frsrdg · H104NR1 · 2014-03-18 00:00:00 — Prioriteringarna för det svenska presidentskapsprogrammet i – i har diskuterats i delegationen, och programmet har utformats med fokus på tre områden: Den nordiska arbetsmarknaden, Hållbar utvinning av naturresurser och av fred mellan länder. Delegationen har nominerat (S) till president och (M) till vice president. Båda valdes vid 65:e session i den 29–och huvuddragen i presidentprogrammet presenterades där. Den slutliga texten antogs därefter vid delegationens möte (se bilaga 6). delar ut ett journaliststipendium som syftar till att ge journalister en möjlighet att undersöka och rapportera om förhållandena i de nordiska länderna och om det nordiska samarbetet. Stipendiesumman var för del . Fem svenska journalister beviljades stipendium. Stipendiaterna återrapporterar till delegationen om genomförandet av projekten. Svenska delegationen har fortsatt det nära samarbetet med , i Fokus, det nordiska informationskontoret i och informationstjänsten Hallå . Delegationens medlemmar och suppleanter har även medverkat vid arrangemang som har genomförts av dessa. intar en särställning vad gäller frivilligorganisationernas nordiska kontakter, och svenska delegationen samverkar därför med föreningen genom ett särskilt samarbetsavtal. svenska delegation utser representanter i de permanenta kommittéerna för den arktiska parlamentarikerkonferensen (CPAR) och den parlamentariska (BSPC). Den arktiska parlamentarikerkonferensen hålls och den parlamentariska hålls . Verksamheten i dessa konferenser och i deras permanenta kommittéer redovisas under särskilda avsnitt i berättelsen. Vidare deltar medlemmar av delegationen, direkt eller via , i det parlamentariska och i parlamentarikermöten om EU:s nordliga dimension. Därmed uppnås en samordningseffekt i fråga om verksamheten i dessa delvis överlappande samarbetsstrukturer i norra och engagemang i dem. Ett nytt samarbete som har etablerats på initiativ av bl.a. svenska delegation är Forum för unga parlamentariker i nordvästra och . Syftet med forumet är att öka kontakterna mellan unga politiskt aktiva och att utifrån deras perspektiv diskutera frågor av vikt för länderna och det framtida samarbetet. Det första forumet ägde rum i , följt av ett möte i , och 2012. Det femte internationella forumet för unga politiker från nordvästra och de nordiska länderna ägde rum i , , den 24–. Från deltog (M). Forumet hade tre huvudteman: Ungdomsproblem i en global värld och hur dessa kan lösas genom samarbete och delaktighet i politiska processer, ungas medverkan i att bevara och utveckla kulturella arv samt utbildning och arbetslöshet bland unga. Under forumets sista dag antogs en resolution i form av ett arbetsdokument, eftersom arbetet med resolutionstexten inte hann slutföras. I resolutionstexten framhölls vikten av insatser för att stärka ungdomars möjligheter till utbildning, arbete och delaktighet i samhället samt vikten av internationellt samarbete mellan de nordiska länderna och nordvästra . Utbildning, kulturell förståelse och goda språkkunskaper underströks som angelägna för att stärka det framtida samarbetet. Vikten av internationella ungdomsprojekt som främjar hälsosamma livsstilar och som arbetar för att motverka missbruk i olika former var en annan prioriterad fråga. Att öka medvetenheten bland unga om deras rättigheter i samhället – såsom yttrandefrihet och föreningsfrihet – framhölls också i texten samt att uppmuntra unga till att rösta och på andra sätt delta i samhällslivet. forum för unga politiker kommer att äga rum den 23–i , . beslutade att, utöver den ordinarie sessionen , hålla en temasession . Utgångspunkten är att temasessionerna äger rum i det land som innehar ordförandeskapet i . var det som hade ordförandeskapet och därför stod svenska delegation värd för den session som genomfördes i . Temat var nordiskt samarbete om utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik samt civil samhällssäkerhet. I samband med temasessionen hölls