frsrdg · H204RS1 · 2014-12-15 00:00:00 — –efterlevandepension (11 kap.), –inkomstgaranti och efterlevandeskydd (12 kap.), –omställningsstöd och efterlevandeskydd (13 kap.), –försäkrings- och företagshälsovårdsförmåner (14 kap.), och –överklagande (15 kap.). Paragrafen är ny. Innehållsförteckningen ger en översikt över lagens innehåll. Överväganden finns i avsnitt 5.1.2. 2 § En ledamot har rätt till ersättning enligt bestämmelserna i denna lag. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll 1 kap. 1 § första stycket första meningen ersättningslag. Uttrycket ”är berättigad till ekonomiska förmåner” har ersatts med ”har rätt till ersättning” (se mer om detta i avsnitt 5.1.1). Pa- ragrafen har ändrats språkligt. Överväganden finns i avsnitt 5.1.2. 3 § Bestämmelserna i denna lag gäller även talmannen, om det inte framgår någonting annat av 2 kap. 1 och 2 §§ eller av sammanhanget. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll 2 kap. 7 § ersättningslag. Paragrafen har fått en ny placering i lagen i syfte att samla de grundläggande bestämmelserna om rätten till ersättning i det första kapitlet. Paragrafen har ändrats språkligt och redaktionellt. 4 § För en ersättare för en ledamot gäller samma bestämmelser som för en ledamot, om det inte föreskrivs någonting annat i denna lag. får kompensera en ersättare för förlorad semester för den del av tjänstgöringen i som understiger . Paragrafens första stycke motsvarar till sitt innehåll 1 kap. 1 § tredje stycket ersättningslag, och andra stycket motsvarar till sitt innehåll 1 kap. 2 a § i samma lag. Paragrafen har ändrats språkligt och redaktionellt. 5 § Om en ledamot har beviljats ledighet från sitt uppdrag under minst en månad i följd, får det lämnas ersättning för bara om skälet till ledigheten är offentligt uppdrag, militärtjänstgöring, sjukdom eller något annat förhållande som omfattas av bestämmelserna om rätt till ledighet för arbetstagare hos . Ersättning får inte lämnas för tid då en ledamot är statsråd eller statssekreterare. Paragrafens första stycke motsvarar till sitt innehåll 1 kap. 1 § första stycket andra meningen ersättningslag, och andra stycket motsvarar till sitt innehåll 1 kap. 1 § andra stycket i samma lag. Paragrafen har ändrats språkligt. 6 § Bestämmelserna i 3–5, 7 och 14 kap. ska tillämpas från och med den dag då ledamoten tillträder sitt uppdrag i till och efter det att uppdraget att vara ledamot upphör. Bestämmelserna i 4 kap. 2, 4, 10 och 11 §§ och 5 kap. 1, 4 och 5 §§ ska dock tillämpas −i fråga om en nyvald ledamot som tillträder sitt uppdrag i samband med ett riksdagsval, från och med den dag då fastställer vilka som valts till ledamöter, och −i fråga om en nyvald ledamot som tillträder sitt uppdrag i samband med ett efterträdarval enligt 14 kap. 18 § vallagen (2005:837), från och med den dag då utser honom eller henne till efterträdare. Paragrafens första stycke motsvarar till sitt innehåll 1 kap. 2 § första stycket ersättningslag. Paragrafens första stycke har ändrats språkligt i förhållande till motsvarande bestämmelse lag. Andra stycket är nytt och föreskriver att vissa bestämmelser om resekostnadsersättning (4 kap.) och om traktamente (5 kap.) ska tillämpas från en tidigare tidpunkt än vad som följer av bestämmelsen i första stycket. I första strecksatsen föreskrivs, i fråga om nyvalda ledamöter som tillträder sina uppdrag i samband med ett val, att bestämmelserna ska tillämpas från och med den dag då fastställer vilka som valts till ledamöter. Här avses den dag då beslutar om fördelning av mandat och fastställer vilka kandidater som har valts till ledamöter och ersättare. I andra strecksatsen föreskrivs, i fråga om en nyvald ledamot som tillträder sitt uppdrag i samband med ett efterträdarval enligt 14 kap. 18 § vallagen (2005:837), att bestämmelserna ska tillämpas från och med den dag då utser honom eller henne till efterträdare. Här avses den dag då beslutar att utse en ny ledamot till efterträdare för en avgången ledamot. Övervägandena finns i avsnitt 5.12.1. Från och med den dag då ledamoten tillträder sitt uppdrag i gäller vad som föreskrivs i första stycket. 