ip · H21096 · 2014-11-03 00:00:00 — Interpellation 2014/15:96 Konsekvenser för borttagandet av den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen av (M) till Socialförsäkringsminister (S) All forskning visar att lång passiv sjukfrånvaro är mycket riskfyllt för de människor som behöver hjälp på grund av sjukdom. Långa perioder av sjukskrivning ökar risken för depression, social isolering och i vissa fall även missbruk och självmord. I stället för att skicka människor ut i ett skadligt utanförskap valde tillsammans med övriga allianspartier att stödja det friska i människor. De som länge befunnit sig i utanförskap har med Alliansens reform av sjukförsäkringen fått hjälp att utifrån sina egna förutsättningar närma sig arbetsmarknaden. Bakgrunden till förändringarna var att försörjdes var femte svensk i arbetsför ålder på sociala ersättningar. förtidspensionerades 73 000 personer och som mest hade vårt land 550 000 förtidspensionärer. Många levde i ofrivillig passivitet. sjukskrivning prövades människor för förtidspension. I stället för att gemensamt försöka hitta vägar tillbaks till jobb erbjöd man långa, passiva sjukskrivningar. Det var inte hållbart, varken ekonomiskt eller mänskligt att människor tilläts bli osynliggjorda och bortglömda. Vi ser nu att åtskilliga tusen personer kommit tillbaka i arbete eller tagit ett steg närmare arbetsmarknaden efter sjukförsäkringsreformen. Det är nu också 200 000 färre som är förtidspensionerade -- personer med sjuk- och aktivitetsersättning -- jämfört med . väljer vänsterregeringen att ta steg tillbaka till den gamla sjukförsäkringen och meddelade i budgetpropositionen att den bortre tidsgränsen ska slopas. Regeringens förslag är en allt annat än human reform eftersom den riskerar att människor återigen göms och glöms. Enligt medieuppgifter kommer Arbetsförmedlingens särskilda program Arbetslivsintroduktion () att upphöra. Det är ett program som har hjälpt många tillbaka till arbetsmarknaden. Att ta bort stödet från Arbetsförmedlingen vore förödande. Mot bakgrund av detta vill jag nu fråga socialförsäkringsministern: Vilka konsekvenser tror socialförsäkringsministern att regeringens förslag om borttagande av den bortre gränsen kommer att få vad gäller antalet personer i långa sjukskrivningar och i sjuk- och aktivitetsersättning? Hur ska socialförsäkringsministern säkerställa att effektiviteten i rehabiliteringen inte påverkas när den bortre gränsen tas bort? Kommer Arbetsförmedlingens program Arbetslivsintroduktion att upphöra? har frågat mig vilka konsekvenser jag tror att regeringens förslag om borttagande av den bortre gränsen kommer att få vad gäller antalet personer i långa sjukskrivningar och i sjuk- och aktivitetsersättning. Hon frågar även hur jag ska säkerställa att effektiviteten i rehabiliteringen inte påverkas när den bortre gränsen tas bort. Slutligen frågar hon om Arbetsförmedlingens program Arbetslivsintroduktion kommer att upphöra. Finn har frågat mig varför Socialdemokraterna så radikalt har ändrat inställning jämfört med positionerna 2006. Han frågar även - med hänvisning till - om jag tror att min tidigare parti- och regeringskollega var helt fel ute med analyserna och förslagen i sin utredning. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Slutligen frågar han om jag är beredd att ta konsekvenserna av en slopad bortre tidsgräns i sjukförsäkringen om effekten skulle bli den som vi har anledning att frukta av historiska erfarenheter i närtid, det vill säga ett raskt ökat ohälsotal som hotar statsbudgetens utveckling, och i så fall vilka alternativa åtgärder för att hindra en skenande kostnadsutveckling jag vill föreslå. Dessutom frågar han vilka rehabiliteringsinriktade och arbetsmarknadspolitiska åtgärder jag avser att erbjuda människor som befinner sig i ett bidragsberoende för försörjning som enbart bygger på passiv ersättning utan andra kontrollmekanismer och vilket stöd utanför domän som kan garanteras individen. Låt mig först konstatera att har