frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — fick familjen, som då bodde några trappor upp, flytta till ett boende på bottenvåningen efter att Migrationsver- ket fått information om att [dottern] hade problem med trappor. Det som därefter har förts fram till har rört familjens kommunpla- cering, inte det nuvarande boendet. Familjens ärende är enhetens äldsta och naturligtvis vill man att familjen ska få en kommunplacering. Det brukar inte ta så här att hitta en kommun till en barnfamilj. Troligen är det flickans sär- skilda behov som inverkar. Ärendet har lyfts fram på nätverksmöten med Arbetsförmedlingen. , tf. sektionschef på bosättningsenhet i , lämnade följande upplysningar. Länsstyrelserna tecknar överenskommelser med kommunerna om länsta- len, dvs. Emellertid är det en diskre- pans mellan kommunernas vision och vilja och de bostäder som kommu- nerna de facto kan erbjuda. är det endast hälften av kommunens an- visningsbara platser som verkligen kan erbjudas under det år länstalen teck- nats för. En kommun har vidare alltid vetorätt och kan därmed, av olika skäl, avböja att ta emot t.ex. en familj. Handlingar i ärendet hämtades in från Arbetsförmedlingen. JO begärde därefter att Arbetsförmedlingen skulle yttra sig. Arbetsförmedlingen (chefsjuristen ) angav i sitt yttrande bl.a. följande. Familjens ärende kom in till Arbetsförmedlingens bosättningssektion i och tilldelades en handläggare . utreddes barnets behov närmare, och underlaget i bo- sättningsärendet kompletterades och uppdaterades kontinuerligt. Arbetsför- medlingen i hade kontakt med kommun som ut- redde barnets behov av särskilt stöd inom ramen för lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Barnet bedömdes vara i behov av undervisning i särskola, särskild skolbarnomsorg och tillsyn dygnet runt. De särskilda behov familjen hade försvårade möjligheten att snabbt finna lämpliga lösningar. Den första presentationen för en kommun gjordes , cirka efter att ärendet hade kommit in till bosättningssektionen. Däref- ter gjordes förfrågningar till sammanlagt ytterligare 16 kommuner. erbjöd familjen att bosätta sig inom kommunen. Bosättningssektionen skickade en anvisning till Arbetsförmedlingen i . träffade handläggare på Arbetsförmedlingen B.A.T., som accepterade anvisningen. Bosättningssektionen kontaktade Arbetsförmedlingen i om att underlaget i bosättningsärendet behövde kompletteras. Utredningen av barnets behov, som genomfördes av kommun, tog dock och kommunikationen mellan kommunen och Arbetsförmedlingen verkar utifrån vad som kommer fram i daganteckningarna ha varit bristfällig. 2 014 /1 5:JO1 C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . lämnade kommunens LSS-handläggare ett intyg om barnets problematik och kommunens åtgärder till Arbetsförmedlingen. Bosättningssektionen konstaterade i ärendet att ett boende inte bara måste vara utformat på ett tryggt och säkert sätt för att möta familjens särskilda behov. Det måste även, på grund av dotterns behov av undervisning i särskola, skol- barnomsorg och liknande, ligga inom rimligt avstånd från sådana verksam- heter. Ett boende måste slutligen kunna erbjuda B.A.T. själv rimligt pendlings- avstånd till hennes egna aktiviteter och framtida arbetsplatser. Arbetsförmedlingen anförde därefter följande. Arbetsförmedlingen gjorde efter sammanlagt 17 presenta- tioner av familjen. Det får anses vara ovanligt många förfrågningar, men Arbetsförmedlingen kan inte påverka hur kommunerna ställer sig till respektive förfrågan. Presentationer av bosättningsärenden görs normalt inte till samtliga po- tentiella bosättningskommuner parallellt, i ärenden där det finns särskilda behov. Skälet till det är att om flera kommuner erbjuder samma familj bo- sättning, riskerar de att få stå för kostnader för tomma bostäder, platser i svenskundervisning, kostnader för särskilt stöd m.m., om den nyanlända familjen inte väljer just den kommunen för bosättning. Det skulle kunna innebära att kommunen