· H110511 · 2014-06-13 10:37:31 — har frågat mig vad jag tänker göra för att möjliggöra för fler att ta del av en aktiv fritid i form av idrottsaktiviteter.Låt mig börja med att vara tydlig med att jag till fullo delar interpellantens oro över att alltför få barn och unga idrottar. Alla människors möjlighet att utöva idrott och motion har länge varit central för statens stöd till idrotten, och 2009 skrev vi också in barnrättsperspektivet i idrottspolitiken.Riksidrottsförbundets egna undersökningar av kostnaderna för barns idrottande avseende tio av de vanligaste idrotterna visar att den genomsnittliga totalkostnaden låg på . I motsvarande undersökning låg kostnaden på - en kostnadsökning som är något större än ökningen av konsumentprisindex för den perioden. är det alltid vanskligt att jämföra siffror, men mer än fördubblades det statliga stödet till idrotten.Min poäng med just denna sifferexercis är att det inte är självklart att ett ökat statligt stöd med automatik medför att familjernas kostnader för barnens idrottande minskar. Jag tror att det är väl så viktigt att studera hur idrottens föreningar och förbund själva agerar för att göra det möjligt för barn från socioekonomiskt utsatta familjer att delta i verksamheten.Mot bakgrund av detta gav regeringen i uppdrag att genomföra en fördjupad analys av i vilken utsträckning idrottsrörelsen gör det möjligt för alla människor att utöva idrott och motion. Analysen ska i första hand omfatta frågan om idrottsrörelsen når olika grupper i befolkningen utifrån till exempel ålder, kön, sexuell läggning, socioekonomiska förhållanden, geografisk hemvist, funktionsnedsättning och utländsk bakgrund. särskilt analysera utifrån vilka kriterier och synsätt olika delar av idrottsrörelsen väljer att fastställa nivån på sina medlems- och träningsavgifter. peka på goda exempel samt belysa metoder och arbetssätt inom idrottsrörelsen som bidrar till att få fler människor att utöva idrott och motion. Resultatet ska redovisas . Jag ser fram emot att få ta del av detta.Som interpellanten känner till träder nu förändringar i socialtjänstlagen i kraft. De syftar till att förbättra möjligheterna för barn i ekonomiskt utsatta familjer att delta i organiserade fritidsaktiviteter i samma utsträckning som andra barn. Hushåll med barn i årskurs 4-9 ska ha rätt till ersättning från för barnets deltagande i fritidsaktiviteter om hushållet vid ansökan har försörjningsstöd och har haft försörjningsstöd den senaste tolvmånadersperioden. Det är regeringens sätt att ta ansvar för att en utsatt grupp i samhället ges bättre möjlighet att delta i fritidsaktiviteter. Jag hoppas att idrotten och det övriga föreningslivet kan svara upp mot detta.När det gäller barns deltagande i idrott är det inte enbart familjens kostnader som är avgörande. Lika viktigt kan övriga krav och förväntningar på föräldrarna vara och inte minst att det överhuvudtaget finns ett fungerande och inkluderande föreningsliv i närområdet. Här har den samlade idrottsrörelsen en verklig utmaning, och har stor frihet att använda det statliga stödet på för att ta sig an utmaningen. Det är en utmaning som måste tas. Det handlar i grund och botten om att förverkliga såväl statens idrottspolitik som egen vision om allas rätt att få vara med.Det omfattande stödet till svensk idrott, friheten att använda detta stöd på bästa sätt och införandet av barnrättsperspektivet är, tillsammans med de årliga uppdragen till den snart införda fritidspengen, regeringens bidrag för att möjliggöra för fler att ta del av en aktiv fritid i form av idrottsaktiviteter. Jag vill tacka idrottsministern för svaret. Det är glädjande att höra att ministern delar den oro som jag lyfter fram i min interpellation om att alltför få barn och unga idrottar. Även om många av våra barn och unga idrottar ökar klyftorna och att fler barn ställs utanför.I svaret lyfter ministern också fram hur anslagsförändringarna har sett ut under de senaste dryga tio åren. Det var främst den socialdemokratiska satsningen Handslaget som gjorde att idrottsrörelsen fick ett ökat anslag 2002. Jag är glad över att den sittande regeringen fortsatte med det, men kallas det för Idrottslyftet. En annan förändring var att pengarna som gick från till idrotten flyttades över till ett anslag. Sedan har resurserna dock uteblivit. Det har inte varit några uppräkningar . Och det ser vi nu konsekvenserna av. Svensk idrottsrörelse lyfter själva fram det. Just nu håller de på med en kampanj som heter Låt alla idrotta.Precis som idrottsministern sade i svaret har kostnaderna för att vara medlem och att vara aktiv ökat . Det har blivit allt tuffare för idrottsföreningarna att finnas