7 § För ersättare av en annan ledamot än talmannen eller ett statsråd eller en statssekreterare ska bestämmelserna i 3–5, 7 och 14 kap. tillämpas endast för den tid som ersättaren enligt bevis från ska fullgöra uppdraget. Om uppdraget upphör tidigare ska 3–5, 7 och 14 kap. tillämpas till och efter den dag uppdraget upphör, dock längst till och med den dag som anges i beviset. Bestämmelserna i 4 kap. 2, 4, 10 och 11 §§ och 5 kap. 1, 4 och 5 §§ ska dock tillämpas från och med den dag då utfärdar bevis om att ersättaren ska fullgöra ett uppdrag som ledamot. Paragrafens första stycke motsvarar till sitt innehåll 1 kap. 2 § andra stycket ersättningslag. Paragrafens första stycke har ändrats språkligt i förhållande till motsvarande bestämmelse lag. Andra stycket är nytt och föreskriver att vissa bestämmelser om resekostnadsersättning (4 kap.) och om traktamente (5 kap.) ska tillämpas på en ersättare redan från och med den dag då utfärdar bevis om att ersättaren ska fullgöra uppdrag som ledamot. Här avses det meddelande som skickar till en ersättare enligt tilläggsbestämmelse 5.5.1 riksdagsordningen. Övervägandena finns i avsnitt 5.12.2. Från och med den dag då ersättaren ska tillträda sitt riksdagsuppdrag gäller vad som föreskrivs i första stycket. 8 § I denna lag avses med 1.prisbasbelopp: prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken, 2.förhöjt prisbasbelopp: det förhöjda prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 8 §§ socialförsäkringsbalken, 3.inkomstbasbelopp: inkomstbasbeloppet enligt 58 kap. 26 och 27 §§ socialförsäkringsbalken, 4.inkomstindex: inkomstindex enligt 58 kap. 10–12 §§ socialförsäkringsbalken, och 5.balansindex: balansindex enligt 58 kap. 22–24 §§ socialförsäkringsbalken. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll 1 kap. 6 § ersättningslag. 9 § Med avses i denna lag . Kan vid beräkning av antalet inte tillgodoräknas som ska , om den uppgår till minst , ändå anses som . Paragrafen motsvarar till sitt innehåll 1 kap. 3 § ersättningslag. Paragrafen har ändrats språkligt. 10 § Med ett offentligt uppdrag avses i denna lag ett uppdrag som ges av eller regeringen eller av någon annan efter bemyndigande från eller regeringen. En anställning utgör inte ett offentligt uppdrag enligt denna lag. Paragrafens första mening motsvarar till sitt innehåll tillämpningsföreskriften till 1 kap. 4 § ersättningslag, och andra meningen motsvarar till sitt innehåll 1 kap. 4 § ersättningslag. Paragrafen har ändrats språkligt. 11 § Riksdagsstyrelsen får meddela tillämpningsföreskrifter till denna lag. Riksdagsstyrelsen meddelar allmänna råd till lagen. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll delvis 1 kap. 5 § ersättningslag och bemyndigar riksdagsstyrelsen att meddela tillämpningsföreskrifter till 2014/15:RS1 8 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR Nytt är att det i bestämmelsen också erinras om att riksdagsstyrelsen meddelar allmänna råd. 1 § ska betala arvode till talmannen med ett belopp som motsvarar arvodet till statsministern. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll 2 kap. 1 § ersättningslag. Paragrafen har ändrats språkligt. 2 § Talmannens arvode vid avgångstillfället ska utgöra underlag för inkomstgarantin. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll 2 kap. 5 § ersättningslag. Paragrafen har ändrats språkligt. 3 § En talman har inte rätt att ta emot statlig egenpensionsförmån för tid då talmansarvode eller avgångsersättning på grund av uppdrag som statsråd betalas ut. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll 2 kap. 11 § ersättningslag. Paragrafen har ändrats språkligt. 1 § ska betala arvode till ledamöterna med ett belopp som fastställer. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll 3 kap. 1 § ersättningslag. Rätten till arvode framgår av 5 kap. 2 § riksdagsordningen. Paragrafen har ändrats språkligt. 