möten i presidium och utskott i . Utöver 87 valda medlemmar och de medlemmar som regeringarna hade utsett hade ordförandena i utrikes- och försvarsutskotten i de nordiska parlamenten inbjudits till temasessionen. Bland deltagarna fanns utrikesministrarna från och , försvarsministrarna från och , samarbetsministrarna från , och samt lantråd. Sessionen öppnades av president , . Hon beskrev i sitt inledningsanförande det nordiska samarbetet inom utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken som dynamiskt och spännande. Vidare lade hon vikt vid den förstärkta nordiska solidaritetsförklaring som antogs . Därtill fastslog Nybakk att strävar efter ett än mer fördjupat och förstärkt samarbete på detta område, och med mer parlamentarisk insyn. Ett sätt att uppnå mer parlamentariskt deltagande, lyfte Nybakk fram, är de årliga rundabordskonferenser som presidiet har föreslagit. Förslaget behandlades och antogs (rekommendation 1/2013). Efter att president inlett temasessionen följde anföranden från de närvarande försvars- och utrikesministrarna. Först ut var försvarsminister . Han framhöll att det nordiska utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska samarbetet internationellt ses som en förebild. utgör Nordefco (Nordic Defence Cooperation) samarbetets kärna. Syftet med Nordefco är att stärka ländernas egna försvar, hitta synergieffekter och främja effektiva lösningar. Nordefco är flexibelt på det viset att alla inte behöver delta i alla samarbeten, sade , och underströk att samarbete kan ske mellan två eller tre nordiska länder såväl som mellan alla. Under och ordförandeskap 2013 i Nordefco skulle man utarbeta en vision för ett fördjupat försvarssamarbete, som planerades bli godkänd av försvarsministrarna . sade avslutningsvis att han och hans ministerkollegor välkomnar ett förstärkt samarbete med den parlamentariska dimensionen, men att de inte anser att det är nödvändigt att formalisera det med ett ministerråd på området. Årliga rundabordssamtal vore en positiv utveckling, enligt . Den norske utrikesministern lyfte fram hur väl det nordiska försvarssamarbetet fungerar och hur konkret det faktiskt är. Detta trots att några av länderna är med i Nato medan andra inte är det, liksom att några är EU-länder och andra inte. såg material- och övningssamarbete som centrala delar. Gemensamma övningar – Cross Border Training – med flygvapnet menade han var ett gott exempel där de nordiska länderna bara genom att öva gemensamt direkt får större, mer prövande och avancerade övningar, utan att lägga ner mer resurser på dem. , den finske utrikesministern, instämde i vad som hade sagts om det nordiska försvarssamarbetet och möjligheterna att vidareutveckla det. Ur en mer utrikespolitisk synvinkel förde han fram att det absolut är möjligt för de nordiska länderna att göra olika alliansval och ändå samarbeta. Vidare lyfte Tuomioja fram att hållbar utveckling och ökad säkerhet är något som går hand i hand. Säkerhetsbegreppet, och därmed säkerhetspolitiken, borde alltså inte tolkas alltför snävt. Den danske samarbetsministern höll ett anförande på vägnar av försvarsminister, och lade särskild vikt vid . Generellt menade att många olika politikområden har inbyggda säkerhetspolitiska aspekter, och att man inom det nordiska samarbetet har ett strategiskt intresse av att gemensamt klara de situationer som kan tänkas uppstå. Beträffande nämnde Sareen säkerhet till sjöss (search and rescue), miljöinsatser vid t.ex. oljespill, fiskerikontroller, roll för transporter, nya rutter och ökad trafik i och genom det arktiska området. Sareens slutsats var att det behövs mer av samarbete och dialog för att inte konflikter ska uppstå eller eskalera, och att där hade det nordiska samarbetet en speciell roll att fylla. Det åländska lantrådet höll ett anförande i denna debatt, även om inte har någon egen försvars- eller utrikespolitik. Trots det är säkerhetspolitik naturligtvis en angelägen sak även för , framhöll hon. Hon satte fokus på roll, med