frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — en uppgift ur en allmän handling (jfr t.ex. JO:s beslut , dnr 1915-2006). Huvudregeln om socialförsäkringssekretess finns i 28 kap. 1 § OSL, där det anges att sekretess gäller hos för uppgift om den enskildes hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att den en- skilde eller någon närstående lider men om uppgiften röjs och uppgiften före- kommer i bl.a. ärenden om lagstiftningen om allmän försäkring. Begreppet ”andra personliga förhållanden” i 28 kap. 1 § OSL omfattar i princip alla uppgifter som kan hänföras till en enskild person och kan t.ex. gälla uppgift om en försäkrads adress och arbetsförmåga. Även ekonomiska förhål- landen som exempelvis uppgift om sjukpenninggrundande inkomst och sjuk- penning omfattas av detta begrepp. Socialförsäkringssekretessen omfattar så- ledes ett stort spann av uppgifter, alltifrån sådana som i de flesta fall är harm- lösa till sådana som är mycket integritetskänsliga. Prövningen av om den en- skilde eller någon närstående kan antas lida men till följd av utlämnandet av en viss uppgift (menprövningen) ska i huvudsak kunna göras med utgångspunkt i själva uppgiften utan att knytas till en skadeprövning i det enskilda fallet. Upp- giftens art är alltså av avgörande betydelse för menprövningen. En uppgift som är harmlös i ett sammanhang kan emellertid vara känslig i ett annat och givetvis kan det ha betydelse vem som frågar och vad uppgiften ska användas till. Att lämna ut en adressuppgift till ett inkassoföretag får t.ex. antas vara till men för den enskilde. har anfört att han vände sig till för att få uppgifter om SGI och arbetsgivare beträffande en namngiven person men att han inte ens hann göra sin framställan innan han blev tillfrågad om sin identitet och sitt syfte. I remissvaret anför att uppgifter om t.ex. SGI och arbets- givare enligt myndighetens uppfattning är av sådan karaktär att en sökandes identitet och syfte kan behöva efterfrågas. hänvisar vidare till bl.a. ett informationsmeddelande (IM 2012:147) som utfärdades med an- ledning av P.J:s anmälan till JO. I informationsmeddelandet anges bl.a. att den sökandes identitet och syfte bara får efterfrågas om det behövs för att en sekre- tessprövning ska kunna göras och att sådana frågor alltså inte får ställas slent- rianmässigt. Det poängteras vidare att enbart det faktum att det är en journalist som begär uppgifter inte medför att syfte m.m. får efterfrågas, men att vem som begär ut uppgifter ibland kan påverka om man ska gå vidare och fråga om syftet med begäran. Beträffande uppgiften som sådan anges följande i informationsmeddelandet. ”Identitetsuppgifter är oftast harmlösa och kan på begäran i de flesta fall lämnas ut. Till identitetsuppgifter hör främst uppgifter i form av namn, personnummer, civilstånd och adress. Du får därför normalt sett inte efterfråga t.ex. syftet med en begäran om begäran avser sådana uppgifter. [Det förefaller som om det saknas ett stycke häremellan, JO:s anm.]. Här är det emellertid inte lika enkelt. Om det av en begäran till exempel framkommer något som gör att du kan ana att sö- kanden vill använda uppgiften för att på något sätt skada den försäkrade kom- mer saken i ett annat läge. I det fallet kan du behöva fråga närmare kring syftet m.m. för att kunna göra en korrekt sekretessprövning.” S O C I A L F Ö R S Ä K R I N G 2 014 /1 5:JO1 Jag har ingen annan uppfattning än i fråga om att uppgif- ter om t.ex. SGI och arbetsgivare är sådana att det kan finnas skäl att efterforska den sökandes identitet och syfte. Självfallet kan det, som anger i sitt informationsmeddelande, ha betydelse vem den sökande är. Jag vill emellertid understryka att det är den efterfrågade uppgiftens art som är utgångs- punkten vid menprövningen. Det är därför aldrig relevant att efterfråga en sö- kandes identitet eller syfte innan det står klart vilka uppgifter som begärs. Det aktuella informationsmeddelandet bör formuleras om så att detta tydligt fram- går. Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan sagda. kritiseras inte för att ha lämnat ut uppgifter om en försäkrad till polismyndigheten men däremot för att ha underlåtit att dokumentera övriga kontakter myndigheterna emellan (Dnr 6156-2011) Beslutet i korthet: Av en promemoria, som inkom till från polismyndigheten, framgick bl.a. att en försäkrad utan framgång hade eftersökts på sin folkbokföringsadress och att det var ovisst om han vistades i . inledde med anledning därav en kontrollutred- ning och kallade den försäkrade till ett möte för att utreda hans fortsatta rätt till sjukersättning. Med stöd av generalklausulen i 10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, lämnade uppgifter om tid och plats för mötet till polismyndigheten, som kom till platsen och grep den försäkrade. JO delar uppfattning att gene- ralklausulen i 10 kap. 27 § OSL är tillämplig i förevarande fall. JO har heller inga invändningar mot bedömning att det var uppenbart att intresset av att klara upp de brott den försäkrade var misstänkt för hade företräde framför intresset att skydda hans integritet. Någon kritik uttalas således inte i denna del. Däremot kritiseras för bristande dokumentation av kontakterna med polismyndigheten. I beslutet uttalas vi- dare att avsaknaden av dokumentation medfört att det saknades möjlighet att bedöma lämpligheten av eventuellt övrigt samarbete myndigheterna emellan. I en anmälan klagade advokaten , i egenskap av ombud för R.H., på och anförde i huvudsak följande. var, utan att han kände till det, efterlyst för bl.a. grov stöld 2008. Han vistades gömd i eftersom han, såsom vittne till grova brott, var hotad till livet. till ett möte hos i under förevänd- ning att ville diskutera hans löpande ersättning. Försäk- ringskassan svarade undvikande på hans frågor om sammanträdets syfte. 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L F Ö R S Ä K R I N G anlände till mötet hos befann sig polisen på plats och grep honom. Han dömdes senare för det brott han var efterlyst för. Det är såle- des uppenbart att det förekommit ett samarbete mellan polismyndigheten och och måste ha delgivit polismyndigheten sekretessbelagd information, och vice versa. Härutöver har uppenbarligen genom vilseledande information förmått R.H. att infinna sig till mötet och som skäl åberopat omständigheter som direkt har betydelse för R.H:s försörjning. Ärendet remitterades till som anmodades att yttra sig över det som anfört. I remissvar anförde Försäk- ringskassan följande. interna utredning med anledning av JO:s begäran om yttrande visar följande. tog emot en handling från po- lismyndigheten i ”PM Spaning samt eftersök av mt i ärendet”. Av promemorian framgick att R.H. var misstänkt för brott och, utan re- sultat, hade eftersökts av två polispatruller . Eftersom den inkomna handlingen från polismyndigheten tydde på att R.H:s bosättningsförhållanden var oklara beslutade kontrollenhet vid region att inleda en så kallad kontrollutredning för att utreda R.H:s rätt till sjukersättning. R.H:s sjukersättning betalades ut i form av garantiersättning som är en så kallad bosättningsbaserad försäkring. När sjukersättning betalas ut i form av garantiersättning förutsätter detta att den som är beviljad ersättningen är bosatt i eller i land inom EU/EES. I journalanteckning daterad bedömde handlägga- ren att R.H. inte hade fullgjort sin anmälningsskyldighet enligt 110 kap. 46 och 47 §§ socialförsäkringsbalken som föreskriver att ändrade förhållanden som påverkar rätten till ersättning måste anmälas till . Här avses bland annat bosättning i eller utomlands. Handläggaren bedömde att R.H:s sjukersättning skulle hållas inne i av- vaktan på vidare utredning, då det inte fanns någon aktuell adress där R.H. kunde nås och då det inte heller kunde anses stå klart att