drygt 75 000 personer utförsäkrats från sjukförsäkringen. Detta har i många fall medfört oerhört lidande för enskilda drabbade. Många har fått vidkännas betydande ekonomiska förluster, och antalet personer i behov av stöd från kommunernas socialtjänst har ökat radikalt. som antalet utförsäkrade har varit mycket stort har vi kunnat konstatera att sjukpenningtalet har stigit för kvinnor och för män och att det fortsätter att stiga, trots att den bortre tidsgränsen finns kvar. Denna har således inte varit effektiv när det gäller att minska sjukfrånvaron på arbetsmarknaden. Regeringens politik syftar till att återupprätta det grundläggande syftet med sjukförsäkringen och till att göra sjukförsäkringen mer human och förutsägbar. Sjukförsäkringen är till för att ge trygghet, och ersättning ska lämnas den tid det tar för individen att återfå arbetsförmågan. Människor ska erbjudas rehabilitering och stöd för omställning när så behövs. Utgångspunkten är naturligtvis att snabbt kunna komma tillbaka till arbete igen. Den bortre tidsgränsen har inneburit att och Arbetsförmedlingen har fått använda mycket resurser för att underlätta övergången från sjukförsäkringen till arbetsmarknadspolitiken, detta för människor som varit alldeles för sjuka för att kunna tillgodogöra sig några som helst arbetsmarknadspolitiska insatser. När den bortre tidsgränsen avskaffas ges myndigheterna möjlighet att fokusera på de individer som är i behov av och kan tillgodogöra sig arbetsmarknadspolitiska insatser. Genom denna fokusering kan insatser liknande dem som erbjöds inom Arbetslivsintroduktionen ges än . Jag hälsar socialförsäkringsministern välkommen till kammaren. Finn och jag har ställt olika frågor - jag tror att det är sammanlagt sex stycken - till socialförsäkringsministern därför att vi är bekymrade. Jag vill börja med att berätta om en kvinna i som heter . Hon är en av alla de personer som var sjukskriven. Hon hade fastnat i de långa sjukskrivningarna, som vi såg tidigare. Det närmade sig uppåt innan hon själv - jag pratade mycket med henne om detta - tog tag i situationen. Hon kände nämligen: Det är ingen som bryr sig om mig här hemma. Jag är institutionaliserad av min sjukskrivning. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Till slut kontaktade hon och Arbetsförmedlingen och sade: Jag vill få till ett samtal. Jag vill komma ut på arbetsträning. När vi senare förändrade sjukförsäkringsreglerna tog sig vidare, inte helt frisk men med mycket arbetsförmåga, till att studera. Hon studerade till socionom. Och , när hon pluggade, började hon på nästan att arbeta heltid. Att gå från den långa sjukskrivningen in i arbete var någonting nytt för . Någon frågade efter henne. Någon såg att hon behövdes. Det här är hela utgångspunkten för den sjukskrivningsreform som alliansregeringen tidigare införde. Jag ser en utmaning i det som är, vad jag kan se, socialförsäkringsministerns enda förslag i budgeten: att helt enkelt ta bort den bortre gränsen. Det finns en väldigt stor risk att människor återigen kommer att gömmas och glömmas i långa sjukskrivningar. Det har ju varit lite av Socialdemokraternas tidigare affärsidé för att lyckas uppnå sina arbetslöshetsmål. Men människor är för viktiga för att glömmas bort. I en budget som regeringen har lagt fram nämner man detta med bara några få meningar. Sedan kan man inte, inte ens i det här svaret, ge besked om vad det här de facto kommer att innebära för människor. Socialförsäkringsministern svarar att regeringen vill återupprätta det grundläggande syftet. Men vad menas med det? Är det tiden som ministern vill tillbaka till? Är det grundläggande syftet med sjukförsäkringen att människor inte ska få rehabilitering? Är det grundläggande syftet att det inte ska finnas tydliga gränser som faktiskt hjälper människor och som tvingar myndigheter att sätta människor i fokus? Är det grundläggande syftet att man ska kunna vara, som , i sjukförsäkringen i princip hur länge som helst utan att någon bryr sig? Jag