sitt strategiska läge i och med sin speciella historia som först demilitariserad (1856) och sedan neutraliserad (1921) zon. Freds- och konfliktforskning är något som kan bidra med, menade . försvarsminister inledde med att föra fram att de nordiska länderna har likartade ingångsvärden genom att de ligger precis bredvid varandra och har liknande förutsättningar. Därigenom ställs de inför likartade hot – naturkatastrofer, terrordåd och svåra störningar i gemensam infrastruktur. Detta är, sade , uppenbara incitament för ett fortsatt och fördjupat samarbete på försvars- och säkerhetsområdet. Därtill finns mycket att vinna på att lära av varandras erfarenheter och på att samarbeta, menade . Exempel på konkreta samarbetsområden var logistik, underhåll, utbildning, övning, operativ verksamhet vad gäller t.ex. luft- och sjöövervakning samt internationella insatser. Ett annat viktigt område för samarbete som ville framhålla är krisberedskapssamverkan. Hagadeklarationen om ett fördjupat nordiskt samarbete inom samhällsskydd och beredskap utgjorde ramen för den. nämnde att ett arbete med att revidera Hagadeklarationen hade påbörjats, och menade att det nu fanns möjlighet att ytterligare förstärka samarbetet inom detta område. Vidare tog upp att man inom ramen för Nordefco undersöker möjligheterna att delta med ett gemensamt nordiskt bidrag i någon FN-insats. Efter varje ministers anförande gavs möjlighet för frågor eller kommentarer från de närvarande parlamentarikerna. De rörde bl.a. hur man undviker spänningar om t.ex. naturresurser i , miljöhot, och alliansfrihet, och hur långt ministrarna trodde att försvarssamarbetet kan gå. Efter regeringsmedlemmarna anföranden följde inlägg av i första hand talespersonerna för respektive partigrupp i och av närvarande ordföranden för de nationella parlamentens utrikes- och försvarsutskott. Genomgående var talarna positiva till nordiskt samarbete inom utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik och debatten karaktäriserades av att ledamöterna underströk vikten av samarbete på olika delar av detta område. Det framgick också att partigrupperna hade något olika infallsvinklar och betoningar. Den socialdemokratiska gruppens representant pekade på att samarbetet i nuvarande form fortfarande hade många områden där det kunde utvecklas, exempelvis när det gäller räddningsberedskap i . Därtill kunde samarbetet leda till besparingar, åtminstone i den meningen att mer kunde göras för en viss summa pengar. Några partigrupper efterlyste mer formaliserade former för samarbetet inom utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken, dvs. Mittengruppens talesperson framhöll att samarbetet borde politiseras och demokratiseras, vilket skulle åstadkommas genom att inrätta ministerråd. Mittengruppen ansåg vidare att det inte var tillräckligt att varje parlament för sig diskuterade försvar och säkerhet, utan att det borde finnas ett forum där parlamentariker från hela och alla riksdagspartier kunde samlas och byta åsikter och erfarenheter. För detta ändamål finns redan som ett verktyg och en plattform, framhöll man. Även den vänstersocialistiska gruppen ville se ett formellt ministerråd på området utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik. Gruppens talesperson sade att ett formaliserat samarbete på området skulle leda till att får en starkare röst i internationella sammanhang, och till att insynen blev större. I sak såg vänstergruppen ekonomisk ojämlikhet som en av framtidens stora utmaningar och menade att detta är något som även utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken bör ha som mål att motverka. Den konservativa gruppens representant (M) betonade i sitt anförande cyberhot och digitala angrepp. Ett medlemsförslag från den konservativa gruppen om detta hade lämnats inför presidiets möte . (Presidiets betänkande behandlades och godkändes senare under temasessionen – rekommendation 2/2013.) När det gäller cybersäkerhet delar de nordiska länderna i stor