frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — Fel uppstod då ändring av lagrum inte korrigerades innan underskrift. erhöll dock rättelse både muntligt och skriftligt. meddelade även att han inte avsåg hämta J. i familjehemmet och därmed upphörde det tillfälliga flyttningsförbudet. yttrade sig över remissvaret. JO hämtade in Kammarrätten i dom (mål nr 2330-12). Genom domen bifölls i kommuns ansökan om flyttningsförbud avseende J. I ett beslut anförde JO följande. I anmälan framförs flera klagomål mot socialnämndens handläggning fram till slutet av 2012. Enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet bör JO inte utreda händelser eller förhållanden som ligger om det inte finns särskilda skäl för det. Sådana särskilda skäl finns inte i detta ärende varför min prövning är inriktad på några av de punkter i anmälan som avser handläggningen . Jag vill i detta sammanhang 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T påminna om att JO:s granskning främst är inriktad på myndigheternas hand- läggning i formellt hänseende. JO brukar däremot vara återhållsam med att ut- tala sig om de bedömningar som en myndighet har gjort i ett enskilt ärende. I det följande kommer jag att beröra nämndens handläggning när det gäller frågor som rör flyttningsförbud, hemflyttning, umgängesbegränsning och Handläggningen med anledning av beslut om flyttningsförbud J. var placerad i familjehem med samtycke från båda vårdnadsha- uppgav modern att hon önskade avbryta familjehemsplace- i kommun beslutade om s.k. till- fälligt flyttningsförbud som innebar att vårdnadshavarna inte fick flytta J. från ansökte därefter hos förvaltningsrätten om att flyttningsförbudet skulle gälla tills vidare. fann då att det fanns behov av fortsatt flyttningsförbud. I 24–31 §§ lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, finns bestämmelser om flyttningsförbud. Bestämmelserna gör det möj- ligt att under särskilt angivna förutsättningar eller tills vidare för- hindra den som har vårdnaden om ett barn att flytta barnet från det familjehem där barnet är placerat. Beslut om flyttningsförbud meddelas av förvaltningsrät- ten efter ansökan av socialnämnden. Av 26 § LVU framgår att socialnämnden minst en gång ska överväga om ett flyttningsförbud fortfa- När ett sådant förbud inte längre behövs ska socialnämnden be- sluta att förbudet ska upphöra. Enligt remissvaret fanns det inte något behov av flyttningsförbud sedan blivit ensam vårdnadshavare . Det är socialnämndens uppgift att se till att ett flyttningsförbud inte gäller Nämnden borde därför ha fattat beslut om att flyttningsförbudet skulle upphöra och underrättat . fattade inte, varken då eller senare, något sådant formellt beslut utan lät saken ”rinna ut i sanden”. förfrågan från ombud, fick ombudet besked om att flyttningsförbu- det inte längre gällde. En så informell handläggning är givetvis inte godtagbar. Med hänsyn till att ett flyttningsförbud utgör en ingripande åtgärd finns det skäl att se med visst allvar på bristen i handläggningen. Handläggningen av begäran om hemflyttning har ansett att hans begäran om att J. skulle flytta hem till honom inte har handlagts med den skyndsamhet som kan krävas. Av utredningen framgår att ringde till soci- alförvaltningen och talade in ett meddelande på förvaltningens telefonsvarare. Han uppgav att han avsåg att planera för att J. skulle flytta hem till honom. Enligt en anteckning från ett telefonsamtal mellan S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 K. och den ansvariga gruppledaren uppgav att hans mål var att flickan senare skulle flytta hem till honom, men att det inte skulle göras . gjorde socialförvaltningen ett hembesök hos . Han begärde då att möjligheterna för en hemflyttning skulle utredas. gjordes ett hembesök i familjehemmet då bl.a. ett enskilt samtal hölls med J. Hon informerades vid samtalet om önskemål att hon skulle flytta hem till honom. blev informerad om hennes inställning . beslutade socialnämnden att inleda en utredning enligt 11 kap. 1 § SoL, med anledning av begäran om flickans hemflytt- ning. Utgångspunkten är att vårdnadshavaren har rätt att bestämma var ett barn ska vistas. Vid frivilliga placeringar ska vården upphöra när en vårdnadshavare begär det. I samband med en sådan begäran är det socialnämndens uppgift att ta ställning till om barnet kan återvända till föräldrahemmet och, om så är fallet, om några insatser behövs från sida för att under- lätta en återförening. Om nämnden bedömer att omständigheterna är sådana att barnet inte bör flytta hem till vårdnadshavaren ska nämnden överväga om den ska ansöka om vård eller flyttningsförbud med stöd av LVU. Det framgår inte av anteckningarna från det meddelande som läm- nade och det telefonsamtal som hölls med honom att hade framfört någon konkret begäran om att fa- miljehemsvården skulle upphöra . Däremot framkom begäran om detta tydligt vid det hembesök som socialförvaltningen gjorde hos honom . Nämnden borde då ha fattat ett formellt beslut om att inleda en utredning. Ett sådant beslut fattades först . Nämn- den kan inte undgå kritik för dröjsmålet. Det ligger i ärendets natur att en utredning om s.k. hemflyttning ska bedrivas skyndsamt. Nämnden avslutade inte utredningen förrän . Handläggningstiden framstår som väl lång, särskilt med hänsyn till att nämn- den måste anses ha haft mycket god kännedom om förhållanden och J:s behov. Utredningen borde därför rimligen ha kunnat slutföras tidigare än vad som blev fallet. Beslut om tillfälligt flyttningsförbud Det fanns en överenskommelse mellan och socialförvaltningen om J:s umgänge med honom och . skrev , genom sitt ombud , till förvaltningen och med- delade att han avsåg att ha ytterligare umgänge med J. vissa angivna dagar , bl.a. den 16–. I ett svar upplyste handläggaren att hon skulle framföra önskemålet till familjehemmet. Därefter förekom ytterligare skriftväxling angående umgänge och det verkar ha funnits vissa oklarheter om vad som egentligen var bestämt. På en uttrycklig fråga från svarade socialförvaltningens handläggare i ett e-brev följande. 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T Då har jag varit otydlig, vi har informerat familjehemmet om de nya tiderna som ni har beslutat om. begav sig till för att hämta J. för um- gänge . När det kom till handläggarens kännedom att var på väg till föredrogs saken för nämndens ordförande som fattade ett be- slut om tillfälligt flyttningsförbud. informerades om beslutet per te- lefon. Han talade med J. och avbröt sedan resan till . Därefter upphävdes beslutet om tillfälligt flyttningsförbud. Frågan är om det fanns rättsliga förutsättningar för ordföranden att fatta ett beslut om tillfälligt flyttningsförbud. Den saken behandlas i det följande. Där- efter kommer jag att behandla frågan om brister i utformningen av beslutet. Jag inleder med ett allmänt avsnitt om flyttningsförbud. Allmänt om tillfälligt flyttningsförbud I förarbetena till den nu gällande LVU uttalades bl.a. följande. När en familje- hemsplacering upphör utsätts barnet för en separation. Särskilt om barnet bott i ett familjehem kan denna separation bli svår. Barnets behov av att bearbeta separationen från familjehemmet är som regel lika stort som beho- vet att bearbeta separationen från föräldrarna. bör gå varsamt fram och respektera den känslomässiga bindning barnet utvecklat till sina fa- miljehemsföräldrar. En alltför abrupt hemtagning bör undvikas. I samband med beslut om upphörande av vård enligt LVU eller i samband med föräldrarnas begäran bör socialnämnden därför ta ställning till om barnet kan återvända till föräldrahemmet eller om några insatser från sida behövs för att underlätta en återförening (prop. 1989/90:28 s. 88). En av förutsättningarna för att barnet, åtminstone efter en längre tids place- ring, ska kunna återförenas med sina föräldrar är att kontakten dem emellan varit god . bör därför på olika sätt med- verka till att kontakten mellan barn och föräldrar upprätthålls (se 14 § första stycket LVU; jfr 6 kap. 1 § tredje stycket SoL). Det