frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — Eftersom inget av de fyra besluten underställdes förvaltningsrätten i rätt tid upphörde omhändertagandena, och efter den undersökning som förvaltnings- rätten inledningsvis gjorde av besluten avskrev domstolen målet från vidare handläggning. Nämndens ordförande fattade fyra nya beslut om att bar- nen skulle omhändertas. Dessa beslut underställdes förvaltnings- rätten och registrerades som ett nytt mål. Förvaltningsrätten beslu- tade att upphäva de underställda besluten. Som skäl angavs att de tidigare besluten, av , hade underställts förvaltnings- rätten för sent och att några nya omständigheter som motiverade de nya beslu- ten inte framkommit. Det har ansetts att det i en situation som den nu nämnda inte kan fattas ett nytt beslut om omhändertagande om det inte har tillkommit nya omständigheter. Ett sådant synsätt kan dock stå i strid med principen om att barnets bästa ska vara avgörande vid beslut enligt LVU. Hur en konflikt i ett enskilt fall mellan den unges bästa och bestämmelserna som syftar till en rätts- säker handläggning ska lösas är komplicerad. Jag har berört saken i ett beslut , dnr 534-2013. Jag fann skäl att tillställa bl.a. Socialde- partementet och Utredningen om tvångsvård för barn (S 2012:07) en kopia av det beslutet. Det finns mot den bakgrunden inte skäl för mig att i detta ärende närmare kommentera frågan. Konsekvensen av socialnämndens hantering av ärendena blev att det inte fanns förutsättningar för nämnden att utan vårdnadshavarens samtycke ge barnen det skydd och stöd som nämnden hade bedömt att de behövde. Detta är givetvis allvarligt och nämnden ska kritiseras för bristerna i handläggningen. Jag vill avslutningsvis framhålla att det är viktigt att nämnden ser till att det finns rutiner som säkerställer att något liknande inte inträffar igen och därtill att berörd personal har kunskap om gällande lagstiftning. I sammanhanget kan jag inte underlåta att notera att JO även har kritiserat inte ha underställt ett beslut om omhändertagande i rätt tid (se JO 2007/08 s. 316, dnr 5482-2005). Det framgår av den lex Sarah-anmälan som nämnden fogat till sitt yttrande att nämnden har vidtagit vissa förändringar av sina rutiner. Jag lämnar därför saken med den allvarliga kritik som uttalats. 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T Fråga om en socialnämnd kan anlita ett privat vaktbolag för att ombesörja transport av en ungdom som är omhändertagen enligt LVU (Dnr 5187-2012) Beslutet i korthet: En socialnämnd hade beslutat att en ungdom som var omhändertagen enligt LVU skulle omplaceras från ett familjehem till ett ungdomshem. Nämnden begärde biträde av polis för att genomföra trans- porten (s.k. handräckning). Polisen meddelade att man inte avsåg att lämna något biträde. Nämnden anlitade då ett privat vaktbolag för transporten. Eftersom de väktare som medverkade utförde bevakningsuppgifter under resan innefattade nämndens uppdrag till bolaget myndighetsutövning. Det krävs stöd i lag för att en myndighet ska få överlämna en förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning till ett privat bolag. När det gäller handräckningsåtgärder enligt LVU finns det varken i LVU eller i någon an- nan lag något sådant stöd. Uppdraget till vaktbolaget var således inte fören- ligt med gällande rätt. På grund av de speciella omständigheterna i ärendet uttalas dock i detta fall inte någon kritik mot nämnden. I en anmälan till JO framfördes klagomål mot i kom- mun angående handläggningen av ett ärende avseende C.M-E. Sedan bl.a. vissa handlingar i det aktuella ärendet hos hämtats in fann JO inte an- ledning att fortsätta utredningen och ärendet avslutades (JO:s beslut , dnr 3202-2012). Av de inhämtade handlingarna framgick att C.M-E. vårdades enligt 3 § la- gen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, och att kommunen vid en omplacering av honom , från ett familjehem till Statens institutionsstyrelses (SiS) ungdomshem Eknäs, anlitat ett privat vaktbolag för att