frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — Bl.a. togs kontakt med angående det barn som fortfarande var underårigt och vidare genomfördes samtal med övriga barn. Enligt var det den information som framkom vid den förnyade utredningen sammantaget med riskbedömningen avseende Z.B., som gjorde att anstalten beslutade att återkalla besökstillstånden. Anstalten har i beslutet beträffande den minderårige sonen redogjort för vad som framkommit i kontakten med . I de övriga tre besluten har 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D det inte skett någon redogörelse för den information som framkommit vid den förnyade utredningen. I dessa beslut har anstalten således inte fullt ut angett de skäl som har bestämt utgången i ärendena (se 20 § förvaltningslagen [1986:223]). Anstalten förtjänar kritik för denna brist. Möjligheten att återkalla beslut utan tillkommande utredning En grundläggande princip inom förvaltningsförfarandet är att beslut i allmänhet vinner rättskraft. Ett sådant beslut kan i princip inte återkallas eller ändras av beslutsmyndigheten till nackdel för den enskilde, om inte nya omständigheter har inträffat. Anledningen till det är att den enskilde ska kunna lita på att be- slutet står fast och att han eller hon därmed kan vidta olika åtgärder med anled- ning av beslutet, utan att behöva riskera att det plötsligt återkallas. I praxis har emellertid utvecklats tre viktiga undantag från denna huvudregel. Ett gynnande beslut kan nämligen återkallas –om beslutet har försetts med ett s.k. återkallelseförbehåll eller ett sådant förbehåll finns i den författning som ligger till grund för beslutet, –om det är nödvändigt med hänsyn till en hälso-, brand- eller trafikfara eller av andra sådana säkerhetsskäl, eller –om den enskilde har utverkat det gynnande beslutet genom vilseledande uppgifter (se m.fl., Förvaltningslagen med kommentarer, 3 uppl., 2010, s. 358 ff.). JO har i tidigare ärenden uttalat att Kriminalvården har en rätt att ändra eller återkalla ett gynnande beslut om det bedöms nödvändigt utifrån de säkerhetsa- spekter som Kriminalvården har att beakta (se JO 1996/97 s. 114). I ett beslut i dnr 225-2004 utvecklades det tidigare uttalandet med att ett beslut kan återkallas utifrån säkerhetsskäl oavsett om det beror på att nya omständigheter inträffat eller att man har gjort en annan bedömning av säker- hetsrisken än vid det ursprungliga beslutet. De säkerhetsskäl som åberopas kan dels vara direkt knutna till den person som beslutet avser genom t.ex. vad som framkommit om denne under verkställigheten, dels generella säkerhetsaspekter som t.ex. den erfarenhetsmässigt höga risken för avvikelse i slutet av en verk- ställighet som ska övergå i utvisning. (Se även JO:s beslut i dnr 6108-2009. De tre ärenden som har nämnts ovan har det gemensamt att de gynnande besluten återkallats i nära anslutning till att det ursprungliga besluten meddela- des. Som längst gick det innan omprövningen skedde (se dnr 225-2004). Frågan som inställer sig är emellertid vilka möjligheter som Krimi- nalvården har att återkalla eller ändra ett gynnande beslut när – som i fråga om besökstillstånden för Z.B:s barn – det passerat en inte obetydlig tid sedan be- sluten meddelades. Vid bedömningen av om det finns möjlighet att återkalla eller ändra det ti- digare beslutet genom en omvärdering av det ursprungliga beslutsunderlaget, 37 Efter den i det här ärendet aktuella tidpunkten har i Kriminalvårdens föreskrifter och all- männa råd (KVFS 2011:1) om fängelse införts en bestämmelse om återkallelse eller ändring till den intagnes nackdel av tillstånd till bl.a. besök (7 kap. 31 §). K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 måste enligt min mening hänsyn tas till den tid som förflutit från det att beslutet meddelades. Möjligheten till omvärdering minskar i takt med tiden som går. Om den enskilde dessutom inrättar sig efter beslutet, och exempelvis