ip · H210101 · 2014-11-04 00:00:00 — Interpellation 2014/15:101 Saklig prövning av svenskt medlemskap i av (M) till Försvarsminister (S) överlämnade ambassadör sin utredning om internationella försvarssamarbeten. Utgångspunkt för översynen har varit Försvarsberedningens två rapporter och 2014. Det står klart för alla att det inträffat ett skifte i säkerhetspolitiska miljö. genomför en ambitiös och snabb modernisering av sina väpnade styrkor. Tröskeln för att använda militärt våld har sänkts i och med att reguljära förband skickats till . I vårt eget närområde ser vi en ökad militär övningsverksamhet och vad Försvarsmakten beskriver som ett mer aggressivt beteende från ryska flygstridskrafter. Vissa beskriver detta som ett förändrat omvärldsläge. En realistisk bild är snarare att vi har ett nytt normalläge. Mot bakgrund av den nya situationen i vårt närområde är det viktigt att fortsätta utvecklingen av försvarspolitiska samarbeten. Bertelmans slutsats är att det bör göras en saklig och intressebaserad prövning av vad ett Natomedlemskap skulle innebära för svensk del. Ett sådant arbete kan ske på olika sätt, till exempel genom en offentlig utredning eller en särskild kommission. Med respekt för vårt nära samarbete med vore en gemensam analys att föredra. Utifrån en sådan kan sedan den politiska diskussionen ta vid med större klarhet än . Oavsett vilken uppfattning man har i själva sakfrågan torde det ligga i allas intresse att ämnet blir sakligt belyst och frågetecken rätas ut. Jag vill därför ställa följande fråga till försvarsminister : Vad avser försvarsministern att göra för att ta fasta på utredningens slutsats att en saklig prövning bör ske av vad ett svenskt medlemskap i skulle innebära? har frågat mig vad jag avser att göra för att ta fasta på slutsatsen i Utredningen om internationella försvarspolitiska samarbetes rapport (Fö 2013:B), nämligen att en saklig prövning bör ske av vad ett svenskt medlemskap i skulle innebära. Först och främst vill jag betona att den aktuella utredningen är ett välskrivet arbete samt att utredningen beslutades av min företrädare i den tidigare regeringen. Jag ser det också som viktigt att poängtera att utredningen, såsom utredaren själv framhållit, inte är en Natoutredning och att utredaren heller inte föreslår svenskt Natomedlemskap. Vi ser ett försämrat omvärldsläge efter den ryska aggressionen i och utmanande uppträdande i närområdet. Vi måste i det här läget också vara realistiska när vi bedömer utvecklingen i närområdet. Vi måste vidare vara medvetna om att det även fortsättningsvis kommer att uppstå oförutsedda händelser. För att kunna hantera utvecklingen måste försvars- och säkerhetspolitiken medge ett flexibelt agerande. Vi måste kunna förekomma och hantera utmaningar och hot i och vårt närområde och, när det krävs, utanför vårt närområde. En av de viktigaste frågorna vi har framför oss nu är att stärka den operativa förmågan hos det svenska försvaret för att höja tröskeln för den som skulle vilja angripa eller använda militära maktmedel för att utöva påtryckningar mot . Här blir försvarsbeslutet vägledande, då den ambitionsnivå visar där också utgör förutsättningen för våra internationella försvarspolitiska samarbeten. Den solidariska säkerhetspolitiken är grunden för den svenska försvars- och säkerhetspolitiken. Som Försvarsberedningen skriver omfattar den svenska unilaterala solidaritetsförklaringen EU-medlemmar samt och . Hot mot freden och vår säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder. är inte med i någon militär allians. Det går inte att se militära konflikter i vårt närområde som skulle påverka endast ett land. kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU-land eller nordiskt land. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om drabbas. ska därför kunna ge och ta emot civilt och militärt stöd. Formerna för att realisera detta väljer vi tillsammans med våra samarbetspartner. Regeringen ser goda möjligheter till fördjupade säkerhets- och försvarspolitiska samarbeten. Svensk säkerhetspolitik byggs på ett ökat samarbete inom , , EU och FN. Vår första prioritet är att utveckla det fördjupade bilaterala samarbetet med . Regeringen anser att samarbetet med Nato ska fortsätta att utvecklas inom ramen för det svenska partnerskapet. samarbete med Nato begränsas ytterst av att vi inte åtar oss försvarsförpliktelser. Förutsättningarna utvecklas exempelvis genom det undertecknade avtalet om värdlandsstöd () med Nato, vilket beräknas träda i kraft efter behandling och efter att meddelat Nato att alla krav därmed uppfyllts. Även en väl fungerande transatlantisk relation är viktig för säkerheten i närområde. har anmälda förband till Natos snabbinsatsstyrkas (NRF) reservstyrkeregister NATO Response Forces Reserve Pool. Detta ger ökad interoperabilitet genom praktisk samverkan och tillgång till ytterligare standarder. har även erhållit möjligheter att utveckla vårt partnerskap med Nato med utgångspunkt i våra behov genom det så kallade Enhanced Opportunities Programme. Regeringen avser att återkomma till med en redovisning av hur man avser att utveckla partnerskapet. En stor del av utredarens beskrivningar av de utmaningar vi står inför har också konstaterats av Försvarsberedningen. Vi har en lång tradition av bred politisk samsyn runt viktiga säkerhets- och försvarspolitiska vägval. Forumet för detta är Försvarsberedningen, och såväl statsministern som jag själv har varit tydliga med att Försvarsberedningens arbete, som sex av åtta riksdagspartier står bakom, gäller. Där tydliggörs att en begränsning som gäller för våra försvarspolitiska samarbeten är att vi inte åtar oss ömsesidiga försvarsförpliktelser. Vi kommer inte att medverka till att riva upp eller underminera den överenskommelse som träffats i Försvarsberedningen, och därmed är det enligt vår mening inte heller aktuellt med en utredning avseende ett eventuellt svenskt Natomedlemskap. Fru talman och försvarsministern! Nato grundades , och myntade vi parollen om alliansfrihet i fred. Det syftade till neutralitet i krig och har följt med oss dess. var också året då tog över . hade precis börjat sin statsministerperiod. Det svenska flygvapnet moderniserades och tillfördes det då hypermoderna Flygande tunnan, och upphörde vi faktiskt med den svenska köttransoneringen. Allt det där kan låta som en svunnen tid, och det är det också. Det är väldigt olikt den värld vi upplever , senare, och jag tror inte att någon här inne skulle våga sätta likhetstecken - det räcker med att öppna en kartbok för att se att mycket har förändrats i sina grundvalar. Trots alla förändringar är dock , precis som 1949, militärt alliansfritt. Världen har förändrats på så väldigt många olika sätt, men vi utgår faktiskt mer eller mindre från ungefär samma karta som den vi hade 1949. har vi dessutom en regering som har valt att ta ett ordentligt kliv tillbaka i tiden genom att i regeringsförklaringen säga att alliansfriheten inte bara har tjänat oss väl utan tjänar oss väl än . Det innebär att regeringen lämnar den överenskommelse den dåvarande regeringen gjorde med de borgerliga partierna. Det beklagar jag. Vi ska nu tydligen tillbaka till det som gällde innan socialdemokratin moderniserades i de här frågorna, och ibland ställer man sig nästan frågan hur länge det dröjer innan vi återigen börjar tala om neutralitet. Jag vill tacka försvarsministern för svaret. Det är väl uppenbart att vi inte håller med varandra, men jag tycker också att svaret är fullt av motsägelser. Å ena sidan vill regeringen se mer av försvars- och säkerhetspolitiskt samarbete, vilket är bra. Å andra sidan får samarbetet inte ske med den enda organisation i världen som faktiskt har någon reell försvarspolitisk kapacitet. Dessutom får det bara ske i fredstid och alltså inte då man verkligen behöver ett försvarspolitiskt samarbete, nämligen i händelse av krig. Försök hitta logiken i det, den som kan. Vidare vill regeringen fördjupa samarbetet med Nato, och