utföra transporten. JO beslutade att utreda förutsättningarna för kommunen att anlita ett privat bolag för att utföra transporten av C.M-E. Bistånds-, arbetsmarknads- och sociala servicenämnden () i kommun anmodades att komma in med ett yttrande beträffande transporten av C.M-E. Nämndens socialutskott anförde i ett remissvar bl.a. föl- jande. I anslutning till att ordförande fattade beslut om att omplacera C.M-E. jml 11§ LVU från familjehemmet till SiS ungdomshem begärdes po- lishandräckning för att flytta C.M-E. till ungdomshemmet utanför . Anledningen till begäran om polishandräckning var den hotbild som vid rådande tillfälle rådde mot ansvariga socialsekreterare. Det var därmed helt uteslutet att S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 själva skulle kunna ombesörja transporten. Samma förhållande be- dömdes gälla även familjehemsföräldern. Handräckningsbegäran sändes till Po- lismyndigheten i eftersom C.M-E. var familjehemsplacerad där. Ansvariga socialsekreterare vid fick via telefon besked om att po- lisen ej avsåg att verkställa transport. Polisen hänvisade till deras reglementen och lagstöd som de uppgav säger att polis är skyldig att biträda socialnämnden med transport av omhändertagna ungdomar endast då det avser verkställighet vid första omhändertagandet samt flyttning från en institution till en annan. Då detta ej var fallet i vårt ärende frånsade sig polisen allt ansvar. Polisen hänvisade istället till att kontakta ett privat vakt- bolag, som kommuns socialtjänst brukade anlita. Ansvarig en- hetschef kontaktade även vakthavande befäl vid polisen via telefon gäl- lande frågan och fick samma besked som socialsekreteraren fått. Vaktha- vande befäl hänvisade till polisens egna jurister för ytterligare klarläggan- den. bedömde att det ej fanns tid för att ytterligare utreda an- svarsförhållanden samt att det var av stor vikt att omplaceringen verkställ- des bestämde enhetschef och områdeschef att ge uppdraget till det privata vaktbolaget . Med anledning av den hotbild som även rådde mot en enskild polisman blev vaktbolaget av vakthavande befäl vid polisen starkt rekommenderad att vara 3 väktare vid transporten. Detta var enligt vaktbolaget mycket ovanligt men varken de eller fann skäl till att ej följa rekommendationen. Socialtjäns- ten i fann i denna uppkomna situation ingen annan möjlighet än att anlita det av polisen rekommenderade vaktbolaget för att ombesörja flyttningen av C.M-E. från familjehemmet i till SiS Ungdomshem Eknäs utanför . har ej erhållit ett skriftligt avslags- beslut från . I ett beslut anförde JO följande. Av utredningen framgår att bedömde att polis skulle medverka vid omplaceringen av C.M-E. från familjehemmet till ett särskilt ungdomshem. Nämnden lämnade därför en begäran om biträde (s.k. handräckning) till poli- sen, som dock svarade att man inte avsåg att utföra transporten. Jag vill inledningsvis peka på bestämmelsen i 43 § 2 LVU. Av denna följer att polisen ska lämna biträde för att på begäran av en socialnämnd eller någon ledamot eller en tjänsteman som nämnden har förordnat genomföra beslut om vård eller omhändertagande med stöd av LVU. En flyttning av en ungdom som vårdas med stöd av LVU från ett familjehem till ett särskilt ungdomshem är normalt sett ett led i genomförandet av beslutet om vård enligt LVU av den unge. Omständigheterna i det här fallet var sådana att nämnden hade rätt att med stöd av 43 § LVU begära biträde av polisen för transporten (jfr t.ex. JO:s beslut , dnr 3134-2009). När det stod klart att polisen inte skulle hjälpa till, lämnade nämnden i upp- drag till ett privat vaktbolag att utföra transporten. Mina uttalanden begränsas till frågan om det fanns rättsligt stöd för den åtgärden. Utgångspunkten för prövningen är 12 kap. 4 § andra stycket regeringsfor- men. Där stadgas att förvaltningsuppgifter kan överlämnas åt juridiska personer (t.ex. ett bolag) och enskilda individer. Om uppgiften innefattar myndighetsut- övning, får ett överlämnande göras endast med stöd av lag. 