2 § ska betala tilläggsarvode till vice talman , till ordförande i utskott och och till vice ordförande i utskott och av ledamotsarvodet. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll delvis 3 kap. 2 § ersättningslag. Skillnaden är att den nya bestämmelsen, förutom tilläggsarvode till ordförande och vice ordförande i utskott, även reglerar tilläggsarvode till ordförande och vice ordförande i . Överväganden finns i avsnitt 5.1.1. 3 § ska betala ett sammanträdesarvode till ledamot som fullgör ett uppdrag som tjänstgörande ledamot, suppleant eller tillfällig ersättare i . Arvodet ska betalas för sammanträdesdag som infaller , eller då kammaren inte sammanträder. Sammanträdesarvode ska dock inte betalas till ordförande och vice ordförande i . En suppleant som deltar i ett sammanträde utan att delta i de beslut som fattas under sammanträdet får sammanträdesarvode bara om beslutar det. ska bestämma arvodesbeloppen. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll de delar av 2 § i lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (arvodeslagen) som rör sammanträdesarvode till en ledamot som fullgör ett uppdrag som tjänstgörande ledamot, suppleant eller tillfällig ersättare i , för sammanträdesdag som infaller , eller då kammaren inte sammanträder. Ordförande eller vice ordförande har inte rätt till något sådant sammanträdesarvode. Det beror på att de har ett fast arvode enligt 3 kap. 2 §. Ordet ”riksdagsstyrelsen” har bytts ut mot ””. Överväganden finns i avsnitt 5.1.1. 4 § Ledamotsarvode och tilläggsarvode ska anses som inkomst av anställning enligt socialförsäkringsbalken och lagen (1991:1047) om sjuklön. En ledamot ska då anses som arbetstagare. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll 3 kap. 3 § ersättningslag. 5 § Om en ledamot är ledig från sitt uppdrag på grund av sjukdom, ska det göras avdrag från arvodet och tilläggsarvodet och från andra 2014/15:RS1 8 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR sådana fasta arvoden som avses i 1 § 2 och 4 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Ledamoten har vid sådan ledighet rätt till ersättningar i enlighet med de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos . Avdrag från arvodena och betalning av ersättningarna ska göras i enlighet med de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos . För en ledamot gäller dock att arbetsdagsavdrag är detsamma som kalenderdagsavdrag. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll delvis 3 kap. 4 § första stycket ersättningslag. Bestämmelsen har ändrats på så sätt att hänvisningen till 1 § 6 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (arvodeslagen) har utgått. Ändringen har gjorts eftersom den del av arvodeslagen som rör arvoden i har förts in i 3 kap. 2 §. Vidare har bestämmelsen ändrats för att överensstämma med gällande praxis. Av paragrafens första stycke framgår från vilka arvoden som avdrag ska göras när en ledamot är sjuk. Innebörden av andra stycket är att en ledamot som är ledig på grund av sjukdom har rätt till de ersättningar som gäller för arbetstagare hos . Dessa ersättningar framgår av villkorsavtalen för arbetstagare hos myndigheter. De ersättningar som är aktuella är sjuklön, sjukpenningtillägg och rehabiliteringstillägg. I tredje stycket anges att avdrag från arvodena och betalningen av ersättningarna ska göras i enlighet med de bestämmelser (om löneavdrag och lön under sjukfrånvaro) som gäller för arbetstagare hos . Med det avses också bestämmelser i villkorsavtalen. Det tydliggörs att för en ledamot gäller att arbetsdagsavdrag är detsamma som kalenderdagsavdrag. Kalenderdagsavdraget är av aktuellt arvode för varje kalenderdag som ledigheten omfattar. Paragrafen har ändrats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 5.1.3. 