frsrdg · H104RS3 · 2014-01-24 00:00:00 — I beredningsdelegationen diskuteras potentiella kandidater till dess man kommer fram till en lista med en handfull namn. Dessa namn lämnas till en 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG rekryteringsfirma för intervjuer och inhämtande av referenser. firman återkommer till beredningsdelegationen med en muntlig föredragning av vad som framkommit. Beredningsdelegationen intervjuar de föreslagna kandidaterna och enar sig sedan om en kandidat som föreslås utskottet för Namnen på de personer som är tilltänkta som kandidater är inte dokumen- terade och därmed inte tillgängliga för insyn. introducerade regeringen ett anställningsförfarande med intressean- nonsering efter myndighetschefer i syfte att göra utnämningspolitiken mer öppen, förutsägbar och spårbar. Processen har även ändrats så att den inne- håller bl.a. systematiskt upprättande av kravprofiler och anlitande av externt I skrivelse 2009/10:43 Utnämningspolitiken angav regeringen att sedan , då målet först redovisades, fattas av anställningsbesluten efter intresseannonsering eller motsvarande. I betänkandet Sekretess vid tillsättning av myndighetschefer ( 2009:4) anförde utredningen att det till skillnad från vad som gäller för do- maranställningarna, där det blivit något fler advokater som söker anställning, har antalet sökande till de offentligt utlysta anställningarna som myndighets- chef minskat markant som förfarandet har använts. redningen beror nedgången med all sannolikhet på den publicitet som har uppstått kring vissa av de utlysta anställningarna, där sökandenas identiteter har offentliggjorts i medierna. Det har därför med tiden blivit svårare att finna lämpliga kandidater till de utlysta anställningarna bland de sökande (SOU 2009:4 s. 48 f.). I proposition 2009/10:56 Sekretess i vissa anställningsärenden noterar re- geringen vad utredningen kommit fram till i fråga om det sjunkande antalet sökande till anställningarna. Å ena sidan finner man att det inte är lämpligt att återgå till ett slutet förfarande eftersom detta skulle kunna göra att man går miste om sökande som inte hade uppmärksammats utan annonsering. sidan utgör offentligheten av personuppgifterna uppenbarligen ett hinder för många kvalificerade sökande, varför man föreslår att uppgifter som kan iden- tifiera en sökande ska beläggas med sekretess. Sekretessen kommer inte heller att hindra granskning av regeringens arbete (prop. 2009/10:56 s. 19 och 44). ställde sig bakom regeringens förslag och menade att ett öppnare rekryteringsförfarande, där lediga befattningar utannonseras och kan sökas av intresserade kandidater, medför att rekryteringsbasen och möjligheten att anställa den lämpligaste personen ökar. det nuvarande förfarandet emellertid medför att inte tillräckligt många kvali- ficerade personer anmäler sitt intresse ansåg utskottet att införandet av en sek- retessbestämmelse var väl motiverat (bet. 2009/10:KU15 s. 18). gäller enligt 39 kap. 5 b § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400) sekretess i ett ärende om anställning av myndighetschef vid en förvaltningsmyndighet som lyder under regeringen för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om en enskild kandidats 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG identitet, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men. I senaste granskning av utnämningsmakten (bet. 2011/12:KU10) redovisas att regeringens chefspolicy har ersatts av regeringens chefspolicy för myndighetschefer . Den senare chefspolicyn bygger på det som regeringen redovisade i skrivelsen om regeringens utnämningspolitik (skr. 2009/10:43). Några ytterligare moment i rekryteringsprocessen har inte tillkommit. Andelen myndighetschefer som tillsätts i ett öppet förfarande har dock ökat. – utnämnde regeringen 69 myndighetschefer ur kretsen där regeringen avser att tillämpa öppna rekryteringar, varav 50 var öppna, dvs. –var motsvarande siffror 37 av 42, dvs. 2011/12:KU10 s. 81 f.). Justitiekanslern