utsträckning samma hotbild och samma förutsättningar, vilket gjorde nära samverkan både naturlig och mycket värdefull, underströk hon. Vidare framhöll hon att samarbetet på detta område hade kommit en bra bit på vägen: Ett nordiskt informationsdelningsnätverk upprättas. Digitalisering innebär sårbarhet, eftersom så många samhällsfunktioner är beroende av den. Mot den bakgrunden ansåg den konservativa gruppen att borde ta ett bredare grepp om cyberhot och digitala angrepp, och skapa ett utvidgat sektorsövergripande nordiskt säkerhetssamarbete kopplat till just detta område. Representanten för gruppen Nordisk Frihet sade att man ställer sig positiv till en utveckling av samarbetet inom utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken, och att man ansåg det klokare att satsa på det än på EU:s gemensamma utrikes- och försvarspolitik. Därtill menade gruppen att det hade varit för få konkreta förslag, och att sådana borde utarbetas. Dock, påpekade man, vill gruppen att de nordiska länderna behåller sin beslutsrätt om försvarspolitiken nationellt. Ytterligare inlägg i debatten gjordes, bl.a. om vikten av att samordna insatser i när det gäller ambulanshelikoptrar och om huruvida och borde ansluta sig till Nato. Efter att temadebatten avslutats behandlade plenarförsamlingen betänkanden om de olika förslag som hade lagts fram i anslutning till temat. Förslagen hade diskuterats eller åtminstone omnämnts i olika inlägg under debatten, men det gavs möjlighet att begära ordet specifikt om de olika ärendena. Det första var det ovan nämnda presidieförslaget om en årlig rundabordskonferens om försvars- och säkerhetspolitiken i . Till denna föreslås att de nordiska försvarsministrarna, ordförandena i de nationella parlamentens försvarsutskott, de nordiska ländernas försvarschefer och representanter för Nordefco samt , och ska inbjudas. I presidiets förslag framhålls att presidiet inte anser att ett ministerråd för utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik är nödvändigt. I stället anser presidiet att rundabordskonferenser är en realistisk och intressant modell för ett ökat samarbete. Plenarförsamlingen beslutade i enlighet med presidiets förslag (rekommendation 1/2013). I sitt betänkande över medlemsförslaget om ett förstärkt nordiskt samarbete mot cyberhot och digitala angrepp, som också nämnts ovan, föreslog presidiet att ett samarbete för att möta detta skulle upprättas genom erfarenhetsutbyte, kompetensutveckling och koordination mellan ländernas myndigheter, och att fler gemensamma strukturer för att motverka denna typ av hot skulle etableras. Debatten präglades av enighet om att det finns ett behov av ett ökat samarbete på området eftersom det finns en ny och stark hotbild. Presidiets förslag antogs av plenarförsamlingen (rekommendation 2/2013.) Plenarförsamlingen beslutade också att godkänna miljö- och naturresursutskottets förslag om nordisk säkerhetspolitik i ett långsiktigt miljö- och klimatpolitiskt perspektiv (rekommendation 3/2013). Vidare gjorde på presidiets förslag ett uttalande om utrikes- och försvarspolitik samt samhällssäkerhet (dokument 3/2013). Utöver de ärenden som föll inom ramen för sessionens tema behandlades vissa andra ärenden. Främst gällde det en nulägesrapport från samarbetsminister om genomförandet av det svenska ordförandeskapsprogrammet för 2013. Hon redovisade ett antal ministermöten och andra aktiviteter, t.ex. konferenser som det svenska ordförandeskapet hade varit värd för eller planerade . Det svenska ordförandeskapet menar, framhöll , att det nordiska samarbetet kan och bör användas för att möta våra gemensamma framtidsutmaningar, t.ex. utanförskap, konkurrenskraft, demografi och hållbarhet. Den debatt som följde på rapporten handlade till stor del om åtgärder för att minska ungdomsarbetslösheten – en fråga som på många sätt stod i fokus för det svenska ordförandeskapet. I sitt anförande hade bl.a. nämnt att en nordisk statsministerkonferens planerades om denna fråga. Flera parlamentariker