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T Av utredningen framgår att den hjälp som nämnden ansåg sig behöva vid omplaceringen av C.M-E. avsåg de särskilda tvångsbefogenheter som handräckningsbestämmelsen i 43 § LVU omfattar, dvs. att vid behov kunna genomföra den aktuella transporten med tvång. anlitade vaktbolaget för att säkerställa säkerheten under transporten och de väk- tare som medverkade utförde således bevakningsuppgifter under resan. uppdrag som nämnden lämnade till bolaget innefattade därmed myndighetsut- övning (jfr prop. 1997/98:95 s. 66). Någon bestämmelse som ger mandat åt en nämnd att vända sig till ett privat bolag för biträde med en sådan handräck- ningsåtgärd (dvs. myndighetsutövning) finns inte i LVU eller i någon annan Det saknades följaktligen rättsligt stöd för att anlita ett pri- vat bolag för att utföra transporten av C.M-E. Polisens vägran att utföra transporten innebar att nämnden hamnade i ett läge där möjligheten till hjälp med handräckning i enlighet med LVU i prakti- ken var utesluten på grund av omständigheter utanför nämndens kontroll. har förståelse för att situationen var besvärlig för nämnden, särskilt som det synes ha varit angeläget att genomföra omplaceringen av C.M-E. Av remissvaret framgår att en tjänsteman vid förvaltningen försökte ”över- tala” polisen att godta nämndens handräckningsbegäran. Jag noterar vidare att det var polisen som hänvisade nämnden till att anlita det aktuella vaktbolaget. Även om nämndens uppdrag till vaktbolaget, som framgått, inte var förenligt med gällande rätt finner jag vid en samlad bedömning, på grund av de speciella omständigheterna i det här ärendet, inte tillräckliga skäl för att uttala någon kritik mot nämnden. Jag förutsätter dock att nämnden i framtida ärenden beak- tar de uttalanden jag gjort ovan. Vad som i övrigt har förekommit föranleder inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Jag finner skäl att översända en kopia av detta beslut till Inspektionen för vård och omsorg (). Jag översänder även en kopia av beslutet till i län för kännedom. S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 Allvarlig kritik mot en av två ärenden om umgängesreglering enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU (Dnr 6524-2012) Beslutet i korthet: Nämnden hade beslutat om en tidsbegränsad reglering av föräldrarnas umgänge med stöd av 14 § andra stycket LVU. Nämnden har därefter förlängt besluten om reglering av umgänget i s.k. överväganden enligt 14 § tredje stycket LVU. JO konstaterar att nämnden, genom att förlänga regleringen av umgänget i övervägandena i stället för att fatta nya formella beslut, har åsidosatt grund- läggande bestämmelser om ärendehandläggningen. JO riktar allvarlig kritik mot nämnden. JO kritiserar också ett överklagande inte vidarebefordra- des till förvaltningsrätten. I en anmälan till JO framförde . klagomål mot i kommun angående handläggningen av ärenden om omhänderta- gande enligt LVU som rörde hans barn M. och R. (JO:s dnr 4523-2012). JO hämtade in vissa handlingar från nämndens förvaltning. Efter genomgång av handlingarna fann JO inte skäl att fortsätta utredningen med anledning av det som . hade anfört (JO:s beslut ). Vid granskningen av förvaltningens akt gjordes vissa iakttagelser som rörde nämndens reglering av umgänget mellan föräldrarna . och och barnen . och R., samt handläggningen av ett överklagande. Med anledning av de gjorda iakttagelserna beslutade JO att, inom ramen för ett sär- skilt ärende (6524-2012), inleda en utredning beträffande nämndens handlägg- ning i dessa delar. JO begärde att i kommun skulle yttra sig över ett antal specifika frågeställningar. De frågor som ställdes framgår av remissva- ret nedan. Nämnden anförde i sitt remissvar bl.a. följande (innehållet i den omnämnda bilagan har utelämnats). i har på uppdrag av JO sammanställt ett yttrande i form av redogörelse för aktuell handläggning samt bedömning av densamma. I fet stil nedan redovisas frågorna från JO. Innefattade övervägandena , och nya beslut om reglering av umgänget och fick besluten/övervägandena i så fall en korrekt utformning? 