ip · H210119 · 2014-11-11 00:00:00 — Interpellation 2014/15:119 Hot mot småskalig vattenkraft av (C) till Klimat- och miljöminister (MP) Den småskaliga vattenkraften runt om i har bidragit med miljövänlig energi och bidrar alltjämt med det. Verksamheterna bygger på allt från vattendomar till tillstånd som dateras tillbaka till 1400-talet. Det är gammal beprövad kunskap som med ny modern teknik som effektivare tar till vara kraften i vattnet som rinner genom landskapet – teknik som används för att lokalt utveckla arbetstillfällen och förädla produkter från närområdet. Nossan är ett av alla vattendrag med små kraftverk som i kommuns turistbroschyr beskrivs som ett av artrikaste vattendrag. Trots att samma vattendrag under århundranden varit källa för sågverk längs ån så är artrikedomen stor. Det brukar annars vara ett av argumenten mot verksamheterna. Men har i tänkt sig något annat. Många ägare till vattenkraftverk har fått brev från . I breven uppmanas kraftverksägare, med hot om vite, att söka tillstånd enligt . Ett tillstånd med miljöprövning är kostsamt, och kostnaden är inte relaterad till omsättning eller det faktum att det redan finns gamla tillstånd. Det går i stället att göra förbättringar för biologisk mångfald med enkla medel. Det finns flera exempel på det runt om i landet. Bakgrunden till i läns agerande är ett utslag i mark- och miljödomstolen. Andra länsstyrelser har valt att agera annorlunda, på ett sätt som inte slår ut de små vattenkraftverken. pågår nu en utredning om den småskaliga vattenkraften i som är kopplad till arbetet med EU:s vattendirektiv, som tidigare i vår fick ett tilläggsdirektiv från den då sittande regeringen (dir. 2014:38). Det har ännu inte landat för beslut. Det skulle kunna vara skäl nog för att avvakta utredningen innan man agerar som man nu gör. Att regeringens förlängda arm agerar mot en utveckling av både småskalig vattenkraft och arbetstillfällen på landsbygden är allvarligt. Direktiven från regeringen måste vara tydliga på denna punkt. Regeringen via sina länsstyrelser bör göra halt i nu pågående processer tills utredningen om den småskaliga vattenkraften blir klar och beslut om den tas. I nästa steg måste hänsyn tas till att det är verksamheter som har tillstånd, och den eventuella tillståndsprövning som ska ske måste vara till skälig kostnad i relation till omsättningen. Man kan undra om det är rimligt att regeringens förlängda arm agerar så att småskalig vattenkraft stänger ned.¶ Med anledning av ovanstående vill jag fråga klimat- och miljöminister : Hur ser klimat- och miljöministern och regeringen på den småskaliga vattenkraften? Är ministern och regeringen beredd att ta initiativ till någon generell åtgärd med anledning av tillståndsprocesserna? Vi går från en större energi- och klimatdebatt till en som kanske är lite mer preciserad. har frågat mig hur jag och regeringen ser på den småskaliga vattenkraften samt om jag och regeringen är beredd att ta initiativ till någon generell åtgärd med anledning av tillståndsprocesserna. Vattenkraften i stort spelar en central roll för förnybara elförsörjning både som enskild produktionskraft och vad gäller stora och medelstora kraftverk, som regler- och balanskraft. En fortsatt hög produktion av vattenkraft är en viktig del i arbetet med att motverka klimatförändringar och en förutsättning för att uppnå en ökad andel el från förnybara energikällor såsom vind- och solkraft. Den småskaliga vattenkraften står för en mindre del av produktionskraften medan den stora och medelstora vattenkraften står för strax av den totala produktionen. Den småskaliga vattenkraften kan dock ha viss betydelse ur effektsynpunkt. Den fysiska påverkan från vattenkraften på vattendragen kan dock innebära stora konsekvenser för ekosystem och biologisk mångfald. De flesta svenska vattenkraftverk och regleringsdammar har, precis som påpekar, endast prövats enligt äldre bestämmelser - det stora flertalet enligt vattenlag. Det är alltså . Dessa äldre rättigheter och