i fråga inte erbjuder kommunplacering alls nästa gång det blir aktuellt med en förfrågan. I stället har Arbetsförmedlingen valt att göra presentationerna en i taget, eller i mindre grupper, och avvaktar svar innan man går vidare till nästa kommun. Svarstiderna varierar mellan kommunerna. Vissa kommuner meddelar relativt omgående (ofta ) om man inte är beredd att erbjuda kommunplacering, me- dan andra kommuner inte meddelar sitt svar förrän efter ca 6 – . , som erbjöd familjen kommunplacering, svarade i detta ärende efter förfrågan. Det är kommunerna själva som väljer att erbjuda en viss person eller familj bosättning. Arbetsförmedlingen har ingen möjlighet att kräva att kommunerna [tar] emot en viss person eller familj. Arbetsförmedlingen konstaterar att den genomsnittliga tiden från det att ett ärende inkommer till bosättningsenheten till dess kommunplacering er- bjuds är . För ärenden där det finns särskilda behov är mediantiden från beslut om uppehållstillstånd till anvisning . När det aktuella ärendet aktualiserades 2011 var led- tiderna kortare. Arbetsförmedlingen beklagar att det gick dryga 5 månader från det ären- det inkom till Arbetsförmedlingens bosättningssektion tills den första pre- sentationen till kommun gjordes. Ärendet kom totalt att ta närmare . På grund av familjens särskilda behov anser Arbetsförmedlingen ändå att en längre handläggningstid än normalfallet måste vara acceptabelt. Arbetsför- medlingen kunde dock ha varit mer pådrivande för att få information om de behov familjen bedömdes ha från kommuns LSS-handläggare, skola och barnomsorg. Troligen hade den långa tid ärendet tog kunnat kor- tas med om samarbetet mellan Arbetsförmedlingen, Mi- grationsverket och kommun och senare med övriga kommuner fun- gerat bättre. Det är beklagligt att familjens boendeförhållanden uppfattats som direkt dåliga , men ansvaret för hur anläggningsboendet var ut- format är dock inte Arbetsförmedlingens utan . bedriver ett aktivt utvecklingsarbete av såväl interna rutiner som i samarbetet med övriga berörda parter för att förbättra bosättningspro- cessen. Förhoppningsvis ska det arbetet resultera i att en liknande situation som i det nu aktuella ärendet inte upprepas. C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . 2 014 /1 5:JO1 Anmälaren, , anförde bl.a. följande. Kommunen utreder inte familjers behov inför en kommunplacering utan gör utredningar när en enskild ansöker om stöd från kommunen. Sådana utredningar kan Arbetsförmedlingen begära att få ta del av, om den enskilde samtycker. finns det inte några rutiner för samarbetet mellan Arbetsförmedlingen och kommunen vid kommunplaceringar där personer med särskilda behov väntar på placering. I ett beslut anförde JO Renfors följande. Arbetsförmedlingen har i uppdrag att samordna etableringsinsatser och vara stödjande och pådrivande i förhållande till berörda parter (3 § lagen [2010:197] om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare). Arbetsförmedlingen ska, efter samråd med länsstyrelserna och , fastställa en läns- vis fördelning av det nationella behovet av mottagande av nyanlända (länstal), se 3 § förordningen (2010:408) om mottagande för bosättning av vissa nyan- lända invandrare. När det finns behov ska Arbetsförmedlingen anvisa bosättning i en kommun till en nyanländ som har rätt till en etableringsplan enligt lagen om etablerings- insatser för vissa nyanlända invandrare. Anvisningen ska göras till en kommun som har träffat en överenskommelse med om mottagande för bosättning. En anvisning ska göras möjligt. (Se 6 och 8 §§ förordningen om mottagande för bosättning av vissa nyanlända invandrare.) Länsstyrelserna ska främja samverkan mellan berörda kommuner och myn- digheter, företag och organisationer som anordnar aktiviteter för nyanlända (4 § lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare). Länsstyrelserna ska också träffa överenskommelser med kommuner inom länet om mottagande för bosättning av sådana nyanlända som omfattas