det är bra. Men om vi nu ska vara med och bidra med svenska soldater, svenskt försvarsmateriel och svenska skattepengar, varför då inte se till att vi också får tillbaka det allra viktigaste Nato kan erbjuda, nämligen säkerhetsgarantier? Vi ska inte heller åta oss ömsesidiga försvarspolitiska förpliktelser, håller regeringen som ett mantra. Det har vi dock redan gjort. Genom en solidaritetsförklaring har vi förbundit oss att försvara våra grannländer i händelse av krig. Den solidaritetsförklaringen har regeringen kvitterat i sin regeringsförklaring. Vi har alltså en regering som gärna åtar sig förpliktelser gentemot andra länder, men vi ska inte ta emot de förpliktelser vår omvärld vill åta sig gentemot oss. Det är mycket märkligt. Återstår gör väl då argumentet att man inte ska utmana slutsatserna från Försvarsberedningen. Det står där att vårt samarbete med Nato ytterst begränsas av att vi inte åtar oss försvarsförpliktelser, vilket vi i och för sig alltså redan gör genom solidaritetsförklaringen. Om nu beredningen är så avgörande vill jag gärna avsluta med en fråga. Det tog väl eller från att den nya regeringen tillträdde till att gick ut i medierna och talade om att återinföra värnplikten och att göra en utredning om det. Jag har läst igenom hela betänkandet från Försvarsberedningen, och det står ingenting om återinförd värnplikt där. Däremot står det på flera ställen om vikten av det frivilliga personalförsörjningssystemet. Om försvarsministern inte vill utreda Nato med hänvisning till Försvarsberedningen, varför gick det då bra att kräva en utredning om återinförd värnplikt? Jag tycker att det är en värdefull interpellation som väckts av . Den handlar i grunden om den utredning det hänvisas till, nämligen Fö 2013:B. Det är en utredning om internationella försvarspolitiska samarbeten gjord av . Jag tycker att den är kolossalt intressant, och jag tycker att det är bra att den har kommit till stånd. Om man ska försöka sammanfatta de oerhört välskrivna sidorna kortfattat kan man säga att Bertelman pekar på att vi axlar ett stort ansvar. Vi har ingått många olika sorters förpliktelser, och vi är med i mycket. Vi saknar dock en väsentlig komponent: Vi har inte det skydd som finns i Natos artikel 5. Vi har inte den typen av bindande säkerhetsgarantier. Då skulle en tanke kunna vara att två länder som inte har den här typen av bindande säkerhetsgarantier men som bidrar med väldigt mycket, nämligen och , tillsammans skulle utreda förutsättningarna för att gå vidare och ta nästa steg, exempelvis ett Natomedlemskap och vad det skulle kunna vara för för- och nackdelar med det. Själv tillhör jag ett parti, , som har ett partistämmobeslut om att det långsiktigt vore bra för om vi blev Natomedlemmar. Men jag har full respekt för att det finns de som har andra åsikter. Just därför tror jag att det kunde vara klokt om vi kunde mötas i ett samtal, en dialog och ett utbyte, gärna mellan och , om hur Nato ser ut och vad vi skulle kunna få ut av ett Natomedlemskap. och har ju likartade omvärldsvillkor och likartade utmaningar. Jag delar försvarsministerns bild som han beskriver i sitt svar på interpellation, att vi ser ett försämrat omvärldsläge efter den ryska aggressionen i och utmanande uppträdande i närområdet och att vi i det här läget måste vara realistiska när vi bedömer utvecklingen i närområdet. Jag tror att det är helt korrekt att det är den nya normalbild som har uppstått. Vi ser det i form av ökad övningsverksamhet från flera länder. Vi ser det i form av ökad militär närvaro från flera länder. Vi ser det alldeles uppenbart i olika former av kränkningar, incidenter och annat i luften, på vattnet och under vattnet. Därför tycker jag att det skulle kunna finnas ett skäl att just , i ett läge där vi ser den här normalbilden och när vi har Bertelmans utredning, föra ett resonemang och fundera kring ett Natomedlemskap. Jag tror dessutom att vi har ett fönster av möjligheter . Som jag uppfattar det är många