· H110345 · 2014-03-25 22:29:59 — har frågat mig hur hbtq-frågor hanteras i utvecklingspolitik och vilka initiativ jag avser att ta på området.Frågan om hbt-personers rättigheter är av största vikt för regeringen. arbetar, både nationellt och internationellt, för att motarbeta diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsöverskridande identitet eller uttryck. Den arbetar konsekvent i såväl utrikes- som utvecklingspolitiken för att uppmärksamma frågan, inte minst inom EU, FN och i Europarådet.Regeringen har valt demokrati och mänskliga rättigheter som en av tre tematiska prioriteringar för biståndet, vilket innefattar hbt-personers rättigheter. Det stöd som riktas till direkta insatser för hbt ökade från ca till ca . Utöver detta är hbt-personers rättigheter en viktig fråga inom SRHR-arbetet. stöd till SRHR har mer än fördubblats , från 836 miljoner 2002 till 2,5 miljarder . Det är riktigt att man efter en period av kraftig uppgång kunde se en viss stagnation vad gäller Sidas direkta stöd till hbt-insatser , men att stödet ökade. har bland annat omfattande samarbeten inletts med US Aid och utrikesdepartment vilket gör att det sammanlagda svenska stödet och engagemanget ökat ytterligare, och nya beslut togs om stöd på 21 respektive . Det ska också tilläggas att regeringen i den biståndspolitiska plattformen lyfter hbt-personers rättigheter på ett antal ställen för att markera att frågan ska genomsyra flera biståndsområden. Som ett led i regeringens uppföljning av hbt-arbetet fick Sida regleringsbrev ett uppdrag att beskriva arbetet för hbt-personers rättigheter inom biståndet. Studien visade på goda resultat. Rapporten lyfter fram det faktum att det finns ett starkt engagemang på politisk nivå och att jobbar brett med en kombination av åtgärder såsom till exempel politisk dialog, stöd till organisationer och skydd av individer. Bland annat framhävs långsiktiga och flexibla engagemang samt kärnstöd till viktiga nyckelaktörer. Regeringens strategi för särskilda insatser för demokratisering och yttrandefrihet syftar till att vara just ett flexibelt instrument för stöd till bland annat utsatta MR-försvarare i svåra kontexter.Den 24 juni 2013 antog EU riktlinjer om hbt-personers rättigheter. EU har framhållit vikten av hbt-personers rättigheter vid många tillfällen tidigare, men genom riktlinjerna har EU på ett systematiskt sätt uttalat hur politiken ska genomföras och hur målen om hbt-personers rättigheter ska uppnås i EU:s externa relationer. var aktivt i den processen. Jag vill tacka statsrådet för svaret. Det är alldeles uppenbart när vi tittar på hbtq-frågorna att världen blir alltmer polariserad. I en lång rad länder har vi sett oerhört snabba framsteg ofta tack vare att det funnits modiga aktivister som har drivit på utvecklingen. Men vi har också sett tydliga bakslag. Bara har vi sett exempel från , och där man stiftar lagar som tydligt inskränker hbtq-personers mänskliga rättigheter.Jag har i haft förmånen att träffa många av dessa modiga hbtq-aktivister runt om i världen eller här i när jag har fått ta emot dem i . När de beskriver sin verklighet och vardag blir det tydligt att det är frågor som handlar om grundläggande mänskliga rättigheter.Att få uttrycka sin sexualitet, sin könsidentitet och sina könsuttryck på sina egna villkor är grundläggande mänskliga rättigheter. Det är rättigheter som jag tror att många som inte är hbtq-personer kanske tar för givet.Det blir också alldeles uppenbart när man talar med dessa modiga aktivister att ett liv i garderoben alltid kommer att vara ett liv i ofrihet och ett halvt liv. Det blir också tydligt när man talar med hbtq-rörelser runt om i världen att det finns ett tydligt samband mellan diskriminering av hbtq-personer och fattigdom.Många beskriver hur diskrimineringen stänger ute dem från arbetsmarknader och möjligheter att kunna förverkliga sig själva och att skapa sig själva en karriär och inkomster. Jag minns till exempel att jag träffade transaktivister i . De beskrev att för en transperson i fanns det bara två möjligheter att försörja sig, som dansare eller som prostituerad. Andra möjligheter fanns egentligen inte.Det understryker varför det är så viktigt för att jobba med hbtq-frågorna i biståndet både ur ett rättighetsperspektiv och som en del av strategin för att bekämpa fattigdom. Ska kunna vara en kraft som verkligen stöder hbtq-personer i syd krävs det resurser, strukturer och kompetens. Det är vad min interpellation handlar om.När det först gäller resurserna är det precis som statsrådet säger. Det svenska stödet ökade kraftigt men från väldigt låga nivåer. Det har aldrig varit så att det svenska stödet till hbtq-personer har uppgått till