· H110359 · 2014-04-01 15:25:05 — har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att åstadkomma bättre kompetens hos arbetsgivarna för att hantera och förebygga mobbning på arbetsplatserna och om jag avser att ändra lagstiftningen så att kränkande särbehandling blir straffbart som arbetsmiljöbrott.Kränkande särbehandling, som mobbning och trakasserier, är inte förenligt med en god arbetsmiljö eller med lagstiftningen på området. Både staten och arbetsmarknadens parter har viktiga uppgifter för att förbättra kompetensen hos arbetsgivare att hantera och förebygga kränkande särbehandling i arbetslivet. För del handlar det om både tillsyn och informationsarbete. Parternas arbete är mycket viktigt för att höja kompetensen bland de arbetsgivare som brister.Jag vill lyfta fram att nu i samråd med arbetsmarknadens parter utför ett utvecklingsarbete om reglerna på det psykosociala området. I översynen ingår även föreskriften om kränkande särbehandling.Vad gäller andra fråga vill jag säga att kränkande särbehandling inte är undantagen från bestämmelse om arbetsmiljöbrott. Om någon har åsidosatt sina skyldigheter enligt arbetsmiljölagen, oavsett om det gäller ansvaret för den fysiska eller psykiska arbetsmiljön, och det har lett till eller inneburit fara för dödsfall, kroppsskada eller sjukdom kan personen fällas till ansvar för arbetsmiljöbrott enligt brottsbalken.För att man ska fällas för brottet krävs att man uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot arbetsmiljölagstiftningen. Det ska också finnas ett orsakssamband mellan åsidosättandet av kraven i den lagstiftningen och skadan, dödsfallet eller tillbudet. Det är allmängiltiga straffrättsliga utgångspunkter, som jag utgår från att vi alla av rättsäkerhetsskäl kan stå bakom, även om det gör utredningar mer resurskrävande och komplicerade.Regeringen och beslutade om en reform för effektivare sanktioner för arbetsmiljö- och arbetstidsreglerna. Den träder i kraft . Reformen innebär att sanktionsavgifter i stor utsträckning ersätter straffsanktioner, vilket skapar ett effektivare sanktionssystem. Därigenom frigörs resurser från polis och åklagare, som självt kan besluta om sanktionsavgifter och effektivisera sin tillsyn. Jag tackar ministern för svaret.Mobbning på jobbet kan inte betraktas som något annat än ett stort samhällsproblem. Det är sorgligt nog ett problem som inte diskuteras nog ofta och ofta hamnar i den mobbades knä. Det är inte alltför sällan den mobbade anses vara problemet och man menar att det problemet ska lösas.Det kan handla om sjukskrivning, omplacering, att man lämnar sin anställning då det inte finns någon annan lösning kvar. Många upplever att arbetsgivaren inte klarar av att ta tag i situationen. är det till och med arbetsgivaren som står för mobbningen.Enligt undersökningar från upplever var tionde svensk - 425 000 personer - att man är mobbad på jobbet. har anmälningarna ökat från runt 700 till 887 enligt preliminära siffror. Men av de totalt 3 500 anmälningar som kom in ledde endast 100 till att verket inledde ett tillsynsärende, och inget av dessa ärenden ledde vidare till en åtalsanmälan.Möjligheten att få rätt och att få upprättelse om man är mobbad på jobbet är försvinnande liten. När två chefer i i dömdes för arbetsmiljöbrott sedan en anställd hade tagit livet av sig efter att ha upplevt sig trakasserade på jobbet var det helt unikt. Ingen arbetsgivare har tidigare fällts till ansvar för arbetsmiljöbrott av psykosociala orsaker.När det kommer till den psykosociala arbetsmiljön är vår lagstiftning inte tillräcklig. Det finns inte något straff knutet till den föreskrift som reglerar trakasserier på jobbet, på arbetsplatsen, som inte ligger under trakasserilagen, diskrimineringslagen.Precis som ministern säger i sitt svar krävs det att en person har brutit mot arbetsmiljölagstiftningen och att det har lett till att en anställd har skadats, blivit sjuk eller dött för att kunna fällas för brott. Det är positivt att har startat ett utvecklingsarbete om reglerna på det psykosociala området. är uppdraget att se till att arbetsgivaren förbättrar arbetsmiljön där mobbning har förekommit, inte att hjälpa