tillstånd innehåller sällan villkor om hänsyn till naturmiljön. De villkor som ändå finns fokuserar på kompensation för förlust av fiske genom krav på utsättning av odlad fisk. Som påpekar tillsatte den förra regeringen en utredning för att se över reglerna om vattenverksamheter. Utredningen fick i uppdrag att ta fram förslag till ändringar som säkerställer att alla tillståndspliktiga vattenverksamheter har tillstånd i överenstämmelse med de miljökrav som ställs i och att de lever upp till de krav som följer av EU:s rättsliga åtaganden i fråga om vattenkvalitet och påverkan på djur- och växtlivet. Förslagen från har skickats ut på remiss och bereds inom . Regeringen avser att återkomma till i frågan. Länsstyrelserna i hela landet har tillsynsansvar över all vattenverksamhet inom sina respektive län. Jag ska påpeka att den tillsynen sker i enlighet med beslutade regelverk. Tillsynen kan inte ske utifrån vad som föreslås i ett ännu inte färdigberett utredningsbetänkande. Vad gäller en länsstyrelses agerande i egenskap av tillsynsmyndighet i ett enskilt ärende är det inget som jag kan kommentera eller påverka med mindre än att jag utövar ministerstyre. Om det däremot skulle vara så att de olika länsstyrelserna skiljer sig åt i fråga om sin generella tillsyn av vattenverksamhet är detta något som jag är beredd att titta närmare på. Runt om i utvecklar man den småskaliga vattenkraften. I finns ett fåtal som satsar rejält, till exempel i , men de allra flesta moderniserar i liten skala. Ett företag som levererar kontrollutrustning till upprustning av äldre vattenkraftverk har lyckats växa från 20 till 30 anställda. Detta är alltså även en jobbfaktor. Bara i finns 300 småskaliga vattenkraftverk som har drygt 100, 200 eller på nacken. I finns fantastiska möjligheter till utveckling om signalen blev tydlig att man är önskvärd och att man är en del av lösningen - inte ett problem. Förslagen i som bereds kan bli dödsstöten för många av de små vattenkraftverken. Men redan nu finns ett annat reellt hot. Det har gjorts en särskild satsning på länsstyrelsernas tillsyn med fokus på kraftverk, dammar och vattenreglering. Det är delvis resultatet av den som gör att vi står här . Ett drygt trettiotal av 300 småskaliga vattenkraftverk har fått krav på miljöprövning eller utrivning och återställning hem i brevlådan. i har med sitt agerande missat intentionerna i satsningen. I den skrivelse som lades på bord när satsningen på länsstyrelsernas tillsyn gjordes står att , Kammarkollegiet, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Havs- och vattenmyndigheten och ska tillvarata miljöintressen och andra allmänna intressen i ansökningsmål enligt . Men regeringen skriver också inför denna tillsyn om omprövning av tillstånd på myndighetens initiativ: "En sådan omprövning är en ingripande tvångsåtgärd, men får inte leda till att verksamheten kan bedrivas eller avsevärt försvåras." Det trettiotal verksamheter i som har fått delgivningsbeslut aviserar att kraven inte är möjliga att uppfylla. Vid de tillsynsbesök som har gjorts har vattenkraftsägarna efterlyst dialog med , men de upplever inte att det har hörsammats. Alla jag har mött är helt på det klara med att man ska vara beredd att vidta de faktiska åtgärder som krävs för att möta de krav som ställs, bara man får reda på vad det i så fall är man behöver göra. Det man däremot vänder sig mot och inte ser sig ha möjlighet att uppfylla är kravet på nyprövning av tillstånd, för verksamhet som man har bedrivit inom lagens ramar, till kostnader som vid beräkningar av de samlade kostnaderna landar på uppåt per tillstånd. I ett exempel handlar det om två tillstånd som krävs på drygt 400 000 vardera på en årsomsättning på 1 ½ miljon. Det är orimliga summor. De signaler jag får från de små vattenkraftsägarna är att de är beredda att vidta de faktiska åtgärderna. Vi satsar gärna pengar för att göra det möjligt att fortsätta att samexistera, säger de. Med rätt använda resurser kan både miljönytta och