mer än strax över av den samlade svenska biståndsbudgeten. Dock såg vi tyvärr ett trendbrott 2012 med minskat stöd.Dessutom såg vi i senaste budgetpropositionen hur regeringen valde att inte ens en gång nämna hbtq-frågorna när det kom till biståndet. Det har skapat en oro för att frågorna är nedprioriterade.Det är bra att statsrådet nu är tydlig med att det kommer att ske ökningar. Jag välkomnar de satsningar man gör bland annat med US Aid. Men man får komma ihåg att US Aid är en bräcklig allierad i dessa sammanhang. Ett maktskifte i Visa huset skulle kunna spoliera mycket av samarbetet.Det är viktigt att komma ihåg i sammanhanget att vi har ett flertal frivilligorganisationer som jobbat med de frågorna och har en erfarenhet och kompetens som inte får glömmas bort. Jag vill också i sammanhanget lyfta fram att många av de organisationer vi vill stöda finns i länder där situationen är absolut tuffast för hbtq-personer och där man jobbar under väldigt tuffa förhållanden.Det kan vara omöjligt att registrera sig som en organisation. Man kanske inte kan ha en styrelse som är öppen med vem man är. Man måste jobba i hemlighet. är det väldigt små insatser som man behöver.Det kan handla om ett par tusenlappar för att kunna ge ut en tidning, betala hyran för en lokal eller snabbt kunna flyga ut en aktivist ur landet när hotbilden blir för allvarlig.Här är inte det svenska biståndet riktigt anpassat till de små flexibla insatserna. Jag vet att man i har testat andra modeller för att bli mer flexibel och mer anpassad utifrån verkligheten.Här skulle jag vilja veta mer från biståndsministern om hur man ser på möjligheten att göra det svenska biståndet mer flexibelt just på dessa områden. Tack för interpellationen, som jag tycker är väldigt viktig och behövlig! Jag delar uppfattning att det finns väldigt många modiga människor som vågar stå upp för sina och andras rättigheter. Det är någonting som vi ska uppmärksamma. Vi har dess värre betydande problem även i vårt eget land när det gäller diskriminering och hatbrott mot hbtq-personer, som är ett särskilt bekymmer.När det gäller resurser är det väldigt många angelägna saker som ska rymmas och som biståndet ska klara av. Vi integrerar dessa frågor såväl i MR-strategier som i SRHR. Det är betydande summor som satsas. Sedan kan det alltid behövas ännu mer.Det är viktigt att nu trycka på när det gäller post-2015-agendan och i alla andra övriga sammanhang där vi ser att det blåser väldigt kraftig motvind i frågorna. Jag fick senast en föredragning från den öppna arbetsgruppen i om arbetet i post-2015-agendan.Där kämpar vi tillsammans med likasinnade för att få in sexuella rättigheter. Man vill få in en sorts hälsoperspektiv. Man kan möjligtvis tänka sig barnmorskor och preventivmedel. Men där går någonstans en gräns. Det är väldigt viktigt att vi fortsätter att stå upp och vara starka.När det gäller frågan om kompetens är det samarbete som finns med och viktigt. Jag skulle gärna se att vi satsade mer på att människor som jobbar med dessa frågor inte minst inom utrikesförvaltningen fick del av den utbildningen. Det är ett viktigt kunskapsområde.Jag vet till exempel att ambassadören i har haft nere RFSL för att helt enkelt ge ambassaden och personalen hjälp och stöd med hur man kan arbeta i dessa frågor kopplat till aktivister i inför den fruktansvärda lagstiftning som antogs.Jag tror att det är viktigt att vi förbättrar det samarbetet. Jag är också öppen för att lyssna på vad RSFL har för åsikter och hur man kan göra detta på ett ännu bättre sätt. Ofta är det tyvärr så med många av de frågor som handlar om värderingar att det är drivande personer som bär upp dem och bär dem med sig. De är något av eldsjälar, och man kan inte ha ett system som är uppbyggt kring eldsjälar inom ett viktigt kunskapsområde.Frågan om hur man kan göra någonting mer flexibelt är en fråga som vi får återkomma till. Jag tar gärna en dialog om hur man kan tänka sig att resonera. Ytterst är det en fråga för Sida hur man kan göra detta arbete utan att göra avkall på att pengarna verkligen används på rätt sätt. Det kan finnas skäl att se över detta, och jag vet att Sida är angeläget om att jobba med de här frågorna. Jag hade ett samtal senast med Sidas generaldirektör just om hur man arbetar med frågorna utifrån deras utvärdering från november 2013.Jag ser fram mot en fortsatt bra dialog med dem som kan de här frågorna ännu bättre än vad jag själv kan. Jag har besökt RFSL och lyssnat på dem. De har mycket som de kan bidra med, och jag är villig att helt enkelt lyssna in bra förslag och se till vad man kan implementera. Det är precis som biståndsministern säger: Behoven av bistånd är oändliga. Men det är