· H110374 · 2014-04-01 18:39:53 — har frågat mig vad jag som arbetsmarknadsminister gör mot bakgrund av att mötena mellan arbetslösa och Arbetsförmedlingen minskade med en miljon , vilka åtgärder jag avser att vidta för att arbetsförmedlarna ska hinna träffa de arbetslösa och ge dem individuellt stöd samt vad jag anser är viktigast: ökad kontroll av arbetslösa eller kvalificerad hjälp för att öka jobbchanserna?Arbetsförmedlingens centrala uppgift är att på ett effektivt sätt sammanföra dem som söker arbete med dem som söker arbetskraft. För att matchningen ska fungera väl är sökaktiviteten bland de arbetssökande central. En av de faktorer som påverkar sökaktiviteten är uppföljningen av de arbetssökande, bland annat genom de möten som genomförs mellan arbetsförmedlaren och den arbetssökande.I Arbetsförmedlingens årsredovisning beskrivs att antalet möten med de arbetssökande minskade 2013 jämfört med . Av samma redovisning framgår även att nivån vad avser sökaktiviteten bland de arbetssökande låg på samma nivå och att andelen av de inskrivna individerna som gick till arbete ökade. Regeringens inriktning är att sökaktiviteten ska öka bland annat genom tydligare krav och uppföljning. Arbetsförmedlingen har ett viktigt uppdrag, och regeringen har höga förväntningar på myndigheten. har Arbetsförmedlingen själva ålagt sig hårdare krav än vad som krävts av regering och riksdag, bland annat vad avser upprättande av handlingsplan. Den nytillträdda generaldirektören har redan minskat på en del av denna interna kravställning.I Arbetsförmedlingens uppdrag ingår både att stödja de arbetssökande och att följa upp de arbetssökandes sökaktivitet. Det ena är inte viktigare än det andra, utan båda uppgifterna syftar till att få de arbetssökande i arbete. Det är alltså en miljon färre möten på Arbetsförmedlingen mellan arbetslösa och förmedlare. Det har gått från 9,5 besök till 8,5 besök , och det är en illavarslande utveckling. Det har precis kommit en forskningsrapport från som visar att personliga möten är väldigt viktiga för att få jobb. Det visade sig att en arbetslös som fick ett personligt möte ökade sin chans att få jobb med i genomsnitt . Därför är risken att vi kommer att ha svårt att komma åt den höga arbetslösheten framöver om den här utvecklingen fortsätter.Om man jämför olika ställen i landet kan man se att där arbetslösheten är som störst är också trycket på Arbetsförmedlingen som tuffast. De personliga mötena ersätts mer och mer med kontakt via dator eller telefon. Man ersätter också individuella möten med gruppmöten. Det blir väldigt svårt att göra en individuell handlingsplan för varje enskild arbetssökande och följa upp den när det sker i grupp. Det förekommer också drop-in-samtal för att spara tid. Arbetslösa har vittnat om att det mer upplevs som en kontrollstation än som hjälp att få jobb. Arbetsförmedlingen kontrollerar självklart att man söker jobb, men man ska också infinna sig vid olika tider, och det uppfattas som ett sätt att helt enkelt visa vem det är som bestämmer. Det har inte upplevts positivt av de arbetslösa, och arbetsförmedlarna vittnar inte heller om att de tycker att det är positivt.På en arbetsförmedling på en ort med hög arbetslöshet hade en anställd helt övergått till administration, för det är så många papper att administrera. Hon träffade inte arbetslösa alls. Sedan fanns det såklart andra som träffade de arbetslösa, men man kunde se en tydlig tendens: ju högre arbetslöshet, desto färre personliga möten. Mötena blir kortare, och man får mer gruppmöten och drop-in-möten.Man kan dessutom se att arbetsförmedlarnas tid inte bara upptas av många arbetslösa utan även av administration. måste ju de arbetslösa lämna in aktivitetsrapporter , och allt detta ska administreras. Systemet bygger på kvantitet, inte kvalitet. Det innebär att ju fler jobb man säker, desto bättre är det. Men om man då söker massor med jobb som man har noll chans att få är det meningslöst. Det är till och med