av lagen om etableringsin- satser. Det ska därvid säkerställas att det finns kapacitet för att ta emot personer med särskilda behov av vård eller rehabilitering. (Se 4 och 5 §§ förordningen om mottagande för bosättning av vissa nyanlända invandrare.) I förarbetena till lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare anges att etableringsinsatser bör påbörjas och bosättning ske så snabbt som möjligt. Att bosättningen sker snabbt är viktigt för att etableringsinsatserna ska kunna påbörjas utan tidsspillan och den nyanländes etablering i arbets- och samhällslivet därigenom påskyndas. (Se prop. 2009/10:60 s. 50 och s. I lagstiftningsärendet övervägdes frågan om kommunerna skulle vara skyl- diga att erbjuda nyanlända bosättning. Svårigheterna med en sådan lagstiftning vad gäller effekter och genomförande bedömdes dock överväga de fördelar en sådan lagstiftning skulle kunna medföra. Ordningen med frivilliga överens- kommelser fick därför bestå. (Se a. prop. s. 131 f.) Lagstiftningen angående nyanlända invandrare som har rätt till en etablerings- plan och behov av en anvisning för bosättning i en kommun bygger på frivilliga 2 014 /1 5:JO1 C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . överenskommelser mellan länsstyrelserna, kommunerna och Arbetsför- Arbetsförmedlingen kan därför endast anvisa en nyanländ invand- rare bosättning i en kommun som godtar anvisningen. När en person som har rätt till en etableringsplan har fått uppehållstillstånd ska Arbetsförmedlingen möjligt göra en anvisning för bosättning i en kommun, om det finns ett sådant behov. och hennes dotter beviljades permanent uppehållstillstånd i . anvisades de en bosättningskommun, efter att 17 kommuner tillfrågats. Det är naturligtvis högst otillfredsställande att det dröjde innan och hennes dotter fick en kommunplacering. dotterns särskilda behov, vilket säkerligen också är en förklaring till att många kommuner inte hade möjlighet att erbjuda dem ett lämpligt boende. är det just i dessa fall det är som mest angeläget att en placering inte drar ut på Arbetsförmedlingen har redogjort för myndighetens arbete med att försöka hitta en bosättningskommun. Utifrån denna redogörelse och dokumentationen i ärendet kan jag, i likhet med Arbetsförmedlingen, konstatera att arbetet hade kunnat bedrivas mer intensivt än vad som skedde. innan den första kommunen tillfrågades, dels gick det under andra och tredje kvartalet 2012 från det att en kommun meddelade att den inte kunde erbjuda en placering till dess att nästa kommun kontaktades. medlingen skulle också ha kunnat vara mer aktiv för att få upplysningar från kommun om familjens behov. Enligt vad som har kommit fram saknar Arbetsförmedlingen tydliga rutiner för handläggningen av dessa ärenden. Det saknas också upparbetade rutiner för hur informationsutbytet mellan Arbetsförmedlingen, kommunerna och Migra- tionsverket ska gå till vid placering av personer med särskilda behov. förmedlingen har uppgett att det bedrivs ett aktivt utvecklingsarbete såväl när det gäller skapandet av interna rutiner som när det gäller samarbetet med andra parter för att förbättra bosättningsprocessen. Det som har kommit fram i detta ärende bör beaktas inom ramen för myndighetens utvecklingsarbete. En mer effektiv handläggning och ett bättre informationsutbyte hade för- modligen förkortat handläggningstiden i det aktuella ärendet. ledningen till ärendets långa handläggningstid är dock, såvitt jag kan bedöma, inte det sätt Arbetsförmedlingen handlagt ärendet på, utan att så många kom- muner inte ansett sig ha möjlighet att erbjuda familjen bosättning. därför att det inte finns tillräckliga skäl för kritik mot myndigheten. Det allmänna har ett övergripande ansvar för introduktion av nyanlända. att Arbetsförmedlingen ska kunna anvisa nyanlända invandrare ett boende i en kommun krävs att det finns kommuner som vill och förmår ta emot dem. betsförmedlingen har inte någon möjlighet att kräva att en kommun tar emot en viss person eller familj. B.A.T:s och hennes dotters ärende illustrerar de brister som en lösning med frivilliga överenskommelser har och de konse- kvenser det får för den som behöver anvisas ett boende. Det finns därför skäl att skicka en kopia av beslutet till för känne- Beslutet översänds även till och Kommuner C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . 2 014 /1 5:JO1 Kritik mot för brister i samband med upptecknandet av förhör enligt konkurrenslagen (Dnr 6358-2012) Beslutet i korthet: I anmälan har framförts klagomål bl.a. över vilket sätt som har valt att dokumentera inspelade förhör som ge- nomförts i samband med en utredning enligt konkurrenslagen (2008:579). Av 5 kap. 2 § konkurrenslagen följer bl.a. att ska upp- teckna en förhörsutsaga. I avsaknaden av bestämmelser avseende vilket sätt som protokollföringen ska ske, uttalas i beslutet att det faller sig naturligt att stödja sig på regleringar som styr näraliggande verksamheter, som exempel- vis förundersökningskungörelsen. framhålls att i fråga om Kon- kurrensverkets dokumentationsplikt, måste hållas i åtanke att det inte är fråga om en brottsutredande verksamhet i strikt mening. I beslutet konstateras vidare att en ordning där förhör upptecknas som en sammanfattning kan vara acceptabel från rättssäkerhetssynpunkt, om sam- manfattningen ger en objektiv och fullständig bild (speglar helheten) av vad som har framkommit i samband med förhöret. Därtill måste förhörsledaren innan förhöret påbörjas göra klart för de närvarande att förhörsprotokollet ska avfattas på sådant sätt. kritiseras för att ha en rutin som innebär att förhörsledaren efter förhörets avslutande avgör på vilket sätt förhöret ska upptecknas. Enligt huvudregeln ska uppteckning och granskning av ett förhör ske in- nan förhöret avslutas. Om förhöret är särskilt omfattande eller behandlar komplicerade sakförhållanden kan avvakta med uppteck- nandet. Under sådana förhållanden ska upptecknandet och granskningen ske efter förhörets avslutande. I beslutet uttalas att det in- nebär att ett förhör i normalfallet ska upptecknas och granskas . Ytterligare någon tids fördröjning skulle kunna vara acceptabel i un- dantagsfall. kritiseras för att ha tillämpat undantagsregeln för för- hörs upptecknande i det aktuella fallet, trots att det står klart att förhören inte varit av komplicerad natur eller särskilt omfattande. För det fall att undan- tagsregeln är tillämplig, konstateras slutligen att det inte är i sin ordning att det – som i det aktuella fallet – dröjer förhörspersonerna ges möjlighet att granska uppteckningarna. I en anmälan, som kom in till JO , begärde Aleris Hol- ding AB och dess dotterbolag (vidare Aleris), genom ombuden advokaterna , att JO skulle granska hantering av förhörsprotokoll inom ramen för Konkurrens- verkets ärende dnr 232/2012 och pröva om följer gällande praxis avseende hur protokoll från inspelade förhör ska upprättas. I anmälan anförde Aleris i huvudsak följande. 2 014 /1 5:JO1 C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . har inom ramen för ärendet ålagt tre medarbetare hos Aleris att inställa sig till förhör hos verket med stöd av 5 kap. 1 § första stycket 2 konkurrenslagen (2008:579). Förhören genomfördes den 24, den 26 samt den och spelades i sin helhet in på ljudfiler av . I fråga om protokollföringen från de genomförda förhören, så inleddes varje förhör med att Aleris ombud begärde att få del av fullständiga utskrifter av de inspelade förhören, alternativt kopior av ljudfilerna. emellertid låtit meddela att verket inte avser göra en fullständig utskrift av ljud- filerna, utan i stället avser göra en ”sammanfattning” av förhören. I en skrift till utvecklade Aleris grunderna för varför man anser att verket är skyldigt att göra en fullständig utskrift av de förhör som spelats in på ljudfiler. En sådan tolkning av bestämmelserna i 5 kap. 2 § andra stycket konkurrenslagen är i linje med förarbetena till lagen, JO:s uttalanden och principen om det