ip · H21015 · 2014-10-09 00:00:00 — Interpellation 2014/15:15 Överflyttning av ansvaret för svensk polis av (M) till Statsrådet (S) får en ny samlad polismyndighet som ersätter dagens uppdelning i och 21 polismyndigheter. Omorganisationen av svensk polis är den största polisreformen i modern tid. Den övergripande tanken med den nya organisationen är att polisen ska komma närmare medborgarna. Det lokala polisarbetet ska utgöra basen i polisens verksamhet, som ska effektiviseras och renodlas, som antalet beslutsnivåer minskas. Man kunde tro att det var varje justitieministers dröm att kassera hem de åsyftade politiska vinsterna med en ny genomgripande polisreform. Men före sjösättningen av den största polisreformen flyttar regeringen över ansvaret för polisen från justitieministern till en nyinrättad inrikesministerpost. Det är inte första gången som en inrikesminister eller civilminister axlar det politiska ansvaret för svensk polis, och det behöver inte vara fel med en ommöblering av det politiska ansvaret för polisen. Men regeringens nyordning väcker frågor. Hur tänker regeringen att till exempel rättsväsendets olika delar (polis–åklagare–domstolar–kriminalvård) ska hänga ihop när ”polislänken” bryts loss från övriga delar och inte längre hör till justitieministerns ansvar? Jag vill därför ställa följande fråga till statsrådet : På vilket/vilka sätt gynnas omorganisationen av svensk polis och ytterst medborgarnas berättigade krav på trygghet mot brott genom att ansvaret för polisen flyttas från justitieministern till den nyinrättade posten som inrikesminister? har frågat mig på vilket sätt omorganisationen av svensk polis och ytterst medborgarnas berättigade krav på trygghet mot brott gynnas av att ansvaret för polisen flyttas från justitieministern till den nyinrättade posten som inrikesminister. Omorganisationen av svensk polis ger fördelar både när det gäller resursfördelningen och styrningen av verksamheten. Organisation, arbetssätt och metoder måste dock fortsätta att utvecklas. Polisen måste vässa sin förmåga att klara upp vardagsbrott. Det behövs också krafttag mot den organiserade brottsligheten. Utbredningen av den här typen av brottslighet är en stor utmaning för samhället att hantera och en högt prioriterad fråga för regeringen. För att ytterligare stärka kunskaperna och färdigheterna hos polisens anställda måste även polisutbildningen ses över. Regeringen kommer att inleda ett arbete med att göra om polisutbildningen till en högskoleutbildning. invånare har rätt att förvänta sig att staten gör allt den kan för deras trygghet och säkerhet. En professionell och effektiv polis är en hörnsten i det arbetet, men arbetet behöver också involvera den civila krishanteringen i vårt land, såsom Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Mitt samlade ansvar som inrikesminister skapar förutsättningar för att med kraft arbeta för en polisverksamhet med god förmåga att hantera de utmaningar som framtiden bär med sig och bidra till att tryggheten och säkerheten ökar för alla. Jag vill passa på att gratulera om inte landet så i vart fall statsrådet till upphöjelsen. Jag har också fått lära mig att det hör till god ton att man tackar statsrådet för svaret. Det vill jag också göra, även om ett uteblivet svar också är ett svar. Det är ungefär min tolkning. Jag har förstått av att läsa det kortfattade svar som jag fick av statsrådet i går via e-post att man på departementet kanske ännu inte har riktigt kläm på hur den nya ansvarsfördelningen på ska påverka den omorganisation av svensk polis som ska sjösättas . Hade man vetat om på vilket sätt denna överflyttning av ansvaret för svensk polis hade fått effekt hade givetvis statsrådet nämnt detta i sitt svar. Det skulle jag ha gjort i alla fall. Det hade jag framhållit som en fördel med omflyttningen av ansvaret. Men vi hörde ingenting om detta. I stället hör vi att det är viktigt att polisen involveras i den civila krisberedskapen. Det håller jag med om. Det är viktigt. Men vad som gör mig lite förvånad när jag läser bilagan till budgetpropositionen, som just behandlar försvar och samhällets krisberedskap och som jag förstår numera måste vara statsrådet husbibel, närmare bestämt, är att där nämns egentligen inte polisen med ett enda ord, förutom när det handlar om blåljusmyndigheterna. Men polisen är bara en av dessa. Att blåljusmyndigheterna har haft problem med sitt kommunikationssystem har varit känt . Det är väl också den röda tråden i det lilla som eventuellt kan sammankopplas med polisen i den här budgetbilagan: Vad det handlar om är att få att fungera bättre. Det är sant, det håller jag med om, men om det är det som motiverar