destruktivt, för den enskilde slösar tid på något som inte leder till jobb utan bara till ännu fler bakslag och ännu fler nej. Det blir jobb i onödan för den arbetssökande, och sedan ska detta administreras av arbetsförmedlarna.Ett av grundproblemen i detta med de färre mötena är bristen på arbetsförmedlare. Arbetsförmedlingens egen pressekreterare säger rent ut att det beror på en minskning av personalstyrkan. Det finns alltså färre arbetsförmedlare. När man sedan räknar med att arbetslösheten ska gå ned framöver avsätter man ännu mindre resurser till arbetsförmedlare. Minskar Arbetsförmedlingens resurser totalt går det ut över antalet arbetsförmedlare.Det finns alltså stora risker med detta. Många arbetsförmedlare har en pressad situation. Andelen arbetsförmedlare som har fler än 300 arbetslösa att ta hand om har ökat, och den andel som har hand om lite färre men ändå alldeles för många för att hinna träffa dem har också ökat. I den här situationen blir det ett övermäktigt uppdrag att hjälpa varje enskild.Jag hoppas att regeringen gör något åt detta. Det är ganska sorgligt att en av viktigaste myndigheter nu har fått arbeta under helt orimliga förutsättningar. Arbetsförmedlare vittnar om en extremt dålig arbetsmiljö och att de känner att det i princip är omöjligt att göra ett bra jobb. De känner att de inte ges förutsättningarna, att de ständigt har fått nya, förändrade arbetsuppgifter. De ser problemen men har inte redskapen att göra något åt dem och hjälpa de arbetssökande, som de vet skulle ha en bra chans med tidiga insatser. Jag har besökt flera arbetsförmedlingar där man vittnar om frustrationen över att vara tvungen att vänta med insatser för unga arbetslösa. Man kan skälla på dem som jobbar på Arbetsförmedlingen och tycka att de gör ett dåligt arbete när jobben inte kommer till dem som behöver dem. Men de enda som bär skulden för en icke fungerande arbetsförmedling är regeringen. misslyckas med att förmedla jobb och insatser är det regeringens misslyckande. Det är regeringen som skapar förutsättningarna för arbetsförmedlarna och Arbetsförmedlingen. Det är regeringen som ser till att vi har ett administrativt system som snarare belastar än hjälper både de arbetssökande och dem som jobbar på Arbetsförmedlingen.I svaret låter ministern väldigt nöjd med att vi nu har en väldigt bra generaldirektör som ska göra jobbet åt regeringen. ställer man de krav som man själv kanske tycker att man borde ha ställt tidigare. Då undrar jag: På vilket sätt tycker ministern att man kanske borde ha gett Arbetsförmedlingen möjlighet att göra ett bättre jobb, och vad är det som generaldirektören nu gör och som ministern egentligen borde ha gjort? Tycker ministern att det fungerar bra på Arbetsförmedlingen? Tycker ministern att Arbetsförmedlingen ges de redskap som man borde ha? Tycker ministern att det är rimligt att man som ung arbetslös ska vänta på en insats? Tycker ministern att Arbetsförmedlingen har de redskap som krävs med tanke på att man fortfarande lotsar människor in i förvaring i fas 3 - eller sysselsättningsfasen, som man nu har döpt om det till?Det är ändå orimligt att tycka att man har lyckats när den största arbetsgivaren i statens regi är i förvaringsbranschen. Människor förvaras i stället för att få aktiva insatser. Det kan väl ändå inte anses vara en lyckad arbetsmarknadspolitik. Är ministern beredd att ändra rapporteringssystemet, så att arbetsförmedlarna faktiskt får möjlighet att syssla med förmedling av arbete och lediga tjänster? Eller är kontrollen viktigare än kvaliteten och möjligheten att leverera resultat - resultat som är baserade på verkliga siffror och inte på fusksiffror eftersom man är rädd för att producera siffror som inte ser bra ut i statistiken? Tack, , för interpellationen! Jobben är vår viktigaste fråga. Som jag har sagt i kammaren är målet att jobben ska fortsätta att bli fler men också komma fler till del.Här har Arbetsförmedlingen och alla arbetsförmedlare runt om i landet en