menar att och de arbetsmarknadspolitiska insatser som personer får som lämnar försäkringen har varit grundläggande och centrala. av dem som har lämnat har gått till jobb. Det är i arbetsmarknadspolitiska insatser. När man möter de här personerna berättar de det som berättar: att de har blivit sedda och att de har kommit vidare. Andra går tillbaka till sjukförsäkringen. Regeringen beskriver detta som ett stort svart hål. Men det händer någonting efter de här två och ett halvt åren. Väldigt många har andra typer av ersättningar, även om de inte är kvar i sjukförsäkringen. Jag menar att det här svaret inte lämnar tydlighet om vad regeringen vill. Man vill ta bort en gräns. Det deklarerar man. Man vill återupprätta ett grundläggande syfte, men man förklarar inte vad det är. Det väcker många fortsatta frågor som jag hoppas att socialförsäkringsministern kan reda ut i interpellationsdebatten. är ett fantastiskt land att leva i. Vi kan väl säga att är ett land där man också är väldigt frisk och blir gammal. Vi blir bland de äldsta i världen. Under det senaste halvseklet har folkhälsan förbättrats radikalt. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Vi kan titta tillbaka blott lite . Hur såg det då ut med den friska svenska befolkningen? Den var allra mest sjukskriven i förhållande till hur det var i alla jämförbara länder. Det var inte bara det att man var sjukskriven i väldigt stor omfattning. Man var dessutom sjukskriven dubbelt så länge som i andra länder där folkhälsan inte var bättre. Någonting var väldigt fel. /03 hade 220 000 helårssjukskrivna. Det var 550 000 med förtidspension 2006, när alliansregeringen tog över. I genomsnitt var alltså en person i arbetsför ålder sjukfrånvarande . Ungefär en av fem i arbetsför ålder försörjdes av sjukförsäkringen. Det fanns dessutom geografiska skillnader i sjukskrivningarna som inte motiverades medicinskt. Hur kunde detta komma sig? Ja, det undrade dåvarande statsminister , som fick en vision av att det här var helt sjukt. I förhållande till 2002 skulle man halvera ohälsotalen , skrev han i budgetpropositionen 2002/03. Det var visionärt. För att åstadkomma detta tillsatte han en utredare, den tidigare socialdemokratiska socialförsäkringsministern , som fick i uppdrag att bland annat se om det inom den svenska socialförsäkringen saknas en bortre gräns. levererade sin gedigna utredning . I denna rapport kan man bland annat läsa: "I de allra flesta länders sjukförsäkringar är den tid under vilken individen kan uppbära sjukpenning begränsad. Det gör att alla vet att det är viktigt att åtgärder sätts in snabbt. Den svenska sjukförsäkringen präglas av motsatsen. Alla tycks vänta på alla utan att något sker." Sedan förlorade Socialdemokraterna regeringsmakten, och denna gedigna utredning gick över till alliansregeringen, som i allt väsentligt effektuerade de önskemål som hade ställt upp i sin utredning. Detta är någonting som den nuvarande regeringen, Socialdemokraterna tillsammans med , vill riva upp. Man vill backa tillbaka till en situation som vi i närtid såg som helt sjuk, det vill säga att en befolkning som var bland de friskaste i världen hade de allra längsta sjukskrivningstiderna för alldeles för många. Det här kommer att få dramatiska konsekvenser, inte minst i budgeten. Och när man tittar på den budgetprognos som är lagd på utgiftsområde 10 ser man inga förstärkningar som tar någon höjd för sådana ohälsotal som vi hade när den bortre tidsgränsen inte fanns. Det är också intressant att LO i sitt remissvar med anledning av utredning förslog att man skulle ha 15 månader som den maximala tiden för att ha rätt att uppbära sjukpenning - det var innan Alliansen tog över regeringsmakten. vet vi att när Alliansen införde den bortre gränsen var det dubbelt så - 30 månader. Det är ganska skrämmande att se hur Socialdemokraterna nu har vänt på kuttingen och tänker sig tillbaka till då man i den förra regeringen inte kunde hantera detta. ser man till att vi äventyrar människors hälsa genom att låsa in dem i långtidssjukskrivningar som ofelbart leder till förtidspensioneringar. Det gör man i stället för att bidra med aktiva åtgärder för att hjälpa folk tillbaka till en arbetsmarknad och ett arbete. Jag vill gärna ha svar på hur den nuvarande socialförsäkringsministern tänker, givet detta historiska perspektiv. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Tidsgränsen har gett den enskilde ett verktyg för att kunna ställa krav på myndigheterna. Tas den bortre gränsen bort tappar den enskilde incitament för kravställande och för att få stöd för sitt friska jag. Att passivt förvisas till utanförskap, där inte ens någon undrar hur man mår, är destruktivt även för en frisk person. Låt mig berätta om . Hon blev förtidspensionerad som 22-åring. är hon och arbetar av utanförskap. Hon försökte att få arbetsträna, men det var ingen som ville lyssna på det, för hon var förtidspensionerad. Hon var liksom avbockad, som en person som inte längre behövde få någon hjälp. Det var exakt därför som den bortre tidsgränsen kom till. utredning visade tydligt på de negativa effekterna av ett flytande förhållningssätt gentemot långtidssjukskrivna. Det var det alliansregeringen tog fasta på när den S-tillsatta utredningens slutsatser kom fram. Och gjorde alliansregeringen reformen generösare än vad som var föreslaget i utredningen. Före Alliansens reform glömdes människor bort i tystnad. De fick inte adekvat rehabilitering eller effektivt arbetsmarknadsstöd. Dessutom försvann de ur statistiken. har som mål att ska ha lägst arbetslöshet i EU. Under tid som statsminister var målet . Men det infriades aldrig, inte ens i högkonjunktur. Trots att förtidspensionerade, långtidssjukskrivna och personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder togs bort ur statistiken gick det aldrig att uppnå det målet. Jag hoppas verkligen att det inte finns någon koppling mellan regeringens arbetslöshetsmål och förslaget om att ta bort den bortre tidsgränsen. Jag undrar därför, fru talman: Hur kan den enskilde ställa krav på stöd, effektiv rehabilitering och arbetsmarknadspolitiska insatser om den bortre tidsgränsen tas bort? När jag lyssnar på interpellanterna känner jag att det behövs en lite mer nyanserad bild för att kunna få en bra diskussion. arbetade jag med rehabilitering för långtidssjukskrivna. Jag såg vad som hände när man peakade, och jag var med när man gjorde utredningar för att titta på orsaken. Väldigt mycket hände på arbetsmarknaden under 90-talskrisen. Man slimmade organisationer, och många människor slogs ut. De hade inget att gå tillbaka till. Ingen frågade efter dem på arbetsmarknaden. Det var lätt att ersätta personen med en ny. Det där tog vi krafttag emot rent politiskt med samverkan, och så vidare, där man samlade alla resurserna för att kunna fokusera på att personen skulle kunna komma tillbaka. Precis de berättelser som talar om har jag i mitt bagage också. Det hände inte efter 2006. Det hade hänt innan. Det var på väg, och det hade faktiskt även svängt. Någon form av balans i diskussionen måste vi ha så att ingen tror att allt har hänt efter 2006. Så är det inte. Jag vet det. Jag var själv delaktig i att se den ena efter den andra gå tillbaka i arbete. Vi pratar här om . Jag jobbade i en verksamhet där av de långtidssjukskrivna och långtidsarbetslösa kunde gå tillbaka, eftersom man samordnade. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Det finns så mycket bra och beprövade saker som vi kan göra tillsammans för människor. Att kasta ut barnet med badvattnet bara för att man byter på det sättet är helt fel. Den bortre parentesen har gjort människor illa. Jag har följt de här frågorna, eftersom jag har varit besjälad av dem , och jag har sett vad som har hänt när människor har blivit utförsäkrade. Det handlar inte om att gömma dem tidigare; de är lika gömda nu i försörjningsstöd, fas 3 och andra verksamheter. Någon balans i den här diskussionen tycker jag att alla de som är långtidssjukskrivna