samhällsnytta utvinnas i stället för att man mal ned det i byråkratiska kvarnar. Det finns en avgörande princip som jag vill ställa en följdfråga till klimat- och miljöministern om. Anser statsrådet att det är en omprövning som i den aviserade skrivelsen till står fast, eller är det en nyprövning som krävs? Anser statsrådet att detta är rimliga kostnader att ålägga småföretagare för att de ska kunna fortsätta bedriva verksamhet som har varit inom lagens ram? Jag blir lite tveksam när jag läser svaret, så jag ställer återigen frågan: Hur ser statsrådet och den på vikten och värdet av den småskaliga vattenkraften? Jag vill först tacka för en viktig interpellation. Jag tror att detta är någonting som vi måste diskutera. Från utgångspunkt ser vi när det gäller prövning av vattenkraft att det är viktigt att vi nu kommer fram och får ändamålsenliga omprövningsprocesser så att även vattenkraften kan uppfylla de krav som finns i . Man måste få det prövat så långt det är möjligt. tar upp en situation som uppkommer. Också jag har besökt en hel del småskaliga vattenkraftverk och sett att de hamnar i något slags vanmaktssituation. De får krav på sig som inte är möjliga att uppfylla. Jag tror inte att någon egentligen är ute efter att man ska göra processen i sig så kostsam och omfattande att verksamheten slås ut. Då har man inte vunnit någonting, för det finns många verksamheter där man med enkla medel och till kostnader som klart understiger själva prövningskostnaden skulle kunna göra oerhört stor miljönytta och helt enkelt lösa problematiken. I de flesta fall finns det sidoflöden och sådant som man skulle kunna utnyttja ganska bra i de här kraftverken. Jag tycker att vi har hamnat i något slags moment 22. Här vill vi väl, och vi har en process på gång för att få fram ändamålsenliga prövningsprocesser. pågår en utslagning av verksamheter som mycket väl skulle kunna leva vidare och uppfylla kraven när det gäller både biologisk mångfald och ekosystem i övrigt. Vi hoppas verkligen att den fortsatta beredningen av själva och annat som pågår kan ge ändamålsenliga processer . Men det hjälper tyvärr inte dem som råkar ut för omprövning . Det blir på något vis ett moment 22; antingen går man med på en omprövning eller får krav på sig att driva ut sin anläggning. Och det är lika kostsamt. Verksamhetsutövaren hamnar som sagt i en vanmaktssituation. Jag är medveten, ministern, om att vi inte kan börja med ministerstyre mot i eller någon annan länsstyrelse heller. Men detta är ändå statens förlängda arm. Och ser man enskilda människor som känner att det inte finns någon som helst dialog, att deras synpunkter inte går fram. I det sammanhanget kan man som politiker bli lite ledsen. Man ser att detta inte kan vara meningen. Det kan inte vara detta som vi ville ha när vi skapade de här lagarna. Detta handlar dessutom inte bara om elproduktion. Det handlar mycket om bygder med kulturhistoria och kulturhistoriska sammanhang där man har haft verksamhet . Sedan är vi säkert helt eniga om att vi måste komma bort från alla verksamheter som är prövade enligt lagstiftning. hade vi fortfarande dödsstraff i det här landet, och kvinnor hade inte börjat rösta . Det är alltså ganska länge sedan. Interpellanten tar upp en mycket angelägen fråga som inte heller är av alltför irrelevanta energipolitiska mått. är produktionen från småskalig vattenkraft över elenergi, och det alstras från ungefär 2 000 småskaliga vattenkraftsstationer. Effektmässigt ligger man ungefär i paritet med den sammanlagda effekten från en kärnkraftsreaktor. Det torde ha viss betydelse för de behov som ändå finns i vår kraftbalans även . På många av de platser där det finns kraftverk har energin utnyttjats . På vissa av platserna kan utnyttjandet av vattnet spåras ända till medeltiden. Således är det även en del av vår kulturhistoria. Då utnyttjades vattnet främst till kvarnar, sågar, stampar och andra vattenverksamheter. utnyttjades vattnet, dammar och andra fallhöjder i större utsträckning än