ansöker och tar emot anstaltsbesök, minskar möjligheten till omvärdering ytterligare. Under sådana förhållanden är det, enligt min uppfattning, som regel nödvändigt att det har tillkommit något förhållande – som gör att det ursprungliga beslutet kan ifrågasättas – för att beslutet ska kunna ändras. Det kan exempelvis röra sig om uppgifter om att barnen far illa av besöken. Det sagda understryker nöd- vändigheten av att myndigheten anger om tillkommande uppgifter har legat till grund för beslutet. Mot bakgrund av vad som har framkommit i remissvaret saknar jag skäl att kommentera Z.B:s övriga klagomål mot anstalten Salberga. Jag konstaterar endast att utredningen inte ger anledning till kritik eller någon annan åtgärd. Allvarlig kritik mot Kriminalvården, anstalten Salberga, för brister i beslut att placera ett stort antal intagna i avskildhet med stöd av 6 kap. 8 § fängelselagen m.m. (Dnr 4379-2013, 5176-2013) Beslutet i korthet: Anstalten Salberga har avskilt intagna med stöd av 6 kap. 8 § fängelselagen (2010:610). I beslutet konstateras att tre förutsättningar måste vara uppfyllda för att en intagen ska kunna avskil- jas med stöd av den bestämmelsen. För det första måste det ha inträffat en händelse som kan leda till att en intagen tilldelas en varning eller att den intagnes villkorliga frigivning skjuts upp. För det andra måste den intagne kunna knytas till de aktuella omständigheterna (den misstänkta misskötsam- heten). För det tredje måste det finnas en risk för att den intagne om han eller hon inte hålls avskild försvårar sakens utredning. () avskilde anstalten samtliga intagna i ett anstaltshus för att kunna utreda vad som låg till grund för att det bedömts föreligga en risk för misskötsamhet samt störning av ordningen och säkerheten. I beslutet kon- stateras att det för placeringen i avskildhet ännu inte hade inträffat någon händelse som skulle kunna leda till en varning eller uppskju- tande av villkorlig frigivning. Således har det inte varit möjligt att placera de intagna i avskildhet med stöd av det åberopade lagrummet. Under de tre perioderna av avskildhet tilläts de intagna att komma ut för en kortare daglig utomhusvistelse. I beslutet konstateras att för att en anstalt ska kunna neka intagna en timmes daglig utomhusvistelse krävs att det ska ha inträffat en händelse som varit oförutsedd för anstalten. Så kan exempel- vis vara fallet i ett inledande skede av en avskildhetsplacering. Om avskild- heten emellertid drar ut kan det svårligen hävdas att situationen är 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D oförutsedd för anstalten. Det innebär att en anstalt som placerar intagna i avskildhet är skyldig att påbörja planeringen för att kunna erbjuda de intagna en timmes daglig utomhusvistelse. I beslutet riktas allvarlig kritik mot anstalten Salberga för att besluten om placering i avskildhet och den efterföljande utredningen har varit mycket bristfälliga. Vidare kritiseras ha nekat de intagna daglig utomhusvistelse under avskildhetsplaceringarna. I två anmälningar, som kom in till JO och , framförde ett antal intagna i anstalten Salberga klagomål över förhållandena i samband med att de hade placerats i avskildhet den 19–, den 27–och den 15–. I fråga om avskildhetsplace- ringen den 27–gjorde de intagna gällande att de som inte var rökare nekades ”promenad”, att måltiderna var oregelbundna, att de inte fick några bestick, att de nekades ”tvättbyte”, att de som inte hade dusch på bostadsrum- met endast fick duscha en gång och att de inte fick byta låneböcker. Därtill gjordes gällande att avskildheten var oproportionerligt lång och användes av anstalten som en form av bestraffning. I fråga om de övriga två avskildhetsplaceringarna gjorde en intagen, B.G., gällande att han inte fick reda på skälet till att han hade placerats i avskildhet och att han som icke-rökare hade nekats promenad under avskildhetsplacering- arna. Vissa handlingar infodrades och granskades. Därefter remitterades anmälning- arna till Kriminalvården för yttrande. Med anledning av vad som hade fram- kommit vid granskningen av handlingarna förelades Kriminalvården, huvud- kontoret, att i ärendet dnr 5176-2013 yttra sig över följande frågeställningar: 1.