förekommer att nämnden åsidosatt sina skyldigheter att verka för en god kontakt mellan barnet och vårdnadshavarna. Detta är givetvis inte tillfreds- ställande, men den bristen i nämndens egen handläggning innebär å andra sidan inte att nämnden ska underlåta att ansöka om ett flyttningsförbud om det i det enskilda fallet finns skäl för att dröja med hemflyttning av barnet (jfr RÅ 1984 ref. 2:78). När nämnden tar ställning till om man ska ansöka om flyttningsför- bud ska bl.a. beaktas att enbart en övergående störning eller något annat tillfäl- ligt problem inte är tillräckliga skäl för att meddela ett förbud (prop. 1979/80:1 A s. 541). Bestämmelsen om flyttningsförbud ska skydda barnet mot en alltför abrupt hemtagning och separation från familjehemsföräldrarna. Av 27 § LVU följer att socialnämnden kan besluta om ett tillfälligt flyttningsförbud om det är san- nolikt att ett flyttningsförbud behövs och rättens beslut inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling. Skälet till att social- nämnden har getts en möjlighet att meddela ett tillfälligt förbud är att nämnden S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 i annat fall riskerar att bli ställd inför det faktum att en vårdnadshavare redan har genomfört flyttningen (prop. 1979/80:1 A s. 541; se även HFD 2011 ref. 13). Förutsättningar för beslutet om tillfälligt flyttningsförbud Jag noterar att nämnden hade lämnat in en ansö- kan om flyttningsförbud till förvaltningsrätten. Domstolen avslog nämndens ansökan . Nämnden överklagade beslutet till kammarrätten. Domstolen, som bedömde att nämndens ansökan skulle bifallas, beslutade om flyttningsförbud i en dom . frågan var föremål för kammarrättens prövning fattade alltså nämnden ett beslut om tillfälligt flyttningsförbud. Eftersom förvaltningsrätten hade avslagit ansökan kunde nämnden inte utan vidare fatta ett sådant beslut. Det förefaller dock som om nämndens beslut grundades på delvis nya omständigheter. Mot den bakgrunden ser jag inte att det fanns något formellt hinder mot att fatta beslutet. I sitt remissvar har nämnden anfört att beslutet om tillfälligt flyttningsförbud fattades därför att avsåg att hämta J. mot hennes vilja och att det fanns en ”påtaglig risk att J:s hälsa och utveckling skulle skadas av en flytt från familjehemmet”. Någon uppgift om att skulle avbryta familje- hemsplaceringen finns inte. I handläggarens journalanteckning, som upprätta- des , noterades följande. Ut ringer som är på väg till . Ut uppger att ut försökt komma i kontakt med honom och tidigare utan framgång varav ut då har samtal med hans ombud . har sagt att hämtar J. oavsett umgängesplaneringen. Ut uppger att umgängesplaneringen som gjordes un- der sommaren är den som gäller, och ut ställer sig frågande till att tagit eget beslut att hämta J. Ut uppger att J. är tydlig med att hon inte vill åka till sin pappa och sagt att hon vägrar vilket ut framfört till . Utifrån att har som avsikt att hämta J. mot sin vilja har beslut om tillfälligt flyttningsförbud beslutats enligt 27 § LVU. vill ringa J. och höra hennes inställning. Öv att sedan kontaktar ut. Reglerna om flyttningsförbud tar enbart sikte på de situationer då en vårdnads- havare har för avsikt att flytta barnet, dvs. ändra barnets boendeförhållanden. Det är i dessa situationer som socialnämnden kan ingripa för att förhindra en flyttning som kan vara skadlig för barnet. Det kan alltså inte komma i fråga att tillämpa ett flyttningsförbud för att hindra en vårdnadshavares umgänge med sitt barn vid ett enstaka tillfälle. Det går av utredningen inte att dra någon annan slutsats än att socialnämn- dens beslut om tillfälligt flyttningsförbud fattades för att förhindra ett helgum- gänge mellan och J. Det finns ingenting som tyder på att hade någon avsikt att behålla J. hos sig efter umgänget. Utifrån den utredning som jag har haft tillgång till fanns det således inga rättsliga förutsättningar för beslutet. Jag har i och för sig förståelse för nämndens uppfattning att situationen var komplicerad