på vissa platser. Många av vattenkraftverken är dock även strömkraftverk som inte reglerar någon vattennivå utan släpper igenom samma mängd vatten som de tar emot. Således är de direkt beroende av det vattenflöde som råder i vattendraget. De småskaliga vattenkraftverken är ofta placerade på landsbygden, och de intäkter som ändå genereras är för många helt avgörande och nödvändiga för den övriga näringsverksamhet som man bedriver jämte kraftproduktionen. Den är inte kärnverksamheten för de allra flesta som håller på med detta, utan man har ett starkt beroende av just de intäkterna eftersom man i sin verksamhet kan ha gjort sig oberoende av kostnaden för elenergi eller av den extra intäkten för att hålla verksamheten igång. Vad gäller nyprövning av tillstånd har ändå av kraftverken och regleringsdammarna gamla tillstånd på vilka man bedriver sin verksamhet. Det hinder som finns är att omfattande nyprövningar av befintliga tillstånd väntar, oavsett storleken på produktionen. Producenten får då betala motpartens kostnader för såväl utredningar som advokater och ombud, oberoende av storlek. Även om det är en liten anläggning som genererar energi till ett ekonomiskt värde av kanske kan man förvänta sig kostnader på för tillståndsprövningen. Och är det inte heller säkert att man kan få tillståndet. Man har alltså gjort en jättesatsning och får ingenting tillbaka. Ingen är beredd att chansa på det sättet över huvud taget. Problemet i sammanhanget är just att prövningen kan kosta i praktiken hur mycket som helst. Den kostar lika mycket för de allra minsta kraftverken som för de största. Vi tycker att det är en orimlig ordning att kostnaden för nyprövning inte står i relation till produktionskapaciteten. De allra minsta aktörerna kan inte avkrävas samma mått eftersom de har helt andra förutsättningar. Det är intressant att veta hur man ser på det. Är de miljöförbättrande åtgärderna intressanta, och bör fokus ligga på dem? Eller ska man köra över dem som trots allt har gamla tillstånd och tvinga dem till nyprövningar som inte leder till någon miljöförbättring? Borde inte fokus tvärtom ligga mer på att de ekonomiska insatserna görs för miljöförbättrande åtgärder? Jag vill tacka för en viktig interpellation. Jag vill även tacka statsrådet för svar på densamma. Jag vill understryka det som har sagts och det som tar upp i interpellationen. Jag vill också ta upp det som var inne på, nämligen att det här även har en kulturhistorisk dimension. På den svenska landsbygden har vi odlingslandskap, ängar, hagmarker och annat. Men vi har även kvarndammsmiljöer och gammal vattenbruksmiljö som egentligen har samma funktion som en ekhage eller något annat. Och man skulle aldrig komma på tanken att ålägga markägaren att hugga ned ekarna. Detta är lite grann i samma dimension. Och för oss som bor på landsbygden är det viktigt att belysa även den aspekten. Även rimligheten har nämnts, och man har påpekat att tillstånden kanske kostar mer än hela företaget omsätter. Det är alltså totalt orimliga kostnader. Jag utgår från att man är medveten om det på något sätt när man hanterar utredningen. Statsrådet säger också att utredningen har varit på remiss och att den bereds . Jag utgår då från att de värsta avarterna i utredningen hanteras. Liksom mycket riktigt påpekar finns det också ett närmare hot. Det är det som i ägnar sig åt när de realiserar kraven i utredningen trots att det mycket riktigt står i statsrådets svar att man naturligtvis inte kan ha en tillsyn som grundar sig på en utredning som inte är färdigberedd. De enskilda människorna och de enskilda familjerna i det här fallet lider kval och har en väldigt svår situation. De har svårt att sova och svårt att veta om deras företag ska kunna fungera ifall de får ett sådant brev i brevlådan. Det här är en akut situation. Jag väljer att tolka statsrådets svar positivt. Det öppnar ändå för att man skulle kunna se över ifall det finns länsstyrelser som agerar utanför sin roll och gör saker som de kanske