frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — Händelsen ska ha skett mellan –19. I underrättelseuppslaget noterades att källans tillförlitlighet inte kunde bedö- mas. Säkerhetspolisen informerades om ärendet och tog kontakt med vittnets syster. hölls ytterligare ett förhör med vittnet. Förhöret hölls med hjälp av tolk. Vid förhöret lämnade vittnet i huvudsak samma, men något mer detaljerade, uppgifter om telefonsamtalet. Tidpunkten för samtalet uppgavs nu vara mellan och 19.30. Vittnet uppgav vidare att hon efter att ha hört samtalet gick hem, att hennes man kom hem efter och att hon då ringde till sin syster. Mannen som pratade i mobiltelefonen beskrevs enligt följande. Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 En mörkhyad afrikansk man, , , normal kroppsbygg- nad som verkade vara vältränad, ansiktsformen var långsmal, smala läppar, svart skäggstubb som var välvårdad, svart kortklippt krulligt hår. inledde polisen en förundersökning avseende förbe- redelse till allmänfarlig ödeläggelse. Brottsmisstanken kom senare att ändras till förberedelse till terroristbrott. Kommissarien utsågs till förundersökningsledare. beslutade man att genomföra en s.k. mast- tömning av de telefonsamtal som till 19.30 hade kopplats upp via de telemaster som täckte området för det misstänkta telefonsamtalet. Tömningen resulterade i ca 9 000 uppgifter, vilket var alltför många för att man skulle kunna identifiera ett misstänkt samtal. Det bedömdes därför nödvändigt att försöka avgränsa vittnets iakttagelse i tiden. hölls ett förhör med vittnets man. Han berättade att han kom hem efter men inte så sent som . I förhöret berättade han om hur han iakttagit en man i en mörkblå . Uppgifterna skilde sig från dem i underrättelseuppslaget på så sätt att han uppgav att de två bakersta extrasätena var nedfällda, men att inga säten hade tagits bort. Signale- mentet på mannen i bilen skilde sig också från uppgifterna som vittnet lämnat om den man som pratade i mobiltelefon. hölls ett möte mellan polismyndigheten och Säkerhetspoli- sen för att säkerställa en gemensam lägesbild och bedömning av vittnets upp- gifter och för att diskutera det fortsatta arbetet. Möten hölls också dagen därpå. kl. 8.20 beslutade biträdande länspolismästaren om en s.k. särskild händelse i syfte att förhindra att bombhotet verkställdes. Beslut om en särskild händelse innebär att polisens resurser organiseras, leds och används i särskild ordning (se FAP 201-1). Chefen för länskriminalpolisen utsågs till kommenderingschef för den särskilda händelsen. Pa- rallellt med förundersökningen påbörjades således förberedelserna för en om- fattande polisinsats, innefattande bl.a. att Femmanhuset skulle spärras av lör- . Detta skedde i nära samarbete med Säkerhetspolisen. I en promemoria som upprättades re- dovisades en analys av den information som dittills kommit fram i förunder- sökningen. Analysen byggde i stor utsträckning på ytterligare, men odokumen- terade, samtal med vittnet. När det gäller tidpunkten för mobilsamtalet uppgavs följande i promemorian. Tidpunkt för händelsen med det överhörda samtalet har vi ringat in till 18.30 till 18.40. [Vittnet] hade bokat en tvättid mellan – 22.00. Enligt [vittnet] så var hon sen p.g.a. sina barn, hon uppskattar tiden från att hon lämnade lägenheten . Uppskattningsvis så tar en promenad från bostaden till och från tvättstugan . Hennes kontakt med mannen uppskattas till någon eller . Han stod mellan bostaden och tvättstugan, han var något närmare tvättstugan. [Vitt- net] ringde sin syster från sin bostadstelefon efter det att hon kommit tillbaka från tvättstugan. Hennes man […] kom till bostaden efter. Med ledning av uppgifterna i promemorian begränsade polisen undersökningen av telefonsamtalen från masttömningen till samtal mellan och 18.40. 