· H110219 · 2014-01-16 12:29:02 — har frågat mig om det är min uppfattning att svenskbaserad försvarsindustri utgör en viktig del när det gäller att förse det svenska försvaret med adekvat materiel och att vidmakthålla god försvarsförmåga och om jag avser att presentera en strategi för hur väsentliga delar av materielförsörjning ska undantas från upphandlingsdirektivet.Frågan innehåller flera aspekter; försvarsindustrins betydelse respektive strategi för väsentliga säkerhetsintressen. Den sistnämnda har behandlats ett flertal gånger i försvarsutskottet och . besvarade min företrädare en likartad interpellation angående nationella säkerhetsintressen (interpellation 2011/12:170).Försvarsmaktens behov av materiel bestäms ytterst av kraven på operativ förmåga i olika avseenden. Materielförsörjningen är därmed att betrakta som ett medel för att förse insatsorganisationen med den materiel som behövs för att utrusta förbanden. De av regeringen fastslagna materielförsörjningsprinciperna syftar till att bidra till utvecklingen av ett användbart, tillgängligt och flexibelt försvar. En del i detta är strävan efter en öppnare och mer effektiv försvarsmaterielmarknad.Direktiv /81/EG om försvars- och säkerhetsupphandlingar, som har genomförts i lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, syftar till att skapa en öppnare och mer effektiv försvarsmaterielmarknad. Direktivet ger också möjligheter att tillvarata aspekter såsom försörjningstrygghet och informationssäkerhet. På så sätt minskar behovet av att göra undantag från av skäl som kan hänföras till nationell säkerhet.Möjlighet att göra undantag från direktivet med hänvisning till väsentliga säkerhetsintressen finns kvar även fortsättningsvis. har också framhållit betydelsen av det. Ett väsentligt säkerhetsintresse innebär dock inte självklart undantag från upphandlingslagstiftningen. Varje undantag måste fortfarande prövas för sig.Försvarsindustrin i är betydelsefull för försvarets tillgång till adekvat materiel. Eftersom en stor del av omsättningen för den i verksamma försvars- och säkerhetsindustrin är exportrelaterad gynnas industrin av en större marknad. Säkerhets- och försvarsföretagen, Soff, har uttalat att ökad europeisk konkurrens med lika spelregler för alla skulle gynna medlemsföretagen, enligt . Av dessa nämnda skäl stöder framväxten av en öppen och konkurrenskraftig försvarsmaterielmarknad. Tack, ministern, för svaret!Låt mig börja med att konstatera att när det gäller principerna om en fri och öppen marknad är försvarsministern och jag helt överens. Regeringens företrädare vill gärna utmåla oss socialdemokrater som protektionistiska och som att vi skulle göra sysselsättningspolitik av försvarsfrågorna.Tvärtom skulle vi också gärna vilja se en öppen marknad i för export av försvarsmateriel. Vi har stort förtroende för svensk försvarsindustri, som vi vet håller en mycket hög internationell klass. Vi är medvetna om att beträffande vissa system, inte minst när det gäller att integrera system i system, ligger svenskbaserad försvarsindustri i framkant. Vi tror alltså att svenskbaserad vapenindustri skulle stå sig väldigt väl om bara marknaden var öppen och om det var så att sjysta konkurrensvillkor fanns till handa.Men till skillnad från regeringen är vi realister, herr talman, och inser att försvarsindustrierna i inte verkar under riktigt samma villkor som övrig industri. Banden till den egna staten och försvarsmakten är rätt ofta starka och har långa traditioner. De slits inte så lätt av flera skäl, som är både historiska och politiska men även i viss mån praktiska.Försvarsmaterielsystemen har ofta utvecklats i samarbete mellan industri och försvarsmakt. De har långa livslängder, och det är industrin som har den kompetens som behövs för att underhålla, vidmakthålla och uppgradera materielen. Teknik och kunskap kring vapensystemen är inte sällan av mycket känslig art och lämpar sig ofta illa att kravspecificeras i öppna upphandlingar.Den kompetens som finns i industrin är också ofta nödvändig för att kunna utveckla och kravställa i nya beställningar som Försvarsmakten behöver göra. Att då kategoriskt hävda att all materielupphandling ska ske i öppen