bästa bevismedlet. avslog Aleris begäran om att få ta del av antingen fullständiga utskrifter av förhören eller en kopia av ljudfilerna. Som skäl för beslutet angav att eftersom ljudupptagningarna inte var tillförda ärendet och någon fullständig utskrift av förhören inte hade färdigställts, kunde varken ljudupptagningarna eller en fullständig utskrift av förhören lämnas ut. synes vara av uppfattningen att verket inte har en skyldighet att göra en fullständig utskrift av de inspelade förhören, trots att verket bedömt att det som har framkommit vid förhören kan vara av vikt för ärendet. lät i stället meddela att verket skulle åter- komma med en av verket upptecknad förkortad utsaga . skrev Aleris ombud på nytt till och bad verket ompröva sitt ställningstagande rörande förhörsutskrifterna. lät emellertid per telefon meddela att Aleris begäran inte föranledde någon åtgärd och att verkets beslut att endast skriva ut sammanfattningar av förhören stod fast. skickade sammanfattningar av förhören till förhörsperso- Dessa har således kunnat ta del av förhören först efter Inget av förhören kan anses ha varit särskilt omfat- tande eller ha behandlat komplicerade sakförhållanden och därmed har Kon- kurrensverket varit skyldigt att uppteckna förhören och låta förhörspersonerna granska uppteckningen innan förhören avslutades. Med anledning av den tid som passerat sedan förhörstillfällena, är det svårt för förhörspersonerna att, utan tillgång till förhörsinspelningarna, på ett adekvat sätt granska om uppteck- ningarna överensstämmer med det sagda ordet. Anmälan remitterades till för yttrande. I sitt remissvar an- förde myndigheten, genom generaldirektören , följande. Uppgifter som lämnas vid förhör hos upptecknas. C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . 2 014 /1 5:JO1 ger förhörspersoner möjlighet att granska en sådan uppteckning innan uppgifterna förs till ärendet, antingen i anslutning till förhöret eller därefter. Partsinsynen enligt förvaltningslagen (1986:223) gäller de uppgifter som tillförts ärende. Inledningsvis kan påpeka att det är Aleris som begärt ut fullständiga utskrifter av förhören alternativt ljudfilerna och inte de för- hörda individerna. Mot bakgrund av det Aleris anfört är frågan om förhören har varit sär- skilt omfattande eller har behandlat komplicerade sakförhållanden som ak- tualiserar undantagsregeln i 5 kap. 2 § konkurrenslagen (2008:579), KL. har den 24, 26 och inom ramen för en utredning om ifrågasatt konkurrensbegränsande samarbete, dnr 232/2012, hållit förhör med två medarbetare i Aleriskoncernen och en konsult varvid Aleris ombud, advokaterna vid Advokatfirman , tilläts när- vara. Förhören var föremål för ljudupptagning av . Efter förhören begärde Aleris ombud, advokaterna vid Advokatfirman , att få tillgång till förhören i dess helhet, antingen i form av en kopia på ljudfilerna eller i form av fullständiga utskrifter av förhören. har och per telefon meddelat att verket anser att ljudfilerna utgör interna minnesan- teckningar och att de inte ska lämnas ut. inkom om- budet med en skriftlig vidhållen begäran om att få del av förhören i dess helhet, antingen genom fullständiga utskrifter av förhören eller genom en kopia av ljudfilerna. meddelade beslut där verket avslog begäran om att lämna ut ljudupptagningarna eller fullständiga ut- skrifter av förhören på den grunden att ljudupptagningarna inte utgjorde allmänna handlingar och att det inte fanns någon fullständig utskrift av för- hören. Av beslutet framgick att ljudupptagningarna inte hade tillförts ären- det. Beslutet har inte överklagats. har gett förhörspersonerna möjlighet att granska upp- teckningarna från förhören . Enligt 5 kap. 2 § KL gäller följande. Vid förhör enligt 1 § första stycket 2 ska utsaga av den som förhörs upptecknas. Utsagan ska läsas upp eller tillfälle ges den förhörde att på annat sätt granska uppteckningen. Uppteckning och granskning ska ske innan förhöret avslutats eller, om förhöret är särskilt