att statsrådet också har fått huvudansvaret för svensk polis tycker jag att det vore på sin plats att få detta lite utvecklat, och det får jag inte i det svar som jag hörde läsas upp här . Statsrådet vet ju att anledningen till att vi i har haft ett samlat politiskt ansvar för hela rättsväsendet hänger ihop med att de olika delarna påverkar varandra. Effektiv polis leder till ökade krav på åklagarmyndigheter, vilket i sin tur leder till ökade krav på domstolar och i förlängningen även på kriminalvården. När man nu bryter loss en del, det vill säga polisen, och lägger den under en annan minister kan det också uppstå situationer där man behöver ha kontroll över vad som händer i de andra delarna i rättskedjan. Hur ska det ansvaret se ut, och vad har statsrådet för kommentar till detta? Först och främst vill jag dock ha lite mer kött på benen när det gäller hur samhällsskyddet och polisens insatser ska involveras i varandra, just med tanke på att budgetpropositionen inte nämner någonting om detta, mer än att Rakelsystemet måste fås att fungera effektivare. Jag tackar för detta. För det första måste jag understryka att regeringen fattar beslut som ett kollektiv. Allt beslutsfattande i regeringen är enligt regeringsformen kollektivt, vilket innebär att rättskedjan är obruten. Som sakkunskap kan jag upplysa om att även åklagarväsendet och ligger under inrikesministern i regeringen. Jag är naturligtvis glad över att ägnar departementets organisation detta stora intresse, men medborgarna hade kanske blivit lite mer imponerade om samma intresse hade ägnats åt uppklaringsprocenten. med alliansregeringen sjunker uppklaringsprocenten. Färre och färre brott upp. Om det har vi inte hört ett ord från . Om uppdelningen av departementsorganisationen har vi hört många ord från . Jag kan glädja interpellanten med att vi kommer att återkomma med de synergieffekter som organisationen ger. Vi har trots allt bara suttit i regeringen , och de borgerliga partierna som bildade den tidigare regeringen hade regeringsinnehav med en sammanhållen rättskedja och sjunkande uppklaringsprocent. Vi ska förhoppningsvis kunna fokusera mer på uppklaringen. Den departementsorganisation som vi har valt med en inrikesminister för både krisberedskapen och polisen är den departementsorganisation som är vanligast i nästan alla andra EU-länder. Om vi tittar på hur EU sorterar sitt arbete i , rådet för rättsliga och inrikes frågor, är det samma uppdelning där. Jag känner mig trygg med att när vi nu flyttar polisfrågor till en dedikerad minister kommer vi att få ett starkare fokus på polisens arbete, och vi kommer att kunna jobba vidare med det som de borgerliga partierna i regeringsställning misslyckades med, nämligen att klara upp brott. Att regeringen fattar beslut kollektivt är känt - även för mig. Det innebär dock inte att alla statsråd har ansvar för alla myndigheter. Ett exempel är den konflikt som kan uppstå när det blir oklarheter om vilka statsråd som har ansvar för vad. uttalade sig justitieminister i SVT om polisens "jakt" på papperslösa flyktingar. Han fick en fråga om hur det är möjligt, och uttalade sig kritiskt. Justitieministern svarade att de frågorna inte var hans ansvar utan att polisfrågorna ligger hos Ygeman. läste jag i om kritiken från och mot de långa häktningstiderna i . Då svarade polisminister att de långa häktningstiderna nog kan vara motiverade när det gäller grova brott och grov organiserad brottslighet. Häktningsfrågor och häktningstider regleras i och ligger inom kriminalvården. Hur ska man förhålla sig till att statsrådet helt plötsligt tassar på den marken? Det är inte heller helt glasklart. Uppklaringsprocenten behöver absolut bli bättre. Det är därför vi sjösätter en ny polisorganisation . På de den nya regeringen har jobbat har ni inte hunnit ta fram den. Det är den tidigare regeringen som har arbetat fram den. Det kan vi vara överens om. Jag vidhåller att jag inte är särskilt fixerad vid departementsindelningen. Det är inte orsaken till min fråga. Det framgår av min interpellation att jag undrar på vilket sätt omorganisationen gynnar medborgarnas trygghet mot brott. Det är vad jag vill ha svar på. Eftersom man gör en rätt omfattande organisationsförändring, som inte har skett i , tycker jag att det går att ge något mer besked än att det ser ut så i hela , att det nog ska gå bra och att statsrådet kan göra en kraftfull insats. Jag vill ha lite mer tydliga besked om vilka överväganden som ligger bakom förändringen. Även om den tidigare borgerliga regeringen har jobbat fram reformen av polismyndigheten vill jag för tydlighetens skull säga att vi till fullo står bakom den. Vi har inte några