förtjänar. De förtjänar inte att bli fattiga för att de är sjuka. Åtgärder behöver sättas in mycket . Jag var med om att sätta in rehabplaner redan efter fyra veckors sjukskrivning. Där det inte var möjligt var man beredd att komma tillbaka när det var möjligt. Det var oerhört viktigt att ha en dialog hela vägen. pratar jag om tiden . Låt oss inte tro att bara för att man satte en bortre parentes så började en massa saker hända. De hade faktiskt börjat hända tidigare. Därför tycker jag att vi ska ha den kunskapen med oss och ta vara på de goda exemplen och av det se framåt och se vad vi behöver göra, speciellt nu när sjukskrivningarna ökar igen. Varför gör de det? Hur ser arbetsmarknaden ut nu? Påverkar det på något sätt? Vad kan vi göra tillsammans? De flesta av oss har förmånen att vara friska och ha ett arbete att gå till en stor del av livet. Andra råkar ut för ohälsa och arbetslöshet eller någonting annat som leder till en längre eller i en situation när vi inte kan jobba. Ingen av oss kan på förhand veta hur livet kommer att bli, och det är också därför som det är så viktigt att ha en generell välfärd och en bra sjukförsäkring. har stödet för en gemensamt finansierad socialförsäkring ökat som tilliten till sjukförsäkringen kraftigt har minskat. Det är inte så konstigt, eftersom över 75 000 människor har utförsäkrats - inte på grund av att de blev friska och fick den hjälp de behövde, utan trots att de är sjuka. De har passerat en tidsgräns som den tidigare moderatledda regeringen fastslagit. Det låter bra med en arbetslinje och en rehabiliteringskedja. Men verkligheten är någonting annat. Det räcker inte med att kalla det rehabiliteringskedja och därmed ge bilden av att sjuka människor får den hjälp de behöver för att komma tillbaka till arbete. Verkligheten är att det har blivit en kedja med fastslagna tidsgränser som i många fall leder ut i fattigdom. För mig som socialdemokrat är det viktigt att sjukförsäkringen är en brygga till återgång i arbete, att sjukförsäkringen ger rehabilitering och ekonomisk trygghet . Jag kan förvånas över att interpellanterna tar en fajt för den reform med en bortre tidsgräns som har så många avigheter. Det är väl bättre att se vad som är problemet i dagens sjukförsäkring. Den brister när det handlar om rehabilitering, och vi har en bortre tidsgräns där väldigt många människor tvingas ut från sjukförsäkringen trots att de är sjuka. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Låt oss därför diskutera hur vi kan göra detta bättre. Hur kan vi samarbeta för att säkerställa att människor får den rehabilitering de behöver? Hur kan tidsgränserna i sjukförsäkringen bli en garant för mig som sjuk och mina krav och rättigheter utan att bli en gräns för när jag har passerat något som politiken fastslår: Till den här dagen kan du vara sjuk, men bortom det handlar det om det egna engagemanget, för då är det inte längre rimligt. Jag hoppas därför att debatten i sakfrågan framöver verkligen kan handla om hur vi gör dagens sjukförsäkring ännu bättre. Hur säkerställer vi rehabilitering? Hur kan vi förändra och ta bort den bortre tidsgränsen som så tydligt har baksidan att sjuka människor inte längre har tillgång till vår generella välfärd? Jag kan inledningsvis konstatera att jag till del håller med våra interpellanter. Det sista vi vill är att komma tillbaka till en situation där människor förtidspensioneras från arbetsmarknaden och glöms bort. Det har inte råd med. Vad vi behöver är att ta ansvar för och se till att skapa förutsättningar för att ta vara på människors förmåga till arbete och att stärka de insatser som leder till att människor kommer tillbaka till arbete. Jag håller också med . När det gäller den delen av sjukförsäkringen som handlar om den bortre tidsgränsen tror jag inte att effekten har blivit som ni förväntade er. Vi kan konstatera att väldigt många människor utförsäkras från sjukförsäkringen. Detta sker och stundligen. Detta innebär mycket lidande för de