konkurrens låter sig inte göras så lätt. Just därför finns en möjlighet att undanta särskilt väsentliga områden som rör rikets säkerhet enligt artikel 346 när det gäller upphandlingar på försvarsområdet.Flertalet av vapenproducerande länder har insett detta och har utarbetat strategier för vilka väsentliga säkerhetsintressen som ska undantas från direktiven och som kan hävdas vid eventuella förhandlingar i . Precis som försvarsministern sade måste varje fall prövas för sig, men det måste också prövas mot en strategi som man på något vis har stadfäst i något slags styrande dokument. Det är tillfredsställande att notera att har framhållit betydelsen av detta. Det har vi inte fått återrapporterat ännu, men det var som sagt tillfredsställande att få höra det från försvarsministern.Socialdemokraterna anser, i likhet med vad ett enigt försvarsutskott har uttalat i samband med behandlingen av regeringens skrivelse angående granskning av försvarets internationella materielsamarbeten i betänkande 2011/12:FöU3, att regeringen har ett ansvar för att definiera de nationella säkerhetsintressen som kan motivera avsteg från konkurrensupphandlingen. Det här är naturligtvis helt avgörande frågor, och vikten av att ha en fungerande materielförsörjning kan inte nog betonas. Därför har vi behandlat de här frågorna noggrant. försvarspolitiska inriktningsproposition presenterade regeringen de principer som ligger till grund för materielförsörjning av försvaret. Då kom vi överens om att vid nyanskaffningar bör i första hand befintlig, färdigutvecklad och beprövad materiel anskaffas om den fyller Försvarsmaktens behov. Syftet med hela materielförsörjningsinriktningen är att Försvarsmaktens krigsförband ska kunna förses med rätt materiel i rätt tid och till avtalat pris. Det är en grundläggande förutsättning för att bygga och stärka vår försvarsförmåga. De här principerna bekräftades i rapporten från Försvarsberedningen, där Socialdemokraterna ingick. Huvuddragen lanserades av den socialdemokratiska regeringen under . Det är viktigt att ha klart för sig att det här är frågor som vi har diskuterat och som vi kommer att fortsätta att diskutera.Det regeringen har gjort under innevarande mandatperiod är att vi har fattat en rad materielbeslut, varav beslutet om anskaffning och utveckling av nästa generation Gripen tillsammans med är det mest omfattande. Att även har bestämt sig för att anskaffa JAS Gripen är tillsammans med en rad exportframgångar för andra materielsystem ett bevis på att försvarsindustrin i står sig väl i den internationella konkurrensen.När det gäller JAS Gripen har regeringen varit tydlig. Vi har sagt att bibehållandet av stridsflygsförmågan utgör ett väsentligt säkerhetsintresse för . Hur och varför har vi gjort det? Jo, därför att det här är ryggraden i vårt luftförsvar.Det är upp till varje land i EU att definiera vad som är dess väsentliga säkerhetsintressen, men motiveringen måste vara väl underbyggd och spårbar i varje enskilt fall. Det går inte att hänvisa till att kompetensen behövs i landet utan att kunna motivera det väldigt väl. Det kommer att krävas särskilt starka skäl för att frångå regelverket och göra undantag enligt EU:s försvars- och säkerhetsupphandlingsdirektiv. Jag och regeringen anser att en väl fungerande marknad för försvarsmateriel inom EU skapar väldigt bra förutsättningar för en effektiv försörjning av materiel till Försvarsmakten. Då kan vi förse våra förband, våra soldater och sjömän med modern och ändamålsenlig materiel, och då kan vi fortsätta att stärka vårt försvar. Vi måste även ha klart för oss att förutsättningarna för den i baserade industrin kommer, är jag rädd för, att bli sämre om vill hävda väldigt stora undantag. Det är egentligen en fråga tillbaka till : Hur tror att det kommer att stärka svensk försvarsindustrins förmåga att exportera? Försvarsministern säger att det handlar om de operativa behoven och försvarets förmåga, och det håller jag med om. Att inte ha möjlighet att direktupphandla i vissa lägen kan innebära att leveranssäkerheten riskeras på grund av långdragna upphandlingsprocesser med överklaganden - det sker ju ofta överklaganden i så här stora affärer. Om svensk