· H110392 · 2014-04-15 15:33:32 — har frågat mig hur och folkminnens arbete utvecklar sig och hur forskningen och utbildningen inom minoritetsspråk som meänkieli och samiska ska bevaras och utvecklas. har även ställt frågan om vilka insatser som till exempel krävs för att bevara kompetensen samt om jag anser att det behövs mer insatser än att bara följa utvecklingen. För att ge en kort bakgrund beslutade och folkminnen att omorganisera sin verksamhet. Syftet är att åstadkomma en ändamålsenlig, flexibel och kostnadseffektiv organisation och verksamhetsstruktur. Regeringen har i sin instruktion för och folkminnen angivit att myndigheten särskilt ska arbeta med ortnamn och med att samla in, bevara, vetenskapligt bearbeta samt sprida kunskap och material om bland annat dialekter.När det gäller hur myndighetens arbete utvecklas konstaterar jag att den befinner sig mitt i omställningsarbetet som drivs i enlighet med utgångspunkterna i nämnda beslut, som bland annat är att utveckla samarbete och samverkan med universitet och högskolor samt andra regionala och lokala aktörer. En effektivare organisation ska göra det möjligt att stärka och bredda verksamheten så att den kan omfatta flera delar av landet. Den kunskap som institutet besitter ska även vara tillgänglig för forskare och för allmänheten, men på nya sätt.Omställningsarbetet innebär att dialog har inletts med företrädare för minoriteterna, bland annat , och . en dialog med . ställer en fråga om utbildning och forskning inom minoritetsspråk som meänkieli och samiska. Då detta främst är en fråga för min kollega utbildningsminister vill jag hänvisa till hans interpellationssvar . I svaret framhåller utbildningsministern vikten av att de nationella minoritetsspråken bevaras och utvecklas. För att trygga lärarförsörjningen för de nationella minoritetsspråken har regeringen gett vissa universitet och högskolor särskilda åtaganden för att bygga upp och utveckla ämneslärarutbildning i finska, meänkieli, samiska och chib. ansvarar för ämneslärarutbildning i samiska och har i uppdrag att varje läsår erbjuda utbildning i meänkieli och samiska. Det är utbildningsministerns bedömning att regeringen har gett goda förutsättningar att klara detta uppdrag.Vilka insatser som krävs för att behålla kompetensen i myndigheten är myndigheten själv bäst lämpad att bedöma. fattade regeringen ett beslut med anledning av en skrivelse från om en hemställan att Kultur- och Utbildningsdepartementen ska medverka till att de regionala arkivens uppdrag säkerställs. Regeringen beslutade att det inte finns någon anledning att frångå den princip som enligt 4 § myndighetsförordningen (2007:515) lägger fast att det är myndighetens ledning som beslutar om myndighetens organisation. Regeringen fastslog också att den inte avsåg att vidta någon ytterligare åtgärd med anledning av skrivelse. Som jag nämnde tidigare befinner sig myndigheten mitt i ett omställningsarbete där den regionala förankringen är av stor betydelse. I det fortsatta arbetet är en dialog med närmast berörda aktörer såsom universitet och högskolor viktig. I regleringsbrevet har regeringen lagt ett tydligt återrapporteringskrav till institutet om att redovisa utfall och konsekvenser till följd av beslutet om omorganiseringen av verksamheten. Tack, kulturministern, för svaret! Jag återkommer till det senare.Utgångspunkten för interpellationen är att generaldirektören för och folkminnen valde att lägga ned två av sina verksamheter, nämligen Daum i och i . Regeringen och kulturministern har varit väl införstådda och haft gott om tid att agera om regeringen hade velat. Det som gör hela historien makaber är att beslutet går tvärs emot tidigare inriktning för verksamheten. I regleringsbrevet har och folkminnen fått i uppdrag att redovisa hur myndigheten har arbetat för att öka det regionala perspektivet och hur myndigheten kan utveckla sin verksamhet så att den i högre grad och utsträckning ska ge effekter i hela landet. Man konstaterar också att och folkminnen är en myndighet som har en stark regional förankring. Myndigheten beskriver också hur den ytterligare arbetar för att utveckla det regionala perspektivet.Sedan kom hela förändringen och generaldirektörens beslut att helt