Är det möjligt att avskilja en intagen med stöd av 6 kap. 8 § fängelselagen (2010:610) för att utreda huruvida det föreligger en risk för misskötsamhet samt störande av ordningen och säkerheten? 2.Uppfyller anstaltens beslut om att avskilja den intagne förvaltningslagens krav på att ett beslut ska innehålla de skäl som har bestämt utgången? 3.Har den intagne och medintagna i samband med utredningen fått reda på skälen till att de hade placerats i avskildhet? I remissvar i ärende dnr 4379-2013 anförde Kriminalvården, , ge- nom regionchefen , bl.a. följande. Kriminalvården, , har inhämtat uppgifter från Kriminalvårdens Klientadministrativa system () samt från t.f. kriminalvårdsinspektör samt anstaltsjurist i anstalten Salberga. Av utredningen har sammanfattningsvis följande framkommit. K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 mellan var de intagna vid avdelning 7-3 vänster vid anstalten Salberga placerade i avskildhet på sina bostadsrum då utredning av misstänkt misskötsamhet genomfördes. För att utredningen inte skulle äventyras bedömde anstalten det absolut nödvändigt att avskilja avdelningens sammanlagt 18 intagna från och med . När utredningen inte längre ansågs kunna äventyras så upphävdes avskildheten . när de intagna var avskilda erbjöds de som var rökare att vistas ute under för att röka per dag. Detta rörde sig enligt anstalten om ungefär 12 av de 18 intagna. Anstalten gjorde bedömningen att det på grund av utredningen om misstänkt missköt- samhet ansågs föreligga synnerliga skäl mot att erbjuda promenader. Beträffande maten så delades den ut till en intagen åt gången vilket in- nebar en viss försening i jämförelse med ordinarie mattider. Personalen hade med sig bestick till de intagna och det tillbakavisas att de intagna tvingades äta med händerna. erbjöds de intagna att lämna ut sin smutstvätt och få ren tvätt tillbaka. Det var dock endast en intagen som lämnade ut sin tvättsäck. De intagna som inte hade dusch på bostadsrummet erbjöds att duscha . De intagna som hade förbeställt böcker från fick dessa i samband med medicinutdelningen. Biblioteks- vagnen besökte inte avdelningen under avskildheten då det inte bedömdes som möjligt av praktiska skäl. Enligt 1 kap. 6 § fängelselagen (2010:610) (FäL) får verkställigheten inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Av 6 kap. 8 § FäL följer att under utredning av frågor enligt 12 kap. 1 § denna lag eller enligt 26 kap. 6 och 7 §§ får en intagen tillfäl- ligt hållas avskild från andra intagna i den utsträckning det är absolut nöd- vändigt för att syftet med utredningen inte ska äventyras. Den intagne får inte hållas avskild än . Enligt 4 kap. 1 § FäL ska en intagen ges möjlighet att vistas utomhus , om det inte finns synnerliga skäl mot det. Enligt 1 kap. 12 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (KVFS 2011:1) om fängelse (FARK Fängelse) har en intagen rätt att få mat vid sedvanliga mattider. Av de allmänna råden till 4 kap. 2-5 §§ FäL i FARK Fängelse framkom- mer att tillgången till fritidssysselsättning, utbudet av massmedier, samt möjligheterna att utöva religion eller hålla förtroenderåd kan inskränkas av ordnings- eller säkerhetsskäl samt till följd av praktiska förhållanden inom som t.ex. anstaltsrutiner och resurstillgång. Av 1 kap. 14 § FARK Fängelse framkommer att de kläder, sängkläder och handdukar som en intagen förses med ska bytas regelbundet utifrån allmänna hygieniska krav. Enligt 1 kap. 15 § FARK Fängelse ska en intagen ges möjlighet att sköta sin personliga hygien. Enlig 1 kap. 25 § FARK Fängelse får en intagen inte röka inomhus. Rök- ning får ske utomhus på tid och plats