är till skillnad från ombudsmän utnämnd av regeringen och anställd med fullmakt. Som redovisats ovan är regeringens målsättning att rekrytera myndighetschefer genom annonsering. Vissa anställningar kommer dock enligt regeringen inte att bli föremål för annonsering, bl.a. landshövdingar, justitiekanslern och riksåklagaren (prop. 2009/10:181 s. 67). När det gäller just tjänsterna som justitiekansler och riksåklagare konstaterar regeringen att det föreligger så pass specifika anställningskrav att annonsering inte kan anses utgöra något stöd i rekryteringsprocessen. Samma sak gäller enligt regeringen för tjänsterna som överbefälhavare och chef för säkerhetspolisen (skr. 2009/10:43 s. 22). Kommitténs överväganden och förslag Inledningsvis konstaterar kommittén att ombudsmän och riksrevisorerna tillsätts genom val av . Ämbetena utgör inte vanliga statliga anställningar utan är förtroendeuppdrag. Vid de senaste rekryteringarna av ombudsman och riksrevisor har det meddelats i pressmeddelanden från att förbereder val och har påbörjat det arbetet. Enligt kommitténs uppfattning bör utgångspunkten vara att nomineringsförfarandet ska vara så öppet som möjligt som lämpliga kandidater inte ska avskräckas från att anmäla intresse för uppdragen. ombudsmän och riksrevisorerna utgör som myndigheter under en del av kontrollmakt. Kommittén anför att för att ombudsmännens och riksrevisorernas auktoritet i granskningen av myndigheter inte ska ifrågasättas bör snarlika krav på självständighet och oberoende ställas på dem som ställs på domare. Det borde även förutsätta ett utnämningsförfarande som innebär att självständigheten inte kan ifrågasättas. De ska, precis som domare, med andra ord inte bara vara självständiga utan också synas 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Deras självständiga ställning är alltså beroende av ett utnämnings- förfarande av hög kvalitet och utan risk för ovidkommande hänsyn (jfr Grund- lagsutredningen om utnämning av domare, SOU 2008:125 s. 325). Kommittén konstaterar att faktorerna transparens och ovidkommande hän- syn återkommer såväl i utredning om domares själv- ständighet som i rekommendationer om utnämning av ombudsmän, (2011)079. Kommittén noterar även Transparency In- ternationals granskning av bl.a. utnämning av riksrevisorerna (in- tegrity system assessment: ). Transparens i utnämningen är ett återkommande argument för att öka allmänhetens förtroende även för andra Enligt kommittén är därför en hög grad av öppen- het i samband med utnämningar av ombudsmän och riksrevisorer av stor vikt. Det är som bereder valen av ombudsmän och riksrevisorer och kammaren som väljer dem. granskar regeringen och däribland t.ex. ärenden om öppenhet och allmänhet- ens tillgång till diarierna i (t.ex. bet. 2012/13:KU10 s. 22 I verksamhet finns en hög grad av öppenhet som också bör gälla i samband med utnämningar av ombudsmän och riksrevisorer. Kommittén konstaterar att regeringens erfarenheter sedan tillsättningen av myndighetschefer i många fall har öppnats upp genom ett anmälningsförfa- rande är att man får in många intresseanmälningar som en konsekvens av an- Flera av intressenterna skulle man inte ha hittat, eller haft i åtanke, om inte anställningen hade varit föremål för en intresseanmälan. samma gäller tjänster som högre domare. Vid tillsättningen av domare har farhågorna om ett minskat antal intressenter inte besannats. domartjänster sker i efter annonsering. redning tjänar som underlag för regeringsbeslutet om tillsättning. är dock fri att söka andra kandidater men måste dock anmäla en sådan till innan vederbörande utnämns. Ett förfarande med annonsering om att beredningen av val av ombudsman eller riksrevisor inleds bör enligt kommittén också fortsättningsvis innebära att beredningsdelegation genomför ett eftersök enligt den nuvarande ordningen. Dock menar kommittén att en annonsering öppnar för att beredningsdelegationen kan få kännedom om ytterligare presumtiva kandidater vilket ger ett bredare