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N Genom denna begränsning i tiden fick man ned antalet samtal till en hanterbar Uppgifter om dessa skickades till Säkerhetspolisen, som skulle under- söka om de kunde identifiera ett misstänkt nummer genom att jämföra uppgif- terna från masttömningen med de telefonnummer som fanns registrerade i Sä- I promemorian ansåg man sig vidare kunna precisera uppgiften om den misstänkte mannens hudfärg och afrikanska utseende. Han bedömdes vara från , kanske ”, eller ” och uppgavs vara ”mörk, inte mörkhyad”. son vid åklagarkammare om ärendet av polisen. fortsatte dock att vara polisledd. , , gavs en analytiker vid polisen i uppdrag att försöka identifiera det samtal som vittnet ringt till sin syster . Uppdraget omfattade tiden till 18.45. Uppgifter hämtades för detta ändamål in från , där vittnet hade sitt teleabonnemang. inhämtade uppgifterna framgår att det hade ringts två samtal från vittnets telefon, och 18.45, dock till andra än hennes sys- Detta dokumenterades av analytikern i en promemoria upprättad . Av den telefonlista som analytikern fick från framgick att ett telefonsamtal hade ringts till vittnets syster . Denna tidpunkt låg dock utanför det tidsintervall som analytikern fått i uppdrag att undersöka och upp- märksammades av henne först någon dag . Vid bearbetning av de samtalsuppgifter som man fått från polisen hittades ett misstänkt telefonnummer. Mo.K., O.K. och N.K. som personer som kunde ha varit inblandade i det samtal Efter att polismyndigheten underrättades om detta identifierade myndigheten också Ma.K. som möjligen inblandad. av Säkerhetspolisen foton på fem personer för en fotokonfrontation med vitt- Fotokonfrontationen genomfördes vid . trädde vittnets syster med tolkning via telefon. Vittnet förevisades åtta fotogra- fier, varav fyra föreställde de misstänkta männen. Vittnet pekade ut Ma.K. uppgav att han var ”mycket, mycket lik” den man hon träffade vid tvättstugan Mannen på fotot uppgavs ha längre skägg och se rundare ut i ansiktet, men med samma läppar och hår. Den utpekade kommer från och har på fotot tätt, långt skägg och mörkt, rakt, kortklippt övertogs förundersökningsledningen av kammar- åklagaren och kl. 1.00 övertogs den av chefsåklagaren mas vid Åklagarkammaren för säkerhetsmål i . natten fattade beslut om att Mo.K., Ma.K. anhållas i sin frånvaro och att N.K. skulle hämtas till förhör i egenskap av Vid en insats kl. 7.00 genomfördes husrannsakningar hos Ma.K., O.K. Piketpolis med förstärkningsvapen forcerade dörrarna till bostäderna greps när han besökte en lokal som visade sig vara en böne- Husrannsakan i hans bostad genomfördes kl. 8.17. Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 Hämtningen av N.K., som inte var misstänkt för brott, skulle enligt den ur- sprungliga planeringen ske genom att man först ringde på bostadens ytterdörr. De poliser som skulle verkställa hämtningen begärde dock att få forcera dörren med våld, en begäran som beviljades av polisinsatschefen. I lägenheten vista- des förutom N.K. även hans hustru och fyra barn. förhördes kom han felaktigt att delges misstanke om brott. Förhör med Mo.K., Ma.K. och O.K. hölls omkring . Förhören, som vart och ett varade i mellan en och , hölls utan att försva- rare närvarade. Av förhörsprotokollen framgår att Mo.K., Ma.K. och O.K. in- formerades om sin rätt till försvarare och att Mo.K. och O.K. godkände att för- höret hölls utan att någon försvarare närvarade. Förundersökningen avseende misstänkt tjänstefel inleddes en förundersökning avseende misstänkt tjäns- tefel med anledning av polisinsatsen. Förundersökningen leddes av överåkla- garen . Under utredningen hördes ett flertal personer som varit inblandade i polisinsatsen. beslutade att lägga ned förundersökningen. I sitt beslut redogjorde han för vissa brister i utredningen. Enligt honom hade polisen före tillslaget inte vidtagit tillräckligt omfattande analyser av telefon- listor över vittnets telefonsamtal . Vidare kom den analys som gjordes, och som talade för att vittnets tidsangivelser om telefonsamtalet varit felaktiga, inte att beaktas på grund av brister i