eftersom J. den dagen uttryckt att hon inte ville 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T åka till sin far. Det finns frågetecken om huruvida förvaltningen på ett tillfreds- ställande sätt hade verkat för att förbereda och stödja J. inför de nya umgäng- Journalanteckningarna ger vid handen att nämnden i det avseendet varit väl passiv. Den passiviteten kan ha medverkat till den situation som upp- stod när var på väg till för att träffa J. är givetvis inte tillfredsställande. Utformningen av beslutet om tillfälligt flyttningsförbud Ordförandens beslut om tillfälligt flyttningsförbud dokumenterades i en blan- kett som är avsedd att användas vid beslut om omhändertagande med stöd av 6 § LVU. Blanketten har rubriken ”Beslut av ordförande/annan ledamot som nämnden förordnat, om omhändertagande”. Enligt den förtryckta och ikryssade beslutsmotiveringen gällde beslutet ”omhändertagande jml 6 § LVU, då det är sannolikt att den unge behöver beredas vård enligt LVU och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till [X] Risken för den unges hälsa/utveckling”. I övre vänstra hör- net på blanketten har manuellt gjorts en notering om 27 § LVU. notering innebär givetvis inte att beslutet kan betraktas som ett beslut om till- Till skillnad från nämnden kan jag för egen del inte förstå hur den handläg- gare vid förvaltningen som föredrog ärendet eller ordföranden som fattade be- slutet resonerade när det gällde utformningen av beslutet. är det anmärkningsvärt att beslutet utformades på det sätt som skedde. framhålla vikten av att nämndens olika befattningshavare har kunskap om hur olika beslut om tvång ska utformas. Jag vill tillägga att datum för beslutet har korrigerats för hand, vilket är mycket olämpligt när det gäller beslut som ska underställas en högre instans inom en viss bestämd tid. I anmälan till JO anges att , genom sitt ombud, i en skrivelse till so- cialnämnden återkallade sitt samtycke till familjehemsplace- ring och yrkade att socialnämnden skulle ompröva och upphäva det tidigare meddelade beslutet om flyttningsförbud. skrivelsen skrevs en ny inlaga till socialnämnden , varefter gruppledaren vid socialförvaltningen i telefon meddelade att en utredning en- ligt 11 kap. 1 § SoL hade inletts och att det inte längre fanns något flyttnings- I journalanteckningarna finns noterat att en skrivelse från ombudet kom in till socialnämnden . Några åtgärder med anled- ning av skrivelsen förefaller inte ha vidtagits och journalen innehåller inte nå- gon notering om den skrivelse som ombudet ska ha skickat eller det telefonsamtal som ska ha genomförts i anslutning till denna. I 15 § förvaltningslagen (1986:223) finns en bestämmelse om myndigheters skyldighet att dokumentera uppgifter i ärenden som avser myndighetsutövning mot en enskild. För del finns dessutom särskilda regler om S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 I 11 kap. 1 § andra stycket SoL anges att vad som har kommit fram vid utredning och vad som har betydelse för ett ärendes avgörande ska tillvaratas på ett betryggande sätt. Av 5 § framgår att handläggning av ärenden som rör enskilda samt genomförandet av beslut om stödinsatser, vård och be- handling ska dokumenteras. Dokumentationen ska utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter av betydelse. Bland annat från rättssäkerhetssynpunkt är det av största vikt att alla upp- gifter som behövs för ärendets bedömning redovisas i akten (vanligtvis i jour- nalen). Det är handläggarens skyldighet att kontinuerligt tillföra journalen de uppgifter som kan vara av betydelse i ärendet. Dokumentationen ska vara sådan att det vid varje tid är möjligt att av akten utläsa vad som kommit fram i ärendet och vilka faktiska åtgärder som har vidtagits. Jag konstaterar att det finns bris- ter i journalföringen i fråga om det som anförts i anmälan. Av vad jag anfört ovan framgår att jag på ett flertal punkter riktar kritik mot i kommun för det sätt på vilket ärendet har handlagts. Bristerna i handläggningen är i vissa fall