försvarsindustri skulle förlora en upphandling och det blir ett byte av leverantör skulle det leda till omfattande systempåverkande konsekvenser, vilket i sin tur kan leda till avsevärt högre kostnader för materielen och långa förseningar.Regeringens naiva inställning i upphandlingsfrågorna kan leda till att svenskbaserad försvarsindustri inte klarar konkurrensen. Det är väldigt svårt - för att inte säga omöjligt - att sälja nyutvecklade system som inte har någon referenskund. Det vittnar alla experter om. Referenskunden är ju i de flesta fall den egna försvarsmakten.På sikt skulle kompetensen för teknikutveckling av försvarsmateriel försvinna från , vilket i sin tur skulle få förödande konsekvenser för behovet av kunskap och kompetens vid inköp av ny materiel. I förlängningen skulle detta äventyra materielförsörjningen, och då blir det svårt att tillgodose försvarets operativa behov. Orsakssammanhangen är långa här, men de är realistiska.Dessutom skulle förmodligen bli en mindre attraktiv samarbetspartner i internationella sammanhang. I kraft av att har haft hög en kompetens när det gäller dessa frågor har man haft en plats vid förhandlingsbordet, och man har betraktats som en kompetent medarbetare. Detta skulle förmodligen inte längre vara för handen om vi inte hade någon försvarsindustri.Jag vill fråga försvarsministern: försvarsministern att det existerar ett så kallat level playing field - en fri, öppen marknad - inom europeisk försvarsindustri ? Om inte, tror försvarsministern att en sådan kommer att finnas inom överskådlig tid? Finns det någonting som pekar på att de övriga försvarsmaterielproducerande länderna skulle ändra sin inställning när det gäller den egna försvarsindustrins ställning på grund av att föregår med gott exempel och är bäst i klassen?Det här är att jämföra med regeringens bild - åtminstone den bild man ger utåt - av situationen i försvaret. Den är förskönande och kanske av mer visionär karaktär. Det handlar mera om vad man vill se och hur man vill att det ska vara än hur det faktiskt fungerar. Det är bara att titta på hur , , , och våra grannländer agerar i fråga om försvarsindustrin och exporten. Man utarbetar strategier och skriver in i styrande dokument att detta är en väsentlig del av försvars- och säkerhetsstrategin. När man upphandlar går de flesta avtal till den inhemska industrin.Anser försvarsministern att det existerar ett level playing field eller att det är realistiskt att det ska kunna skapas ett sådant ? Jag vill börja med att säga att försvarsindustrin i står sig väldigt väl i den internationella konkurrensen . Det har sina historiska men också nutida orsaker. Men som ett litet land har alltid haft begränsade resurser att utveckla och anskaffa materiel och system till försvaret. De krav som ställs på låga livscykelkostnader, användarvänlighet och specifika behov för olika geografiska förutsättningar har format en både innovativ och effektiv försvarsindustri.Svensk försvarsindustri är verkligen konkurrenskraftig. gick av den sammanlagda produktionen på export, enligt Säkerhets- och försvarsföretagens egen statistik.De höga exporttalen visar ju hur exportberoende den svenskbaserade försvarsindustrin är, men också hur duktig man är på att vinna upphandlingar. När man är exportberoende krävs det goda exportvillkor. Det krävs också en bättre fungerande marknad för försvarsmateriel inom EU. Jag är övertygad om att en gemensam inre marknad i EU är nödvändig för att den europeiska försvarsindustrin som helhet ska kunna vara konkurrenskraftig . Det är också ett viktigt intresse för oss hur det går för över huvud taget.Jag har sagt det tidigare, och jag vill säga det igen, att även Säkerhets- och försvarsföretagen själva har väldigt tydligt uttalat att ökad europeisk konkurrens skulle gynna försvarsindustrin i Sverige.Jag har med mig en artikel som jag gärna lämnar över till efter debatten. Artikeln är skriven av , tillförordnad generalsekreterare i och försvarsföretagen, och publicerades i den 19 december förra året.Niklas skriver: "Ökad europeisk konkurrens med lika spelregler för alla skulle därför gynna oss. Vi förespråkar därför ett upplägg inspirerat av den svenska modellen med