R.H. fortfarande var i livet. registrerade att sjukersättningen tills vidare inte skulle betalas ut . inkom handlingar från Nordea som visade att R.H:s före detta hustru med stöd av fullmakt tagit ut hans sjukersättning för tiden . ringde en person, som uppgav sig vara R.H., till För- säkringskassans handläggare och undrade varför inte hade betalat ut hans sjukersättning . Handläggaren informerade personen om att detta berodde på att inte visste om R.H. bodde i eller om han ens var i livet. Handläggaren bad därefter att personen skulle besöka så att det gick att få klarhet i om det var R.H. som ringde och för att utreda var han bodde samt varför hans före detta hustru hade tagit ut hans sjukersättning. sade sig ha förstå- else för detta och erbjöd sig att besöka i eller dagen därefter. S O C I A L F Ö R S Ä K R I N G 2 014 /1 5:JO1 ringde handläggaren till service- kontor i och bad dem ta emot besök av R.H. för att utreda hans rätt till sjukersättning och hans bosättningsförhållanden. Handläggaren kontaktade därefter R.H. och informerade honom att han var välkommen att besöka på i . informerades om tid och plats för mötet. antecknade handläggaren i ärendejournalen att R.H. var omhändertagen och att bakgrunden till detta skulle undersökas för att utreda om det påverkade hans rätt till sjukersätt- ning. beslutade handläggaren att avsluta utredningen eftersom det inte, utifrån utredning, fanns anledning att ifråga- sätta rätten till sjukersättning. Detta innebar att började betala ut R.H:s sjukersättning på nytt och att den även betalades ut för må- naderna när den hade varit innehållen. I anmälan till JO anförs att har vilselett R.H. att infinna sig till ett möte hos och delgett polismyndigheten sekre- tessbelagd information. påbörjade en utredning med anledning av att en pro- memoria som kommit in från polismyndigheten visade att R.H:s bosätt- ningsförhållanden var okända. Eftersom R.H:s sjukersättning betalades ut i form av garantiersättning var R.H:s bosättningsförhållanden avgörande för rätten till ersättning. Det var därför motiverat att påbörja en utredning. för mötet visade utredningen så långt att R.H. inte var bosatt på den adress där han var folkbokförd och att han heller inte kunde påträffas på andra adresser. Vidare att hans före detta hustru hade hämtat ut hans sjukersättning. bedömer att det i detta läge av utredningen var befo- gat att vidare utreda R.H:s rätt till sjukersättning och att R.H:s personliga medverkan var nödvändig. Det fanns därför en berättigad anledning att, ut- ifrån socialförsäkringslagstiftningen, kalla R.H. till ett möte. uttryckte också själv förståelse för behovet av ett möte. Mötet kom således inte till genom vilseledande eller falska förespeglingar. Vad gäller frågan om hade informerat polismyndig- heten om tidpunkten för mötet framgår det av journalanteckningen att under ärendets gång hade haft kontakt med polisen. Vid vilka tillfällen dessa kontakter förekom och vad de gällde finns inte antecknat i journalen. Genom utredning i detta JO- ärende är det dock klarlagt att polismyndigheten fick information om att R.H. skulle närvara vid ett möte på i . Sekretesskydd för uppgifter om de enskildas hälsotillstånd och andra personliga förhållanden som finns i ärenden regleras i 28 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL). Enligt denna bestämmelse gäller sekretess för sådana uppgifter om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgifterna röjs. Sekretessen gäller också mellan myndigheter (8 kap. 1 § OSL). I detta fall har lämnat uppgift om tid för R.H:s möte på i till polismyndigheten. Sådana uppgifter är normalt sett inte sekretessbelagda. I den aktuella situationen, när med fog kunde anta att polisen med information om mötet skulle vara på plats och gripa R.H., blir bedömningen annorlunda. 