Natoländer, inklusive , fullständigt öppna för att och skulle kunna ansluta sig. Vi har själva rådigheten över våra beslut. Och jag tycker att det är viktigt att vi markerar mot omvärlden att beslut om ett Natomedlemskap ska fattas i riksdag i och i riksdag i . Det är vi själva som ska fatta detta beslut. berörde också detta med solidaritetsförklaringen. Något som är återkommande vid mina besök i , och är att de frågar: Vad menar med solidaritetsförklaringen? Hur långt sträcker sig den? , vår folkrättsexpert, menar att det finns en folkrättsligt bindande klausul i solidaritetsförklaringen. Därför skulle det vara intressant att höra om försvarsministern delar den slutsatsen. Avslutningsvis: Jag känner försvarsministern också som en stor folkbildningsvän, och jag delar försvarsministerns syn att utredningen är ett mycket välskrivet arbete. Borde vi inte ha ett folkbildningsarbete nu om den här utredningen? Varför inte remittera den från Försvarsdepartementet till olika organisationer, förbund och andra som är intresserade av att delta i den svenska försvarsdebatten? Låt dem inkomma med remissvar, synpunkter och tankar på den! Det kommer säkert att finnas de som är positiva till det som är skrivet där, och det finns säkert de som är negativa. Jag tycker att vi kan vara stolta över folkbildningstraditionen, och vi hade kunnat vara stolta om vi hade haft en försvarsminister som hade velat medverka till den svenska folkbildningsandan. har degenererat vår försvarsförmåga till att enbart kunna försvara på en plats - detta under förutsättning att EU14 är uppfyllt, vilket aldrig kommer att ske med verklighetsfrånvända försvarspolitik. Det visar återigen den budget ni har presenterat gemensamt med övriga borgerliga partier. Jag anser att bör börja i rätt ände och upprusta vår förmåga i stället för att utreda Natomedlemskap och därefter föra en diskussion om sådana frågor. tar inte hänsyn till att vi ligger i uttalade intressesfär. Vi har ingen möjlighet att värja oss mer än maximalt några dygn vid en rysk aggression. Ändå vill och fortsätta det hasardspel med svenska folkets säkerhet som man har bedrivit. har inget intresse av att ska bli en Nato-ö. har visat att man är beredd att använda militärt våld för att försvara sina intressen. har genomfört aggressioner mot två andra länder som flaggat för att gå med i Nato, först 2008, som för övrigt borde ha blivit en väckarklocka för alla, inklusive Socialdemokraterna, vilket inte skedde, och , som även de har flaggat för att gå med i Nato. Svenska folket ska akta sig för och deras ansvarslöshet när det kommer till försvars- och säkerhetspolitik. har inget förtroendekapital kvar i försvars- och säkerhetspolitiska frågor. Vad vill då försvarsministern? Ska vi fortsätta med tandlösa fredstida samarbeten som inte ökar vår säkerhet mer än marginellt? Är det inte läge att åtminstone diskutera en försvarsallians med , en försvarsallians som skulle ha tydliga defensiva intentioner? En majoritet av finska folket är för en sådan försvarsallians, och det finns finska försvarspolitiker som har uttryckt sig i den riktningen. Jag anser att det krävs en fördjupad diskussion och att vi inte enbart ska ha ett Natoperspektiv utan också ska se till vårt närområde och , som inte är med i Nato. Jag undrar vad försvarsministern anser om detta. Jag tackar så mycket för inläggen. Vi kan börja med att värdera det stora arbete som Försvarsberedningen gjorde. Där har man tittat på utvecklingen i , , , , , , - i stort sett alla delar av världen, också . Därefter har man gjort en säkerhetspolitisk avvägning med, som jag tycker, både intressanta och relevanta prioriteringar. Det var inte så att i Försvarsberedningen reserverade sig mot detta i någon mening och förordade att vi skulle gå in i ett Natomedlemskap, utan där var även med och konstaterade att gränsen går vid kollektiva självförsvarsförpliktelser. Så ser sanningen och verkligheten ut, och det här var . Frågan är då: Gäller det som sades också ? Jag menar