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T I samband med nämnda överväganden har ej nya beslut fattats. har dock uppmärksammat att formuleringen gällande övervä- gandet kan formuleras på ett bättre och mer korrekt vis. kommer därav att ändra denna formulering i kommande överväganden. Ny formulering kommer att lyda enligt följande: "övervä- ger att beslutet enligt 14 kap. l § l pkt LVU gällande begränsning av umgänget mellan x och x fortfarande behövs." Underrättades . om vad nämnden hade beslutat vid sammanträ- dena? Kommunicering av aktuella överväganden genomfördes i brev till . 2012- 04-27, respektive . Underrättades om vad som förevarit vid sammanträdet ? Kommunicering av aktuellt övervägande genomfördes i brev till . Kunde "övervägandena" rörande umgänget ha överklagats till förvaltnings- rätten (fick föräldrarna i så fall någon underrättelse om den möjligheten)? Överväganden är ej beslut och kan ej överklagas. De beslut som övervä- gandena görs mot är möjliga att överklaga enligt gällande regler för över- klagan och besvärshänvisning skickas med i samband med att beslut har fattas. Under pågående LVU-vård, och efter det att tid för överklagande av beslut har gått ut, kan när som helst begäras att besluten skall omprövas. Denna information lämnas till berörda i samband med att beslut fattas och i samband med att föräldrar uttrycker kritik gällande tidigare fattade beslut. Kom överklagandet att handläggas på ett riktigt sätt? inkom med en överklagan gällande överväganden gjorda av myndighetsnämnden 2012-04-27.1 2012- 04-27 gjordes överväganden gällande beslut fattade . Dessa överväganden är inga nya beslut och därför ej överklagningsbara. Överkla- gan inkommen kommer att läggas till barnens respektive akter och inte skickas in till förvaltningsrätten. Skickar svar på överklagan till . Kopia skickas till hen- nes advokat samt till advokat . Se bi- laga. Inkommer brev från advokat . I brevet står att anser att överklagan bör skickas till förvaltningsrätten. Svar på skrivelse. Bedömning och förslag till beslut Sammanfattningsvis görs bedömningen att handläggningen skötts på ett korrekt sätt och enligt gällande lagstiftning. Reglering av umgänge enligt LVU Enligt 14 § första stycket LVU har socialnämnden ett ansvar för att den unges behov av umgänge med föräldrar och vårdnadshavare så långt möjligt tillgodo- ses. Nämnden får, om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vård S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 enligt LVU, med stöd av 14 § andra stycket besluta bl.a. hur den unges um- gänge med vårdnadshavare och med förälder som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal ska utövas. Nämnden ska enligt 14 § tredje stycket LVU minst en gång överväga om ett sådant beslut fortfarande behövs. beslut om reglering av umgänget med stöd av 14 § andra stycket LVU får, enligt 41 § LVU, överklagas hos förvaltningsrätten. Av 24 och 25 §§ förvaltningslagen (1986:223), FL, framgår bl.a. följande. Den myndighet som har meddelat ett beslut som överklagas ska pröva om över- klagandeskrivelsen har kommit in i rätt tid. Om myndigheten inte avvisar skri- velsen som för sent inkommen ska myndigheten överlämna skrivelsen och öv- riga handlingar i ärendet till den myndighet som ska pröva ärendet. I ett beslut uttalade stf JO följande. M. och R. hade beretts vård enligt 2 § LVU. beslutade bl.a. att med stöd av 14 § andra stycket LVU begränsa föräldrarnas . och umgänge med M. och R. från till och med . övervägde myndighetsnämnden besluten om begränsning av umgänget mellan föräldrarna och barnen. Enligt protokollet gällde övervägandena för tidsperioden från till och med . Begränsningen av umgänget mellan och barnen upphörde . När det gäller begränsningen av umgänget mellan . och barnen övervägde nämnden umgängesbegränsning till och med . övervägde nämnden umgängesbegränsning till och med . Nämndens handläggning av ärendena om umgänge