ip · H21095 · 2014-11-03 00:00:00 — Interpellation 2014/15:95 Jämställdhet inom akademin av (V) till Statsrådet (S) Villkoren på universitet och högskolor är inte jämställda. Kvinnor och män arbetar på olika villkor när det gäller att göra akademisk karriär och meritera sig för tjänster. Medan en majoritet av de studerande på grundnivå är kvinnor så ser villkoren allt tuffare ut ju högre upp i hierarkin man kommer. Detta är inte bara en rättvisefråga utan också en fråga om kvaliteten i den undervisning och forskning som bedrivs. Allas kompetens måste tas till vara fullt ut. Det har bedrivits ett relativt omfattande utredningsarbete i denna fråga och bilden av bristande jämställdhet inom akademin är tydlig. Delegationen för jämställdhet i högskolan författade under sin uppdragstid 2009-2010 flera rapporter i ämnet och fördelade även pengar till olika jämställdhetsprojekt runt om i . Arbetet för en jämställd akademi går emellertid fortfarande alltför trögt. Det rapporteras återkommande om tjänstetillsättningar och tilldelning av anslag som inte bygger på faktiska kompetenser och meriter utan förefaller bygga på strukturer som gynnar män. Den tidigare högerregeringen gjorde inget för att förändra denna bild. Det krävs nu en högre politisk ambitionsnivå och initiativ som kan leda till resultat. En av rapporterna från Delegationen för jämställdhet inom akademin hette "Hans excellens" och handlade om de stora satsningar på starka forskningsmiljöer som har gjorts. Den snäva definitionen av excellens har gynnat manliga forskare och haft starka negativa effekter på jämställdheten. Enligt rapporten har mellan en halv och på detta sätt omfördelats från kvinnor till män. Det är tydligt att hela systemet för fördelning av forskningsanslag måste utvärderas utifrån sina jämställdhetsresultat. Mina frågor till statsrådet är: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att öka jämställdheten inom akademin såväl kvantitativt som kvalitativt? När avser statsrådet att vidta dessa åtgärder? från har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att öka jämställdheten inom akademin såväl kvantitativt som kvalitativt. har vidare frågat mig när jag avser att vidta dessa åtgärder. nya samarbetsregering är feministisk. Det innebär att alla frågor som rör jämställdhet och hur maktförhållandena ser ut mellan könen är viktiga frågor, och jag kommer att bedriva ett aktivt arbete med dessa frågor när det gäller akademin. I statliga universitets och högskolors verksamhet ska jämställdhet mellan kvinnor och män alltid iakttas och främjas, och det gäller enligt högskolelagen. Arbetet med att uppnå en jämn könsfördelning är komplext, och insatser krävs på flera nivåer inom högskolan. För att främja jämställdheten i akademin kommer regeringen under hela mandatperioden att bedriva ett aktivt arbete i dialog med universitet och högskolor. Som anges i regeringsförklaringen ska andelen professorer som är kvinnor öka. Det är ett prioriterat område för regeringen. Trots att kvinnor har varit i majoritet bland studenterna i utbildning på grundnivå och avancerad nivå är fortfarande av professorerna kvinnor medan är män. Dessa siffror talar sitt tydliga språk. Jämställdheten behöver förbättras. har fastställt att det ska finnas mål för könsfördelningen av nyrekryterade professorer på lärosätena. Dessa mål för innevarande period gäller . Regeringen följer noga i vilken mån lärosätena uppnår rekryteringsmålen, och arbetet med utformningen av de nya rekryteringsmålen som ska gälla pågår. Vidare anges i regeringsförklaringen att forskningsanslagen ska fördelas jämställt. Det är viktigt att kvalitetssäkra rekryteringsprocesser och anslag och se till att arbetet sker på formella grunder och inom formella strukturer så att kvinnor inte missgynnas. Statskontoret har i uppdrag att kartlägga och analysera fördelningen av anslag för forskning och forskarutbildning vid universitet och högskolor ur ett jämställdhetsperspektiv. I uppdraget ingår att studera fördelningsprocessen, bland annat de bedömningar som ligger till grund för fördelningsbesluten. Där det bedöms möjligt för deltagande lärosäten får även övriga medel när det gäller forskning och forskarutbildning inkluderas. Uppdraget ska redovisas , och jag inväntar resultatet med stort intresse. I regeringsförklaringen tas även upp att myndigheter ska få ett tydligare uppdrag att arbeta med jämställdhetsintegrering i all sin verksamhet. Jag kommer att föra en dialog med universiteten och högskolorna om hur ett sådant arbete ska utformas. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jämställdhet i högskolan är i grunden en fråga om rättvisa för individen. Men det är också en avgörande fråga för akademins legitimitet som samhällsbärande institution och, i förlängningen, för samhällsutvecklingen och konkurrenskraft. Tack, statsrådet, för ditt svar! Det gläder mig att höra att regeringen tar frågan på allvar. I finns det 31 lärosäten som staten är huvudman för, 14 universitet och 17 högskolor. genomfördes en autonomireform som ledde till avregleringar av lärosätenas organisation. kunde då självt forma bland annat sin egen styrning. Att jämställdhetsintegrering bland lärosäten ska bli tydligare är väldigt positivt. Jämställdhetsintegrering innebär att jämställdhetsperspektiv ska införlivas i alla beslutsprocesser. Men i och med den ökade autonomin och skillnaden i styrning mellan lärosätena blir jämställdheten svårare att styra från statligt håll och från regeringens håll. Delegationen för jämställdhet i högskolan säger i redovisningen Jämställdhet i högskolan - ska den nu ordnas en gång för alla? att bilden av akademin är nedslående. Det är en organisation som är präglad av normer och värderingar som bekräftar män som överordnade och där olika villkor råder för kvinnors och mäns meritering och karriärutveckling. Särbehandling och diskriminering på grund av kön råder inom akademin men på ett väldigt sofistikerat sätt som ligger under ytan. Forskaridealet är starkt, och det råder en stark föreställning om den hårt arbetande forskaren som lever för sitt arbete och låter familj och barn komma i andra hand. Män har lättare att avancera i tjänst, kvinnor betydligt svårare. Och avancerar kvinnor i tjänst är det inom undervisning och administration - det är någonting som ofta ses som karriärstjälpande för forskningen. Statsrådet skriver i sitt svar att arbetet med att uppnå en jämn könsfördelning är komplext. Jag tror inte riktigt att det stämmer. Det är könsmaktsordningen som kramar vår akademi alldeles för hårt. Antalet professorer har mätts . Statsrådet skriver i sitt svar att regeringen kommer att fortsätta att mäta. Men att mäta antalet professorer kommer aldrig att leda till någon jämställdhet. Professorers arbetssituation skiljer sig åt. Vissa arbetar under professorskontrakt via universiteten och behöver inte jaga forskningsmedel. Vissa kan anställa väldigt många doktorander; andra har en licentiand på halvtid. I stället för att mäta antalet professorer skulle professorernas olika anställningsvillkor tas på allvar. Och varför bara sätta upp mål för den absolut högsta titeln inom akademin? Regeringen skulle på samma sätt som för professorer kunna sätta upp mål för antalet doktorander, lektorer och adjunkter. Jag har själv arbetat i akademin med att administrera forskning. Jag har arbetat tillsammans med de hängivna forskare som drar in externa medel. Det är en spännande värld. Det är även en extremt hierarkisk värld. Den akademiska friheten är stor hos forskarna, men vi som var administratörer hade en helt annan arbetssituation. Många av oss var akademiker med en lång utbildning i ryggen. Nästan samtliga var kvinnor. Vi arbetade alla med att bland annat kopiera papper åt professorerna. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Därför undrar jag vad statsrådet tänker göra för resten av de tusentals som är anställda inom administration och teknisk support och som städare, controllers, ekonomer och löneadministratörer för att även de ska ha en jämställd arbetsplats. Det räcker nämligen inte med att räkna professorernas huvuden. Utan den administrativa grunden på högskolorna finns ingen som betalar ut lön, diarieför forskningsansökningarna eller får datorn att fungera felfritt. Även där behövs jämställdhet. Tack, , för ditt engagemang i den här viktiga frågan! Jag är väldigt glad för det och hoppas att det kan innebära att vi också kan fortsätta jobba med att utveckla jämställdhetsarbetet inom akademin, både vad gäller högre utbildning och forskning. Vi ser att våra lärosätens självständighet är av godo, men det kräver att man jobbar väldigt ansvarsfullt. Mycket makt betyder mycket ansvar, och det gäller även våra lärosäten. Det är självklart att vi som regering men också våra myndigheter som har att