underlag inför en beredning av valet av re- Kommittén anser därför beredningen av val av ombudsmän och riksrevisorer bör inledas med ett förfarande med annonsering om att be- redningen av nytt val inleds. ansvarar för den närmare utformningen av annonsen. Förslaget kräver i denna del ingen ändring av riksdagsordningen. Sekretessbelagda uppgifter om kandidaterna Avsikten med kommitténs ställningstagande om ett annonseringsförfarande är också att öka allmänhetens möjlighet till insyn, vilket stärker legitimiteten 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Vidare är det kommitténs förhoppning att en annonsering kommer leda till att fler lämpliga kandidater anmäler sitt intresse. Enligt de grundläggande principerna om rätten att ta del av allmänna handlingar kommer sådana intresseanmälningar att bli offentliga i samband med att de kommer in till . Kommittén konstaterar att de skäl som anfördes för att införa en sekretessbestämmelse som skyddar uppgifter som kan identifiera sökande till myndighetschefsposter talar mot ett offentliggörande av intresseanmälningarna. I det sammanhanget hade konstaterats att ett offentliggörande gör vissa lämpliga personer mindre benägna att söka platserna (prop. 2009/10:56 s. 20). Det finns enligt kommittén en betydande risk för att ett offentliggörande av kandidaterna till val av ombudsmän och riksrevisorer inte skulle ha samma positiva effekt för beredningen som vid tillsättningen av domare. ombudsmän, som ska vara jurister, rekryteras i praktiken ur samma krets av personer som är kvalificerade för högre domartjänster. När det gäller rekryteringen av sådana domare hade man enligt sett att den öppna rekryteringen av andra domare inte synes ha hindrat lämpliga kandidater från att söka, varför öppenhet föreslogs gälla även för de högre domartjänsterna (SOU 2008:125). Ämbetet som justitieombudsman har dock enligt kommittén en särställning och är inte helt jämförbart med högre domartjänster; bland annat har JO tillsyn över domstolarna. Kommittén anför vidare att en väsentlig skillnad är att antalet justitieombudsmän är mycket mindre än antalet domartjänster. Riksrevisorerna torde i huvudsak rekryteras från positioner i samhället som liknar de från vilka regeringens myndighetschefer rekryteras. Kommittén bedömer således att det kan befaras att ett offentliggörande av kandidaterna skulle kunna leda till att kandidater avstår från att lämna in intresseanmälningar. Skälen för att införa en sekretessbestämmelse och begränsa allmänhetens tillgång till handlingar måste enligt kommittén ställas mot de skäl som ligger till grund för förslaget. De huvudsakliga syftena med förslaget är att det dels ska ge en ökad öppenhet och insyn i arbete, dels ska möjliggöra en breddad rekryteringsbas till ämbetena. Processen med att inleda en rekrytering blir också känd. Kommittén konstaterar att det inte finns någon öppenhet eller insyn i förfarandet, varför förslaget inte leder till en inskränkning av insynen och öppenheten. En sekretessbestämmelse är avsedd att skydda den enskilde sökandens personuppgifter. Vid en sammantagen bedömning av de aktuella intressena finner kommittén att övervägande skäl talar för att införa en bestämmelse till skydd för offentliggörande av uppgifter som kan leda till upplysning om en enskild kandidats identitet. Sammanfattningsvis föreslår kommittén att det för intresseanmälan för justitieombudsman och riksrevisor införs en sådan sekretessbestämmelse som finns för regeringens myndighetschefer. Det innebär att sekretess bör gälla i ett ärende om beredning av val av justitieombudsman och riksrevisor för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om en enskild kandidats identitet, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men. Sekretessen bör gälla . 