lägga om verksamheten som ett slag i ansiktet dels för de övriga verksamheterna, dels för oss som har följt verksamheten och dels för dem som är berörda av minoritetsspråkspolitiken.Institutet har fått ett nytt regleringsbrev , där det regionala perspektivet är nedtonat. Fokus ligger numera på språkvård. Hur tänker sig kulturministern att språkvårda någonting som faktiskt bygger på regionala skillnader? Även minoritetsspråken har dialektala skillnader som uppkommer där språken talas i landet. Det här är någonting som myndigheten inte har beskrivit. Man säger att man ska samverka med bland annat och tornedalsfinnarna för att det här ska lösas, men som jag ser det lägger man över bollen från myndigheten i knät på andra organisationer. Det tycker jag inte är helt rätt. rapport från myndigheten kan man läsa att var samlingarna i arkiven i och fysiskt ska placeras inte är beslutat, utan det ska utredas ytterligare. Dialog och samråd i frågan har inletts med lokala aktörer i södra och norra , bland annat med företrädare för nationella minoriteter.Hur går samråden med till exempel ? Jag är medveten om att universitetsbiblioteket i har lovat att en del av samlingarna kan få vara kvar på i . säger myndigheten att det är den som kommer att äga samlingarna. Myndigheten säger också att vissa delar av samlingarna kommer att flyttas till , vilket innebär att man splittrar samlingarna utan att man har sammanställt de samlingar som finns. Bland annat finns det en mängd ljudupptagningar på samiska, meänkieli och på svenska dialekter som ska skickas till . De hör på ett eller annat sätt ihop med de övriga samlingarna som man till viss del har lovat ska få stå på en hylla vid i här väcker en hel mängd frågor. Vilket uppdrag ger kulturministern till och folkminnen? Också jag vill tacka kulturministern för svaret. Jag tycker att det är bra att kulturministern är tydlig med att Myndigheten för språk och folkminnen särskilt ska arbeta med att samla in, bevara och vetenskapligt bearbeta samt sprida kunskap om material om bland annat dialekter. Det är viktigt att regeringen har, som ministern säger, ställt ett tydligt återrapporteringskrav gällande konsekvenser av beslutet om omorganiseringen. Det institut vi talar om, och folkminnen, finns på fem platser - , , , och . Det är alltså två av myndighetens fem delar där man särskilt bedriver forskning om namn, ortnamn, dialekter och minoritetsspråk. Det är två sådana delar som ska läggas ned enligt myndighetens förslag. Jag tycker att interpellationen tar upp en viktig fråga, för det handlar om oro för att vi ska tappa eller försvaga en del av forskningen kring kulturarv, dialekter och ortnamn och forskning om våra minoritetsspråk. Det handlar om tusentals och åter tusentals ljudinspelningar, nedteckningar och förklaringar om hur ortnamn och personnamn har vuxit fram och förklaringar om hur dialekter har utvecklats. Det handlar också om några av våra språkliga kulturarv, nämligen samiska och meänkieli.Herr talman! Regeringens uppdrag till institutet är tydligt. Kulturarvet ska bevaras, forskning ska bedrivas och arvet från historien ska föras vidare. Men paradoxalt nog finns det ett beslut av myndigheten att lägga ned arkiven i och och säga upp personal som sköter dem. Därför är vi många som naturligtvis undrar hur en nedläggning av arkiven egentligen skulle kunna bidra till att forskning och arkivering utvecklas. Jag ska ärligt säga att jag känner stor oro.Samtidigt måste vi, herr talman, ha klart för oss att varken riksdag eller regering normalt bestämmer över myndigheters organisation. Det har kulturministern rätt i. Dessutom vet vi att oppositionen i andra sammanhang är väldigt snabb med att tala om ministerstyre när en minister lägger sig i hur en myndighet ska arbeta. Det här är inte helt enkelt.För mig och för många språk- och kulturintresserade är frågan om arkiven viktig, och jag vill avslutningsvis säga att jag förväntar mig att regeringen fortsätter att vara tydlig gentemot myndigheten när det gäller uppdraget. Jag litar på att regeringens återrapporteringskrav innebär att regeringen fortsättningsvis noga kommer att följa frågan. Det är riktigt som säger att vi från departementet inte överprövar de beslut som myndigheterna