frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — Texten i inlägget har i sig en respektfull ton och syftet med att göra inlägget är gott. Det kan dock ändå diskuteras i vilken utsträckning beskrivningar av människor i en sådan utsatt situation lämpar sig för polisens inlägg i sociala medier. När det gäller inlägget om polisens biträde vid utvisning av en barnfamilj ger det uttryck för att det ibland kan vara känslomässigt svårt att vara polis. Även om jag inte har någon egentlig invändning mot innehållet i inlägget vill jag ändå framhålla att utgångspunkten bör vara att man som företrädare för polisen i sociala medier är återhållsam med att uttrycka personliga känslor inför sina arbetsuppgifter. I annat fall riskerar man att komma i konflikt med kravet på saklighet och opartiskhet. Av utredningen har framkommit att och de aktuella polis- myndigheterna arbetar aktivt med hur polisen uppfattas som avsändare i sociala medier. De framstår som väl medvetna om de problem som kan uppstå. De poliser som har i uppdrag att skriva i de sociala medierna är särskilt utbildade och det finns en strävan inom polisen att få till stånd gemensamma normer för nivån på inläggen. handledning om polisens närvaro i so- ciala medier ger relativt heltäckande råd, men de är av naturliga skäl inte sär- skilt konkreta. i har utifrån handledningen tagit fram egna rutiner som i princip går ut på att om ett inlägg inte är helt neutralt till sitt innehåll ska det före publicering diskuteras med en annan med- arbetare eller godkännas av en person i chefsställning. Ett sådant system ger goda förutsättningar för att en kontroll av hur inlägg kan komma att uppfattas sker, och minska risken för publicering av obetänksamma och förhastade in- lägg. Avslutningsvis kan det konstateras att det finns ett regelverk för polisens deltagande i sociala medier som, om det efterföljs, bör vara tillräckligt för att det inte ska förekomma publiceringar som riskerar att äventyra tilltron till po- saklighet och opartiskhet eller i övrigt är olämpliga. Med dessa synpunkter avslutas ärendet. 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N Anmälan mot i angående bl.a. ett inlägg på Twitter (II) (Dnr 6153-2012) Beslutet i korthet: JO har granskat ett inlägg som polisen publicerat på sitt Twitterkonto. I inlägget uttrycks en besvikelse över att två kända personer i ett tv-program talade i positiva ordalag om narkotikabruk. Uttryckssättet i inlägget har enligt JO inte något direkt olämpligt anslag och det finns inte skäl att anta att syftet med inlägget skulle ha varit något annat än brottsföre- byggande. I beslutet konstateras att det finns ett regelverk för polisens deltagande i sociala medier som, om det efterföljs, bör vara tillräckligt för att det inte ska förekomma publiceringar som riskerar att äventyra tilltron till polisens sak- lighet och opartiskhet eller i övrigt är olämpliga. Polisens användning av sociala medier har ökat väsentligt . På Facebook och Twitter finns cirka hundra konton registrerade av polisen. Kontona administreras vanligtvis lokalt av exempelvis ett närpolisom- råde eller en ungdomsgrupp inom en polismyndighet. Sammanlagt följer cirka 360 000 personer polisens sidor på Facebook och Twitter. I handledning för polisen i sociala medier anges att de övergripande syftena med polisens närvaro i sociala medier är följande. –Ökad dialog – vara synlig och tillgänglig där många människor är. –brottsförebyggande information och tips för att minska brottsligheten. –Berätta om polisens arbete för att öka tryggheten. –Nå ut med att polisen vill ha tips och vittnesuppgifter för att lösa brott. Narkotikaroteln vid länskriminalpolisavdelningen vid i har ett konto på Twitter med cirka 1 500 följare. Den 15 sep- tember 2012 publicerades följande inlägg på kontot. Ser Pluras kök och det onödiga inlägget när Plura och romantiserar om knark – besviken, eller missuppfattar jag något? Med anledning