av allvarlig karaktär. Det finns därför skäl att sända en kopia av detta beslut till Inspektionen för vård och omsorg. Allvarlig kritik mot en med att överlämna ett överklagande av ett beslut om omprövning av vård enligt LVU till förvaltningsrätten (Dnr 6620-2012) Beslutet i korthet: Ett barn vårdades med stöd av 3 § LVU. i omprövade vården enligt dåvarande 13 § tredje stycket LVU och beslutade bl.a. att vården skulle fortsätta. Barnets vårdnadshavare överkla- gade beslutet. I stället för att överlämna överklagandet till förvaltningsrätten inledde nämnden en utredning av om vården skulle upphöra. Därefter beslu- tade nämnden om fortsatt vård. När vårdnadshavaren överklagade även det senare beslutet överlämnades båda överklagandena till förvaltningsrätten. Det medförde att det dröjde mer än förvaltningsrätten fick möjlighet att pröva det första överklagandet, vilket enligt domstolen i viss mån kunde anses ha påverkat utgången i målet. Bestämmelsen om möjlighet att överklaga ett beslut om vård med stöd av 3 § LVU är en grundläggande bestämmelse i LVU. Nämnden skulle, efter prövning av om överklagandet kommit in i rätt tid, utan dröjsmål ha över- lämnat överklagandet till förvaltningsrätten. Nämnden får allvarlig kritik för sin bristfälliga handläggning. förordnade Förvaltningsrätten i att L. (född ) skulle beredas vård med stöd av 1 och 3 §§ LVU. 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T omprövade i kommun vården enligt 13 § tredje stycket LVU (i dess dåvarande lydelse) och beslutade dels att vården enligt 3 § LVU skulle fortsätta, dels att L. skulle omplaceras från det HVB-hem där han var placerad till ett familjehem. L:s vårdnadshavare . överklagade besluten . inledde då en utredning om vårdens upphörande. beslutade socialnämnden om fortsatt vård. Även detta beslut överklaga- des av vårdnadshavaren. överlämnades överklagandena till Förvaltningsrätten i som meddelade dom . I domen anförde förvaltningsrätten, såvitt avsåg beslutet att omplacera L. till ett familjehem, bl.a. följande. ”Förvaltningsrätten vill dock särskilt understryka att det är mycket anmärkningsvärt att nämnden dröjt med att överlämna överkla- gandet till förvaltningsrätten, i synnerhet som tidsutdräkten i viss mån kan an- ses ha påverkat utgången i målet.” Advokaten framförde, i egenskap av ombud för ., i en anmälan klagomål mot nämndens handläggning av ärendet. Klagomålen avsåg främst att nämnden underlåtit att överlämna överklagandet till förvaltningsrät- ten. Hon anförde bl.a. att . på grund av dröjsmålet betogs möjligheten att få en domstolsprövning inom rimlig tid och att dröjsmålet inverkade på må- lets utgång. . framförde i en separat skrivelse till JO klagomål mot socialnämn- dens bemötande av och bristande information till henne under ärendets hand- läggning. Hon anförde i huvudsak att beslut i ärendet har fattats utan att hon som vårdnadshavare fått vara delaktig. Ärendet remitterades till i kommun. Nämndens ar- betsutskott anförde i ett remissvar i huvudsak följande. Planeringen var redan från början att L. efter en kortare tids placering på institution skulle flyttas till ett familjehem. Planeringen var också att L på institutionen skulle genomgå en utredning av sin beteen- deproblematik vilken också genomfördes. Denna planering diskuterades första gången vid möte med L:s mamma . . Den utredning som genomfördes visade att L. har en uppförandestörning samt depression. Vid mötet uttalade psykiatrikern som anlitades av HVB att det bästa för L. vore att stanna på HVB. Denna uppfattning delades av L:s mamma […] So- cialnämndens uppfattning var och är att L. behöver en långvarig placering som är så familjeliknande som möjligt. Allt för att ge honom en miljö med trygga vuxna personer som är tillgängliga för honom och kan ge honom social och känslomässig vägledning. Det är alltid olyckligt när en expert som endast träffat ungdomen vid några tillfallen uttalar sig tvärsäkert om den vidare vården. Trovärdigheten blir inte så hög när denne expert är knuten till en