otroligt viktig uppgift. De har helt enkelt ett av de absolut viktigaste uppdragen: att rusta och att föra samman dem som söker arbete med de arbetsgivare som vill anställa.Förutsättningarna för Arbetsförmedlingen har förändrats över åren. Arbetsmarknaden ser inte ut som den gjorde . Det beror dels på en utdragen lågkonjunktur, dels på att arbetsgivare ställer allt högre krav på dem de vill anställa. De ställer ofta krav på högre utbildning. Speciellt efter krisen ser vi att många företag skruvar upp kraven.Till det kommer att vi har gjort stora politiska reformer som har påverkat Arbetsförmedlingens jobb, till exempel etableringsreformen. Och de som var långtidssjukskrivna men hade arbetsförmåga och inte kom till Arbetsförmedlingen finns nu på många sätt i rehabilitering eller i matchning eller har kommit ut i arbete.Arbetsförmedlingens målgrupp är betydligt bredare och större och består i större utsträckning än tidigare av personer som är i behov av mer omfattande insatser. Därför har jag stor respekt både för dem som tycker att det är tufft att ta sig in på arbetsmarknaden och för det uppdrag som Arbetsförmedlingen har. De har ett stort och omfattande jobb.Personer som söker arbete - den här interpellationen handlar om kontakten mellan arbetssökande och arbetsförmedlare - ska få individuell hjälp och individuellt stöd som sökaktiviteten ska vara hög. är målet att fler ska få jobb. Exakt hur mötena ska ske - om de ska ske via mejl, om det ska vara personliga möten eller om de ska ske via telefon - är arbetsförmedlaren bäst på att avgöra utifrån individens behov. De personer som söker jobb är olika och har väldigt olika behov. En del är mellan två jobb under en väldigt . Andra behöver mer stöd.Jag tycker att det är viktigt att man i den här talarstolen säger som det är. Unga som kommer till Arbetsförmedlingen har redan från dag ett rätt till förmedlingsstöd - säger att ingen ung får hjälp. Dessutom ska varje ung person som kommer till Arbetsförmedlingen och riskerar långtidsarbetslöshet - det kan exempelvis handla om att man inte har gjort klart sin gymnasieutbildning - ha rätt till insatser från dag ett. Det betyder inte att alla unga ska ha en arbetsmarknadsinsats från dag ett. Det vore inte rätt, eftersom de flesta unga är arbetslösa under en väldigt och inte behöver den typen av stöd. De behöver olika typer av stöd.Sedan måste jag vända mig till . Hon har i två olika interpellationsdebatter sagt att det är förvaring. Alla människor som är i sysselsättningsfasen förvaras. Jag känner inte igen den bilden. Jag möter många människor, och jag tror inte att de alltid känner sig uppmuntrade när Socialdemokraterna gång på gång, , beskriver sysselsättningsfasen som det värsta som kan hända en människa.Jag möter människor som är i sysselsättningsfasen men också människor som har kommit vidare i jobb. De vill ingenting annat än att ha ett jobb att gå till. De vill inte lämnas hemma i passivitet, utan de vill finnas på en arbetsplats, göra skillnad och göra nytta. De vill finnas i en arbetsgemenskap. Det är det vi ser, och det är det som är målet: att man ska komma vidare i arbete.Under förra året var det enligt Arbetsförmedlingens egen rapport ungefär 12 000 som gick vidare till jobb. Målet är att fler ska göra det, men då måste jobben fortsätta att bli fler. Men jag tycker att man ska vara väldigt försiktig med orden när man beskriver de insatser som människor finns i och som många trivs med. I regleringsbrevet till Arbetsförmedlingen har arbetsmarknadsministern tydligt angett att kontakterna ska bli tätare mellan de arbetslösa och Arbetsförmedlingen. Trots det har antalet möten med arbetslösa på Arbetsförmedlingen minskat med en miljon. Det går i precis motsatt riktning i förhållande till vad regeringen har angett.Att man kan se detta som en succé är väldigt svårt att förstå. Jag tycker att den nya forskningsrapporten från gör att man borde tänka om.Färre möten - det ska helst vara personliga möten - leder