kommunikationen mellan de som utfört olika arbetsuppgifter i utredningen. I två avseenden fann att direkta fel hade begåtts. Dels hade N.K. felaktigt delgetts misstanke om brott, dels hade masttömningen skett utan lagstöd. Felen bedömdes utgöra ringa tjänstefel och skulle därför inte bli föremål för något straffrättsligt förfarande. Härutöver kunde inte finna att några brott eller fel hade begåtts vid verkställandet av åklagarens beslut om anhållande och hämtning till förhör eller vid planeringen av insatsen. I utredningen förekom uppgifter om sparkar mot en av de gripna och mot sonen till en av dem. fann dock att brott inte gick att styrka när det gäller dessa uppgifter. samman- fattade sin bedömning enligt följande. har haft höga krav på sig att förhindra ett attentat i cen- trala och arbetat under tidspress. […] [Det] finns enligt min me- ning brister i de analyser och samordningen av dessa vilket lett till att, uti- från min mening, fel personer blivit föremål för ingripanden. Som jag ser det kan ingen enskild person inom polisen lastas för detta. Hade polisen haft tid för sedvanlig spaning hade man även kunnat konstatera att den ut- pekade mannen […] i verkligheten hade ett ännu längre skägg än på bilden som användes vid fotokonfrontationen. En iakttagelse som borde lett till frågetecken kring utpekandet. Efter begäran om överprövning beslutade överåklagaren vid Utvecklingscentrum att inte ändra beslut att lägga ned förundersökningen. I sitt beslut redogjorde mer ingående för de brister som funnits i den utredning som föregick 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N Han anförde härvid följande om brister i analysen av telefonlistor över vittnets telefonsamtal. Av telefonlistorna hade initialt kunnat utläsas att vittnet varit engagerad i telefonsamtal 18.09–18.30 och –18.48 . uppgifter som indikerade att hon inte lämnade bostaden förrän efter . Med tillgång till systerns telefonnummer och telefonlistorna hade en enkel kontroll visat att samtalet mellan vittnet och systern ägde rum –19.46 . I analysen från som bestämde tidpunkten till –18.40 berördes inte telefonlistorna. Någon analys av förhör som hållits med vittnet och anledningen till hennes ändrade tidsuppgifter och signalement saknas. Tidpunkten har således bestämts utifrån ett resone- mang baserat på antaganden och felaktiga tidsuppgifter. Av handlingarna framgår att polisens agerande styrts av bedömningen att vittnet varit trovärdigt och därför har det varit angeläget att agera med utgångspunkt från hennes uppgifter. Som ovan anförts har möjligheten att bedöma vittnets tillförlitlighet genom att verifiera hennes uppgifter inte ta- gits tillvara trots att det varit möjligt och när vittnet konfirmerade sina uppgifter om samtalet till systern i förhör . Den kontroll som genomfördes av en utrednings- analytiker visade att i vart fall tidpunkten –18.40 som man hade arbetat utifrån inte var korrekt. De samtal som förekommit vid Säkerhets- polisens analys var således inte relevanta för ärendet. Någon fotokonfron- tation skulle mot den bakgrunden inte ha genomförts. I beslutet uppges också att resultatet av fotokonfrontationen inte kunde beteck- nas som annat än i hög grad osäkert och således inte som ett utpekande, om vittnets tidigare signalementsuppgifter hade beaktats. var också kritisk till att det inte framgick om polismyndigheten över huvud taget värderade sannolikheten av att vittnet korrekt uppfattade samtalet som hon hade hört, trots att det var känt att hon inte behärskade arabiska språket väl, liksom sannolikheten för att ett bombattentat avhandlas i ett mobiltelefonsam- tal på det sätt som påstås ha skett. I denna del redovisade följande straffrättsliga bedömning. Med hänsyn till att vittnets uppgifter tolkades som ett utpekande och i kom- bination med att uppgifterna som förmedlats av Säkerhetspolisen utgjorde grunden för åklagarens beslut om tvångsmedel har bristerna i den tidigare handläggningen varit en direkt orsak till