lokalt. Ministern lyfter också fram i sitt svar hur viktigt det är att den lokala idrottsföreningen finns närvarande och också aktivt jobbar mot barn och unga i närområdet. Ministern har även gett ett uppdrag till titta på hur man når ut. Det är naturligtvis alltid en utmaning att titta på hur man når ut till dem som inte finns med, men det handlar också om resurser. Det är klart att om idrottsföreningarna inte har möjlighet att vara verksamma i ett område är det också mycket svårare att få fler barn och unga att vara med. Den största delen av dem som är aktiva i idrottsrörelsen är det på frivillig basis - som ledare, aktiva föräldrar i föräldraföreningar och annat. Men möjligheten att vara med lokalt, att jobba ute i skolorna, att finnas på ett kansli och annat har man inte. Vi socialdemokrater har sett det, och vi har också lyssnat på idrottsrörelsen och sagt att vi behöver förstärka här. Därför har vi valt att lägga närmare 300 miljoner extra till svensk idrott. 272 miljoner går till idrotten, men resterande går till Svenskt Friluftsliv. Vi ser det nämligen inte som en kostnad utan som en investering för framtiden.Därför blir jag orolig när jag läser en intervju med ministern i där hon pekar på att idrottsföreningarna bara vill ha pengar, att det kostar och att de vill ha våra skattepengar. Vi socialdemokrater ser det som en investering. Vi tror att det är bra för samhället och för framtiden om vi ser till att barn och unga har en aktiv fritid. Min fråga blir återigen: Idrottsministern delar min oro, men vad är hon beredd att göra? Förslagen i svaret gör mig inte speciellt trygg. Det behövs något mer. Naturligtvis delar vi oron. Men innan jag kommer in på vad vi gör, vad vi har gjort och vad vi vill göra vill jag ta upp något som skriver i interpellationen, nämligen hur klyftorna ökar. Det finns olika sätt att räkna på det. Jag vet inte riktigt vad menar med klassklyftor, men om vi talar om ekonomiska skillnader har hon sannolikt fel. I till exempel en artikel publicerad i signerad , som jag tror att väl känner till, står det att fattiga - om man kan tala om det - har fått det största inkomstlyftet i Europeiska unionen. "låginkomsttagare har fått stora inkomstlyft och förmögenhetsskillnaderna är historiskt sett låga. Spridningen av löner och disponibla inkomster är oförändrad . "Det finns också siffror från - man kan tolka det på olika sätt - som visar att skillnaderna mellan högst och lägst snarare var större under den socialdemokratiska regeringen, och att med Alliansens politik har skillnaderna faktiskt minskat. Det tycker jag att vi ska ha med oss i det här. Jag tycker inte att ska påstå att stora inkomstskillnader skulle vara orsaken till att en del barn och ungdomar väljer att inte idrotta. Jag tror nämligen att problemen ligger på ett helt annat område.Om vi ska tala om pengar nämnde . Vi tycker också att det var bra. Det var 100 miljoner, tror jag, när det infördes . är det 500 miljoner.År 2000, , hade idrottsrörelsen, , . har de drygt 1,7 miljarder plus det som satsas ute i kommunerna plus mycket av det som också går som sponsring direkt till idrotterna - även om det gäller de större idrotterna. Jag tror att av alla sponsringsmedel går in i idrotten.Vi kan dock se att det finns problem som vi behöver jobba med. Därför är rapporter användbara för oss alla. Det gäller inte bara när de i den senaste rapporten talar om etiken och lite om oron för hur det ibland fungerar i föreningslivet, även med kriminell infiltration, utan de går också in på djupet och tittar på fördelningen av till exempel LOK-stödet. Trots mer pengar har man ändå tappat medlemmar. Och de som förefaller idrotta mindre är flickor med invandrarbakgrund och flickor över huvud taget, som gärna vill vara med och idrotta men kanske inte känner för att tävla. Idrotten måste vara öppen också för dem.Jag nämnde barnperspektivet, och det är en fråga som debatteras både inom idrottsvärlden och också utanför. Man ser ju att med tidiga elitsatsningar riskerar många barn och unga att skrämmas bort som annars skulle ha hittat den glädje i idrotten som vi vill att de ska hitta. Man ska inte toppa lagen när barn är sex dels för att det inte är bra för dem själva, dels för att man inte får fram de stjärnor som man tror sig kunna få fram.Just dessa rapporter och den dialog som vi har med idrottsrörelsen och som också många landslagsläkare tar upp är väldigt viktiga för att vi ska komma åt det som vi vill komma åt. Jag tror ändå att tre av fyra tio- till tolvåringar ofta idrottar i en förening, men många väljer att idrotta utanför föreningslivet. Hur ser det ut där? Hur kan vi stödja också den formen av idrotten? Idrottsrörelsen