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG avstyrker förslaget om sekretess för intresseanmälningar till uppdrag som justitieombudsman och riksrevisor. anser inte att en sådan bestämmelse behövs. tillstyrker förslaget om ett nomineringsförfarande som innebär att beredningen vid val av riksrevisorer inleds med ett förfarande om annonsering. ombudsmän tillstyrker förslaget om att beredningen av val av ombudsmän inleds med ett förfarande med annonsering. ombudsmän tillstyrker även att det för intresseanmälningar för uppdraget införs en sekretessbestämmelse liknande den som finns för regeringens myndighetschefer. Remissinstanserna i övrigt har inte haft några invändningar mot förslagen. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen har samma uppfattning som kommittén. När det gäller frågan om sekretess för intresseanmälningar anser riksdagsstyrelsen att de skäl som kommittén har presenterat till stöd för de föreslagna sekretessbestämmelserna är väl underbyggda. Riksdagsstyrelsen ställer sig även bakom kommitténs avvägning mellan insynsintresset och intresset av sekretess för de aktuella uppgifterna. 5.6.2 Översyn av regelverket om val av riksdagsdirektör Riksdagsstyrelsens förslag: Det införs en möjlighet för en nyvald riksdagsdirektör att tillträda posten än vid valet. Det införs en möjlighet för att välja en tillförordnad riksdagsdirektör för den tid då det inte finns någon ordinarie riksdagsdirektör. Möjligheten för att avskeda en riksdagsdirektör som grovt åsidosätter sina åligganden mot regleras. Sekretess vid ansökan till tjänsten som riksdagsdirektör ska gälla för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om en enskild kandidats identitet, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men. Riksdagsdirektören är högste tjänsteman och den enda befattningshavare i som väljs. Riksdagsdirektören låter föra protokollet vid sammanträden med kammaren och är chef för (9 kap. 1 § första stycket riksdagsordningen). Riksdagsdirektören ansvarar inför styrelsen och ska svara för den löpande verksamheten enligt de direktiv som styrelsen beslutar (18 § lagen [2011:745] med instruktion för ). Enligt 9 kap. 1 § andra stycket riksdagsordningen väljer i början av närmast efter ett ordinarie val en riksdagsdirektör. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG för tiden till dess nytt val av riksdagsdirektör förrättas. Valet bereds av en grupp bestående av talmannen och gruppledarna (tilläggsbestämmelse 9.1.1). Regler finns för vad som ska gälla när riksdagsdirektören inte är i tjänst eller är på tjänsteresa. Det framgår av 19 § lagen med instruktion för att det i första hand är den biträdande riksdagsdirektören som träder in som ersättare, och i andra hand en tjänsteman inom som riksdagsdirektören har utsett efter samråd med talmannen. Någon reglering finns inte för det fall att det skulle saknas en riksdagsdirektör, t.ex. om riksdagsdirektören avlider. Enligt den nuvarande ordningen anställs riksdagsdirektören genom att denne blir vald av efter ett riksdagsval. Om det skulle vara fråga om omval av den tidigare riksdagsdirektören uppställer detta inga problem. Valet av riksdagsdirektör bereds av en grupp bestående av talmannen och gruppledarna (tilläggsbestämmelse 9.1.1). Valet av den föreslagna riksdagsdirektören sker först efter riksdagsvalet. Även om den kandidat som har föreslagits under den föregående valperioden blivit väl förankrad i partigrupperna kan sammansättning se annorlunda ut efter valet. Den föreslagna riksdagsdirektören kan därmed aldrig få ett definitivt besked om sin kommande anställning förrän efter valet av honom eller henne. Enligt 9 kap. 1 § riksdagsordningen gäller valet av riksdagsdirektör från valet till dess nästa val förrättas. Uppdraget gäller därför från valtillfället. Nå- gon reglerad möjlighet att tillträda finns inte. Inför ändringen av paragrafen 2009 framförde riksdagsstyrelsen endast åsikten att om man vill ha kvar knytningen av förordnandeperioden till valperiod måste valet gälla (framst. 