fattar, eller generaldirektörerna för den delen. Jag vet också att , som är generaldirektör för och folkminnen, har varit i kulturutskottet. Säkert hade utskottets ledamöter möjligheter att mer i detalj ställa de frågor som förs fram här. Precis som säger vore det inte korrekt av mig vare sig enligt grundlagen eller på annat sätt att lägga mig i de beslut som myndigheten fattar, i synnerhet inte som man säger sig göra detta för att organisationen ska bli bättre och effektivare.Institutet får nästan från staten och har fått nya och spännande uppdrag. I den senaste budgeten ökade vi dessutom anslaget med för att man bland annat ska kunna stärka de språkvårdande insatserna, de nationella minoritetsspråkens och det svenska teckenspråkets ställning och svenskan för dem som har ett annat modersmål än svenska. Institutet bedriver naturligtvis också forskning. frågar om vi har givit institutet andra uppgifter. Svaret är nej, det har vi inte, utan de uppdrag som fanns enligt instruktionen finns fortfarande kvar. Det jag talar om är språkvård och att institutet på vetenskaplig grund ska levandegöra och sprida kunskaper om språk, dialekter, folkminnen, namn, det immateriella kulturarvet inte minst, främja utvecklingen inom sitt område genom att fördela statliga bidrag och slutligen att bedriva forskning inom sitt verksamhetsområde och verka för ökad kunskap, exempelvis med universitet och högskolor.Det här gör också och folkminnen, och kraven ligger kvar. Naturligtvis för vi en regelbunden dialog från departementet. Den här utvecklingen kommer vi naturligtvis att följa, men jag vet att institutet har en pågående dialog med bland annat arkivet och i , liksom man har haft med . Tack, kulturministern! Det här är egentligen ingen ny diskussion, utan jag har för mig att frågan var uppe redan under regering. Man konstaterade då att det här kanske borde ligga under universiteten.Nu har myndigheten tagit, som jag ser det, ett halvt kliv. Man har inte fullt ut lämnat ansvaret till universitet utan behåller en del i egen regi och lägger ned två enheter, den i och den i . Så säger man att universiteten nog kan ta över en del av arkiven, men vi vill inte betala, och vi vill inte lämna från oss nyckeln till arkivet och inte lämna från oss de kompletta samlingarna.Det blir lite konstigt. Om man verkligen hade velat styra upp frågan hade man kunnat agera och i regleringsbrevet tydligt tala om att det krävs samråd mellan myndigheten och universiteten.Frågan vi ställer här är om det är stängda dörrar mellan departementen. Det gäller ju inte bara två utan kanske till och med fyra departement, eftersom är organiserat under . Det är alltså integrationsminister som har hand om de frågorna. Man ska nu samråda med om vad som ska hända med samlingarna och insamlingen av samiska dialekter. är det ingen som har ansvar för att dokumentera, samla in och bevara dialekter på samiska.Sametinget har det språkvårdande uppdraget när det gäller samiska, men är ingen arkivmyndighet som ska samla dokumentation. Det är och folkminnen som är ansvarigt. Man har flyttat den verksamhet som var närmast kopplat till, alltså den verksamhet som man hade på Daum och som man har lagt ned. Verksamheten har flyttats till Uppsala.Detta är en fråga som kulturministern är direkt ansvarig för. för språk och folkminnen ansvar för dialekter på samiska eller inte? Är det som är ansvarigt för att samla in detta? Har i så fall fått ett nytt uppdrag att också vara arkivmyndighet? Det har jag inte kunnat utläsa någonstans, och jag vet inte om någon annan har kunnat göra det heller. Men jag tror att det behövs ett klargörande här. Det känns inte vidare trovärdigt att ansvarig minister säger att hennes myndighet ska samråda med andra myndigheter och att det då säkert löser sig. Jag tycker inte att det är seriöst.Hade man varit seriös hade man lämnat ett tydligt uppdrag. Det vore kanske rätt väg att gå att lägga över verksamheten på universiteten, men då skulle också medlen, uppdraget och lagstiftningen övergå till universiteten fullt ut, och inte bara någon sorts halvmesyr som det som man nu har genomfört utgör. Denna myndighet är inte precis ny, utan den bildades genom att man lade samman flera språkvårdande