den som redan är utsatt för mobbning att få något slags upprättelse. Jag måste ställa följande fråga till ministern: det i utvecklingsarbetet att utvidga uppdrag att man inte endast ska jobba förebyggande utan faktiskt också gå in och stötta och hjälpa den som är utsatt? Men frågan är om det inte krävs en ny lagstiftning. Är det inte dags att vi är tydliga och säger nej och att det klart och tydligt framgår från samhället att vi inte accepterar mobbning i några former någonstans, vare sig i skolan eller på arbetsplatsen? Borde inte ambitionerna vara att kunna angripa problemet när det finns där? Borde vi inte ha en lagstiftning som är till för den som är utsatt när arbetsgivaren inte har tagit ansvar för att förhindra eller åtgärda situationen så att mobbningen upphör? Mobbning är trakasserier, och är sådan förbjuden bara i samband med kön, könsidentitet, etnisk tillhörighet, religion, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder. Om man inte blir mobbad på grund av några av dessa orsaker är lagstiftningen mycket tam och mycket svag. På vilket sätt vill ministern förbättra just för dem som är utsatta och som är så osynliga i debatten? Detta är ett gigantiskt problem. Närmare en halv miljon människor mobbas på sina arbetsplatser. Det är inget nytt problem. Den mobbning vi ser på skolgården mellan barn är mer synliggjord. Men mobbning förekommer mellan vuxna också, och väldigt många är drabbade. Tragedin ligger inte bara i att man inte får fällande domar utan även i att det ofta är den som blir mobbad som får lämna arbetsplatsen och som blir omplacerad och inte de som mobbar. Det är oftast den som blir mobbad som blir sjukskriven för att man inte klarar den stress som det innebär att vara på arbetsplatsen där mobbningen faktiskt sker, och det är där själva problemet finns. Väldigt många har svårt att komma tillbaka. Man kan se att stöd från chef och arbetskamrater är mycket avgörande vid sjukskrivning. I dessa fall är det just detta stöd som har brustit. Det är därför som man har blivit sjukskriven. Då är vägen tillbaka mycket svår. Detta handlar alltså inte om bara liv eller död, även om det är den yttersta konsekvensen. Det handlar till stor del om att människor som är sjukskrivna eller som har blivit utförsäkrade har detta som grund. Vi kan se att den psykiska ohälsan ökar. Det är klart att det förekommer många fysiska arbetsolyckor och belastningsskador. Men de diagnoser som ökar handlar om stress och psykisk ohälsa, och man kan inte blunda för att en del av detta ligger i vuxenmobbning, alltså mobbning på arbetsplatsen. Det är illa nog när mobbningen kommer från arbetskamrater. Men det är på ett sätt ännu värre när mobbningen kommer från chefen, eller när chefen medverkar i mobbningen, eftersom det är chefen som ska se till att det är en bra arbetsmiljö på arbetsplatsen. I många fall medverkar inte chefen i mobbningen, men tyvärr bidrar han eller hon inte tillräckligt till att problemet ska få en lösning. En arbetsmiljöexpert har uttryckt det som att många arbetsgivare vet att de har ansvar för arbetstagarens fysiska arbetsmiljö men inte för den psykiska. Men där är ansvaret lika stort. Det kan dessutom få fysiska effekter när man har en dålig psykosocial arbetsmiljö. Vi har somatiska och psykosomatiska sjukdomar. Men som den allra värsta och yttersta konsekvensen har vi självmord. Det är naturligtvis svårt att göra en uppskattning, men det har ändå gjorts ett försök till uppskattning av hur många självmord som beror på vuxenmobbning på arbetsplatsen. Då har man kommit fram till ungefär 300 . Det är en mycket hög siffra, och varje fall är ett för mycket. Det som är unikt med den dom som har kommit om en arbetsgivare som har blivit dömd för att ha mobbat en man till döds, som blev den yttersta konsekvensen, är inte att detta inte förekommer på fler ställen. Det unika är att detta har lett till åtal och även fällande dom. Det händer över huvud taget inte i övrigt. Det är skrämmande siffror som redovisar om att inte ett enda fall har lett till åtal - än mindre fällande dom - . Mörkertalet är enormt eftersom det är få som vågar anmäla, och bland dem leder bara en bråkdel till