som Kriminalvården anvisar. Placeringen i avskildhet hade sin grund i att anstalten utredde en misstänkt misskötsamhet och bedömde det som absolut nödvändigt att avskilja avdel- ningens samtliga intagna. När utredningen inte längre ansågs kunna även- tyras så upphävdes avskildheten. Det har inte framkommit något som pekar 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D på att placeringen i avskildhet pågått längre än nödvändigt och avskildheten har upphävts inom den givna tidsramen. Det har under pågående avskildhet bedömts som angeläget att de intagna inte träffade varandra då detta ansågs kunna skada utredningen. På grund av detta, samt av säkerhetsskäl bedömdes det föreligga synnerliga skäl att inte erbjuda utevistelse , förutom för rök- ning. anser dock att de intagna som inte rökte borde ha erbju- dits samma möjlighet som de som rökte att lämna bostadsrummet och dag- ligen få vistas utomhus . Vad gäller anmälarnas öv- riga klagomål så finner inte att några brister framkommit gäl- lande anstalten Salberga hantering. I remissvar i ärende dnr 5176-2013 anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom enhetschefen , bl.a. följande. Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från , som i sin tur hämtat in uppgifter från anstalten Salberga. Genom utredningen samt uppgifter från (KVR) har sammanfattningsvis föl- jande kommit fram. B.G. har, som framgår av anmälan, placerats i avskildhet jämlikt 6 kap. 8 § fängelselagen (2010:610) (FäL) , den 19- och . , vid två separata tillfällen, aktiverades överfallslarmet i den avdelning B.G. var placerad i. Personalen uppfattade situationen som hotfull och agiterad bland intagna. Man visste inte varför larmen hade ut- lösts, men möjligheten fanns att någon intagen kände sig hotad eller var skadad. I samband med att det andra larmet utlöstes beslutade anstalten att fler personal skulle göras tillgänglig på avdelningen för att garantera säker- heten. Anstaltens stabsfunktion samlades också. Kriminalvårdens säker- hetsorganisation bedömde att det fanns flera intagna i den aktuella avdel- ningen som var kapabla att utföra större säkerhetshotande aktioner. En större visitationsinsats påbörjades och i samband med detta började intagna uppträda hotfullt och ifrågasättande gentemot personalen. En intagen väg- rade låta sig visiteras och satte sig i motvärn. Personal tvingades lägga ner den intagne på golvet och efter fortsatt motstånd belades den intagne med fängsel. Under detta skeende började andra intagna att röra sig mot perso- nalen, vilka fysiskt fick stoppa de intagna. Avdelningens kriminalvårdsin- spektör beslutade att samtliga intagna skulle placeras i avskildhet. Anstal- ten upprättade redogörelser om misstänkt misskötsamhet och startade en utredning för att klargöra om någon missbrukat larmanordningen och i så fall vem eller vilka. För att syftet med utredningen inte skulle äventyras fann anstalten att det var absolut nödvändigt att avskilja samtliga intagna jämlikt 6 kap. 8 § FäL. , när förhör hållits med samtliga intagna och syftet med utredningen inte längre bedömdes äventyras, hävdes avskildheten. placerades samtliga intagna i B.G:s avdelning ånyo i avskildhet jämlikt 6 kap. 8 § FäL. Av avskildhetsbeslutet framgår att en utredning bedömdes nödvändig, då det fanns en risk för misskötsamhet samt störning av ordningen och säkerheten. Vidare motiverades beslutet med att det var absolut nödvändigt att B.G. hölls avskild för att syftet med K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 utredningen inte skulle äventyras. Det hade inkommit uppgifter till anstal- ten, som bedömdes som trovärdiga, att en eller flera intagna planerade att utsätta personalen för våld. Exakt vilka intagna det rörde sig om visste dock inte anstalten. Anstalten upprättade redogörelser om misstänkt misskötsam- het för samtliga intagna. Av dessa redogörelser framgår dock inte uppgif- terna om det planerade våldet, utan