verksamheter till en. Vi tyckte redan då att det var ett klokt beslut. Jag vet inte om det dåvarande resonemanget kring möjligheten att lägga samman verksamheten med härrör från tid. Det är möjligt att man resonerade så, men man valde en annan lösning. Vi tycker hur som helst att det här är bra.Naturligtvis finns uppdragen fortfarande kvar när det gäller minoritetsspråk och arkiv. Uppdraget upphör ju inte. Man flyttar arkiven, men uppdraget finns ju kvar. arbetar man intensivt - inte bara på Isof, utan det gör man också på många andra verksamheter - med digitalisering, dels för att öka säkerheten, dels för att göra allt material tillgängligt på webben.Arbetet med att upprätta och utveckla databaserna ökar ju också kraftigt möjligheterna att ta del av all denna kunskap och information i form av kort, bilder, ljudupptagningar, film och annat som finns på det här området, och det är väldigt bra.Det finns ju inte den möjlighet som fanns tidigare att genom telefonsamtal försöka få information, så digitaliseringen ger ju stora möjligheter. Jag tycker att det är väldigt bra att och folkminnen arbetar vidare med detta.Det finns också en del andra frågor som tar upp om var ansvaret ligger - jag nämnde tidigare den dialog som pågår. Även om jag ännu inte kan svara i detalj på frågorna kan jag lova att ta med mig frågorna och diskutera dem med mina tjänstemän. Vi är naturligtvis angelägna om att det uppdrag som institutet har också kan utvecklas på absolut bästa sätt. I den delen är vi helt eniga.Men jag går inte in och överprövar de beslut som ledningen för institutet har fattat just för att kunna bli en effektivare organisation och kunna komma många fler till del. Om man nu anser att de här förändringarna är nödvändiga finns det ingen anledning för mig att ifrågasätta det. Men jag tar gärna med mig några av de frågor som har ställt. Det finns nog anledning att ta med sig frågorna och diskutera dem med sina ministerkolleger. Som jag sade i mitt tidigare anförande berör detta flera olika departement. Eftersom kulturministern har varit informerad om förändringarna är det tråkigt att man inte redan har inlett en dialog för att se till att åstadkomma någonting bättre.Om det nu är universiteten som sysslar med forskningen, ska vi då inte låta dem ta över detta och ge dem ett reellt uppdrag? I stället säger man: Våra myndigheter är självstyrande och får göra som de vill.Ministern tog i sitt svar upp att det i 4 § myndighetsförordningen (2007:515) läggs fast att det är myndigheternas ledning som beslutar om myndigheternas organisation. Ja, så kanske det är, men hur det än är, är det ändå ansvarig minister som ska svara för vad myndigheten gör.Myndigheten har kommunicerat detta med . Ministern hade i regleringsbrevet kunnat sända en signal om att det finns några frågor som man borde ta tag i och lösa. I stället är detta beslut bara en del i den centraliseringspolitik som vi ser. Det här landet håller faktiskt på att avfolkas när det gäller statliga myndigheter. Det förs en centraliseringspolitik som vi sällan har sett. Det här är bara ett resultat av alla andra. Detta är ju en del i politik. Vi kan inte se det på något annat sätt.Vi kommer att också fortsättningsvis ha anledning att följa den här frågan. Nå, till att börja med får lugna sig lite. Myndigheten kan inte göra som den vill, vilket ju här mer eller mindre påstod. Det finns tydliga instruktioner och regleringsbrev. Vi för en mål- och resultatdialog. och folkminnen gör ett väldigt bra arbete. Man lägger inte ned verksamhet, utan man försöker på olika sätt att göra materialet tillgängligt för fler.Det finns också en pågående dialog och ett samarbete, naturligtvis med i och med andra som är aktiva med språkvårdande, bland annat tornedalingar och . Allt detta finns kvar. omfattar norr liksom söder. Men hur man väljer att organisera verksamheten för att forskningsresurserna bäst ska kunna tas till vara, det avgör myndigheten. Det är inte så att myndigheten gör som den vill.Instruktionerna är väldigt tydliga. Vår dialog är också fortlöpande. I annat fall kan ju bjuda in generaldirektören igen, om det finns fler frågor. Men jag har fullt förtroende för att hon och ledningen för och folkminnen gör ett mycket gott arbete.