de felaktiga besluten. Min bedömning är att ingen befattningshavare inom i hade det samlade ansvaret för utredningen och uppfölj- ningen av tipset innefattande kontakterna med Säkerhetspolisen. Det innebar att det inte fanns en samlad bild av den tillgängliga inform- ationen som utgjorde beslutsunderlaget för polismyndighetens agerande. Någon kritisk granskning av utförda analyser och av lämnade uppgifter ägde således inte rum. Enligt min mening kan ytterligare utredning inte bidra till att klarlägga kontakterna och ansvarsfördelningen mellan ledningen för länskriminalpo- lisen och företrädare för rotlarna ansvariga för grov organiserad brottslighet och kriminalunderrättelseverksamhet. Det innebär att det inte är möjligt att dra några slutsatser om enskilda tjänstemäns tjänstefelsansvar. Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 Med anledning av den kritik som riktades mot polisinsatsen i besluten om att lägga ned förundersökningen inleddes ett arbetsrättsligt ärende hos Polismyn- digheten i (AD-793-26064/11). I beslut redo- visade länspolismästaren följande slutsats avseende den ut- redning som ledde fram till ingripandet. […] fotokonfrontationen [kom] alltså att ske utifrån samtalslistor som byggde på att vittnet överhört mobilsamtalet mellan kl. 18.30–18.40. Detta trots att det för konfrontationen fanns uppgifter i ut- redningen om att samtalet knappast kunde ha ägt rum då. En närmare analys av telefonlistorna hade även givit vid handen att vittnet sannolikt inte läm- nade bostaden förrän tidigast efter då det av listorna går att utläsa att hon varit engagerad i telefonsamtal mellan –18.30 och 18.45– 18.48 den aktuella kvällen. Av utredningen i målet kan inte utläsas på vil- ken grund utgående samtal från vittnets telefon mellan och 18.45 analyserades för att försöka fastställa tidpunkten för vittnets samtal till sys- tern som man utgick från att det överhörda samtalet som tidigast ägt rum halv sju. Det går inte heller att klarlägga till vem utredningsanaly- tikerns upptäckt som dokumenterades i promemorian för- medlades. Det står dock klart att informationen om telefontrafiken som fanns att tillgå inte förmedlades internt på ett tillfredsstäl- lande sätt. Det tycks även, av det underlag polismyndigheten har att tillgå i ärendet, som att analysen av tidpunkten för det överhörda samtalet respek- tive samtalet till systern inte samordnats. Inte heller har någon kritisk granskning av signalementsuppgifterna gjorts. , som även konstaterar att någon heltäckande händelse- eller beslutslogg inte finns att tillgå i ärendet, finner det dock inte möjligt att utpeka enskilda tjänstemän så som ansvariga för bristerna. Vad gäller ärendets hantering och ansvarsfördelningen av detsamma han- terades vittnets tips om mobilsamtalet som ett underrättelseuppdrag. Che- fen för Länskriminalpolisen fick vetskap om ärendet och hon vidarebefordrade då informationen till kriminalunderrättel- seroteln för bearbetning. Hon informerade även, i enlighet med FAP 403-3, Säkerhetspolisen som därefter biträdde polismyndigheten i ärendet. Ansva- rig för ärendet var dock alltjämt polismyndigheten. En kommissarie utsågs av den biträdande chefen för som ansvarig för den fortsatta beredningen av ärendet. Han var sedan ansvarig för ärendet till dess han avlöstes av den kommissarie som hade helgberedskap. Med anledning av de brister som konstaterats uppdrog länspolismästaren åt den operativa chefen att se över myndighetens rutiner vad gäller hantering och dokumentation av information vid särskilda händelser. Länspolismästaren be- slutade också att förnyad information skulle ges om de regler som gäller vid masttömningar och om vikten av att förhörsledarna får tydlig information om i vilken egenskap en person ska höras. Vad gäller de överväganden som gjordes när det beslutades att dörren till N.K:s hem skulle forceras med våld i samband med att han skulle hämtas till förhör uppgav polisinsatschefen , som fattade beslutet, att