ett tillsynsärende över huvud taget. Men det har inte lett till någon fällande dom mer än denna. Men detta fall är inte slutligt avgjort. Frågan kan mycket väl gå till . Då vet man inte hur det kommer att sluta. Men detta fall sätter ändå ljuset på ett område som är mycket eftersatt. Det handlar både om ökad kunskap hos arbetsgivarna och om sanktionsmöjligheterna som behöver förstärkas. Nej, det är inte acceptabelt att 300-400 personer begår självmord till följd av mobbning och andra trakasserier på arbetsplatserna. Psykosociala frågor har blivit allt viktigare på arbetsplatserna, och de fortsätter att vara betydelsefulla. Arbetsbelastning, hot, våld och stress utgör stora problem. Därför är det viktigt att säkerheten förbättras och att man förebygger att arbetsmiljön inte blir dålig. Jag håller med om att det är dags att säga ifrån. Och det är precis som arbetsmarknadsministern säger, nämligen att kränkande särbehandling inte är förenlig med en bra arbetsmiljö. Vi måste säga ifrån. Därför välkomnas en översyn. Jag tackar för en mycket viktig interpellation. Detta är en otroligt komplex fråga som berör väldigt många människor, och där vi alla på något sätt är inblandade, det vill säga hur vi behandlar varandra på våra arbetsplatser och vad vi tillåter och inte tillåter. När det gäller arbetsmiljöfrågorna handlar det mycket om att man behöver göra rätt från början för att komma åt problemet. Det handlar om att det behöver finnas ett systematiskt arbetsmiljöarbete ute på alla våra arbetsplatser. finns det bestämmelser om det. Arbetsgivaren har skyldighet att utforma arbetet så att anställda inte utsätts vare sig för psykisk belastning som kan leda till ohälsa eller för kränkande särbehandling. Vi ser att den psykiska ohälsan är ett växande problem, och vi vet att själen är lika viktig som kroppen för en god hälsa. har särskilda föreskrifter om kränkande särbehandling. Enligt dem ska arbetsgivarna planera och organisera arbetet för att förebygga mobbning. Det finns krav på att rutiner ska finnas för att fånga upp signaler om förhållanden som leder till mobbning, och om mobbning förekommer har arbetsgivaren en skyldighet att agera och ge personen i fråga stöd och hjälp så snabbt som möjligt. Sedan finns också det problem som tar upp, nämligen att det ibland är arbetsgivarna som står för mobbningen. arbetar nu med att förnya föreskrifterna på det psykosociala området. I detta arbete innefattas också vuxenmobbning, vilket jag tycker är bra eftersom det är en utmaning på många arbetsplatser. Detta arbete gör man inte själv utan tillsammans med parterna. Det är också mycket centralt, så att man får moderna och ändamålsenliga regler tillsammans med parterna. Jag vill ändå påpeka att handlingar som utgör mobbning är kriminaliserade genom en rad olika bestämmelser. Det handlar om olaga hot, ofredande, förtal och förolämpning. Ett nytt brott som heter olaga förföljelse har också införts för att stärka skyddet mot trakasserier och förföljelse. Detta brott är tänkt att gälla gärningar som var för sig kanske inte är så allvarliga men som tillsammans utgör ett led i en upprepad kränkning av personens integritet. Utöver det finns det möjlighet att bekämpa trakasserier inom arbetslivet genom diskrimineringslagen. Sammantaget finns det alltså ett skydd mot mobbning i den straffrättsliga lagstiftningen. vill ha mer lagstiftning. Jag är inte säker på att det är rätt väg att gå. Vi har en lagstiftning som faktiskt förbjuder att man beter sig mycket illa mot andra människor på sin arbetsplats. Jag hoppas att det här arbetet ska stärkas ännu mer i och med föreskrifterna som tar fram med parterna.Det är aldrig acceptabelt att någon mobbas, vare sig det sker ute på industrin, på ett kafé eller på något av våra partikanslier. Det är klart att det är ett samhällsproblem och att det förebyggande arbetet är viktigt. av arbetskraften upplever att de blir medvetet kränkta på jobbet. Det är ca 250 000 människor som upplever detta . Forskning visar att mellan 100 och 300 självmord begås på grund av kränkande särbehandling eller mobbning. Det är siffror som vi egentligen osynliggör. Jag gick tillbaka och tittade på hur ofta