underströk vikten av ytterligare åtgärder för att minska ungdomsarbetslöshet. I sammanhanget framhölls också kraven i den rekommendation (rekommendation 38/2012) om ett nordiskt krispaket mot ungdomsarbetslöshet som antagits vid session . I debatten om samarbetsministerns rapport tog man även upp t.ex. arbetet med att avskaffa gränshinder samt hur det Nordiska varumärket kunde förvaltas och kommuniceras till omvärlden. betänkande med förslag om att rådet skulle avskriva rekommendationen (rekommendation 30/2010) om ett nordiskt initiativ för att införa av avgift på finansiella transaktioner – vardagligt kallad Tobinskatt – föranledde debatt. Den danske samarbetsministern sade att ministerrådet hade lämnat ett meddelande om rekommendationen, men att det inte rådde enighet i frågan mellan de nordiska regeringarna. talesperson konstaterade att en avgift på finansiella transaktioner bör införas globalt, inte bara nordiskt, för att få önskad effekt, och framförde utskottsmajoritetens uppfattning att rekommendationen skulle avskrivas. Den vänstersocialistiska gröna gruppen motsatte sig detta och ansåg att om man avskriver rekommendationen skulle processen för att åstadkomma en avgift stoppas. Vid den följande omröstningen stödde en stor majoritet utskottets förslag. Slutligen behandlades miljö- och naturresursutskottets betänkande över ett medlemsförslag om ett nordiskt samarbete kring hållbar offentlig upphandling. Betänkandet uppmanar att utveckla en gemensam vägledning och gröna kriterier i fråga om offentliga inköp. Därtill uppmanas de nordiska regeringarna att börja tillämpa dessa kriterier när de väl har utvecklats. Betänkandet antogs (rekommendation 5/2013). I dagordningen för temasessionen hade också lagts in en frågetimme med närvarande samarbetsministrar – , , , och , . Ett avsteg hade gjorts från de traditionella frågetimmarna vid ordinarie sessioner såtillvida att frågor hade kunnat lämnas in i förväg. De frågor som besvarades rörde bl.a. ombudsmannainstans för gränshinder, upphovsrätt och medier, One Health och antibiotikaresistens, nordiskt EU-samarbete och fastighetsskatt på vattenkraftsanläggningar. Samarbetsministrarna hann svara på 14 av de inlämnade frågorna. Beträffande återstående 22 meddelades att de skulle överlämnas till ministerrådet och besvaras i samma ordning som skriftliga frågor. 4 65:e session i den 28– Presidentskapet i roterar mellan de nordiska länderna i en bestämd ordningsföljd. Den innebär att innehar presidentskapet . Under den 65:e sessionen valdes därför, på den svenska delegationens förslag, (S) till president och (M) till vicepresident för det följande kalenderåret. efterträdde , , , som var president . I sitt tacktal vid sessionen redovisade huvuddragen i det presidentskapsprogram för som den svenska delegationen skulle utarbeta. Programmet skulle bygga vidare på det arbete som gjorts i under det norska presidentskapet, liksom på regeringssamarbetet under presidentskap, men också ta nya initiativ. Europafrågorna skulle bli ett övergripande tema för det svenska presidentskapet , då ett nytt Europaparlament ska väljas och en ny kommission tillsättas. Det innebär en möjlighet att ytterligare stärka relationerna, och att verka för ett effektivt nordiskt samarbete med och inom EU, sade . Hon pekade också på att antalet medlemsstater i EU har vuxit, och att samarbetet både har fördjupats och breddats till nya sakområden. måste ta den utvecklingen på allvar och arbeta gemensamt för att skapa intresse, förståelse och utrymme för nordiska ståndpunkter. ansåg det viktigt att fortsätta ta upp arbetsmarknadsfrågor, inte minst ungdomsarbetslösheten. skulle markera ett 60-årsjubileum för den gemensamma nordiska arbetsmarknaden. Den var viktig även framöver, både för att stärka vårt näringsliv och för att öka friheten för de medborgare som av olika skäl vill pröva att arbeta i ett annat nordiskt land, framhöll . För att både enskilda och företag skulle kunna utnyttja sin fulla potential behövdes