institution som är ekonomiskt be- roende av socialnämndens placering. När socialnämnden gör sin bedöm- ning grundar den sig på en långvarig kontakt med familjen och att social- nämnden har kännedom om ungdomens hela situation. S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 Efter en omprövning av LVU-vården fattar socialnämndens arbetsutskott beslut om fortsatt vård enligt LVU samt omplacering till ett fa- miljehem. inkom en överklagan av socialnämndens beslut och . begärde att vården skulle upphöra men att placeringen på institut- ionen skulle fortsätta. gjorde här ett handläggningsfel och behandlade ärendet som om det vore ett § 2 LVU-ärende varvid en utredning inleddes. Syftet var att göra en mer ingående utredning avseende L:s behov av vård med anledning av hans mammas begäran om vårdens upphörande. Det är beklagligt att handläggningsfelet medförde att överklagandeprocessen fördröjdes men socialnämndens uppfattning är att L. inte tagit skada av detta då han har en fungerande vård. , familjehemmets och behandlarnas uppfattning är att L. mår bättre. . skriver i sin anmälan till JO att hon ej fått vara med på möte med skola och BUP. Vid ett första möte på BUP var det L:s önskan att hans mamma inte skulle vara med. L. är och har rätt att delta i möte med socialtjänst och sjukvård utan att vårdnadshavare är närvarande. Vid ett pla- nerat möte på BUP ska . vara med då L. nu godkänner detta. När det gäller L:s skolgång har . fått all information av hand- läggaren och . har också deltagit i möte med skolan. . har också framfört synpunkter på att hon inte fått information. delar inte denna uppfattning då . löpande har fått inform- ation om L:s vård. uppfattning är att . vill be- stämma över vården men då L. är föremål för vård enligt LVU är det soci- alnämnden som har det yttersta ansvaret över vården och även måste ta hänsyn till L:s vilja som ibland har varit att utesluta mammans deltagande i vården. . skriver att inte upprättats i samråd med henne eller L. uppfattning är att detta inte stämmer då handläggaren gjort ett förslag till vårdplan som hon gått igenom tillsammans med L. och hans mamma som då kunnat framföra synpunkter och förslag på förändringar. L. och hans mamma har godkänt vårdplanen genom att skriva under den. bedömning är att det handläggningsfel som gjorts är beklagligt ur ett rättssäkerhetsperspektiv men att det ej medfört några ne- gativa konsekvenser för L. och hans vård. L. får den vård han behöver genom placering i ett familjehem med trygga och stabila vuxna som kan ge honom social och känslomässig vägledning. . har under ärendets gång fått information och varit delaktig i L:s vård och planering. handläggare har en tät kontakt med . där hon får information muntligt och skriftligt om L:s aktuella situ- ation och hans vård. och . kommenterade remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Av 13 § LVU framgår att om den unge har beretts vård med stöd av 3 § LVU ska socialnämnden för verkställighet av vårdbe- slutet pröva om vård med stöd av lagen ska upphöra. Denna fråga ska därefter prövas fortlöpande från senaste prövning. Nämndens om- prövning av vården ska föranleda ett formellt beslut och beslutet kan överkla- gas till förvaltningsdomstol. 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T I förvaltningslagen (1986:223), FL, finns bestämmelser om hur beslut över- Ett överklagande ska ges in till den myndighet som har meddelat beslu- prövar om överklagandet har kommit in i rätt tid och om så har skett ska myndigheten, enligt 25 § FL, överlämna överklagandet och övriga handlingar i ärendet till den högre instansen. I FL anges inte inom vilken tid beslutsmyndigheten ska överlämna ett överklagande till den överprövande Det ligger i sakens natur att överlämnandet måste ske utan dröjsmål. JO har uttalat att tiden som regel inte bör överstiga JO 1995/96 s. 314). överklagande inkom till förvaltningen . för att överlämna överklagandet till förvaltningsrätten inledde nämnden en ut- redning av om vården skulle upphöra.