detta rent polistaktiskt skulle vara till gagn för polisen eftersom man inte visste vad 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N som fanns bakom dörren och att bevis annars kunde undanröjas. Polismyndig- heten gjorde när det gäller detta beslut följande bedömning. Av förundersökningskungörelsens (1947:948) 6 § följer att hämtning till förhör med någon som inte är misstänkt för brott endast får äga rum när det finns skäl av särskild vikt för åtgärden. Lagstiftaren måste således ha ansett att bestämmelsen ska tillämpas restriktivt. JO har också uttalat att en dylik åtgärd noga måste övervägas (JO 1982/83 s. 55). Med beaktande härav måste utrymmet för att dessutom använda sig av våld för att bereda sig till- träde till personens bostad vara ytterst begränsat. Även om en sådan inbryt- ning skulle kunna vara till gagn för utredningen måste nyttan av densamma i de flesta fall svårligen uppväga den olägenhet och skada inbrytningen kan komma att innebära. I förevarande fall skedde inbrytningen hos en familj med fyra minderåriga barn som låg och sov. Enligt polismyndigheten kan inbrytningen inte anses ha stått i proportion till den olägenhet inbrytningen måste ha inneburit för [N.K.] och dennes familjemedlemmar. Inte heller är felet av sådan ringa karaktär att polisinsatschefen, enligt polismyndighetens mening, kan undgå disciplinpåföljd för beslutet att tillåta inbrytningen. På grund av den tidspress polisinsatschefen var utsatt för för beslutet samt den tid som förflutit sedan händelsen inträffade är strängare påföljd än varning dock inte påkallad. Polisinsatschefen anmäldes med anledning av detta till Personalansvarsnämn- den vid . (PAN-793-69/12) gjorde en annan bedömning än polismyndigheten. konstaterar […] att du som polisinsatschef haft behörighet och befogenhet att fatta beslut att forcera dörren till bostaden med våld. Beslutet har fattats på grundval av en bedömning utifrån opera- tiva och polistaktiska överväganden i ett exceptionellt svårt läge, där risk förelegat för ett mycket stort antal människors liv och med risk för omfat- tande förstörelse av egendom. finner således vid en sammantagen bedöm- ning av omständigheterna i sin helhet att grund saknas att ifrågasätta beslu- tet. i yttrande till JO i yttrade sig genom länspolismästaren . Vad gäller misstanken mot Mo.K., Ma.K. och O.K. anförde polismyndigheten följande. Vad gäller besluten att anhålla tre misstänkta samt hämta en fjärde till för- hör är dessa beslut fattade av åklagare. Då åklagarmyndigheten har att fatta beslut utifrån en självständig bedömning av föreliggande material anser sig polismyndigheten förhindrad att yttra sig i den delen. Dock har polismyn- digheten ansett att det funnits personer skäligen misstänkta för brottet och därför överlämnat förundersökningsledningen till åklagarmyndigheten. Po- lismyndighetens bedömning av vittnets trovärdighet i kombination med uppgifterna om tidpunkten för samtalen mellan de aktuella personernas te- lefonsamtal och vittnets uppgifter vid fotokonfrontationen utgjorde grun- den för misstankegraden skälig misstanke. Med beaktande av det förhållan- devis låga krav som uppställs för att någon ska anses skäligen misstänkt anser polismyndigheten att omständigheterna uppfyllt kraven på den aktu- ella misstankegraden. Anmälarna har dock anmärkt att polismyndigheten redan innan husrannsakningarna fått indikation på att tidpunkten för det överhörda samtalet inte stämde […]. Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 Polisens analys av vittnets uppgifter gav vid handen att det överhörda samtalet borde ha ägt rum mellan och 18.40 och [analytikern] fick i uppdrag att hitta det efterföljande samtalet till systern inom tidsspannet 18.15–18.45. Av vittnets återgivna uppgifter kring samtalet till systern, dvs. att samtalet skulle ha ägt rum efter det att hon återvänt från tvättstugan, torde dock en korrekt analys av tidpunkten för samtalet ha för- anlett ett senare tidsintervall för [analytikerns] uppdrag. Det sagda innebär att, även för det fall [analytikerns] promemoria förmedlats till staben, det inte kan uteslutas att misstankarna mot anmälarna hade kvarstått. Detta då samtalet till systern mer troligt torde ha ägt rum än 18.45 och alltså inte inom den period [analytikern] fått i uppdrag att under- söka. [Analytikerns] uppgifter baserades emellertid på en lista över vittnets telefontrafik den aktuella tiden. Av listan kan utläsas att vittnets fasta tele- fon varit upptagen 18.09–18.30, 18.36, 18.45–18.48. Inte heller dessa upp- gifter motsäger att vittnet kan ha överhört ett samtal på gatan mellan –18.40 förutsatt att telefonen kan ha brukats av någon annan vid angivna tider. Dock borde givetvis kontrollåtgärder ha vidtagits för att ta reda på vem i vittnets hushåll som varit engagerad i de nämnda telefonsam- talen. Det kan inte heller uteslutas att de samtal som föranledde misstan- karna mot anmälarna hade kvarstått även om det hade uppdagats redan i samband med [analytikerns] analys att samtalet med systern ägt rum först . Anledningen till detta är att felmarginalen för när vittnet torde ha ringt systern – förutsatt att det överhörda samtalet ägde rum mellan –18.40 – ligger inom ramen för vad som får anses rimligt. Det sagda innebär att polismyndigheten kan sluta sig till att det förelegat brister i analysen av telefontrafiken men inte att dessa nödvändigtvis inne- burit att polismyndigheten skulle agerat annorlunda om vittnets samtal till systern identifierats tidigare eller om [analytikerns] uppgift om att ”man tycktes ligga fel i tiden” med säkerhet förmedlats till staben och Säkerhets- polisen i samband med upprättandet av [analytikerns] promemoria. Det bör slutligen erinras om att arbetet med analysen av telefonsamtalen skedde under stark tidspress mot bakgrund av ett befarat bombdåd nästföl- jande dag och att polismyndighetens kapacitet av naturliga skäl varit be- gränsad . De oklarheter som råder kring hur och om [analytikerns] upptäckt förmedlades är dock givetvis otillfredsställande. Med anledning härav har den operative chefen […] fått i uppdrag att se över rutinerna vad gäller dokumentationen vid särskilda händelser. I fråga om inbrytningen hos N.K. hänvisade polismyndigheten till sin ovan re- dovisade bedömning i den arbetsrättsliga prövningen. yttrade sig genom vice riksåklagaren . hade begärt in upplysningar från , vilka redovisades i yttrandet. I yttrandet redovisades också uppgifter som lämnat i förundersökningen om tjänstefel. I den senare hade han uppgett följande om beslutet att anhålla Mo.K., Ma.K. hade en kvinna kontaktat polisen i och berättat att hon på en plats i hade passerat en man som talade i mobiltelefon. Mannen talade på ett aggressivt sätt och sa med skärpa till den han talade med att det måste ske nu . Det framgick enligt kvinnan att det var en explosion som skulle ske och att platsen var i . Mannen sa att det inte spelade någon roll om 100 personer dog. Han talade arabiska, ett språk som kvinnan förstod. När mannen upptäckte kvinnan i sin närhet frågade han på ett hotfullt sätt om hon förstod arabiska, vilket hon förnekade. 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N Kvinnan förhördes ett antal gånger och bedömdes som mycket trovär- dig. Vid förhören eftersträvades också att så exakt som möjligt försöka fast- ställa tiden för hennes iakttagelse. Man kom till slut fram till att samtalet måste ha ägt rum 18.30–18.40. En masttömning gjordes för att försöka få fram teleadresser som kunde knytas till kvinnans iakttagelser. Efter ett antal körningar och analyser ut- förda av Säkerhetspolisen framkom att en teleadress med [O.K.] som abon- nent samtalat med en teleadress med [Mo.K.] Vidare hade en teleadress med [N.K.] som abonnent samtalat med [O.K:s] teleadress. Samtalen hade ägt rum under den nämnda kritiska tidsperioden. Övriga samtal bedömdes av olika skäl som mindre intressanta/oin- tressanta. Det framkom att [Mo.K. ], [O.K.] och [N.K.]