också viktigt för att se var vi har vårt svenska mervärde och var kan göra skillnad.Precis som biståndsministern säger är detta djupt kontroversiella frågor. Många stora givare är inte beredda att avstå en krona för att stötta hbtq-personer och deras rättigheter. I många fall kan vi tyvärr konstatera att om inte är på plats och ger ett aktivt stöd kommer det inte att vara några andra givare som är beredda att kliva i och göra det.Jag tror som sagt att det är viktigt att påminna om att även när vi har haft våra högsta nivåer på stöd till hbtq-personer har det aldrig handlat om mer än strax över av den samlade svenska biståndsbudgeten.Jag välkomnar att biståndsministern ändå är öppen för att se hur stödet kan bli mer flexibelt. Om vi ska nå fram till de hbtq-personer som jobbar under de tuffaste förhållandena - vi kan ta exemplet eller en ganska lång rad andra - är det oftast små summor som kan göra stor skillnad. Men det handlar också om små och bräckliga organisationer. Vi behöver nog se hur vi kan vara mer effektiva.Jag tycker att den modell man har testat i är spännande. Där har man valt att under den tidigare norska regeringen - och jag hoppas att den nuvarande fortsätter med denna politik - ge den norska motsvarigheten till RFSL en ganska stor frihet att kunna fördela medel just när det har handlat om de små insatserna till små och bräckliga organisationer.Jag vill också lyfta frågan om kompetens och kunskap, för den är minst lika viktig som resurserna. När jag har haft möjlighet att resa runt i världen möter jag många eldsjälar inom Sida, på svenska biståndskontor och på svenska ambassader. Många av de hbtq-aktivister jag träffar vittnar också om att de möts med respekt och stort engagemang när de möter svenska företrädare. Men det handlar alltför ofta också om svenska eldsjälar på de svenska ambassaderna och på Sida. saknas det strukturerade arbetet.Jag måste också tyvärr säga att jag har mött exempel där jag inte har varit lika nöjd med de svar jag har fått av svenska företrädare. besökte jag en svensk ambassad i ett land där vi har ett omfattande svenskt utvecklingsarbete. Jag frågade hur man jobbade med den handlingsplan som man då hade för hbt-frågor. Personalen som jag frågade skrattade åt mig och sade: Från skickar man så mycket dokument. Vi lägger det i en låda någonstans. Man hade inte på något sätt hört talas om den handlingsplan som man skulle arbeta med.I ett annat land tog ambassadören mig åt sidan och frågade om jag hade tips på några bra svenska heterosexuella som kunde lyfta hbt-frågorna. Han tyckte själv att de svenska homosexuella han kände till var för stereotypa för att kunna använda i hans land.Detta är några exempel. Jag lastar egentligen inte de enskilda individerna. Det räcker inte med att ha ett engagemang för att kunna jobba med det här; det krävs också kunskap och kompetens. I en hel del kontexter är detta komplicerade frågor att jobba med, och då krävs det strukturerat arbete.Tidigare fanns det en tydlig handlingsplan för att jobba med hbt-frågor. Den löpte ut , den utvärderades och det visade sig att den hade gett goda resultat. Därför skulle jag vilja veta av biståndsministern: det några planer på att ta fram en ny handlingsplan när det gäller hbt-frågor? När får vi i så fall se en sådan handlingsplan? Jag tror att det är viktigt att den har skarpa och mätbara men också ambitiösa mål.I väntan på en ny handlingsplan finns ett dialogmaterial om SRHR-frågor som UD har tagit fram tillsammans med . Jag skulle vilja veta vad biståndsministern vill göra för att materialet verkligen ska användas. Tyvärr är min bild att även detta material använd ganska sporadiskt ute i fält. Jag håller med om att utbildning är viktigt. Jag ska ta med mig frågan tillbaka till just med tanke på att jag hade ett pass med de nya som har antagits till diplomatprogrammet. Jag ska titta på om de får någon utbildning i hbtq-frågor, och annars ska jag försöka se till att det kan genomföras.Detta är viktigt. Det handlar om kunskap, och det handlar om egna erfarenheter. Jag tror att många är lite rädda och har något av beröringsskräck för de frågor som de inte är vana vid. Inte för att jag tillhör den yngre generationen, men jag har ändå jobbat med frågorna en del år och känner mig därmed också mer bekväm med dem.Det handlar mycket om kunskap och kompetens, och jag tror att företrädare för hbtq-rörelsen, för RFSL och för är viktiga för att beskriva och berätta hur man kan och bör förhålla sig i den mån man inte har egna erfarenheter. Det är viktigt.Det är också viktigt att en av de mest prioriterade frågorna i biståndet inte bärs upp av eldsjälar. I min kontakt med ambassader som har denna typ av frågor på