att det här är en lite bredare fråga än bara den rent partipolitiska. Här handlar det om att få ihop en bred majoritet i för en inriktningsproposition som vi förväntas återkomma med , efter att ha fört omfattande diskussioner tillsammans med de andra partierna. I Försvarsberedningen markerade vi att det svensk-finska samarbetet ska utvecklas på ett djupt och ordentligt sätt. Vi pekade till och med på möjligheten att utbyta information om försvarsplanering. Jag och min motsvarighet i och försvarsmakterna arbetar nu tillsammans med att ta fram en omfattande rapport om hur detta samarbete ska kunna fördjupas. Det gäller luftlägesinformation, användande av gemensamma ankarplatser, användande av alternativa flygbaser, utbyte av personal, övning, utbildning - en lång rad saker. Gemensamma förband finns också med i sammanhanget. Perspektivet är då fredstida. Vi kommer också att se över vilka lagförändringar och regelförändringar som är nödvändiga för att fördjupa samarbetet. Nordefco är en annan sak som vi var överens om och som vi utvecklade. Jag tror att vi hade 130 projekt tillsammans där . När det gäller partnerskapet med Nato, som vi ingick 1994, har vi nu tre stora utmaningar framför oss: Nato Responce Force, , värdlandsavtalet, som ska ta ställning till 2016. Vi har också EOP, där vi tillsammans med , , och utgör en särskild grupp länder. Det gäller att ta initiativ där och vara med och utveckla samarbetet. Vi har också EU och FN, och utöver detta har vi den transatlantiska länken. Detta är alltså en omfattande utmaning att ta tag i och driva på i olika dimensioner och på olika nivåer. Det är något som måste utvecklas genom ett återkommande arbete i vardagen med deltagande i övningar, aktiviteter och internationella operationer där man jobbar tillsammans med ett brett perspektiv. Det här är något som vetter framåt. Det här är inte 1949, utan det är 2014 och framåt. Det här sysslade vi inte med , men det gör vi . Det här har vi varit överens om, och det är en linje som vi följer. Min fråga är: Varför gäller inte det som gällde också ? Varför svajar ni? Det är intressant att från talar om vad som ligger i intresse. Jag föredrar att tala om vad som ligger i vår nations intresse. Jag tror att själv klarar av att berätta vad som ligger i hans lands intresse, och jag är inte säker på att det som ligger i intresse ligger i intresse. Det är intressant i försvars- och säkerhetspolitiken. och utpekar ofta varandra som motpoler i politiken, men när det handlar om dessa frågor ser vi att den politiska skalan inte är avlång utan cirkelformad. När det handlar om försvarsfrågorna bildar och något av en ohelig allians med isolationismen som främsta kännetecken. Vi såg prov på det i inställningen till , när det gällde insatsen i , när det gällde Nordic Battlegroup och så vidare. Man vill göra upp med den svenska tradition som har gjort vårt land starkt. Vi tar ansvar inte bara för det som händer inom vårt lands gränser utan också i omvärlden. Det vore beklagligt om vi släppte den idén. Jag vet inte om jag fick något riktigt svar från försvarsministern på min fråga om utredningar. Det tog kanske så ville försvarsministern utreda värnpliktens återinförande, trots att han satte sin signatur under att det frivilliga personalförsörjningssystemet fungerar bra. Eftersom försvarsministern använde detta argument måste jag upprepa frågan: Varför går det bra att utreda det ena men inte det andra? Interpellationen handlar inte om ja eller nej till Nato. Den handlar om huruvida vi ska utreda och göra en saklig prövning av Natofrågan eller inte. Jag tror att vi behöver få svar på våra frågor. Hur skulle detta påverka ? Det handlar inte bara om krigstid utan också om fredstid när det gäller rekrytering av soldater, ny materiel och övningsverksamhet. Här inryms en rad aspekter på hur detta skulle påverka möjlighet att föra en självständig utrikespolitik, vilket vi ofta hör om i debatten. Jag hoppas att vi kan vara eniga om att kunskap är