endast att det bedömdes finnas en risk för misskötsamhet samt en fara för ordningen och säkerheten i B.G:s av- delning. Samtliga intagna hördes om det som angivits i redogörelserna för misstänkt misskötsamhet. , , när syftet med utredningen inte längre bedömdes äventyras, så hävdes avskildheten. Möjlighet till promenad, ersättning för sysselsättning, språkförståelse m.m. Eftersom anstalten vid båda tillfällena bedömde att det var absolut nödvän- digt att placera samtliga intagna i avskildhet för att syftet med utredning- arna om misskötsamhet inte skulle äventyras saknades möjlighet till ge- mensam promenad. Det rörde sig om cirka 48 intagna som var avskilda. Det var inte praktiskt möjligt att ordna enskilda längre utevistelser, utan i stället fick samtliga intagna, oavsett om de var rökare eller inte, gå ut på avdelningens balkong. Det finns ingen dokumentation kring vilka intagna som utnyttjade denna möjlighet. Matutdelningen skedde via matvagn genom dörröppning. När hela av- delningar avskiljs är det vanligt att personal från det så kallade säkerhets- arbetslaget hjälper till vid exempelvis matutdelning. Denna personal är ofta utrustad med OC-spray samt batong. Vad gäller ersättning för sysselsättning kan följande nämnas. Under av- skildheten utgick ingen ersättning under eftermid- dagen () eller förmiddagen . Detta har i efterhand korrigerats. Under avskildheten erhöll B.G. () samt under måndagens förmiddag () i timersättning. Beloppet betalades ut under rubriken ”brist på programverksamhet”. Under måndagens eftermid- dag (avskildheten hävdes ) erhöll B.G. full ersättning, det vill säga , även om intagna inte erbjöds någon sysselsätt- ning. Engelska är det språk som används för att samtala med B.G. Enligt anstaltens personal är B.G:s kunskaper i engelska goda. B.G. under- rättades om avskildhetsbesluten på engelska i samband med avskildheterna. Personal som närvarade bedömde att han var väl införstådd med skälen för avskildheterna (de som angivits i redogörelserna för misskötsamhet). När B.G. hörts om det inträffade har B.G:s modersmål tyska använts. Enligt 16 § förvaltningslagen (1986:223) (FL) har en sökande, klagande eller annan part rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Rätten att ta del av uppgifter gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400). Enligt 17 § FL får ett ärende inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part underrättats om en uppgift som har tillförts ären- det genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Under- rättelseskyldigheten gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Av 20 § FL följer att ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende skall innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myn- dighetsutövning mot någon enskild. 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D Enligt 1 kap. 6 § fängelselagen (2010:610) (FäL) får verkställigheten inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Av 6 kap. 5 § FäL följer att intagna får tillfälligt hållas avskilda från varandra, om det är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Enligt 6 kap. 7 § 2 p får en intagen hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till att det finns en risk för den intagnes eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa. Av 6 kap. 8 § FäL följer att under utredning av frågor enligt 12 kap. 1 § denna lag eller enligt 26 kap. 6 och 7 §§ får en intagen tillfäl- ligt hållas avskild från andra intagna i den utsträckning det är absolut nöd- vändigt för att syftet med utredningen inte ska äventyras. Den intagne får inte hållas avskild än . Enligt 12 kap. 1 § FäL får en intagen som bryter mot de föreskrifter och villkor som gäller bör verkställigheten tilldelas en varning. Av de allmänna råden till paragrafen, vilka framgår av 12 kap. Krimi- nalvårdens föreskrifter och allmänna råd (KVFS 2011:1) om fängelse (FARK Fängelse), följer