av vissa reaktioner på inlägget skrev , yttre befäl vid City polismästardistrikt i , en debattartikel på Televis- ions hemsida . I denna försvarade han Twitterinlägget och bemötte kritik från en journalist som bl.a. hade uttryckt oro över att sociala medier hade blivit en arena för poliser att på ett skämtsamt sätt påminna om sin makt. framförde i en anmälan till JO kritik mot i och hänförde sig till Twitterinlägget och debattartikeln. Han anförde att han inte hade någon invändning i sak mot att polisen använder sig av Twitter för Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 att ge information och ha kontakt med allmänheten. Däremot ansåg han att polismyndigheten överträtt vad som låg i dess arbetsuppgift när den, som i detta fall, använde Twitterkontot för att fälla omdömen om enskilda personers åsikter. Det fanns enligt M.G. en uppenbar risk för att myndigheten därigenom, utan sakargument, kvävde en fri och öppen debatt om t.ex. cannabis. Vidare ansåg han att i debattartikeln hade gått över gränsen för vad som var godtagbart för en myndighetsperson, bl.a. genom att kalla en privatperson ”drogromantiker”. anmodades att yttra sig och även inhämta upplysningar från i . (rikspolischefen ) anförde i sitt yttrande följande angående polisens användning av sociala medier. Det övergripande syftet med Polisens närvaro i sociala medier är att leva upp till uppdraget att minska brottsligheten och öka människors trygghet. Genom sin närvaro i dessa medier blir Polisen synlig och tillgänglig i ett forum där många människor vistas och kan på så sätt nå andra målgrupper. Många ungdomar följer Polisens sidor och ett viktigt skäl till Polisens när- varo i sociala medier är att komma i kontakt med dem. Polisen kan genom sociala medier nå ut med information på ett effektivt sätt, t.ex. att Polisen söker tips, information om Polisens arbete och brotts- förebyggande information. Sociala medier gör det också möjligt att snabbt nå stora grupper med information t.ex. i samband med en kris. Innan användningen av sociala medier blev ett mer officiellt verktyg i Po- arbete gjordes en förstudie […]. Utifrån vad som framkom i förstu- dien har gett ut en handledning, Polisen i sociala medier […]. Handledningen behandlar bl.a. organisatoriska, juridiska och etiska frågor och innehåller konkreta råd och tips för Polisens närvaro i sociala medier. Handledningen syftar bl.a. till att säkerställa att Polisen uppfattas som en enhetlig och tydlig avsändare i sociala medier och att rättsliga krav följs. Handledningen uppdateras kontinuerligt. har anordnat tre seminarier om Po- lisen i sociala medier. Många av de poliser som gör inlägg på Polisens sidor har deltagit vid något av dessa seminarier. Utgångspunkten är att respektive polismyndighet fattar beslut om när- varo i sociala medier och ansvarar för de kanaler som upprättas. När Polisen är närvarande i sociala medier ska det enligt handled- ning vara klart vem som [ska uttala] sig för myndighetens räkning och vilka ramarna är. i (biträdande länspolismästaren ) redogjorde inledningsvis i sitt yttrande för myndighetens arbete med sociala medier. Därvid framkom bl.a. att myndigheten, utöver Rikspolis- styrelsens handledning, hade upprättat egna rutiner för närvaron i sociala me- dier. Dessa utgår från de lärdomar som har gjorts om hur och om vad man bör 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N skriva i sociala medier. Som exempel på viktiga punkter i rutinerna angavs att personuppgiftslagen ska följas, att enskilda personer inte ska hängas ut och att man inte ska föra fram personliga åsikter samt att man ska använda ett vårdat och enkelt språk. När det gäller inlägg som innehåller kritik mot en person anges i rutinerna att det ska undvikas och endast får publiceras efter en högre Dessa rutiner var emellertid inte framtagna för det nu aktuella inlägget. Vidare upplystes att myndigheten har en särskild samordnare för sociala