inte har fog för egentligen. Jag skulle vilja uppmana statsrådet att ta till sig det och se över det så fort som möjligt. är nämligen enskilda företagare, enskilda familjer och enskilda människor rädda för att gå och hämta posten i postlådan. Så ser verkligheten ut . Jag vill tacka för mycket engagerade inlägg av riksdagsledamöter från olika delar av som har erfarenhet av lokala förhållanden. är onekligen ett land som är rikt på vattendrag, och genom historien har man också byggt välstånd och företag kring dessa vattendrag. Det är vi eniga om. Jag är glad att höra att det finns en bred samsyn kring att man med rätt åtgärder kan få både miljönytta och samhällsnytta. Jag tror att det var som sa det. Tysklind påpekade även att de moderna miljökraven är vettiga och att vi behöver stå upp för dem. Det är nämligen inte rimligt att bygga dagens verksamheter på obefintlig kunskap. Inte minst när det gäller biologisk påverkan har ju kunskapsläget gått framåt enormt. Framför allt har också lagstiftaren, det vill säga , varit väldigt tydlig och framåt med att man på miljöpolitikens område försöker hitta en väg där vi får hållbara verksamheter i flera delar. Jag kan konstatera att några av de problem som har tagits upp handlar om att vi i delar av den småskaliga vattenkraften har flera vattenföretag som helt saknar tillstånd. I stället bygger de på en urminnes hävd och reglering, och Mark- och slog 2012 fast att den typen av urminnes hävd i de småskaliga vattenföretagen inte är att klassa som ett tillstånd. Med den lagstiftning vi har betyder detta att man behöver skaffa ett tillstånd. Att man försöker komma från ett tillståndslöst förhållande till ett reglerat förhållande är inte konstigare än vid vilken annan modern reglering som helst. Det behöver man göra på olika sätt. Vi vet att reglering av vattendrag, stora eller små, har en enorm påverkan på den biologiska mångfalden, och jag skulle här i kammaren vilja upplysa om den enorma folkrörelse som finns runt våra vattendrag och möjligheter till vandrande fisk. Det handlar om turistindustrin men också om de stora rekreationsvärdena i sport- och fritidsfiske som många i vårt land nyttjar. De är väldigt måna om att vi tar tag i den allvarliga miljöinverkan som störningar i den biologiska mångfalden i de strömmande vattendragen är. Till detta kommer att vi har tvingande EU-lagstiftning och vattendirektivet som hänger över. Det finns onekligen, herr talman, stora kulturella värden, och det finns viss energiproduktion från dessa småskaliga vattenkraftverk. Men vi måste hantera detta i ett sammanhang så att vi i en reglerad form kan balansera olika värden mot varandra. Den gällande lagstiftningen, som jag ändå hör att ledamöterna starkt står bakom - att dagens miljökrav enligt ska ha effekt - kommer då att betyda en omvandlingsprocess i flera sådana här företag. Jag är mycket tacksam för de inspel som görs kring hur man uppfattar tillsyn runt om i landet. All tillsyn i från myndigheter ska ske på ett professionellt sätt. Det handlar om dialog, det handlar om effektivitet och det handlar inte minst om att vara tydlig. Jag tar med mig detta för att se om det finns felaktigheter i den proceduren. Tack till alla meddebattörer som också har varit ute och besökt dessa verksamheter och med egna ögon sett den förtvivlan som finns hos dessa personer. Tack också till statsrådet, som jag ändå tycker lyssnar in och försöker förstå vad det är vi har mött och försöker beskriva. Den sista delen är rätt intressant. Jag tror inte att någon av de småskaliga vattenkraftsägarna som jag har mött motsätter sig en utveckling av artrikedomen eller ansvaret att säkerställa den. När det kommer till exempelvis Nossan kan vi dock konstatera att det tidigt i dess flöde finns ett stort och högt som gör att det inte spelar någon roll hur många trappor vi bygger. Fisken kommer inte förbi ändå. Det är inte dämmena som är bekymret där, men det kan behövas andra insatser och åtgärder. Jag konstaterar också att Nossan, trots