6 § Om en ledamot är föräldraledig från sitt uppdrag, ska det göras avdrag från arvodet och tilläggsarvodet och från andra sådana fasta arvoden som avses i 1 § 2 och 4 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Ledighet för barns födelse, vård av adoptivbarn eller ledighet med tillfällig föräldrapenning ger rätt till ersättningar i enlighet med de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos . Avdrag från arvodena och betalningen av ersättningarna ska göras i enlighet med de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos . För en ledamot gäller dock att arbetsdagsavdrag är detsamma som kalenderdagsavdrag. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll delvis 3 kap. 4 § andra stycket ersättningslag. Av första stycket framgår från vilka arvoden avdrag ska göras om en ledamot är föräldraledig. Hänvisningen till 1 § 6 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (arvodeslagen) har utgått. Skälet till ändringen är att de delar av arvodeslagen som rör arvoden i har förts in i 3 kap. 2 §. I andra och tredje styckena har gällande praxis författningsreglerats om vilka ersättningar en ledamot har rätt till vid olika typer av föräldraledighet, hur utbetalning av ersättningarna sker och hur avdrag görs. Med de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos avses villkorsavtalen. Innebörden av andra stycket är att en ledamot som är ledig för barns födelse eller vård av adoptivbarn har rätt till föräldrapenningtillägg. Vid ledighet med tillfällig föräldrapenning har en ledamot även rätt till tillägg. Med tillfällig föräldrapenning avses den ersättning som ges till en person som stannar hemma från jobbet för vård av barn samt för de som den andra föräldern kan få i samband med ett barns födelse. Innebörden av tredje stycket är att avdrag och betalning av de aktuella ersättningarna ska göras i enlighet med de bestämmelser som gäller för arbetstagare hos , dvs. Av samma skäl som för vid arvode vid sjukfrånvaro tydliggörs att för en ledamot är arbetsdagsavdrag detsamma som kalenderdagsavdrag. Paragrafen har ändrats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 5.1.3. Arvode vid annan ledighet 7 § Om en ledamot av annat skäl än de som anges i 5 eller 6 § har beviljats ledigt än en månad under tid då arbetsplenum pågår, ska det på ledamotens begäran göras kalenderdagsavdrag för från arvodet och tilläggsarvodet och andra sådana fasta arvoden som avses i 1 § 2 och 4 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll huvudsakligen 3 kap. 5 § ersättningslag. Ändringen, enligt vilken avdraget ska göras som ett kalenderdagsavdrag (3,från aktuellt arvode för varje kalenderdag som ledigheten omfattar), har gjorts för att utjämna de skillnader som tidigare uppkom beroende av i vilken månad ledamoten var ledig. Hänvisningen till 1 § 6 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter 2014/15:RS1 8 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR och organ (arvodeslagen) har utgått. Den del av arvodeslagen som rör arvoden i , bland annat 1 § 6, har förts in i den nya ersättningslagen (se 3 kap. 2 §). I förhållande till utredningens förslag har bestämmelsen dessutom ändrats språkligt utan att någon ändring i sak är avsedd. 1 § En ledamot har rätt till ersättning för kostnader för tjänsteresor med ett belopp som svarar mot den faktiska kostnaden. Med tjänsteresa avses en resa som en ledamot gör som ett led i utövningen av sitt uppdrag som riksdagsledamot. Ledamotens bostad på hemorten betraktas som tjänsteställe. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll delvis 4 kap. 2 § första meningen ersättningslag. Ändringen innebär att det i första stycket anges att en ledamot har rätt till ersättning för kostnader för tjänsteresor med ett belopp som motsvarar den faktiska kostnaden. Andra stycket motsvarar till sitt innehåll 4 kap. 1 § samma lag. 2 § Innan en nyvald ledamot har tillträtt sitt uppdrag i har han eller hon rätt till ersättning för kostnader för −resor för att delta i möten som ledamotens partigrupp kallar till, −resor för att delta i introduktion till uppdraget, och −en resa till för att tillträda uppdraget. Bestämmelserna i första stycket gäller också en ersättare som avses i 1 kap. 7 §. I fråga om ersättningens storlek och vad som är ledamotens eller ersättarens