till sämre jobbchanser. har vi sett utvecklingen . Men fortsätter det här riskerar många fler att få sina jobbchanser ytterligare försämrade. Det är inte direkt ett lämmeltåg av arbetslösa som går från Arbetsförmedlingen ut till riktiga jobb. Det är faktiskt massarbetslöshet. Arbetslösheten består.I det läget är det en märklig politik att inte ha aktiva åtgärder och att inte ha samtal med de arbetslösa. Det reduceras mer och mer till administration av papper. Det är inte meningsfullt att den som inte har grundskolekompetens eller gymnasiekompetens ska söka hundratals jobb varav huvuddelen är jobb som de har noll chans att få.Det är utbildning som de människorna framför allt behöver. Självklart ska man ringa in det fåtal jobb som de har en chans att få, men i första hand handlar det om utbildning för att öka jobbchanserna. Den utbildningen kan inte Arbetsförmedlingen erbjuda. Det är ytterligare ett systemfel, förutom att det är allt färre arbetsförmedlare som tar hand om allt fler arbetslösa. Man kan alltså inte ens hjälpa dem som saknar grundskole- och gymnasiekompetens.Vi har hög ungdomsarbetslöshet. Man kan alltså inte ens hjälpa ungdomarna. En ungdom som inte har den utbildningen kommer inte att få jobb. Det gäller självklart senare i livet också. Men i det här läget borde det handla om att hjälpa de ungdomar som inte har lyckats ta sig igenom utbildningen. De har kanske av olika skäl hoppat av. Det kan vara psykiska och fysiska problem. Det är allt möjligt som händer i en ung människas liv. Att inte ens i det läget kunna gå in och hjälpa till med grundläggande utbildning är vansinne, måste jag säga. Kostnaden för samhället är väldigt liten i förhållande till vad man får tillbaka. Detta är ju någonting som ökar jobbchanserna radikalt.Man kan se att arbetslösheten är dubbelt så hög bland dem som saknar gymnasiekompetens jämfört med dem som har den. Det är en sak man skulle kunna rätta till. Se till att Arbetsförmedlingen kan anvisa utbildning! Det är inte pengarna som är problemet. Arbetsförmedlingen har skickat tillbaka till regeringen. Det är pengar som man inte har kunnat använda, för regelverket är så fyrkantigt att det är få utbildningar som kan anvisas de arbetslösa, trots att det är just utbildning som de flesta behöver.Bortsett från detta, som regeringen borde ändra, borde man också utvärdera kontrollsystemet, där det ser ut som en succé när någon har sökt hundratals jobb, även om man inte har en chans att få något enda av de jobben. Det borde utvärderas. Vi borde också titta på hur man kan öka de personliga mötena på Arbetsförmedlingen och minska administrationen. De administrativa uppgifterna upptar ju deras tid ännu mer.Jag återkommer till ministern med mina frågor angående detta. Det är intressant att höra hur ministern försvarar fas 3. Hon säger att det på något sätt skulle bli värre för dem som är inlåsta i fas 3 av att vi kritiserar systemet och av att vi svartmålar ett system som enligt ministern för många skulle leda till en förändring, en utveckling och en möjlighet till jobb.Det är inte sant. Fyra av fem i fas 3 är kvar . Man är inlåst i en permanent arbetslöshet. Det är den verklighet som de flesta lever i när de väl har nått fas 3.Jag har pratat med ganska många. Jag har besökt flera fas 3-platser - jag vill inte kalla dem arbetsplatser. Det finns några enstaka som har sagt: Ja, men det här känns ganska meningsfullt. Det här kanske skulle kunna leda till någonting positivt i framtiden.Men det beror inte på att ni ställer krav på att det ska leda till jobb. Om det leder till jobb är det nästan ett misstag i arbetet. Det innebär inte att det finns en utövare som har bestämt sig för att det inte ska bli en lukrativ bransch där det går att håva in pengar i gratis arbetskraft i stället för att göra en insats så att dessa människor kan gå vidare. Två av tre människor är fortfarande kvar i fas 3.Det finns ingen rätt till insats när man väl är i fas 3. Man kan vara gymnasieingenjör och sortera kläder. Man kan sitta framför en dataskärm och surfa på nätet. Man kan poppa popcorn. Allt man gör under det tak som kallas fas 3 innebär endast att det enda kravet som finns från verksamhetsutövaren är att få 5 000 per skalle från Arbetsförmedlingen. Det är det enda kravet som finns i det som kallas fas 3. har regeringen provat alla sina så kallade verktyg. Flaggskeppet i det hela är det som växer , nämligen fas 3. finns det matchningsproblem. Det är rent av ett fiasko. 