· H110350 · 2014-05-19 09:01:36 — Visst är det så. Vi i och EU har dock ett ansvar att hjälpa dem, för det är en enorm, fullständigt övermänsklig uppgift de får ta på sig. Till exempel har , ett land med liten yta och fyra miljoner invånare, varav en majoritet är fattiga, tagit emot uppemot en och en halv miljon flyktingar, enligt Rädda Barnens chef som besökte för sedan. Det säger sig självt att det är ohållbart och att vi i resten av världen måste öka våra insatser och se till att de blir effektiva.En konkret fråga som lyfts fram bland annat av hjälporganisationerna är hur det humanitära biståndet till flyktingarna i och dess grannländer bäst organiseras, inte minst från . De efterlyser en subregional strategi från svensk sida, det vill säga en strategi för hela området runt . Jag vill ta tillfället i akt att fråga utrikesministern om en sådan kommer att tas fram, även om det naturligtvis främst är biståndsministerns ansvar. Subregionala och regionala strategier arbetar vi med inom Europeiska unionen. Vi ska inte glömma att är finansiärer, men väldigt mycket av det operativa arbetet sker inom ramen för EU, FN respektive de internationella humanitära organisationerna. har inom EU-diskussionen betonat vikten av det regionala perspektivet i det vi gör. Det är väldigt viktigt, som påpekas.Det humanitära arbetet är väldigt krävande. som vi ger starkt stöd till de olika humanitära organisationerna mänskligt, politiskt och finansiellt ska vi vara medvetna om de mycket svåra utmaningar de står inför. Dock ska också sägas att hjälpen når fram till miljoner människor inne i . Med all rätt fokuserar vi på dem som inte får hjälpen och de problem som ännu inte är lösta. Men vi ska inte glömma att det trots allt sker ett oerhört hjälparbete som når väldigt många människor inne i landet. Det kan förefalla hopplöst, men det är inte alldeles så.Angående de kurdiska delarna av landet vill jag berätta en liten anekdot som illustrerar problematiken. Jag talade med en ledande företrädare för den syriska oppositionen i samband med Montreuxsamtalen och frågade om det inte vore bra om även kurderna kunde sitta med där. Då svarade vederbörande att det vore väldigt bra och att de var välkomna, men att de skulle sitta på andra sidan bordet, på regimsidan. Detta illustrerar problemet med den syriska oppositionen i dess helhet. Vi ska inte splittra den, vi måste ena den. Den har splittrats för mycket. Det gäller också relationerna mellan kurderna, enkannerligen PYD - kurderna har många olika grupperingar, som påpekats - och de ledande grupperingarna i oppositionen i dess helhet. Vi ska inte segmentera för mycket. Vår ansträngning har varit att försöka ena den syriska oppositionen, inklusive den kurdiska komponenten.Det har varit svårt. Anklagelserna har farit fram och tillbaka genom luften. Jag ska inte gå längre än vad jag redan har gjort med anklagelser och vad som är bakgrunden till detta. Det är inte någonting som vi i detaljer kan ta ställning till, men vi kan notera att det är där som det avgörande problemet ligger.Det är viktigt att det sker en dialog med andra. Jag noterar att PYD-ledningen har varit i minst två gånger för överläggningar trots att kärleken mellan de två enheterna kanske inte har varit det mest påfallande genom historien. Samma gäller KRG i där spänningsförhållandet gentemot PYD är mycket påtagligt av skäl som vi alla är medvetna om.Jag tror att vi ska hysa respekt för att det är de som måste sortera ut detta. Framför allt måste det ske i en större enighet inom den syriska oppositionen för att det ska vara möjligt att få en syrisk politisk överenskommelse. Jag skulle vara skeptisk mot svenska insatser som skulle kunna tolkas som att vi vill splittra ytterligare och att vi vill försvåra arbetet att ena den syriska oppositionen.När detta är sagt är det självfallet så att hjälparbete ska nå alla delar av och att hjälp nå även dessa delar av . Men det ska inte ske enligt politiska kriterier utan efter humanitära kriterier. Hjälpen ska ges till de nödlidande människorna oavsett vilka de är och oavsett var de är i det krigshärjade Syrien.Slutligen ser jag inte några möjligheter att utvidga vår diplomatiska representation inne i . Det är tillräckligt besvärligt som det redan är. Vi har inte stängt ambassaden i , men den är heller