enskilda. Vi kan också konstatera att väldigt många som utförsäkras kommer tillbaka till sjukförsäkringen igen. Det är av dem som utförsäkrades första gången. Av dem som håller på att återförsäkras för är det . Väldigt många av dem är dessutom kvinnor. Bara för att man börjar räkna från noll betyder det ju inte att sjukdomsperioden har blivit kortare. Man blir inte heller friskare för att man utförsäkras. Jag har en bakgrund där jag har följt utvecklingen inom det här området. , när det rådde höga sjukskrivningstal, var jag bland annat vice ordförande och ansvarig för att samordna arbetsmiljöarbetet bland tjänstemännen i . , när vi har sett sjukskrivningstalen återigen öka, har jag varit förbundsordförande för ett av de stora fackförbunden på svensk arbetsmarknad som organiserar främst kvinnor inom just tjänstemannasektorn. Vi måste se svängningarna, och de har varit återkommande, när det gäller sjukskrivningar. De fanns också . Vi har varje gång sett att det till stor del har handlat om kvinnor. har vi sett som en röd tråd att det handlar om psykiska diagnoser. Vad som behövs är ett resonemang om hur vi åstadkommer en bättre rehabilitering i sjukförsäkringen, hur vi åstadkommer bättre förutsättningar när det gäller tidiga åtgärder för att få tillbaka människor till jobb. Vi vet att när man har gått sjukskriven är man långt gången i sin sjukskrivning. Åtminstone är min erfarenhet att man då också är passiviserad. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag har blivit glad när jag har hört de exempel som flera av interpellanterna har lyft upp här. Det är solskensexempel. Sådana vill vi också se . Naturligtvis ska vi ha en sjukförsäkring som också ger människor möjlighet att komma tillbaka. Flera utredningar finns på området. Jag kommer gärna tillbaka till dem i ett senare inlägg där jag också kan redogöra för de kraftfulla insatser som regeringen vill göra för att stärka rehabiliteringen. Vi ser gärna en dialog över blockgränserna. Dessa två interpellationer handlar först och främst om konsekvenser av borttagandet av gränsen. Det här är inte en allmänpolitisk debatt om sjukförsäkringssystemet, även om vi gärna kan ha en sådan också, men den kan vi ta vid ett annat tillfälle. Det här handlar om synen på gränsen. Det är klart att det hänger ihop med hela reformen. Min grundfråga i min interpellation handlade om konsekvenser och risker. Jag ställer mig fortfarande frågan om socialförsäkringsministern ser några som helst risker med att ta bort gränsen eller om det bara är en blå himmel över att göra detta. Vi vet att olika bedömare är tveksamma. har uttryckt att TCO ställer sig frågande till att ta bort tidsgränsen för sjukpenningen och att man inte vill se en tillbakagång till tiden . Inspektionen för socialförsäkringen varnar också för att borttagande av tidsgränserna kommer att leda till att vi snabbt åter är i ett sådant läge som det var . Det är välkänt att , utredare och före detta landshövding, som återfinns på både och , konstaterar att bara om taket för försäkringen höjs och den bortre gränsen tas bort kommer statens, och kanske också arbetsgivarnas, kostnader för sjukfrånvaron att på nytt öka. Det finns all anledning att anta att också sjukfrånvaron mätt i antal frånvarodagar kommer att öka. Det är en hel del experter som oroar sig för detta, och det är vad denna fråga handlar om. Min fråga till socialförsäkringsministern rör konsekvenserna. Finns det inga risker? Är det bara en blå himmel över detta förslag? Det är intressant att ta del av hur socialförsäkringsministern ser på . När man lyssnar på ministern får man bilden att fram får man inte hjälp eller stöd. Avstämningspunkterna betyder inte någonting, och man har inte heller kontakt med Arbetsförmedlingen. Gemensam kartläggning inträffar ofta inom . Det fanns en anmärkningsvärd mening i statsrådets svar, nämligen att och Arbetsförmedlingen har fått använda för mycket resurser för att underlätta övergången från sjukförsäkring till arbetsmarknadspolitik.