2008/09:RS1). Inför tillsättningen av riksdagsdirektör 2010 annonserades den lediga anställningen. Det är samma typ av förfarande som regeringen använder inför tillsättning av myndighetschefer. Intresseanmälan för tjänsten som riksdagsdirektör blir en allmän handling när den kommer in till . Frågan om sekretess vid tillsättning av myndighetschefer har utretts på uppdrag av regeringen. Utredningen anförde i betänkandet Sekretess vid tillsättning av myndighetschefer (2009:4) att till skillnad från vad som gäller för domaranställningar, där det blivit något fler advokater som söker anställning, har antalet sökande till de offentligt utlysta anställningarna som myndighetschef gått ned markant som förfarandet har använts. Enligt utredningen beror nedgången med all sannolikhet på den publicitet som har uppstått kring vissa av de utlysta anställningarna, där sökandenas identiteter har offentliggjorts i medierna. Det har därför med tiden blivit svårare att finna lämpliga kandidater till de utlysta anställningarna bland de sökande (SOU 2009:4 s. 48 f). I proposition 2009/10:56 Sekretess i vissa anställningsärenden noterar regeringen vad utredningen kommit fram till i fråga om det sjunkande antalet 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG sökande till tjänsterna. Å ena sidan finner man att det inte är lämpligt att återgå till ett slutet förfarande eftersom detta skulle kunna göra att man går miste om sökande som inte hade uppmärksammats utan annonsering. sidan utgör offentligheten av personuppgifterna uppenbarligen ett problem för många kvalificerade sökande, varför man föreslår att uppgifter som kan identifiera en sökande ska beläggas med sekretess. heller att hindra granskning av regeringens arbete 2009/10:56 s. 19 och 44). ställde sig bakom regeringens förslag och menade att ett öppnare rekryteringsförfarande, där lediga befattningar utannonseras och kan sökas av intresserade kandidater, medför att rekryteringsbasen och möjligheten att anställda den lämpligaste personen ökar. det nuvarande förfarandet emellertid medför att inte tillräckligt många kvali- ficerade personer anmäler sitt intresse ansåg utskottet att införandet av en sek- retessbestämmelse var väl motiverat (bet. 2009/10:KU15 s. 18). gäller enligt 39 kap. 5 b § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400) sekretess i ett ärende om anställning av myndighetschef vid en förvaltningsmyndighet som lyder under regeringen för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om en enskild kandidats identitet, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde I gäller dock, som inom regeringen, sekretess för uppgifter i ur- valstester som genomförs i ett anställningsförfarande, 39 kap. 5 a § offentlig- hets- och sekretesslagen. Någon uttrycklig regel om omval finns inte i riksdagsordningen men tidigare riksdagsdirektörer har valts om . har suttit på sina poster 1971–1988, 1988–1998 och 1998–2010. ringen 2009 angav utredningen att omval bör vara möjligt och att om omval önskas från båda parters sida kan beredningsprocessen förenklas (framst. 2008/09:RS1). Enligt 7 kap. 11 § andra stycket riksdagsordningen kan riksdagsdirektören, om denne vill lämna sitt uppdrag , anhålla om att uppdraget ska avslu- Beslutet fattas av kammaren. Anställningen som riksdagsdirektör är en visstidsanställning. anställning kan enligt allmänna arbetsrättsliga principer inte sägas upp. stämmelserna i lagen (1982:80) om anställningsskydd är därför inte tillämp- liga på riksdagsdirektören. Enligt 32 § andra stycket lagen (1994:260) om of- fentlig anställning kan dock arbetstagare i verksledande, eller därmed jämförlig, ställning avskedas enligt grunderna för 18 § lagen om anställnings- Avskedande får då ske om arbetstagaren grovt har åsidosatt sina ålig- ganden mot arbetsgivaren. Det finns inga regler i riksdagsordningen om hur ett förfarande inför ett avskedande av en riksdagsdirektör ska gå till. Bestämmelser om detta finns 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG dock för ombudsmän och riksrevisorerna, som på begäran av kan entledigas från sina uppdrag (8 kap. 11 § fjärde stycket och 13 § första stycket riksdagsordningen). För ledamöter av