vi har debatterat de här frågorna och om det har kommit någon proposition . Det var väldigt tomt när det gäller konkreta förslag från regeringen där man samlat beskriver det här samhällsproblemet.Det här är inte ett enskilt problem, men jag har mött så många människor som har upplevt sig själva som ett enskilt problem, som den person som det inte går att samarbeta med och som har varit utpekade av arbetskamrater och chefer för att de är bekymret som ska hanteras. Den mobbande har oftast gått helt fri. Det är sällan som man har tittat på den mobbande och sagt: Du ska omplaceras, för du är orsaken till att den här personen inte kan komma till jobbet eller går till jobbet med en klump i magen.Det här är inte bara ett arbetsplatsproblem, utan det är också ett samhällsproblem. Människor som till exempel är sjukskrivna möter ofta misstänksamhet från som ifrågasätter sjukskrivningen. I en konflikt kan det vara så att man är mobbad av chefen och chefen säger till : Nej, hon är inte sjukskriven på grund av att hon har ett intyg från en läkare för att hon mår så dåligt av situationen på arbetsplatsen, utan hon är sjukskriven för att hon inte vill jobba. Vem är det då man tror på? är det arbetsgivaren, för den mobbade är inte betrodd. Samhällets inställning till mobbade människor är inte att man tar för givet att de har rätt, utan de har mycket att bevisa.Det förebyggande arbetet är viktigt, men jag tycker också att vi måste ställa oss frågorna: Är det nog? Räcker det verkligen med den lagstiftning vi har ? Är det inte för många människor som upplever en helt ohållbar situation på arbetet? Är det inte för många människor som faktiskt inte klarar av att gå till arbetet?Tycker verkligen ministern att den samlade lagstiftningen är nog? Tycker inte ministern att det finns mer att göra för att stötta de här människorna? Och hur ska man ändra attitydproblemet utanför arbetsplatsen där människor ska möta mobbade, utsatta människor som inte har valt att sjukskriva sig utan har tvingats till det? Det som ändå är positivt i den här situationen är den fällande domen, även om man inte vet hur det kommer att gå i , för den visar att man faktiskt kan bevisa att någon har mobbats till döds. Går det att bevisa det i det här fallet borde det gå att bevisa i fler fall. Problemet är att de flesta fall inte leder någon vart. Det blir inget åtal, och utan åtal kan det inte heller bli någon fällande dom.Jag tror att en del av arbetet måste bedrivas på det sättet att man uppmuntrar till att gå vidare med fallen och signalerar att arbetstagare som mobbas självklart ska våga anmäla det. är det extremt få som vågar anmäla det och ta steget vidare, alltså att åtal väcks och man i slutändan får en fällande dom. Blir det inte fällande dom kommer människor inte att våga anmäla, för då blir det ytterligare en belastning. De flesta som drabbas av det här blir ju sjukskrivna, och det kan vara svårt att orka med en process när man vet att chansen att få rätt är liten.Det ligger till stor del på det rättsliga området att se till att det blir fler tillsynsärenden, som är det första steget, åtal och sedan fällande domar. Det här fallet tycker jag visar att man kan och att man bör gå vidare.Det som händer nu är att man från ser över föreskrifter och allmänna råd kring det här området. Man har kunnat se att de ökade sjukskrivningarna med psykiska diagnoser har sin grund i sociala och organisatoriska problem. Det finns en hel del vuxenmobbning på arbetsplatserna i detta.Det viktiga nu är att regeringen inte nöjer sig med arbete utan att man faktiskt går vidare med konkreta förslag för att se till att arbetstagarna har rättigheter även på det psykosociala området och att arbetsgivarna får bättre kunskap om det här. Det är samhällets ansvar att ge den enskilde men också arbetsgivaren det stöd och de råd som behövs för att förebygga mobbning och trakasserier på arbetsplatsen.Självklart måste arbetsgivaren vidta nödvändiga åtgärder för att förebygga skador och se till att den drabbade får rehabilitering. Tyvärr har det hänt att den som blir sjukskriven på grund av mobbning eller andra trakasserier får rehabilitering och sedan, när man blivit