att den har varit reglerad , beskrivs som ett av mest artrika vatten. Därför blir det lite intressant när man från en länsstyrelse går ut och säger att så här ska det vara, för så här var det en gång. Men här finns miljöer som har vuxit fram under århundranden, som är unika och speciella här och , . Därför kan man inte med ett enda penndrag lösa alla vattendrag i . Man måste i stället utifrån varje unikt vattendrag och dämme komma fram till hur man ska lösa det. I den delen tror jag att det är viktigt att får i uppdrag att titta på varje unik förutsättning och möjlighet. Det är kanske inte något för en enskild företagare, utan man behöver ha hjälp och en dialog så att man gör det gemensamt. En fråga som jag inte fick svar på är om man ska bedöma detta som omprövning eller nyprövning. Oavsett om man säger att hävd inte är ett tillstånd var det här fram till rätt lagliga verksamheter som sågs som möjligheter och tillgångar för arbetstillfällen och som kraftkälla. Det handlar om kulturmiljöer och en möjlighet att lokalt förädla produkter. Här har regeringen en viktig del. Gör man bedömningen att det här är en omprövning har staten ett ansvar. Då är det vi som har stiftat en ny lag som gör att vi måste se till att även dessa verksamheter kommer inom gällande lagstiftning och har tillstånd. Nyprövning skulle jag vilja säga gäller ett nytt ställe som inte har funnits innan över huvud taget. Då ligger det ett större ansvar på den som är ny och ska etablera sig. I den dåvarande regeringens riktlinjer för den tillsyn som tillsattes, och som gör att det är akut här och och att vi inte kan vänta på den andra utredningen, fanns det ändå tydliga direktiv om att man inte skulle slå undan benen för de här verksamheterna. Man hade uppdraget att se till att det skulle följa lagstiftningen men med fortsatt möjlighet att bedriva verksamhet. En viktig sak som jag tror behöver uttalas från denna kammare och också från är att man ser småskalig vattenkraft som en del av lösningen i vår energimix. Det skulle jag välkomna. Det välstånd som statsrådet nämner är viktigt att slå vakt om, och med rätt fokus på miljöförbättrande åtgärder behöver det inte ligga på kollisionskurs med exempelvis fisketurism och möjligheter till att få en växande turism på landsbygden. Det är någonting som jag i allra högsta grad tror är möjligt att komplettera. Fokus hamnar dock väldigt fel med de kostnader som nyprövningen medför. I branschen är viljan att investera i miljöförbättrande åtgärder sällan bekymret, men den starka oron kring den omfattande nyprövningen leder till att det inte är någon som vågar investera i sin verksamhet. Ingen vågar investera i några miljöförbättrande åtgärder om man ändå ska lägga ned sin verksamhet. Det är även svårt att få till stånd en kapitalförsörjning. Det är inga kreditinstitut som lånar ut under de förhållanden som verksamheten då bedrivs, om man kommer att påtvingas ett sådant tillståndsförfarande. Det fokus som jag gärna vill att man tar med sig är att det finns en väldigt stark oro kring det här runt om i landet. Det måste ut mer under vilka förhållanden branschen ska leva med sin verksamhet framöver. Jag ska absolut ta med mig den oro som speglas här i salen från många håll i , där småskaliga vattenkraftsproducenter känner att de inte blir respekterade i att lyfta fram det kulturarv och den värdekälla som de tycker att de förvaltar. Det ska finnas en respekt i relationen mellan myndigheter och de enskilda aktörerna. Jag ska passa på att försöka förtydliga mig i svaret till interpellanten när det gäller omprövning och nyprövning. Omprövning är det instrument som finns från myndigheten i varje fall där det finns ett tidigare tillstånd men där till exempel en del modernare miljökrav måste införlivas. Då är det omprövning som är myndighetens redskap och som myndigheterna i har använt när det gäller många av vattenkraftsföretagen, både stora och små. När det pratas om nyprövning i dessa sammanhang handlar det om en tillståndslöshet.