är viktig, inte bara för att den når så många utan också för att den står för en demokratisk fostran. Jag har inte varit emot dessa studier. Jag tycker absolut att det är jättebra att man gör dem. Man ska ha så mycket underlag som det bara är möjligt. Sedan är det idrottsrörelsen som har ett eget ansvar för att fördela de resurser som vi beslutar att den ska få.Du sade själv i ditt svar att man alltid får fundera över detta med siffror. Den här ökningen skedde ju inte . Man har också ändrat på själva anslagsfördelningen. Pengarna betalats ut direkt som anslag i stället för, som tidigare, att man fick dem från . Det har ju inte varit någon jättestor ökning. Handslagets 100 miljoner ökade allteftersom. Så man får akta sig för att ge en bild av att alliansregeringen har satsat jättemycket på idrotten, för det är inte sant.Från och med 2009 har utvecklingen av anslaget stått stilla. Det är faktiskt kulturministern som har ansvar för idrottsfrågorna. har idrottsrörelsen inte fått några ökade anslag. Kostnadsutvecklingen har däremot inte stått stilla, utan kostnaderna har ökat. Det gör att idrotten har fått mindre resurser för att genomföra bra verksamhet.Det är därför som jag och idrotten själv lyfter fram den här frågan. Man vet att idrottsrörelsen har en jätteviktig funktion i samhället. Den står för en demokratisk fostran, men den har också i uppdrag att se till att barn och unga får röra på sig, vara med i lagidrott och annat. Sedan håller jag med om det som ministern säger om elittänkandet. Man ska kunna vara med fast man inte vill tävla. Det är jätteviktigt. Det anser idrottsrörelsen också. Den frågan måste den alltid jobba med.Men till syvende och sist handlar det om vilka resurser som man ger till idrottsrörelsen, och vad är det för syn man har? Har man den synen att idrotten bara vill åt våra skattepengar, ja, då säger jag att jag är med och betalar skatt och det gör du också, kulturministern. Jag hoppas att du tycker att det är en investering för framtiden att vi ser till att våra barn och unga har möjlighet att vara aktiva i en idrottsförening.Vi ser också att man är mer aktiv i de områden där människor har höga inkomster. Så det är klart att det hänger ihop med vad man har för ekonomiska resurser. Det hänger också ihop med att föreningarna har möjlighet att ha anställda personer eller personer som jobbar som idrottsledare . De är otroligt viktiga. De drar in enorma resurser genom att lägga ned frivilligt arbete.Men ska vi få bukt med att nå de grupper som inte deltar måste vi jobba på att få in dem. Fler killar än tjejer är med, speciellt i vissa idrotter. Tjejer slutar också med idrott tidigare. Det är klart att man måste titta på vad det är som gör att den effekten uppstår. Däremot är tjejer ofta med och tränar på gym och har kanske höga kostnader för det, om de har råd att göra det. Där kan föreningslivet också gå in.En annan fråga som idrottsrörelsen lyfter fram är att man inte ser föreningarna och deras styrka, utan de jämförs med företag. Detta är också att slå undan fötterna för föreningslivet, som jag tycker att vi ska värna och vara stolta över i . Jag är glad över att tog upp . Vi gick idrottsrörelsen till mötes när den önskade att vi skulle avsluta kopplingen till . Man visste inte hur spelandet skulle se ut, och också att det finns också en moralisk dimension i detta. Man kanske inte vill bli förknippad med de snabba spelen som i viss utsträckning också kan vara beroendeframkallande.Återigen: är vi tillbaka till detta med pengar. Historiskt sett har idrottsrörelsen mer pengar . talar om ekonomiska resurser. Jag hoppas att också hörde vad jag sade om att inkomstskillnaderna i är historiskt låga, men att det naturligtvis finns människor som inte alltid har resurser. Fritidspengen är därför utmärkt och ska komma precis de barnen till godo. Dessutom är det bättre med fritidspeng, för då kan barnen själva välja idrott i stället för att de styrs direkt in i till exempel , om det är det som är avsikt.Dessutom betyder det här att väldigt mycket mer pengar kommer barnen till - per barn och år. Det är väldigt mycket mer än de 300 miljoner som vill satsa.Sedan handlar det också om disponibla medel. Trots allt ligger sysselsättningen väldigt högt i . Alla som arbetar har fått ta del av skattesänkningarna. Jag gjorde en beräkning och kom fram till att enbart det senaste femte jobbskatteavdraget, som Socialdemokraterna motvilligt anslöt sig till, räcker till exempel till avgiften för två barn i musikskola eller i en idrottsförening. Detta betyder otroligt mycket för människors frihet att själva kunna välja aktiviteter för sina barn.Vad kan man göra ytterligare? Det finns nog många