sin agenda har jag sett att det finns ett stort engagemang. När jag mötte företrädarna från - det var akut när jag besökte landet - uppfattade jag det som att man har jobbat med det här . Man har jobbat strategiskt med påverkan, med den tysta diplomatin men också med mer officiella frågor. Det finns ett stort engagemang, men utbildning är alltid någonting som vi måste bli ännu bättre på. Framför allt är det också lite grann av färskvara i en organisation. En bra dialog är definitivt viktig.När det gäller det som tar upp i är jag inte insatt i exakt hur de gör, men jag är villig att lyssna in. Jag träffar min norska kollega och kan då lyssna lite mer på hur de arbetar och vilka erfarenheter de har.Beträffande handlingsplanen antar jag att menar handlingsplan som har löpt ut. Jag har fått försäkringar från generaldirektören om att även om de inte gör en ny handlingsplan kommer inte arbetet att nedprioriteras på något sätt. Man kommer att använda andra metoder och andra medel. Det kan vara en bra idé när utskottet träffar Sidas generaldirektör och ledning att ta upp frågan lite mer exakt: Hur kommer man att arbeta då? Jag välkomnar det arbetet. På den sista punkten kan jag garantera statsrådet att vi, åtminstone jag, kommer att fortsätta att sätta press på Sida att fortsätta arbetet.Jag tycker att det är bra, och jag välkomnar, att ministern lyfter fram behoven av att titta på utbildningen och se vad man egentligen får för kompetens på diplomatprogrammet när det gäller att jobba med de här frågorna. Så kommer det att vara - nästan oavsett var i världen man kommer att bli stationerad kommer detta att vara frågor man behöver hantera på ett eller annat sätt.Det beror bland annat på att våra svenska ambassader över hela världen skriver MR-rapporter hem till . Där ska man i varje land berätta om och beskriva situationen för hbtq-personer. Här har vi tyvärr sett att rapporter håller varierande kvalitet när det gäller just de här bitarna; det kan man lugnt säga.Det är bra att man tittar på dem som anställs på UD. Men man ska också komma ihåg att vi har tjänstemän och diplomater som anställdes på UD när homosexualitet var sjukdomsklassat i . Då krävs det också ett strukturerat arbete med att garantera att den personal som finns har kompetensen. Det är väl bra att man tittar på andra sätt än en handlingsplan, men det viktiga är att det finns en tydlig politisk signal från högsta möjliga nivå om att detta är en central del av arbetet. Det krävs mätbara mål för hur man ska jobba vidare.När det gäller det dialogmaterial som finns om SRHR-frågor - det gäller de breda frågor man har tagit fram tillsammans med - tror jag att man behöver titta på hur det verkligen ska användas, så att det inte bara blir ett dokument som samlar damm i olika byrålådor. Jag tycker också att det i sammanhanget är oerhört viktigt att understryka att det för varje svensk ambassad borde vara en självklar del av arbetet att ha en dialog med de lokala hbtq-organisationerna. Det ska vara en stående del av arbetet. Jag ser fram emot att fortsätta diskutera de här frågorna med biståndsministern. Jag tror och hoppas att det är frågor där vi delar ett stort engagemang och där vi är överens om att har ett stort mervärde på området. Tyvärr är det här en fråga som kommer att finnas på agendan under en väldigt , , oavsett var i världen det gäller. Det kommer inte att vara så att det består när det väl har blivit en bättre situation i vissa länder. Vi vet att det är oerhörda tillbakagångar och att det blåser en kraftig motvind. Tyvärr, om man får säga så, kommer vi alltså att vara tvungna att jobba med de här frågorna.Jag har förmånen att ha nära medarbetare som har egna erfarenheter och som lär mig saker på det här området . Jag tycker att det är viktigt att vi håller frågan på agendan inte bara under Prideveckan, då alla är ute och pratar om det här. Jag tycker i stället att fler borde göra som vi har gjort på , där vi har Prideflaggan hissad i vår korridor året runt. Det visar att man alltid kan ta en diskussion och att det är en bra arbetsplats och ett bra ställe för alla människor, oavsett sexuell läggning, att vara på.Sedan har vi möten med våra ambassadtjänstemän regelbundet, och då kan det vara bra att ta upp detta. är det inte jag som håller i dem, men det är en viktig fråga jag kan föra fram. Det handlar helt enkelt om att höja kompetensen så att det blir ännu bättre och om att vi även när det blåser motvind ska stå upp tillsammans med likasinnade och flytta fram positionerna. Jag vill dock säga att jag just nu är allvarligt oroad över vad som händer runt om i vår omvärld. Jag kommer att fortsätta kämpa för hbtq-personers rättigheter även framöver.