planer på att göra några övergripande ändringar av den. Det är en riktig politik som vi också har deltagit i. Det ska inte råda några tveksamheter för den som lyssnar på debatten. Sedan var det frågan om de långa häktningstiderna. har en erfarenhet både som jurist och som journalist. Då kanske man kunde begära att hon lite bättre kunde citera inrikesministern. Min poäng var att brottsutredningarna ibland är så komplicerade att det inte går att korta häktningstiderna. Det finns fall där rättssäkerheten och samhällets förmåga att utreda brott faktiskt gör att det krävs långa häktningstider. Det beror helt enkelt på att brotten är så svåra att reda ut. I fallen med de extremt långa häktningstiderna rör det sig om mycket grova brott och mycket komplicerade utredningar. Jag tillhör absolut dem som tycker att vi ska ha så korta häktningstider som möjligt och att restriktionerna ska vara så få som det bara går. Men jag tänker inte kompromissa på möjligheten att utreda brott och grova brott grundligt. Häktningar omprövas av domstol . Det är upp till domstolen att bedöma om det finns skäl att förlänga häktningen . Skälen till den nya departementsorganisationen verkar vara kärnan i intresse för frågan. Jag tycker att är lite orättvis. Jag har sagt att vi kan få ytterligare fokus på polisens organisation. Vi kan leda ett arbete för att öka uppklaringsprocenten, som den borgerliga regeringen misslyckades vid makten - trots en sammanhållen rättskedja på departementet. Vi går stärkta in i EU-arbetet eftersom vi får samma typ av organisation som i många av de andra länderna. Och det finns synergieffekter i att samordna allt som har med säkerhet och skyddsverksamhet att göra. Med detta sagt: Jag hoppas att har förståelse för att hon får vänta på detaljerna. Jag har förståelse för detta, och jag väntar gärna på svar. Jag kommer inte att släppa frågan utan återkomma till den. Däremot tror jag att statsrådet ska akta sig för att ge sig in i diskussioner om att analysera arbetets gång i domstolar. De flesta som har intresse för kriminalpolitiska frågor och rättsfrågor vet att brottmål kan vara komplicerade. Men detta är en illustration av hur svårt det kan bli att förhålla sig till vem av ministrarna, justitieministern eller polisministern, som har ansvaret för rättspolitiken. Det hade varit mer befogat om hade svarat på just frågan om synen på häktningstider. Det får ni göra upp sinsemellan. Där kommer jag in på nästa led i frågan. Så länge statsråd på samma departement är överens, i detta fall om rättskedjan, är det bra. Men vad händer den dagen det blir konflikt? Vad händer den dagen när statsrådet vill ha mer pengar till sin polisorganisation och justitieminister säger att pengarna behövs för att bygga fängelseplatser? Det är en diskussion som jag gärna ser fram emot att ta med er längre fram. Jag konstaterar att det som var kärnan till min interpellation var frågan om hur involveringen av polis och civil beredskap ger synergieffekter. Vi har fått reda på att det blir synergieffekter - dock inte vilka. Det är intressant för den rättssökande allmänheten och den allmänhet som vill ha sina brott uppklarade, det vill säga frågan om uppklaringsprocenten. Det finns inga besked alls. Det kan jag bara tolka på ett sätt, nämligen att statsrådet inte riktigt vet vad han ska ha den nya organisationen till. Det hade inte spelat någon roll vilket svar jag hade gett . Slutanförandet var skrivet på förhand: "Det här var inget svar!" Jag hade kunnat stå här i timtal och läsa upp olika synergieffekter och möjligheter, ge exempel på fördelar från olika europeiska länder. Men det var inte poängen. poäng var att säga att det inte var ett svar. À la bonne heure! Det är oppositionspolitikerns roll. Jag förstod också att hade stor erfarenhet av bråkande ministrar med en borgerlig regering. Må så vara. har vi en ny regering. Det kommer säkert att vara diskussioner i den också, men regeringen fattar beslut som kollektiv. Det finns inget annat beslutsfattande. Därmed finns det bara en uppfattning i regeringen, oavsett hur arbetet är fördelat mellan de olika statsråden. Det är min förhoppning att den nya samarbetsregeringen ska dels ha en bättre stämning, dels ha ett bättre samarbete med och samtliga partier. I ett så litet land som har vi inte råd att ha en väldig massa olika uppfattningar om hur vi ska gå framåt. Jag hoppas att även ska kunna vara med i arbetet för att skapa ett tryggare och bättre , där vi klarar upp fler brott och där tryggheten hos medborgarna ökar. lovade att återkomma i fler debatter. Då kan jag bara säga att jag ser fram emot dem och tackar för den här debatten. Överläggningen var härmed avslutad.