bra. Det undanröjer missförstånd, rätar ut frågetecken och gör att debatten kan handla om de politiska skiljelinjer som finns. Jag har deltagit i många debatter med försvarsministern. Hade jag fått varje gång försvarsministern uppmanade andra att släppa skygglapparna, tala klarspråk och våga se verkligheten hade det blivit en stor summa pengar. Jag hoppas att denna kloka inställning inte bara gäller i opposition utan också i regeringsställning, att det inte bara var tomma ord. Det är inte bra att tabubelägga sådana här viktiga frågor. Det skapar inte förtroende. Det är aldrig bra att sopa sådant här under mattan. Låt oss i stället ta vara på ambassadör synnerligen välskrivna och välmotiverade utredning och se till att vi får en ordentlig prövning av frågan. Sedan kan vi utifrån mer fakta och kunskap ta denna debatt. I försvarsministerns förra inlägg pekade han på hur Försvarsberedningen funderat på en mängd olika områden. Han räknade upp i princip alla delar av världen och nämnde bland annat . Det är alldeles riktigt. Vi har funderat och definierat hur det kan påverka rent säkerhetspolitiskt. Men ingenstans i Försvarsberedningens rapport kan vi läsa att man uttalar sig för ett erkännande av staten . Jag är dock inte förvånad över att S- och MP-regeringen framför detta. Det har varit ett kongressbeslut hos Socialdemokraterna, och det finns ett starkt vänstertryck från det regeringsunderlag denna regering vilar på. Men vi kan inte i Försvarsberedningens rapport och analys av läsa ut att man är för att erkänna staten , snarare tvärtom - i alla fall om vi hade frågat merparten av ledamöterna. Precis som påpekar är det inte en fråga om ja eller nej till Nato just nu utan en fråga om att vi borde analysera, fundera och resonera kring det. Det finns goda skäl till att ta detta steg. Det ena är den nya normalbilden, som försvarsministern själv redogör för i sitt svar. Det andra är att vi har Bertelmans utredning som är ett alldeles utmärkt dokument och som det finns anledning att fundera vidare på. Det skulle som sagt vara i svensk folkbildningstradition att försvarsministern skickade ut denna från Försvarsdepartementet på bred remiss, förde en dialog och inhämtade synpunkter. Jag tycker att man också skulle kunna göra det i ett format tillsammans med så att man kan definiera och fundera igenom. Vad gäller icke besvarade frågor finns det en kvar, och det är den om solidaritetsförklaringen. Vad betyder den egentligen? Om den är folkrättsligt bindande har vi redan iklätt oss olika former av förpliktelser. Då kan man lika gärna ha den typ av säkerhetsförpliktelser som Nato erbjuder. Min kollega sade att det var intressant att man från talarstol definierar svensk politik i relation till vad tycker, tänker och känner. är en mycket snäll person. Jag skulle använda orden "ogillar" eller "direkt obra". Svensk politik definieras i , inte i . Man kan nästan tro att medvetet har nedrustat den svenska försvarsförmågan för att kunna föra denna typ av resonemang. valde ni att nedrusta försvarsförmåga från dålig till ingenting. Ni ska inte stå här och tala om att vi ska ta beslut i när ni har tagit beslut som har gått rakt emot intentionen att stärka vår säkerhetspolitiska profil i . Vi är ett säkerhetspolitiskt svart tomrum i . Vi bidrar till att skapa instabilitet, och vi riskerar våra grannars säkerhet genom den oansvariga politik som ni har bedrivit. Floskler och fina ord höjer inte vår försvarsförmåga, oavsett vad tror. Överfallet på 2008 borde ha varit en ögonöppnare för alla i kammaren, inklusive försvarsministerns socialdemokrater som 2010 föreslog en nedrustning i den skuggbudget man lade fram tillsammans med och . Låt mig återgå till frågan om försvarsallianser. Försvarsplanering och unilaterala, multilaterala och bilaterala solidaritetsförklaringar förstärker att vi redan har frångått vår alliansfrihet. Det är synd att försvarsministern inte vill fördjupa diskussionen om att ta klivet fullt ut och ingå en försvarsallians med .