medier som aktivt arbetar med frågorna i syfte att åstad- komma en myndighetsgemensam syn på vad som är lämpligt att publicera. Dessutom finns det numera även en särskild samordnare för dessa frågor vid Med hänvisning till inhämtade upplysningar från chefen för narkotikaroteln vid länskriminalpolisavdelningen, , upplystes att narkotikaro- teln arbetade brottsförebyggande i sociala medier med information, dialog, dis- kussion och annan interaktion. Narkotikarotelns avsikt med det aktuella inläg- get var att initiera en reflektion hos dem som följer kontot på Twitter, att nar- kotikabruk och narkotikahantering faktiskt är olagligt. Syftet med inlägget var således varken att påverka innehållet i media eller att kväva en fri och öppen anförde vidare att den hade som uppdrag att förebygga När polisen uttalade sig negativt om narkotikabruk skulle det ses som ett led i brottsbekämpningen mot narkotika. inlägget angav polismyndigheten att texten var formulerad som en fråga som, med reservation för att det var en missuppfattning, uttryckte besvikelse över att två kända personer romantiserade om knark i ett tv-program. inte formulerat som kritik eller fördömande av personerna ifråga. nehöll inte heller information om misstänkta personer eller några andra sekre- I en sammanfattande bedömning framhöll polismyndigheten att myndighet- ens deltagande i sociala medier skedde i överensstämmelse med gällande lag- stiftning och att erforderligt internt regelverk fanns framtaget för verksam- Det aktuella Twitterinlägget stred enligt myndigheten inte mot någon bestämmelse och det saknades även i övrigt anledning att kritisera det. Beträffande debattartikeln angav polismyndigheten att den mot bakgrund av den grundlagsskyddade yttrandefriheten avstod från att kommentera innehållet. instämde i i bedömning av det aktuella Twitterinlägget och anförde att en uppgift som ankommer på polisen är att förebygga narkotikabrott genom att till exempel på olika sätt in- formera om att narkotikabruk är olagligt. Det kunde enligt styrelsen inte anses särskilt anmärkningsvärt att en polis som arbetar med att bekämpa narkoti- kabrott uttryckte besvikelse över att personer talade positivt om narkotikabruk i en tv-sändning. ansåg att det var motiverat med en reaktion Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 på ett sådant uttalande och att inlägget var kopplat till syftet med polisens när- varo i sociala medier samt till polisens övergripande uppdrag att minska brotts- ligheten. När det gällde debattartikeln på anförde att uppdraget att kommunicera i polisens sociala medier var knutet till ett visst Facebook- eller Twitterkonto. Därmed var det endast när en anställd skrev eller publicerade bilder på just det kontot som den företrädde myndigheten. Om den anställde kommunicerade i andra forum, t.ex. i en blogg eller på en debattsida, hade denne inte rätt att företräda myndigheten och ett uttalande som gjordes på en sådan plats fick då anses vara ett uttryck för den yttrande- och meddelarfrihet som gällde för envar. Mot denna bakgrund avstod även från att kommentera innehållet i debattartikeln. Till yttrandet bifogades bl.a. handledning, Polisen i so- ciala medier (version 2.1, ), samt i hanteringsregler för sociala medier och rutin för närvaron i so- ciala medier. bereddes tillfälle att yttra sig över vad och Polis- myndigheten i hade anfört, men hördes inte av. I ett beslut anförde JO Renfors följande. Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen är var och en gentemot det allmänna tillför- säkrad frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Av 1 kap. 9 § regeringsformen följer att myndigheter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Reglerna om saklighet och opartiskhet överlappar i viss mån varandra. Saklighetskravet innefattar dock annat och mer än vad kraven på likabehandling och opartiskhet medför, t.ex. vad gäller bemötande, formuleringar och förmåga att hålla sig till den sakfråga som myndigheten vanligen har att avgöra visavi den enskilde. (Se och , Regeringsformen – en kommentar, 2013, s. JO har tidigare uttalat att den information som en myndighet tillhandahåller allmänheten, exempelvis på en webbplats, omfattas av regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet. Detta innebär bl.a. att uppgifter som lämnas ska vara korrekta till såväl innehåll som form, att de ska baseras på un- derlag och att det ska vara sakligt motiverat för myndigheten att ge spridning åt uppgifterna. Kravet på opartiskhet innebär bl.a. att informationen ska vara allsidig och objektiv. (Se JO 2010/11 s. 616, dnr 4935-2009.) I 4 kap. 1 § polisförordningen (1998:1558) anges att anställda inom polisen ska uppträda på ett sätt som inger förtroende och aktning; de ska uppträda höv- ligt, hänsynsfullt och med fasthet samt iaktta självbehärskning och undvika vad som kan uppfattas som utslag av ovänlighet eller småaktighet. Även handledning för polisen i sociala medier behand- lar frågorna om attityd och bemötande (avsnitt 8.4). I handledningen anges bl.a. att man ska tänka på att använda en mänsklig ton som visar på ödmjukhet och respekt. Vidare sägs att man ska undvika ironi samt inte heller uttrycka sig på 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N ett sätt som kan uppfattas som nedlåtande eller ha en attityd som kan uppfattas som stötande eller överlägsen. Det anges även att man ska vara försiktig med humor, då detta är något högst personligt som lätt kan missuppfattas. som görs bör vara kopplade till syftet med närvaron i sociala medier och man ska tänka på att förmedla fakta och inte åsikter. När det gäller omnämnande av personer i inlägg anger handledning (avsnitt 8.5) att information som kan riskera brottsoffers eller brottsmisstänktas integritet och säkerhet inte får publiceras. Inte heller får in- formation som gör att läsaren kan identifiera en enskild individ läggas ut. ner för närvaron i sociala medier. I rutinerna har man delat in inlägg i olika färger beroende på innehåll och vilka regler som gäller för publicering. känd administratör får självständigt publicera så kallade gröna inlägg, vilka t.ex. kan avse information om trafikkontroller och brottsförebyggande åtgärder. Inlägg som innehåller t.ex. humor eller specifikation av platser eller personliga reflektioner, så kallade gula– [minus] inlägg, får endast publiceras efter dis- kussion med minst en annan godkänd administratör. Så kallade gula+ [plus] inlägg, vilka t.ex. kan avse hanteringen av psykiskt sjuka, våldtäkter och andra grova brott samt pågående förundersökningar, får endast publiceras efter god- kännande av ägaren av kanalen (dvs. en person i chefsställning). innehåller t.ex. kritik av personer, svordomar, polisjargong, information om dödsolyckor eller pågående självmord eller enskildas sociala och psykiska sta- tus, så kallade röda inlägg, ska undvikas och får endast publiceras efter god- kännande av länspolismästaren eller chefen för avdelningen eller stabsenheten. Av utredningen har framkommit att polismyndigheter runt om i landet är mycket aktiva i sociala medier och att dessa numera är officiella verktyg för polisen. Utvecklingen har gått snabbt ; användandet började un- der och det finns nu cirka hundra konton registrerade, med en stor mängd följare. En sådan utveckling medför naturligtvis en risk för att det, innan rutiner, handledning och kontrollfunktioner har etablerats, sker misstag och att det görs mindre genomtänkta eller olämpliga publiceringar. Det finns enligt min mening inte skäl att ifrågasätta polisens närvaro i soci- ala medier i sig. En självklar utgångspunkt är att den ska ske i enlighet med de författningar som finns. Det får till exempel inte förekomma att sekretessbe- lagda uppgifter lämnas ut och inte heller i övrigt att personer som varit föremål för ingripanden kan identifieras. Polismyndigheterna måste naturligtvis också leva upp till regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet. I det avseendet ska särskilt beaktas att bestämmelsen inte bara omfattar hur en sak rent faktiskt handläggs eller vilka verkliga skäl som ligger bakom ett handlande från myn- digheten, utan även hur agerandet uppfattas är av betydelse. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att agerandet kan anses strida mot grundlagens krav. Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 allmänna krav på hur anställda inom polisen bör uppträda ska naturligtvis be- aktas vid deltagandet i sociala medier. Att uttryckssättet i de sociala medierna har en annan och mindre formell karaktär än annan myndighetsinformation kan medföra en risk för att polisen inte uppfattas som saklig och opartisk. är en av avsikterna med del- tagandet i sociala medier att lämna information på ett enkelt sätt samt att vara tillgänglig i ett forum där många personer deltar och på så vis nå fler grupper av befolkningen. Det är naturligt att tonen och uttryckssättet blir mer lättsamt och spontant än vad som skulle vara fallet vid mer traditionell kommunikation. Detta är sannolikt också en bidragande orsak till att det finns ett stort intresse för polisen i de sociala medierna. Det är enligt min mening en vällovlig intent- ion att försöka nå ut till en så stor del av befolkningen som möjligt och att även intressera t.ex. ungdomar – som generellt sett är mer aktiva i sociala medier – för polisens arbete. Strävan efter att få genomslag får emellertid inte medföra att polisen åsidosätter kraven på saklighet och opartiskhet, eller publicerar in- lägg vars lämplighet av andra skäl kan ifrågasättas. I det nu aktuella Twitterinlägget uttrycks en besvikelse över att två kända per- soner i ett tv-program talade i positiva ordalag om narkotikabruk. Avsikten med inlägget var enligt polismyndigheten att få följarna att reflektera över att nar- kotikabruk och narkotikahantering är olagligt. Det finns inte skäl att anta att syftet med inlägget skulle ha varit något annat än brottsförebyggande. Det finns till exempel inte anledning att tro att, såsom antytts i anmälan, polisens intent- ion skulle ha varit att kränka någon enskild eller att på ett otillbörligt sätt på- verka samhällsdebatten eller innehållet i media. Inlägget ger däremot uttryck för en åsikt snarare än en redovisning av fakta. Som också framhålls i polisens handledning bör den som skriver inlägg avhålla sig från att förmedla åsikter då det riskerar att äventyra tilltron till polisens opartiskhet och saklighet. Att på en narkotikarotels Twitterkonto uttrycka sitt ogillande av att kända personer i ett tv-program, som man uppfattat det, ”ro- mantiserar” om knark, kan emellertid inte i första hand anses vara ett uttryck för en rent personlig åsikt. Då en av polismyndighetens uppgifter är att beivra bl.a. narkotikabrott kan det inte anses vara ett särskilt kontroversiellt ställnings- tagande. Det får i stället ses som något som kan framföras utan att tilltron till polismyndighetens saklighet och opartiskhet äventyras. Även om ett inlägg i sak är relevant måste det naturligtvis ha en ton som är lämplig för en företrädare för polisen och bör inte innehålla formuleringar som riskerar att uppfattas som nedlåtande eller raljerande. Uttryckssättet i det nu aktuella Twitterinlägget har enligt min mening inte något direkt olämpligt an- slag. Det kan däremot uppfattas som kritik av de namngivna personerna och det kan konstateras att den typen av inlägg numera, enligt polismyndighetens rutiner, tillhör de som i princip bör undvikas och i vart fall endast får publiceras efter godkännande av högre chef. 