bra, skickas tillbaka till samma arbetsplats som har orsakat mobbningen och sjukskrivningen.Samhället måste alltså ta de här signalerna på största allvar. Det är viktigt att också jobbar med de här frågorna. Min förhoppning är att de som är drabbade ska få en adekvat rehabilitering och att man ska ta de här frågorna på största allvar. ställde två frågor i interpellationen. Den ena handlar om ifall jag avser att ändra lagstiftningen så att kränkande särbehandling blir straffbart som arbetsmiljöbrott. Jag svarade på det innan, nämligen att det inte är förenligt med lagstiftningen på området.Den andra frågan handlar om bättre kompetens hos arbetsgivarna för att hantera och förebygga mobbning. Jag tror att det är centralt att vi i den allmänna debatten diskuterar de här frågorna, att de diskuteras runt fikabord på arbetsplatser och att vi över huvud taget medvetandegör oss om frågor kring hur vi egentligen behandlar varandra.Arbetsmiljöverket har två verktyg för att öka kunskapen hos arbetsgivaren. Det ena handlar om tillsynsarbete som styrs av trender på arbetsmiljöområdet, och man riktar sig till områden där riskerna är som störst. Ett viktigt syfte med den tillsynen är att förbättra arbetsgivarnas kompetens så att de kan bli bättre på att förebygga arbetsrelaterad ohälsa. Just nu pågår en stor insats av . Det är en flerårig tillsynsinsats mot skolan. inspekteras av landets skolor. Jag tycker att det är fantastiskt bra att man gör de riktade insatserna i den arbetsmiljön.Det andra verktyget som har är informationsarbetet. De flesta arbetsgivare tror jag i grunden vill göra rätt men är osäkra på hur man går till väga. Regeringen har höjt anslagen till för att utveckla den del av verksamheten som handlar om kunskapsspridning, information och kommunikation. Det handlar helt enkelt om att nyttiggöra den kunskap som finns i forskning och inte minst om att få ut den på svenska arbetsplatser.Sedan har såklart parterna tillsammans en viktig roll att spela i arbetsmiljöarbetet, vilket jag alltid säger i den här typen av debatter.Jag vet att Prevent, som är en gemensam organisation för parterna, har gett ut skrifter om mobbning på jobbet. De håller också utbildningar i hur chefer och andra berörda kan bli bättre på att hantera konflikter.Det här är ingen quick fix och inget som någon ensam kan göra, utan det här måste vi jobba med tillsammans på alla möjliga håll och kanter. Framför allt handlar det om att var och en av oss ska behandla andra som vi själva vill bli behandlade. Det är uppenbart att det finns en lucka i lagstiftningen. Det är en lucka som gör att det är möjligt för anställda att frysas ut och systematiskt mobbas av kolleger, chefer eller underställd personal utan att någon ställs till svars.Jag vet att vi är överens om att det är ett grundläggande fel att någon utsätts för mobbning eller trakasserier. Ändå finns det fortfarande ingen samlad lag som skyddar den som är utsatt.Återigen: Människor ska inte behöva dö eller begå självmord för att någon ska kunna ställas till svars. Det är nämligen konsekvensen av lagstiftningen som den ser ut . De anhöriga har fått upprättelse, men till vilken nytta? Han är ju inte kvar längre. Han stod inte ut.Av alla 3 500 anmälningar har endast 100 lett till tillsynsärenden och ingen till åtalsanmälan. Tycker inte ministern att det är ett bekymmer? Tycker inte ministern att det behövs en samlad lagstiftning som ger en tydlig signal till hela samhället att det här inte är någonting som vi accepterar?Vi bekämpar mobbning i skolan och försöker att göra det med all kraft, men så länge vi vet och ungdomar ser att det här pågår på våra arbetsplatser, hur kan vi då möta de unga människorna och säga att de inte får behandla varandra på det här sättet, medan man på arbetsplatser gör det än värre?Det finns andra länder som har en tydlig lagstiftning som gör det mycket lättare att få upprättelse. är ett land och ett annat som har visat på att det går att ha en lagstiftning som gör att man får upprättelse. Det ska inte vara så komplicerat och svårt att få veta att jag har rätt att säga: Jag har rätt att inte bli mobbad på mitt jobb.Härmed var överläggningen avslutad.