att en intagen bl.a. får varnas för missbruk av lar- manordning och våld eller hot mot tjänsteman. Enligt 4 kap. 1 § FäL ska en intagen ges möjlighet att vistas utomhus , om det inte finns synnerliga skäl mot det. Av 3 kap. 3 § FäL följer att en intagen har rätt till ersättning från Krimi- nalvården om han eller hon utfört eller deltagit i anvisad sysselsättning och ersättning för sysselsättningen inte betalas ut av någon annan. Av 13 § fängelseförordningen (2010:2010) (FäF) följer bl.a. att en inta- gen, utöver vad som anges i 3 kap 3 § FäL, har rätt till ersättning om någon sysselsättning inte kan anvisas den intagne under normal arbetstid och det inte beror på honom eller henne. Enligt 3 kap. 7 § FARK Fängelse har en intagen, om han eller hon inte kan anvisas sysselsättning , rätt till hälften av normal- ersättningen för varje timme som sysselsättning inte kan anvisas. Det gäller dock inte om rätt till ersättning saknas enligt 13 § FäF. B.G. har tillsammans med övriga intagna på hans avdelning placerats i av- skildhet jämlikt 6 kap. 8 § FäL , samt . Vid båda tillfällena har anstalten upprättat redogörelser för misstänkt misskötsamhet för samtliga intagna och sedan hållit förhör med dessa. En avskildhet enligt 6 kap. 8 § FäL får inte pågå en , vilket inte varit fallet vid något av tillfällena. När det gäller fråga 1, det vill säga om det är möjligt att avskilja en in- tagen med stöd av 6 kap. 8 § fängelselagen (2010:610) för att utreda huruvida det föreligger en risk för misskötsamhet samt störande av ord- ningen och säkerheten, konstateras följande. Av beslutet framgår att G.B. placerats i avskildhet jämlikt 6 kap. 8 § FäL som det anges att avskildheten skett med hänvisning till föreliggande risk för misskötsamhet samt störande av ordningen och säkerheten. Det är inte möjligt att avskilja en intagen med stöd av 6 kap. 8 § FäL för att utreda huruvida det föreligger en risk för misskötsamhet samt störande av ord- ningen och säkerheten. Ett avskiljande enligt 6 kap. 8 § FäL får endast ske, som det anges i bestämmelsen, i den utsträckning det är absolut nödvändigt för att syftet med en utredning av frågor enligt 12 kap. 1 § FäL eller enligt 26 kap. 6 och 7 §§ inte ska äventyras. Av dokumentation i ärendet framgår inte vilken eller vilka frågor enligt 12 kap. 1 § FäL eller 26 kap. 6 och 7 §§ som utreddes. Enligt information från anstalten rörde det sig om att det inkommit uppgifter till anstalten om att någon eller K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 några intagna planerade att utsätta personal för våld. En intagen är enligt 4 § FäF skyldig att visa personal hänsyn. Ett planerande av våldshandling skulle därför kunna ses som en fråga enligt 12 kap. 1 § FäL. Vad gäller fråga 2, det vill säga om beslutet kan anses uppfylla förvaltningslagens (1986:223) krav på att ett beslut ska in- nehålla de skäl som bestämt utgången, konstateras att uppgifterna om före- kommande planer för våldsanvändandet mot personal inte framgår av be- slutet om att placera B.G. i avskildhet. Beslutet kan därmed inte anses upp- fylla kravet. Vad gäller fråga 3, det vill säga om B.G. och hans medintagna i samband med utredningen fått reda på skälen till varför de placerats i avskildhet, konstateras att redogörelserna för misstänkt misskötsamhet inte innehåller några preciserade skäl till varför de intagna placerades i avskildhet, utan endast att det kommit till anstalten kännedom att det föreligger en risk för misskötsamhet samt ordningen och säkerheten i avdelningen är hotad. För- hör hölls med de intagna utifrån dessa redogörelser. Det finns ingen doku- mentation eller uppgifter om att intagna på att annat sätt skulle fått reda på de mer preciserade skälen till avskildhet. Förvaltningslagens (1986:223) krav på att ett ärende inte får avgöras utan att en part underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom kan därmed inte heller anses ha uppfyllts (fråga 3).