är lite luriga. Det får jag hålla med om. Jag tycker att de bland annat lånar ut för lite pengar till småföretagare. Jag är själv småföretagare, och det är svårt. Bankerna koncentrerar sig på de stora företagen och naturligtvis på bolånekunder. Jag hade önskat mer konkurrens på bankmarknaden, och vi försöker ha det. Det kommer nya banker nu som verkligen ställer upp på de mindre företagen. Det tror jag är jätteviktigt.När det gäller Riksgälden tittar vi på värderingen av statsskuldsättningen. Den sista rapporten, som ministern pratade om, visar att det är bra och välskött. Jag vill minnas från rapporten innan att man tjänade ganska mycket pengar åt svenska staten. Det är väldigt viktigt att man har en riksgäldsfunktion som fungerar bra.Beträffande bankerna gäller det att man styr dem. Man måste ha en banklagstiftning. Som ni vet diskuterar man nu i EU hur man ska förstärka reglerna för kapitalet i bankerna. Där har EU lagt sig på en viss nivå. Vi ska lägga oss lite högre eftersom våra fyra banker omsätter lika mycket som bruttonationalprodukten. Som industrikille tycker jag fortfarande att det är lite. Inom industrin brukar vi tala om att vi i alla fall ska ha 30 procent.Men det är ett steg i rätt riktning, för det kommer en smäll. Vi hade en smäll och en 2008. Det var inte lätt att klara av, men vi klarade det med blotta förskräckelsen. Det är inte alltid säkert att politiker kan fatta de bästa besluten för ett land. Så är det. Politik färgas av olika värderingar. En del är bra, andra mindre bra.När det gäller en viktig fråga som penningpolitiken i landet, det vill säga inflationen, anser jag att det krävs att man har experter på området. Det har man i många länder. sätter den styrränta man ska ha och bestämmer när man ska göra det. Det är viktigt att ingen kan gå på och säga att det var rätt eller fel eller hur den ska göra. De gör den värderingen professionellt.Vi ligger nu lite under inflationsmålet, och vi ska försöka komma . De har dock skött sig mycket bra. Man ser också att det fungerar bra inom andra banker - EU-banken och även Federal Reserve i . Låt oss alltså behålla penningpolitiken hos Riksbanken.När det gäller finanspolitiken är det naturligtvis i högsta grad regeringens sak att vara med och styra den. Vi har etablerat ett stabiliseringsråd, där flera ministrar, Riksgäldschefen och Riksbankschefen sitter. De kan värdera olika saker när det gäller finanspolitiken. Det tror jag är väldigt bra. De hade sitt första styrelsemöte i maj.Bankerna, även de svenska, är lite luriga. Det får jag hålla med om. Jag tycker att de bland annat lånar ut för lite pengar till småföretagare. Jag är själv småföretagare, och det är svårt. Bankerna koncentrerar sig på de stora företagen och naturligtvis på bolånekunder. Jag hade önskat mer konkurrens på bankmarknaden, och vi försöker ha det. Det kommer nya banker nu som verkligen ställer upp på de mindre företagen. Det tror jag är jätteviktigt.När det gäller Riksgälden tittar vi på värderingen av statsskuldsättningen. Den sista rapporten, som ministern pratade om, visar att det är bra och välskött. Jag vill minnas från rapporten innan att man tjänade ganska mycket pengar åt svenska staten. Det är väldigt viktigt att man har en riksgäldsfunktion som fungerar bra.Beträffande bankerna gäller det att man styr dem. Man måste ha en banklagstiftning. Som ni vet diskuterar man nu i EU hur man ska förstärka reglerna för kapitalet i bankerna. Där har EU lagt sig på en viss nivå. Vi ska lägga oss lite högre eftersom våra fyra banker omsätter lika mycket som bruttonationalprodukten. Som industrikille tycker jag fortfarande att det är lite. Inom industrin brukar vi tala om att vi i alla fall ska ha 30 procent.Men det är ett steg i rätt riktning, för det kommer en smäll. Vi hade en smäll och en 2008. Det var inte lätt att klara av, men vi klarade det med blotta förskräckelsen. Jag vill koncentrera mig på den fråga och ställer om hur den demokratiska styrningen av ska ökas. Det är en del i frågan, men kanske inte den allra viktigaste.Jag tillhör tillbaka Riksbanksfullmäktige och har i samband därmed utträtt ur finansutskottet. Anledningen är att man inte ska utvärdera sig själv. Det är viktigt att påpeka.Enligt mitt sätt att se det är inte ofelbar. Den ska bara agera och arbeta med stöd av och under den lag som beslutas av . Det betyder att så länge man inte har något annat att styra med än den lagen går det inte heller att ha flera mål för utöver det nuvarande med inflationspolitiken och en stabil finansiell ordning och reda i landet. Det är klart att man skulle kunna tänka sig flera mål. Den amerikanska har det.Herr talman! var tidigare representerade i Riksbanksfullmäktige men är det inte just . Det är däremot genom och den tidigare partisekreteraren . har full insyn i detta. Då kan man fråga sig: Hur ska en ny regering agera? Ska man ändra på detta?Miljöpartiet vill i riksbankslagen införa förslaget att särskild hänsyn ska tas till de miljöutmaningar man har. , som kan tänkas bli en del av koalitionen, vill införa ett annat mål, nämligen sysselsättningsmålet. Helt plötsligt skulle vi sitta med tre mål för Riksbanken.Det vore väldigt intressant att få reda på om ni som har väckt interpellationen avser att ändra riksbankslagen så att det blir en ny situation där olika hänsyn ska tas i .