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N När det gäller debattartikeln kan inte anses ha skrivit denna som företrädare för polismyndigheten och det finns därför inte skäl för mig att göra några uttalanden i denna del. Det kan konstateras att det finns ett regelverk för polisens deltagande i sociala medier som, om det efterföljs, bör vara tillräckligt för att det inte ska före- komma publiceringar som riskerar att äventyra tilltron till polisens saklighet och opartiskhet eller i övrigt är olämpliga. Kritik mot vissa polismyndigheter för långa handläggningstider i ärenden om vapentillstånd (Dnr 5529-2013) Beslutet i korthet: kom det in ett förhållandevis stort antal an- mälningar till JO om polisens handläggningstider i ärenden om vapentill- stånd. JO begärde att , efter att ha hämtat in upplysningar från polismyndigheterna, skulle redogöra för handläggningstiderna och re- dovisa en bedömning av situationen. Av utredning framgår att handläggningstiderna vari- erar stort mellan polismyndigheterna. Den genomsnittliga handläggnings- tiden i ärenden om vapentillstånd för ändamålen jakt och målskytte vid landets samtliga polismyndigheter var . Några polis- myndigheter hade en genomsnittlig handläggningstid på eller mindre medan andra polismyndigheter hade en handläggningstid på . Handläggningstiderna i ärenden för ändamålet målskytte var ge- nerellt sett längre än för ändamålet jakt. Polismyndigheterna i , , och Hal- lands län har haft särskilt långa handläggningstider i ärenden om vapentill- stånd . Enligt polismyndigheterna har detta orsakats av bl.a. re- sursbrist. Handläggningen vid dessa polismyndigheter uppfyller inte för- valtningslagens krav på snabb handläggning och myndigheterna kritiseras för detta. JO ser positivt på de åtgärder som har vidtagits och planeras inom polisen för att komma till rätta med de utdragna handläggningstiderna och utgår från att man inom polisen kommer att ägna fortsatt uppmärksamhet åt problemet. kom det in ett förhållandevis stort antal anmälningar till JO om polisens handläggningstider i ärenden om vapentillstånd. Anmälningarna av- såg främst polismyndigheterna i , och . Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 Mot den bakgrunden beslutade jag att granska polisens handläggningstider i ärenden om vapentillstånd inom ramen för ett initiativärende. anmodades att, efter att ha hämtat in upplysningar från po- lismyndigheterna, redogöra för handläggningstiderna i ärenden om vapentill- stånd och redovisa en bedömning av situationen. (rikspolischefen ) kom in med ett yttrande och med de upplysningar som polismyndigheterna hade lämnat. Av yttrandet framkom bl.a. följande. Antal ansökningar om vapentillstånd I finns ca 600 000 vapeninnehavare och ca 2 miljoner skjut- vapen. Över hälften av dessa vapen innehas för jaktändamål. anhängiggjordes mer än 140 000 vapenärenden hos polismyndigheterna. Av dessa var ca 63 700 ansökningar om vapenlicens. Det är en ökning i förhållande till 2011 då motsvarande värden var 113 000 vapenärenden, varav ca 57 900 var ansökningar om vapentillstånd. Antalet inkomna ansökningar ökade mest vid de tre största polismyn- digheterna. I t.ex. ökade antalet ansökningar gällande vapentill- stånd från strax 2011 till 2013. Skillnader i handläggningstider mellan stora och små polismyndigheter och mellan ändamålen jakt och målskytte Den genomsnittliga handläggningstiden för samtliga polismyndigheter när det gäller vapentillstånd för jaktändamål och målskytte var . Motsvarande siffra var . Skillnaden mellan myndigheterna var dock stor. Tre polismyndigheter hade en hand- läggningstid eller mindre medan den för de tre största myndig- heterna uppgick . Långa handläggningstider är således ett problem främst i storstadsregionerna. –ökade handläggningstiden vid 13 myndig- heter och minskade vid sju. Handläggningstiden för ändamålet målskytte är något längre än för än- damålet jakt. Det beror sannolikt på att det för ändamålet målskytte i lag- texten ställs krav på synnerliga skäl, vilket innebär att prövningen blir mer omfattande. var handläggningstiden vid i län t.ex. för målskytte och för ändamålet jakt . Antalet ärenden i balans och orsaker till långa handläggningstider