80 000 jobb blir inte tillsatta eftersom det inte är möjligt att matcha in rätt kompetens i företag som söker personal. Tyngdpunkten ligger längre bak i åtgärderna. Där finns fas 3.Senast kunde vi läsa, , om ett fas 3-företag i som kallar sig Osynliga jobb. Det fanns en deltagare som blev avstängd av Arbetsförmedlingen. Han blev avstängd därför att han inte ville sitta på golvet och rita av sina händer under en dramaaktivitet. Arbetsförmedlingen hade inte besökt företaget. Den som hade blivit anvisad till fas 3 blev kallad till Arbetsförmedlingen. Där fick han träffa Arbetsförmedlingens chef och företagets chef. Han blev anklagad för diverse saker, och sedan blev han avstängd. Konsekvensen för personen blev att han blev av med ersättningen. Han åkte på karens, och det kan ifrågasättas.Fas 3 omspänner nu 36 000 inskrivna. Arbetsförmedlingens egen prognos säger att det kommer att bli över 40 000 , herr talman. Av de 36 000 är 4 300 helt utan ersättning. Regeringen betalar ut till fas 3-anordnare. Det är pengar som inte leder till jobb. Då får vi höra här att vi minsann inte ska tala illa om fas 3. Vi kan tala illa om fas 3 som system eller som åtgärd, men vi talar inte illa om människorna som finns i fas 3. Jag har träffat mängder av olika fas 3-grupperingar. De har en längtan efter att få antingen lite mer utbildning eller prova på olika jobb. De har ingen längtan efter att sitta och inte ha så mycket vettigt att göra.Många av dessa vittnar om att de känner sig inlåsta i fas 3. Det är till och med så att fas 3 har ersatt och trängt ut andra jobb. fick vi höra att bland annat sommarjobb i trängdes ut. Det är ingen bra åtgärd.Samtidigt som alla dessa människor hålls med en dålig ersättning, en del helt utan, och företag skor sig på dem, klarar man inte av att matcha dessa människor mot företag som söker personal. har kört i botten, står ert hopp till att det har kommit en alldeles utmärkt person som generaldirektör; . Det är mycket som hänger på hans axlar. Men har ni aldrig ställt er frågan om det var den förra generaldirektören som såg till att Arbetsförmedlingen blev ett kaos? Var det den förra generaldirektören som såg till att era åtgärder inte fungerade? Hänger det nu på att allt ska börja fungera och att färre ska lämna fas 3? Jag tror att det beror på er politik. Det vore intressant att få höra er analys. Eftersom interpellationen handlar om kontakter på Arbetsförmedlingen tänker jag hålla mig till den frågan. har ägnats åt en annan fråga, nämligen sysselsättningsfasen. Vi har haft debatter om den frågan tidigare, och det kan vi ha igen.Vi har också haft debatter om det vi nu talar om, nämligen interpellation om kontakter mellan arbetssökande och arbetsförmedlare. Det är viktigt att ha täta kontakter mellan arbetssökande och arbetsförmedlare. På vilket sätt det ska ske ska vi överlåta till Arbetsförmedlingen att avgöra. Det sker på olika sätt. kan det för unga vara bra att träffas i grupp. behöver de möten. Behoven är olika. Där ska arbetsförmedlarna själva bedöma vad som är bäst.Jag har höga förväntningar på Arbetsförmedlingen. Jag förväntar mig att man kan hjälpa både arbetssökande och arbetsgivare på ett sätt som de upplever är meningsfullt. Att hjälpa och stötta människor till jobb är en viktig uppgift. Arbetsförmedlingen befinner sig i en spännande tid.Vi har alldeles tillsatt en helt ny generaldirektör, och vi har också tillsatt en utredning som ska göra en översyn av Arbetsförmedlingen. I det sammanhanget finns en unik