mellan föräldrarna och barnen aktualiserar frågan om skillnaden mellan ett beslut om reglering av um- gänget (14 § andra stycket LVU) och ett övervägande av ett sådant beslut (14 § tredje stycket LVU). Om nämnden anser att det finns skäl att reglera umgänget mellan bl.a. vård- nadshavaren och ett barn, som vårdas med stöd av LVU, ska ett formellt beslut fattas enligt 14 § andra stycket LVU såvida nämnden och vårdnadshavaren inte kan komma överens om umgängets omfattning eller hur umgänget ska utövas. Ett sådant beslut om reglering av umgänget ska tydligt ange på vilket sätt um- gänget ska vara reglerat, innehålla en motivering av beslutet och en underrät- telse om att beslutet kan överklagas till förvaltningsrätten (se 20 och 21 §§ FL). Enligt 14 § tredje stycket LVU ska socialnämnden minst en gång överväga om ett beslut om reglering av umgänget fortfarande behövs. 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T praktiken brukar den tjänsteman vid förvaltningen, som har den närmare upp- sikten över vården av den unge, anmäla frågan till nämnden. anmälan till socialnämnden är inte att den alltid skall leda fram till ett formellt Det är först när nämnden finner anledning att ifrågasätta be- hovet av en fortsatt reglering av umgänget som en prövning i nämnd skall ske. Om nämnden beslutar sig för att ändra ett beslut om umgänget ska nämnden ta initiativ till att behövliga kompletteringar av utredningen görs, varvid förvalt- ningslagens bestämmelser om bl.a. kommunikation och parts rätt att meddela sig muntligt ska iakttas. Det beslut som nämnden därefter fattar får överklagas. Finner däremot nämnden vid sina överväganden att anmälan om umgänget inte ger anledning till någon åtgärd av nämnden, kan nämnden lägga anmälan till handlingarna utan beslut i saken. Om nämnden beslutar att lägga tjänsteman- nens ”anmälan” till handlingarna utan att fatta något beslut kan ställningsta- gandet, det s.k. övervägandet, inte överklagas. De beslut som nämnden fattade var emellertid tidsbe- gränsade och gällde endast från till och med den 30 Efter den tidsperioden upphörde således besluten att gälla. den ansåg uppenbarligen att det fanns skäl för att umgänget skulle vara begrän- sat även efter . Eftersom beslutet då hade upphört att gälla skulle nämnden alltså ha fattat nya formella beslut enligt 14 § andra stycket LVU om reglering av umgänget. Nämndens s.k. överväganden har i själva verket innefattat nya beslut om reglering av umgänget. Däremot har övervägandena inte utformats som nya Någon underrättelse om möjligheten att överklaga ”övervägandena” Såvitt framgår av utredningen i ärendet har bestämmelsen i 17 § förvaltningslagen om kommunikation inte heller iakttagits. regleringen i överväganden i stället för att fatta nya formella beslut har således grundläggande bestämmelser om ärendehandläggningen åsidosatts. är allvarliga och ger vid handen att det har funnits betydande okunskap om hur ett ärende om reglering av umgänget med stöd av 14 § LVU ska handläggas. Det är anmärkningsvärt att nämnden inte ens vid besvarandet av JO:s frågor i remissen har uppmärksammat bristerna. överklagade de överväganden som nämnden gjorde . Nämnden gjorde bedömningen att övervägandena inte kunde överklagas och meddelade sin bedömning samt att överklagandeskriften skulle läggas till handlingarna i barnens akter och inte skickas till förvaltningsrätten. Den myndighet som har fattat det beslut som överklagas ska enbart pröva om skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid. Det är den högre instansen, i det här fallet förvaltningsrätten, som ska ta ställning till bl.a. om det aktuella beslutet går att överklaga. Även om ansåg att de s.k. övervägandena inte kunde överklagas borde nämnden alltså ha överläm- nat överklagande till förvaltningsrätten. Även i detta avseende för- tjänar nämnden kritik. S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 Jag finner skäl att för kännedom sända en kopia av detta beslut till Inspekt- ionen för vård och omsorg (), avdelning