krav på att upphandlingar ska ske i öppen konkurrens, så långt det är möjligt givet branschens särart." Det kan ju inte bli så mycket tydligare än så. drev den här frågan inför , och vi kommer att fortsätta att driva frågan. Huvudskälet är ju inte industrins behov, utan det är för att med en väl fungerande marknad även på Europanivå skapas förutsättningar också för en effektivare försörjning av materiel till Försvarsmakten, och det är alltså huvudutgångspunkten.Herr talman! Som jag uppfattar det - och oroas lite över, men här får gärna rätta mig - vill socialdemokraterna i försvarsutskottet verka för att medlemsländerna oftare ska kunna åberopa undantag vid upphandlingar. Det skulle ju missgynna försvarsindustrin i och gynna de större länderna i EU. Risken är uppenbar för att ju mer tillämpar undantag, desto fler länder kommer att åberopa undantag.Vad är viktigast för oss på lång sikt? Jo, det är att vi kan få rätt materiel till vårt försvar. Vi är betjänta av att ha en effektiv och framgångsrik svenskbaserad industri som kan sälja både till oss och till andra länder i EU. Jag noterade att försvarsministern undvek att svara på mina frågor. I stället framhöll hon den svenska försvarsindustrins ställning, som vi ju båda är överens om.Sedan var försvarsministern vänlig nog att erbjuda mig en artikel. Jag har naturligtvis redan läst den artikeln, och jag har läst den noga. Förutom det som försvarsministern citerade står det också: "Vi kommer nämligen aldrig att komma bort från det faktum att vissa länder ibland måste satsa på det egna landets kompetensbas av suveränitetsskäl då kopplat till nationella säkerhetsintressen." Det är just precis de säkerhetsintressena och den satsningen som vi efterlyser.Ingen kan motsäga att i den bästa av världar skulle det gynna svensk försvarsindustri med ett level playing field i . Men då krävs det lika spelregler för alla - precis som påpekar i artikeln - och de finns inte i dag.Regeringens hållning är att utifrån en naiv tro på marknadens kraft inte ge svenskbaserad försvarsindustri dessa spelregler, trots att en enig svensk riksdag har uttalat sin vilja om det. Det äventyrar den svenska försvarsindustrins möjligheter att exportera sina produkter. Därmed hotas den svenska försvarsindustrin och som en följd därav också möjligheterna att tillgodose försvarets operativa behov.Det är rikets säkerhet vi pratar om. Återigen vill jag ställa frågan till försvarsministern om hon anser att det ur ett säkerhetspolitiskt perspektiv är viktigt att vi har en svenskbaserad försvarsindustri och om hon är beredd att ge försvarsindustrin de spelregler som krävs för att garantera dess långsiktiga existens. Av totalt till det militära försvaret går ca 16 miljarder till anslagen för materiel, forskning och utveckling. har regeringen fattat en rad viktiga materielbeslut, alltifrån anskaffning av nästa generation Gripen till förra veckans beslut om modernisering av stridsfordon 90.Det är kvalificerad personal och modern och ändamålsenlig materiel som tillsammans i välövade förband utgör det som stärker vår försvarsförmåga. Då är materiel, forskning och utveckling en viktig del av detta, om inte den enda. Det är personalen och materielen och att man kan öva tillsammans i förband.För mig är det tydligt att ska vi kunna ha en fortsatt konkurrenskraftig och välmående svenskbaserad försvarsindustri måste den industrin kunna verka på mer lika villkor.I fråga om att beskriva bilden av hur det ser ut i EU håller jag med om en hel del i beskrivning, att det finns mycket kvar att göra. Men jag är helt övertygad om att och svenskbaserad försvarsindustri har att vinna på att den blir öppnare och att det blir mer konkurrens. Vår svenskbaserade försvarsindustri är både kostnadseffektiv och väldigt duktig, och när valet står mellan olika alternativ blir det än tydligare att den svenskbaserade industrin ofta har en fördel.Sedan finns det områden, som vi har diskuterat tidigare, där länder kommer att hävda väsentliga säkerhetsintressen. Men det vi inte vet är med vilken framgång det sker, eftersom det ska prövas i varje enskilt fall. Risken är då att det i förlängningen skulle drabba den svenskbaserade försvarsindustrin.