möjlighet till nystart också för Arbetsförmedlingen. Jag sade när jag presenterade att han inte kan vila sig i form. Tillsammans med medarbetarna på förmedlingen ska han på både kort och lång sikt verkligen arbeta för att fler människor ska komma i jobb och att fler arbetsgivare ska kunna anställa.Det finns mycket internt som kan bli bättre. Det handlar bland annat om att olika arbetsförmedlingar kan lära sig av varandra. Det finns också en hel del intern administration som tar mycket tid, vilket är resultatet av ledningens egna beslut. Här behöver ledningen lyssna på sina medarbetare så att arbetet kan underlättas och förbättras. Det handlar till exempel om handlingsplaner. Vi har sagt att handlingsplaner ska upprättas inom en månad. har det skett . Det behöver inte vara rimligt utan ska lösas på bästa sätt.Låt mig sist säga något kort om aktivitetsrapporter, det vill säga om att söka många jobb. talar om hundratals jobb. En arbetssökande som uppbär en försäkring, till exempel a-kassa, ska söka jobb. Så var det innan aktivitetsrapporterna fanns, och så är det . Man ska redovisa, berätta och samtala om de jobb man söker. Aktivitetsrapporterna innebär att det arbetet har strukturerats. Den diskussionen har vi haft tidigare, och den har Socialdemokraterna stått bakom.Det här handlar om att söka rätt typ av jobb, det vill säga det som är rimligt. Man ska söka jobb där man har en chans att få ett arbete. Det handlar om geografisk och yrkesmässig rörlighet och även rimlighet. Det handlar just om hur många jobb man söker och vilken typ av jobb man söker. Det är ingenting nytt. Aktivitetsrapporterna gör att det tydligare syns vilka jobb en person har sökt. Kontakten kan då bli mer meningsfull genom att stötta personen i processen att söka rätt typ av jobb och i intervjuerna.Vi har haft en diskussion tidigare, och vi kommer säkert att ha en sådan igen. I grunden är det viktigt att arbetssökande och arbetsförmedlare har kontakt med varandra. Hur detta sker är upp till Arbetsförmedlingen att avgöra. Problemet är att Arbetsförmedlingen inte har speciellt stort handlingsutrymme i nuvarande situation med massarbetslöshet. Allt färre arbetsförmedlare ska ta hand om allt fler arbetslösa. Många har en utbildning som behöver kompletteras, men Arbetsförmedlingen har inte rätt att hjälpa till med utbildning därför att regelverket är fyrkantigt. Frågan är vad Arbetsförmedlingen ska göra annorlunda.Arbetsförmedlingen kan inte minska administrationen, som tar mycket tid och resurser. Där står regeringen fast vid systemet. Det bygger mer på kvantitet än på kvalitet. Att söka hundra jobb där man inte har chans att få ett enda smäller högre i systemet än att söka ett jobb som man faktiskt har en chans att få. Hela systemet bygger på att man ska vara aktiv, men vad man gör är inte lika viktigt.Jag kan inte förstå hur regeringen kan lägga detta i knät på Arbetsförmedlingen som man skär ned så att det blir färre arbetsförmedlare per arbetslös. Hur ska de då hinna träffa arbetslösa? Arbetsförmedlingen säger själva att anledningen till att det är färre persliga möten är att resurserna har krympt. Man hinner inte träffa alla.När det blir allt fler arbetsförmedlingar som har 300 eller till och med 400 arbetslösa att administrera säger sunda förnuftet att de inte hinner träffa allihop. I bästa fall blir det gruppmöten eller drop in-besök.Jag tycker att frågorna om fas 3, som är det man framför allt har att erbjuda de arbetslösa , och även om jobbcoacherna är relevanta. Här plöjer man ned massor med resurser i onödan som inte leder till något annat resultat än att fas 3-anordnarna och de privata jobbcoacherna blir rika.Vi behöver en helt ny inriktning på arbetsmarknadspolitiken och även på det Arbetsförmedlingen ska göra. Då får vi åter höra att det är ledningens ansvar. Det är Arbetsförmedlingens och dess lednings ansvar.Nej, så här på kvällskvisten här i kammare kan vi bara konstatera att ansvarigt statsråd inte har några nya förslag.