tjänsteställe gäller vad som föreskrivs i 1 §. Paragrafen är ny och reglerar vilka resekostnader som nyvalda ledamöter och ersättare har rätt att få ersättning för innan de tillträtt sitt uppdrag i . I första stycket anges vilka resor som omfattas av rätten till ersättning. En- ligt första strecksatsen har en ledamot rätt till ersättning för resor för att delta i möten som ledamotens partigrupp kallar till. Av andra strecksatsen följer att resor för att delta i introduktion till uppdraget omfattas av rätten till ersättning. Med introduktion till uppdraget avses all slags introduktion till uppdraget som Riksdagsförvalt- ningen erbjuder en nyvald ledamot. Som anges i övervägandena till bestämmelsen kan en introduktion innehålla information om de ekonomiska villkoren för uppdraget eller en genomgång av de praktiska moment som hänger samman med arbetet i kammaren. En introduktion kan vara gemensam för flera nyvalda ledamöter eller vara anpassad och rikta sig till en ledamot. Be- stämmelsen i tredje strecksatsen innebär att en nyvald ledamot har rätt till ersättning för en resa till för att börja uppdraget som riksdagsledamot. Enligt gällande bestämmelser har en ledamot bara rätt till ersättning för en sådan resa från och med den dag då ledamoten tillträder uppdraget. I andra stycket föreskrivs att bestämmelserna i första stycket också gäller en ersättare som avses i 1 kap. 7 §. Innan en ersättare börjat sitt uppdrag har således han eller hon rätt till ersättning för kostnader för sådana resor som avses i första stycket. Tredje stycket hänvisar till vad som föreskrivs i 1 § i fråga om ersättningens storlek. Detta innebär att ersättning ges med ett belopp som motsvarar den faktiska kostnaden. Även i fråga om vad som är att anse som ledamotens eller ersättarens tjänsteställe hänvisas till regleringen i 1 §. Från och med den dag då en ledamot eller en ersättare tillträder uppdraget som riksdagsledamot gäller vad som föreskrivs i 1 §, se kommentaren till 1 kap. 6 och 7 §§. Övervägandena finns i avsnitt 5.12.1 och 5.12.2. Resa vid en extraordinär händelse 3 § En ledamot har rätt till ersättning för kostnader för tjänsteresor som ledamoten gör därför att han eller hon måste inställa sig i på grund av en extraordinär händelse eller någon annan orsak som inte har kunnat förutses. Om ledamoten inte befinner sig i bostaden på hemorten eller på tjänsteresa och om han eller hon inte kan använda sin biljett för resan tillbaka, ska ledamoten få ersättning för kostnader för resan med ett belopp som svarar mot den faktiska kostnaden. eller den som bestämmer får besluta att ersättningen ska omfatta resekostnader enligt första stycket även för en medföljande person som av särskilda skäl måste resa tillsammans med ledamoten. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll delvis punkten 6 tillämpningsföreskrift till 4 kap. 2 och 2 a §§ ersättningslag. Första stycket första meningen innehåller bestämmelser om ersättning för kostnader för tjänsteresor som en ledamot gör därför att han eller hon måste inställa sig i på grund av en extraordinär händelse eller någon annan orsak som inte har kunnat förutses. Med en extraordinär händelse avses till exempel en naturkatastrof, en större olycka som drabbar många människor, en händelse som i stor utsträckning påverkar det ekonomiska eller politiska läget eller någon annan händelse av extraordinär karaktär. 2014/15:RS1 8 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR med den tidigare bestämmelsen är att det finns grund för ersättning om skälet till resan är en ”orsak som inte har kunnat förutses”, i stället för som tidigare en ”oplanerad orsak”. Med en orsak som inte har kunnat förutses menas händelser som uppkommer hastigt och som inte har kunnat tas med ens vid en omsorgsfull planering. Det kan gälla en oplanerad presskonferens, ett extrainsatt möte i kammaren eller utskott eller att en ledamot måste inställa sig på kort varsel vid ett visst voteringstillfälle i . Ersättning för sådana resor lämnas på samma sätt som för andra