ytterligare steg för ökad rörlighet inom . Ett annat huvudtema för presidentskap skulle bli hållbart utnyttjande av naturresurser. Naturresurserna ger inkomster och arbetstillfällen, men innebär också stora utmaningar. Man behöver säkerställa en positiv utveckling för det lokala samhället och regionen, det behövs en utvecklad infrastruktur och miljöriskerna i vid mening måste hanteras. Kring dessa frågor behövs ett ökat nordiskt samarbete. Vidare skulle det svenska presidentskapet uppmärksamma att det 2014 hade rått fred mellan de nordiska länderna . Detta är unikt i världen, och har varit en viktig förutsättning för det framgångsrika och nära samarbete de nordiska länderna har . I sammanhanget nämnde det snabbt växande nordiska samarbetet på det försvars- och säkerhetspolitiska området, och att det lyckade rundabordssamtal om detta som förts mellan presidium och försvarsministrarna skulle följas upp under det svenska presidentskapet. Vid den 65:e sessionen deltog gäster från bl.a. Baltiska parlamentariska församlingen, Parlamentariska (BSPC), (), , , , Ryska statsduman och federationsrådet, Nordvästra parlamentariska församling (PANWR) samt . Nordiskt toppmöte – Visioner för det nordiska samarbetet Som brukligt var den första dagordningspunkten efter öppnandet av sessionen en debatt med de nordiska regeringscheferna på ett överenskommet tema. För toppmötet vid session var temat Visioner för det nordiska samarbetet . Inriktningen angavs närmare genom två underrubriker, nämligen Vilket möter dagens ungdom? och Är den nordiska modellen robust och bärkraftig ? Dessa frågor hade beröringspunkter med såväl som ministerrådets program , som de var framåtblickande. Som ordförandeland för inledde , som representerades av statsminister . Efter att ha framhållit att ligger i topp i internationella jämförelser av sådant som välstånd och välfärd, jämn inkomstfördelning och hög sysselsättningsgrad, kreativitet och innovationskraft, jämlikhet, jämställdhet, hänsyn till miljön och omsorg om klimatet påpekade han att den nordiska modellen bygger på gemensamma värderingar och liknande förhållningssätt. Hans slutsats var att den nordiska modellen står sig, men att det också finns utmaningar. Statsminister gick därefter igenom vad som hade gjorts under ordförandeskap i ministerrådet i fråga om de fyra utmaningar man hade valt att fokusera på: Hur fler människor ska få jobb, internationell konkurrenskraft, det hållbara samhället och slutligen den demografiska utvecklingen. Han underströk att när omvärlden förändras i allt snabbare takt behöver det nordiska samarbetet kunna anpassas i samma takt. På allt fler områden såg han skäl att samarbeta, eftersom våra länder i grunden är så lika varandra och eftersom de utmaningar vi alla ställs inför liknar dem som våra nordiska grannländer har att hantera. Också statsminister , som var näst i tur, började med att peka på det beröm och den uppmärksamhet som den nordiska modellen får internationellt för vår solidariska välfärdsmodell, vår starka gemenskap, vår insats för hållbar tillväxt och våra solida ekonomier. Allt det kan vi vara stolta över, sade hon, och fortsatte med att framhålla att det nordiska samarbetet är viktigt, men att det också måste utvecklas och stärkas. ville för sin del framhäva tre saker som hon ansåg kunde stärka det nordiska samarbetet och därmed också framtidens . För det första måste samarbetet bidra till konkreta resultat som märks i vardagen för medborgarna och företagen. Ett av de bästa exemplen på det var arbetet med att avskaffa gränshinder, inte minst på utbildnings- och sysselsättningsområdet. Den andra punkten gällde just tillväxt och sysselsättning – hållbart utnyttjande av sådant som vind, vatten och biobränslen, men också entreprenörskap, kreativitet, grön tillväxt och nya välfärdslösningar. För det tredje borde vi bli bättre på att utnyttja våra starka sidor internationellt, eftersom kan något som andra regioner inte kan, bl.a. om hälsa, välfärd och på miljöområdet.