följa upp ska se till att jämställdhetsarbetet utvecklas och att det gör det på alla nivåer. har vi i regeringsförklaringen satt upp ett mål när det gäller professorer, men det innebär inte att vi glömmer övrigt jämställdhetsarbete. Precis som själv sade innebär ju en jämställdhetsintegrering att man jobbar på alla nivåer, inom alla fakulteter och att man också följer upp och utvärderar. Det här är komplext på det sättet att det är många verktyg som behöver användas. Det ena handlar om långsiktigheten, och då menar jag inte långsiktigheten i jämställdhetsarbetet, för det kan ibland kännas lite väl långsiktigt - det går ju inte riktigt så snabbt som vi önskar - utan jag menar mer att ge långsiktiga villkor för till exempel unga forskare. Det tror jag är en sådan sak som kommer att underlätta för kvinnor att välja forskarkarriären - att man får trygga anställningar och att man inte behöver jaga anslag för att kunna fortsätta som ung forskare. Det här är, precis som jag sade i slutet av mitt förra inlägg, viktigt för jämställdheten, och det är viktigt för att ge alla möjligheten att prova på en forskarkarriär så att vi faktiskt får fram de bästa. Det ska inte vara de andra, lite mer dolda, sakerna som gör att någon tar sig fram. Den andra delen handlar om transparens både i ansökningsförfaranden och i anställningsförfaranden och att det alltid ska vara meriter som kvalificerar och inte någonting annat. Vi vet alla att könsmaktsordningen gör att man ibland värderar kvinnors och mäns arbete och meriter på olika sätt. Att jobba målmedvetet med att få bort sådant, att se till att det är transparens och kvalitet i processerna och att man utgår från meriter kommer också att göra det kanske inte precis lättare, men det kommer att göra att det blir mer jämställt eftersom fler kvinnor kan ta sig fram på sina formella meriter i stället för att informella nätverk ligger till grund för bedömningar. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Tack, statsrådet, för svaret! Jag håller helt med om att anställningstryggheten i forskarvärlden är förskräcklig, och det behöver vi verkligen göra mycket åt. Jag tänker ta upp just det här med tilldelning av forskningsmedel. uppkom ett nytt fenomen inom Forskningssverige som innebär att utdelning av mycket stora forskningsanslag går till starka miljöer och så kallade excellenscentrum. I rapporten : om miljardsatsningarna på starka forskningsmiljöer totalsågas den satsningen ur ett jämställdhetsperspektiv. Kvinnor hade totalt sett utgjort av dem som tilldelades strategiska satsningar och männen . En stor del av detta berodde på att andelen kvinnor som sökte medel var ovanligt låg, , vilket kan jämföras med när utlyser medel inom medicin, då av de sökande är kvinnor. Det är inte så konstigt att det blir så här med tanke på den diskussion som vi precis har haft, nämligen att jämställdheten bland professorer på universitet och högskolor ser så ojämn ut. Jag är alltså inte förvånad över att kvinnor inte har känt sig manade att söka excellenta forskningsmedel. Om de medel som avsattes till strategiska satsningar i stället hade fördelats på vanligt sätt av forskningsråden skulle kvinnor ha fått av medlen. Detta omräknat i pengar handlar om ungefär en halv till som omfördelas från kvinnor till män genom satsningar på excellenscentrum. Statsrådet skriver att regeringen vill att forskningsmedel ska fördelas jämställt. Det är väldigt bra att Statskontoret har fått i uppgift att se över den ojämställda fördelningen och att den redovisningen kommer . Jag tror tyvärr att både jag och statsrådet kommer att bli besvikna över resultatet, för det är väldigt vanligt att man som feminist blir besviken. Den forskningspolitik som bedrivs är en besvikelse för jämställdheten. Inom forskning är motfinansiering från det egna väldigt vanligt, och det är de särskilt framgångsrika grupperna som får motfinansiering. Dessa medel kan bara komma från ett enda håll, nämligen från de forskare som inte har tilldelats excellenta medel. Det är med andra ord kvinnor och yngre forskare som får vara med och betala de satsningar de själva inte får del av. Jag skulle därför vilja fråga statsrådet vad hon tror kommer att hända med den fria forskningen och akademin när forskningsmedel till stora delar satsas på excellens och innovationer som absolut inte gynnar kvinnor, vilket den här utredningen visar, i stället för att till exempel finansiera grundforskning som inte alltid är excellent. Jag skulle också vilja fråga statsrådet när den jämställdhetsbonus på 100 miljoner som kan delas ut till lärosäten för att öka ansträngningarna inom jämställdhetsarbetet kommer? Tack för frågorna! Jag tror att vi får avvakta lite tills vi får den här utvärderingen, som är en väldigt viktig grund för det arbete som påbörjas inom departementet inför den nya forskningspolitiska propositionen. Vi har sagt att den ska ha just det långsiktiga perspektivet där detta är en väldigt viktig del. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Precis som jag sade inledningsvis handlar det både om akademins legitimitet och om konkurrenskraft, att vi får fram de bästa och att inte andra strukturer avgör. Det finns allmänt en kritik mot hur mycket strategiska satsningar vi ska göra just i jämförelse med till exempel den fria grundforskningen, så det här är ett av de viktiga områden vi har. Ordet för dagen brukar ofta vara balans. Vi behöver peka ut en del strategiska områden, men vi måste också förbättra för den fria grundforskningen. Regeringen har sagt i sin regeringsförklaring att basanslagen till universitet och högskolor kommer att öka i sin andel. Vi ska se till att hitta balansen mellan strategiska satsningar, den fria forskningen och den fria grundforskningen. Vi har i den här budgeten, som vi lägger fram gemensamt i , gjort en omprioritering. I stället för att satsa på äldre erfarna internationella forskare, ofta män, vill vi satsa än mer på de unga forskarnas villkor och att fånga in de nya talangerna. Det gör att vi successivt fasar ut den delen för att i stället ge bättre villkor för de unga forskarna, skapa de nya forskningsmiljöerna och de nya forskningsområdena som ska leda till de nya genombrotten. Det här är en viktig prioritering för att göra det möjligt för både kvinnor och män att satsa på forskning. De ska ges goda förutsättningar att satsa på forskning. Det är också viktigt för näringsliv och samhälle att vi vågar ta nya grepp i forskningen och att det finns forskare som långsiktigt kan få ägna sig åt nya frågor. Om detta ska leda till tillämpad forskning eller till och med till innovation återstår att se. Vi tror att det här kommer att höja kunskapsnivån och utvecklingsförmågan i hela samhället. Då inkluderar vi både det privata näringslivet och samhällsfunktioner i övrigt. Tack, statsrådet, för svaret. Jag håller med statsrådet om mycket. Du sade bland annat i ditt svar att du kommer att driva aktiv dialog med universiteten och högskolor. Jag är rädd att dialog inte riktigt kommer att hjälpa. Vi har haft dialog, mätningar, projekt, seminarier och utredningar. Vi vet att det inte är jämställt på våra universitet, varken bland personal eller i hur forskningsmedel tilldelas. Då räcker inte dialog. Vi måste ha handling. Vi kan se att tjänstetillsättningar och tilldelning av medel inte bygger på faktisk kompetens och meriter utan på strukturer som gynnar män. är ett feministiskt parti som oavsett område driver på frågor om feminism och jämställdhet. kommer att vara regeringens feministiska påtryckare i alla frågor, oavsett om det handlar om gruvpolitik, kulturpolitik eller utbildningspolitik. Det är dags att den högskolepolitik som alliansregeringen drivit bryts. Det är den nuvarande regeringens uppgift att göra det. Jag ser fram emot forskningspropositionen. Jag hoppas att den på allvar ska ta tag i problemen. För att hitta balans - som statsrådet säger - tror jag att det krävs något radikalt. Vår gemensamma budget är ett första steg i rätt riktning, men efter det behövs mycket mer. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag tackar statsrådet så mycket för debatten. Jag vill också tacka för en bra diskussion. Det finns mycket som jag bär med mig. Jag glömde bort att nämna bonusfrågorna. Än så länge finns inte något skarpt förslag. Jag delar uppfattning att dialog inte räcker, utan det behövs skarp uppföljning och utvärdering. När den finns och man kan se vad som fungerar och inte fungerar behövs också åtgärder och konsekvenser om man inte lyckas. Det kräver en förändrad politik. Vi får ta till oss de utvärderingar som är på gång. Vi ska följa upp ordentligt hur arbetet fortskrider. Sedan hoppas jag att vi med fortsatta gemensamma krafter ska se till att arbetet blir långsiktigt men inte långsamt. Överläggningen var härmed avslutad.