sydväst. Ärendet avslutas med den allvarliga kritik som har uttalats ovan. Handläggningen av ett ärende om reglering av umgänge med stöd av 14 § LVU. Den omständigheten att vårdnadshavaren inte har begärt ett formellt beslut påverkar inte nämndens skyldighet att utreda umgängesfrågan och fatta ett formellt beslut (Dnr 2628-2013) Beslutet i korthet: Vårdnadshavaren till ett barn som vårdades med stöd av LVU begärde skriftligen ett utökat umgänge. Det dröjde till ok- tober 2012 innan hon fick ett svar från handläggaren på sin begäran. Ett formellt beslut om umgängesreglering fattades först . JO uttalar att när det inte är möjligt att nå en överenskommelse om um- gänget ska en begäran om utökat umgänge leda till ett formellt beslut som, om beslutet går den enskilde emot, kan överklagas till förvaltningsrätten. kritiseras för långsam handläggning och för att nämnden dröjde med att fatta beslut om umgängesreglering. I en anmälan, som kom in till JO , framförde . klagomål mot i kommun angående handläggningen av ett ärende enligt LVU. Hon anförde i huvudsak följande. Hennes dotter är omhändertagen enligt LVU och placerad i ett familjehem . begrän- sar hennes umgänge med dottern utan hennes samtycke. Något beslut om um- gängesbegränsning har aldrig fattats trots att hon tydligt sagt att hon inte sam- tycker till den planering som har föreslagit. JO begärde att Väster i kommun skulle yttra sig över det som . hade framfört. I remissvaret anförde socialnämnden bl.a. följande. Barnet , född , är omhändertagen med stöd av 2 § LVU på grund av brister i omsorgen om henne. F. vistas i nuvarande familjehem . Umgänge och telefonkontakt mellan F. och modern har skett i samför- stånd mellan handläggaren och modern. En skriftlig begäran om utökat umgänge inkom till socialnämnden . 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T tog handläggaren telefonkontakt med modern, utifrån in- kommen begäran. Vid telefonsamtalet bestämdes en träff , för att samtala om umgänget. Modern kom inte till den träff som var bestämd. Handläggaren kontaktade modern per telefon . Samtalet avslutades med överenskommelse om att beslut om umgänge ska fattas . genomfördes ett möte med modern, handlägga- ren för F. och handläggarna för F:s broder. Mötet var planerat med tanke på att prata om umgänget mellan modern och de båda barnen. I samband med umgängesresa dagen efter, det vill säga den 12 septem- ber 2012, fortsatte samtalet mellan modern och handläggaren, om um- gänget mellan modern och F. Modern sa att hon ville börja med att utöka umgänget i stället för att begära att LVU skulle upphöra. Modern tänkte dock att F. skulle flytta hem till henne. Vid telefonsamtal från handläggaren till modern framförde handläggaren att ingen förändring av umgänget skulle ske då ett utökat umgänge inte var till F:s bästa. Modern sa att hon ville fundera på om hon ville ha ett formellt beslut för eventuell överklagan. och var planeringen att umgänget skulle fortsätta som . Närmare planering av datum för umgänget under vå- ren skedde i kontakten mellan familjehemmet och modern. Umgänget ställdes in, dels på grund av att modern ställde in umgänget och dels på grund av att handläggaren ställde in umgänget med beaktande av F:s bästa. uppgav modern vid telefonsamtal med handläggaren att hon inte ville ha något formellt beslut om umgänget. Vid telefonsamtal från handläggaren till modern , an- gående kommande umgänge, uppgav modern att hon då ville ha ett formellt beslut om umgänge. Gruppledare fattade, med stöd av delegation, beslut om begränsning av umgänget . Modern har inte överklagat beslutet. Övervägande av beslutet har skett i socialnämndens utskott den 7 au- gusti 2013 och . har ansvar för att barn som vårdas enligt LVU får sitt behov av umgänge tillgodosett med vårdnadshavare, förälder, syskon, andra släk- tingar och andra viktiga personer så långt som möjligt. Frågor om umgänge brukar som regel kunna lösas genom att en över- enskommelse träffas mellan handläggaren och vårdnadshavaren eller föräl- dern.