barn, ungdomar - det är där som man tappar, jag talade om oron för elittänkande bland barn - och framför allt invandrarkvinnor som inte väljer att fortsätta. Inriktningen på tävlandet passar inte alla.I egna undersökningar har man frågat vilka som vill bli ledare i en idrottsförening. De som oftast får den frågan är svenskfödda killar. De som väldigt sällan får frågan är flickor med invandrarbakgrund, och den senare gruppen vill väldigt gärna ha ett sådant uppdrag. Här finns mycket att arbeta med, och det har vi också diskuterat med . Det kan handla om motivation för att få fler flickor att fortsätta att idrotta högre upp i åldrarna - precis det som Idrottslyftet syftar till.Pröva-på-dagar i skolan är otroligt viktigt. Medierna skildrar oftast bara de stora evenemangen. kommer vi att leva med fotbollen under en månad framåt, och det är roligt för väldigt många. Men det finns ett sjuttiotal idrotter enbart inom . Många av idrotterna får aldrig en chans att synas, om de inte kommer till skolorna. Det finns många intressanta exempel på hur fäktning, orientering, taekwondo och många andra idrotter får en chans att visa upp sig skolan och också kanske bli ett alternativ för barn som inte riktigt känner sig hemma inom fotbollen eller i olika lagidrotter. Det är en utveckling som jag absolut vill fortsätta att driva. Många av de delar som idrottsministern lyfter fram är också det som och specialförbunden jobbar med. Det är precis de frågor som man diskuterar ute i de lokala föreningarna. Hur ska vi nå ut, och hur ska vi hitta fler ledare? Dessa frågor är jätteviktiga, men det som ändå gör mig förbryllad att kulturministern - eller idrottsministern - delar oron, men hon är inte lyhörd för vad idrottsrörelsen efterfrågar. Man efterfrågar ju resurser för att kunna åstadkomma en del av detta.Hur ska man kunna pröva på olika idrotter? Vem ska komma ut till skolorna och visa upp sig? Det kanske behövs en organisation även i föreningen för att den ska ha sådana möjligheter. Då behövs det också resurser.Vi som parti har lyft fram extratjänster i stället för fas 3. Vi vill se till att människor kommer ut och får göra ett riktigt arbete. Låt människor komma ut i föreningslivet via dessa extratjänster så att man kan möjliggöra för fler att pröva på olika idrotter ute i skolorna. Det får ju inte människor i fas 3. Man får inte lov att göra ett riktigt jobb. Men detta är ett sätt.Sedan talar kulturministern om fritidspengen. Där finns det en skillnad när det gäller hur vi ser på det. lämnade vi välgörenhetspolitiken och började tala om en generell välfärd. Det handlar om att se till att alla barn har möjlighet. Vi säger nej till fritidspengen. Vi vill att man i stället ska höja riksnormen för försörjningsstöd. Då behöver man inte peka ut de barn som inte har möjlighet.I dag har man fått kritik: Hur ska man kunna hålla sekretessen när det gäller fritidspengen när det är föreningarna som ska skicka underlag för att barnen ska få del av resurserna? Det är ett synsätt där man menar att föräldrarna inte kan ta det ansvaret. Jag tror inte att en del av de bekymmer som vi båda ser skulle bero på att har för låga anslag. Det är inte det som är skälet till att en del flickor väljer att hoppa av. Idrottandet är väldigt starkt, inte minst bland barnen, men vi behöver bredda det och få in också barn som kanske inte gillar att tävla.Gunilla i talar om , och jag talar ofta om scoutrörelsen. Jag tror att det är två viktiga ingångar. Många barn är stillasittande och ökar i vikt. Det finns naturligtvis olika skäl till detta. Stillasittande kan vara en, att man inte har hittat sin idrott eller att det inte fungerar i närmiljön. Därför är det viktigt med det uppdrag som vi har gett till den nya : att se hur man kan ha bra utemiljöer för barn och unga så att de kan cykla eller gå till skolan utan att behöva skjutsas av föräldrar i bil eller ta buss för att det ska vara tryggt. Jag tror att vardagsmotionen är väl så viktig för att vi ska må bra, vid sidan av det som idrottsrörelsen gör och ofta gör bra.Att det finns bekymmer vet vi. Det kommer vi att få anledning att diskutera bland annat i . Jag vill avsluta med något som också har att göra med vår hälsa. I rapporten till idrotten står det så här: "Enligt skulle det svenska folkets hälsa förbättras avsevärt (och sjukvårdskostnaderna minska drastiskt) om alla följde rådet att ägna sig åt minst en halvtimmes motion , exempelvis i form av en rask promenad." Här har vi ett verkligt samhällsproblem som jag egentligen tycker är större än detta med idrotten, för tre av fyra barn idrottar i föreningslivet, och många gör det faktiskt utanför även om vi vill att alla ska göra det.