inte så hemskt öppen om jag ska vara alldeles ärlig. Några ytterligare steg i den delen tror jag inte att det finns förutsättningar att ta just . Utrikesministern använde sängmetaforen. Är det någon som har legat i säng med al-Asad-regimen är det många av västregeringarna inklusive . Jag tänkte bara påpeka det här.Jag menar att det är bättre att utveckla området och regionen genom en vapenvila än att få sitt land och sin region ödelagda som i . Det tror jag att även utrikesministern håller med om. Man vill inte ha krig utan någon form av överenskommelse så att man kan utveckla det som vi alla hoppas på. Det är en utveckling mot ett fredligare och ett mer demokratiskt i dess alla delar.Jag kan inte undgå att fråga utrikesministern: på hjärtat, är det inte bättre att stödja ett område där det är mer eller mindre fred i stället för att säga att det är en romantisering att tala om det? Är det inte bättre att stödja ett område i stället för ett annat där kvinnorna är totalt frånvarande förutom i en region? Är det inte värt någonting?I ett område talar man aldrig om den framtida miljön och klimatet medan man i ett annat område säger att det är något viktigt som vi måste prioritera. Även om inte allting är perfekt och enligt den världsbild som utrikesministern vill ha borde det finnas någon skillnad. Utrikesministern borde se någon skillnad i att stödja ett område som i varje fall är på rätt väg till skillnad från alla andra områden i . Tack, utrikesminister !Jag tänker säga något om de kurdiska delarna. Det är inte oproblematiskt med en regim som har tagit ifrån det kurdiska folket sin identitet. Där har man området för sig själv och har helt enkelt skapat den fred som är möjlig. Det är inte bara kurderna som sitter med regimen i överläggningar. har hela världen suttit med al-Asad, och också FN vill ha al-Asad på sin sida. Låt oss vara diplomater och göra det till en fråga för hela befolkningen.Jag kan inte acceptera att bara för att de är där är de på al-Asads sida. Det finns ingen annan som knackar på dörren. Vad ska det kurdiska, assyriska och syrianska folket göra när de reser och behöver pass? Det finns en viktig aspekt i att de försöker. , och är diktaturer och mördar sina kvinnor, människor som är oliktänkande och arbetare. I stället för att ena sig med dem enar de sig med en regim i ett land där de i varje fall har medborgarskap. Det var en fråga.Den andra frågan handlar om flyktingarna. Jag hoppas verkligen att fortsätter att trycka på. Det handlar inte bara om och , som har tagit emot miljoner. Det handlar om , och europeiska länder som behandlar flyktingarna illa. Jag hoppas att de ska pushas så att de tar emot lika många flyktingar som . Det är vad de behöver. Diskussionen illustrerar komplexiteten i den situation i som vi står inför. säger: Är det inte bättre med vapenvila? Måhända, men det är en linje som hitintills avvisats av den syriska oppositionen.Då är vi tillbaka i den grundläggande frågeställningen: man åstadkomma fred med eller mot al-Asad? Utan att ta ställning till det kan jag säga att har det internationella samfundets linje varit att al-Asad ska ställas åt sidan. Det finns inget utrymme för honom.Ett alternativ är att sluta vapenvila med honom på ett eller annat sätt. Det är en alternativ väg. Det är den väg som PYD mer har valt att gå. Låt oss inte glömma att i den delen av är det egentligen inte strider mellan PYD-styrkor och al-Asad-styrkor. Men vi har strider mellan PYD-styrkor och de syriska oppositionsstyrkorna som företräds av det syriska nationella oppositionsrådet. Det visar komplexiteten i det hela.Den inställning som måste vara vår grundläggande är enighet för alla dem som bor där. De kan vara kurder, alaviter, kristna - maroniter eller olika typer av kristna - sunni eller shia eller vad det än är. Enigheten för är avgörande för en långsiktig fred.Den enigheten måste grundläggas också . Därför tror jag att vi ska vara försiktiga med att ta steg som kan uppfattas som splittrande av . Vi ska verka för en enighet inom den syriska oppositionen. Det är lite det prismat man måste ha också i denna diskussion.Den humanitära hjälpen är självklar. Den ska ges efter humanitära grunder alldeles oavsett politiska hänsynstaganden. Det är bara så den har några förutsättningar att över huvud taget nå fram.