omfattande eller behandlar komplicerade sakför- hållanden, därefter. Den förhörde ska tillfrågas om han eller hon har något att invända mot innehållet i uppteckningen. En invändning som inte medför någon ändring ska antecknas. Efter granskningen får uppteckningen inte änd- ras. 2 014 /1 5:JO1 C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . Enligt förarbetena till bestämmelsen (prop. 2007/08:135 s. 100 ff) infördes skyldigheten att uppteckna utsaga vid förhör, protokollföring, för att möj- liggöra att uppgifter som ett vittne eller en part lämnat vid förhör hos Kon- kurrensverket får förebringas vid förhör i domstol, om den hördes uppgifter avviker från vad han eller hon tidigare anfört eller den som ska höras för- klarar att han eller hon inte kan eller inte vill yttra sig. Beträffande protokollföringen hänvisade propositionen till bestämmel- serna om protokollföring vid förundersökning som finns i 23 kap. 21 § rät- tegångsbalken. Där anges bl.a. vad som gäller vid uppteckningar från för- hör. Motsvarande regler skulle enligt propositionen tillämpas på Konkur- rensverkets förhör. Innehållet i 5 kap. 2 § KL överensstämmer i stora delar med innehållet i 23 kap. 21 § som har följande lydelse. Vid förundersökningen skall protokoll föras över vad därvid förekom- mit av betydelse för utredningen. Sedan en utsaga av en misstänkt eller någon annan har upptecknats skall utsagan läsas upp eller tillfälle på annat sätt ges den som har hörts att granska uppteckningen. Han skall också tillfrågas om han har något att invända mot innehållet. Uppteckning och granskning skall ske innan förhöret avslutas eller, om förhöret är särskilt omfattande eller behand- lar komplicerade sakförhållanden, därefter. En in- vändning som inte medför någon ändring skall antecknas. Efter gransk- ningen får uppteckningen inte ändras. Har utsagan först efter gransk- ningen antecknats i protokollet, skall uppteckningen biläggas handling- arna. I mindre mål får i stället för protokoll föras kortfattade anteckningar över det väsentliga, som förekommit vid förundersökningen. Så snart åtal beslutats, har den misstänkte eller hans försvarare rätt att på begäran få en avskrift av protokoll eller anteckningar från förun- dersökningen. Har offentlig försvarare förordnats för den misstänkte, skall en avskrift utan särskild begäran lämnas eller sändas till försvara- ren. Av 20–25 §§ förundersökningskungörelsen (1947:948), framgår vad pro- tokoll och anteckningar vid förundersökning ska innehålla. Av 22 § förun- dersökningskungörelsen framgår bland annat följande. Protokoll skall avfattas så, att det ger en trogen bild av vad som före- kommit vid förundersökningen av betydelse för målet. Utsaga skall, i de delar den anses böra intagas i protokollet, återgivas i så nära överensstämmelse som möjligt med det talade ordet. Orda- grann återgivning behöver dock ej ske annat än då det ligger vikt på att de exakta ordalagen inflyta i protokollet. Utsaga som ordagrant anteck- nats i protokollet skall sättas inom citationstecken. Efter lagändringen 1999 finns en möjlighet att låta uppteckningen och granskningen anstå . En förutsättning för detta är dock att förhöret är särskilt omfattande eller behandlar komplice- rade sakförhållanden. I motiven (prop. 1997/98:181 s. 46) framhöll rege- ringen att det i komplicerade ärenden kan vara svårt för förhörsledaren att under förhöret ge uppteckningen dess slutliga avfattning. Regeringen nämnde i författningskommentaren ärenden avseende ekonomisk brottslig- het av större omfattning (Fitger, kommentar till 23 kap. 21 § RB, s. 23:74 a, supplement 39, ). C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . 2 014 /1 5:JO1 Förhör är en viktig metod, bland andra, för att samla in bevisning i ett ärende. Förhör vid är som regel omfat- tande och/eller behandlar komplicerade sakförhållanden eftersom en be- dömning av konkurrensbegränsande effekter måste göras i förhållande till det aktuella rättsliga och ekonomiska sammanhanget.