tjänsteresor enligt 1 §, det vill säga med den faktiska kostnaden. Första stycket andra meningen innebär att en ledamot vid en extraordinär händelse eller någon annan orsak som inte har kunnat förutses kan få ersättning för resor som inte är att betrakta som tjänsteresor, eftersom ledamoten inte befinner sig i bostaden på hemorten eller på tjänsteresa när resorna påbörjas. En förutsättning för ersättning är att ledamoten inte kan använda sin biljett, det vill säga inte kan avboka sin hemresa eller utnyttja värdet av resan vid ett annat tillfälle. Med biljett avses även årskort på tåg eller flyg. Ersättning lämnas med ett belopp som motsvarar den faktiska kostnaden för resan. I andra stycket bemyndigas eller den som bestämmer att besluta att ersättningen ska omfatta även resekostnader enligt första stycket för medföljande som av särskilda skäl behöver resa tillsammans med ledamoten. Överväganden finns i avsnitt 5.5. 4 § Ledamoten får själv besluta om inrikes tjänsteresor enligt 1 §, om resor före tillträdet enligt 2 §, om inrikes resor på grund av en extraordinär händelse eller någon annan orsak som inte har kunnat förutses enligt 3 § och om lämpligt färdmedel med hänsyn tagen till kostnads-, tids- eller miljöaspekter. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll delvis 4 kap. 3 § ersättningslag. Skillnaden är att ledamoten själv får besluta också om resor före tillträdet enligt 2 §, om inrikes resor på grund av en extraordinär händelse eller någon annan orsak som inte har kunnat förutses enligt 3 § och om lämpligt färdmedel på dessa resor med hänsyn tagen till kostnads-, tids- eller miljöaspekter. Be- myndigandet till i det tidigare andra stycket har utgått eftersom det omfattas av det generella bemyndigandet i 1 kap. 11 § första stycket. Övervägandena finns i avsnitten 5.5 och 5.12.1. 5 § eller den som bestämmer ska fatta beslut om en riksdagsledamots utrikes tjänsteresor enligt 1 §. Paragrafen motsvarar till sitt innehåll 4 kap. 3 a § första stycket ersättningslag med den skillnaden att ordet ”Riksdagsstyrelsen” har bytts ut mot ””. 6 § Utan hinder av vad som föreskrivs i 5 § får ledamoten själv besluta om utrikes tjänsteresor till länder inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och till länder som har ansökt om medlemskap i unionen. Ledamoten ska lämna in en kortfattad skriftlig redovisning till för en resa enligt första stycket. Redovisningen ska lämnas efter det att resan avslutades. Paragrafen är ny. I första stycket anges att ledamoten, utan hinder av vad som föreskrivs i 5 §, själv får besluta om utrikes tjänsteresor till länder inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och till länder som har ansökt om medlemskap i unionen (EU). Det betyder att ledamöterna själva kan besluta om resor för att besöka EU:s institutioner eller något annat EU-organ, eller resor för något annat besök inom EES. En ledamot kan även resa till länder som formellt har beviljats status som kandidatland till EU. Landet är att betrakta som ett kandidatland från det att har fattat ett formellt beslut om statusbeviljande och till dess anslutningsförhandlingarna har avslutats och anslutningsfördraget har undertecknats. Bestämmelsen omfattar också resor till potentiella kandidatländer, det vill säga länder som har utlovats medlemskap i men som ännu inte har beviljats kandidatlandsstatus. Slutligen kan ledamoten resa till ett anslutningsland – ett land som har slutfört anslutningsförhandlingarna och som har undertecknat ett anslutningsfördrag med EU. Anslutningslandet blir en fullvärdig medlemsstat den dag som anges i fördraget, givet att fördraget ratificeras. Resorna är alltjämt att betrakta som enskilda utrikes tjänsteresor och ska omfattas av det rambelopp som enligt 7 § fastställer för dessa resor. Dessutom ska de allmänna bestämmelser som reglerar en enskild ledamots utrikes resor, till exempel val av färdmedel, betalkort, bonuspoäng, nyttjande av resetjänster och reseräkning, omfatta också de resor som ledamöterna själva beslutar om.