riksbanksfullmäktige gäller att de inte får inneha vissa specifika uppdrag eller någon annan anställning eller något annat uppdrag som gör dem olämpliga för uppdraget som fullmäktige. Om en ledamot skulle ta ett sådant uppdrag ska på förslag av finansutskottet entlediga ledamoten från uppdraget. Den biträdande riksdagsdirektören sköter riksdagsdirektörens uppgift när denne är på tjänsteresa eller inte är i tjänst (19 § lagen med instruktion för ). Dessutom ersätter den biträdande riksdagsdirektören även i övrigt riksdagsdirektören i den utsträckning denne bestämmer. Vad som gäller om det inte finns en riksdagsdirektör, på grund av avskedande, dödsfall eller andra orsaker, är inte reglerat. Den reglering som finns utgörs av reglerna om kompletteringsval i 7 kap. 12 § riksdagsordningen. Detta innebär att om tjänsten som riksdagsdirektör blir ledig så ska ett kompletteringsval hållas enligt de regler som gäller för ett ordinarie val. Processen för att rekrytera en ny riksdagsdirektör kan emellertid dra ut . Kommitténs överväganden och förslag Processen att rekrytera en riksdagsdirektör tar och måste påbörjas långt innan det förestående valet som i sin tur sker efter ett riksdagsval. Detta medför enligt kommittén en osäkerhet för den tilltänkte riksdagsdirektören i fråga om hur denne ska förhålla sig till sin tidigare anställning. Det är inte rimligt att den föreslagne riksdagsdirektören ska säga upp sig från sin tidigare anställning innan denne har fått ett beslut om att han eller hon valts till riksdagsdirektör, vilket försvårar för den föreslagne att tillträda som riksdagsdirektör direkt vid valtillfället. Kommittén föreslår därför att ska kunna besluta att riksdagsdirektören ges möjlighet att tillträda tjänsten senare än valtillfället. bör välja riksdagsdirektören för en period fram till dess att ett nytt val har hållits och den då valde riksdagsdirektören har tillträtt sin tjänst. riksdagsdirektörer har valts om . Kommittén anför att det mot den bakgrunden synes råda enighet om att en sådan ordning gäller. Frågan är dock om det ändå finns behov av att reglera frågan att omval är möjligt. För andra poster som tillsätts genom val är sådana omval möjliga utom för riksrevisorer (8 kap. 12 § andra stycket riksdagsordningen). Bestämmelsen om omval av riksrevisorer är därmed ett undantag från huvudregeln. Eftersom omval av riksdagsdirektör är möjligt, anser kommittén att en uttrycklig reglering om det riskerar att luckra upp huvudprincipen i fråga om omval. Någon reglering bör därför inte göras. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Kommittén anför att bör kunna avskeda en riksdagsdirektör som grovt åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren på samma sätt som gäller för anställningar på verksledande nivå i myndigheter under regeringen. En sådan regel bör därför införas. ombudsmän och riksrevisorerna, också de valda av , kan på begäran från entledigas eller skiljas från sina uppdrag. Det är naturligt i dessa fall att ärendet väcks av , som berett nomineringarna av dessa ämbeten. Riksdagsdirektören är vald av men ansvarar inför riksdagsstyrelsen och ska svara för den löpande verksamheten enligt de direktiv som riksdagsstyrelsen beslutar (18 § lagen med instruktion för ). Mot bakgrund av detta är det enligt kommittén mest lämpligt att det är riksdagsstyrelsen som initierar ett ärende i kammaren om att en riksdagsdirektör ska avskedas. Om av något skäl skulle stå utan en vald riksdagsdirektör bör enligt kommittén välja en tillförordnad riksdagsdirektör som ersättare för den ordinarie riksdagsdirektören till dess att en ny ordinarie riksdagsdirektör har valts. Valberedningen har till uppgift att bereda val av tillförordnad riksdagsdirektör. Val av tillförordnad riksdagsdirektör bör ske så att den är vald som har fått flest röster (dvs. enligt nuvarande 7 kap. 3 och 4 §§ RO). En sådan lösning kan enligt kommittén fungera vid alla tillfällen då står utan riksdagsdirektör. Riksdagsdirektören är chef för myndigheten .