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L F Ö R S Ä K R I N G gör dock den bedömningen att uppgifterna kunde lämnas till polismyndigheten med stöd av den s.k. generalklausulen (10 kap. 27 § OSL). I vissa fall måste myndigheter kunna samverka så att brott kan upp. En bedömning måste givetvis göras i det enskilda fallet, men som omständigheterna var i detta fall anser att det är uppenbart att intresset av att de anmälda brotten klarades upp hade före- träde framför intresset av R.H:s integritetsskydd. kommenterade yttrande och anförde bl.a. föl- jande. förstått framgår det inte alls av polismyndighetens prome- moria att hans bosättningsförhållanden skulle vara oklara. Om oklarheter kring boendet fanns borde de kunnat utredas per telefon. saknade fog för sitt beslut att inte betala ut ersättning till R.H. Det är uppenbart att skälet till beslutet att inte betala ersättning till R.H. var att ville delta i polismyndighetens spaningsverksamhet genom att tvinga R.H. att in- finna sig personligen vid så att han skulle kunna gripas. handlingar i ärendet hämtades in och granskades. Av en journalanteckning i akt om kontroll- utredning framgår att en impuls till utredning om R.H:s rätt till ersättning in- kommit i form av en promemoria från polismyndigheten. Av polismyndighe- tens promemoria framgår att R.H. utan framgång eftersökts på sin folkbokfö- ringsadress och andra tänkbara adresser i , att hans före detta hustru hade uppgivit att hon inte hade haft kontakt med R.H. och att hon trodde att han eventuellt vistades i . I ett beslut anförde stf JO Ragnemalm följande. I uppgifter ingår att göra kontrollutredningar för att före- bygga och komma till rätta med felaktiga utbetalningar av socialförsäkrings- förmåner. Det är inte ovanligt att impulsen till en kontrollutredning kommer in till från en annan myndighet, t.ex. som i detta fall från po- lismyndigheten. I samband med en kontrollutredning kan ha behov av att träffa och ställa frågor till den försäkrade. När inledde sin utredning uppbar R.H. sjukersättning i form av garantiersättning som är en bo- sättningsbaserad förmån. En försäkrad som uppbär en socialförsäkringsförmån är skyldig att anmäla sådana förhållanden som påverkar rätten till eller storle- ken av förmånen i fråga. Rätt till bosättningsbaserade förmåner förutsätter bl.a. bosättning i eller i land inom EU/EES. Eftersom det kommit till För- säkringskassans kännedom att det rådde ovisshet kring var R.H. var bosatt, eller om han över huvud taget var i livet, hade myndigheten fog för åtgärden att kalla R.H. till ett personligt besök. Frågan i ärendet är då om har varit oförhindrad att lämna ut uppgifterna om besöket till polismyndigheten. Enligt 28 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, gäller sekretess hos för uppgift om den enskildes hälsotillstånd el- ler andra personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon S O C I A L F Ö R S Ä K R I N G 2 014 /1 5:JO1 närstående lider men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i bl.a. ärende om sjukersättning. Begreppet ”andra personliga förhållanden” omfattar i princip alla uppgifter som kan hänföras till en enskild person och kan t.ex. gälla uppgift om en för- säkrads adress och arbetsförmåga (se Vägledning 2001:3 Version 4 s. 43). Om det hos , som i förevarande fall, finns ett pågående eller avslutat ärende rörande personen i fråga, kan även en uppgift om att hon eller han är kallad till ett möte hos myndigheten utgöra ett sådant personligt förhållande som avses i 28 kap. 1 § OSL. I förevarande fall får det dessutom anses klart att den enskilde kunde komma att lida men om uppgiften röjdes. Sekretess får därför anses gälla för uppgiften i fråga. Nästa steg i bedömningen blir därmed att ta ställning till om det förelegat någon sekretessbrytande regel som medfört att varit oför- hindrad att lämna ut den sekretessbelagda uppgiften. Det finns ett flertal sekretessbrytande regler i OSL och i andra lagar och förordningar som OSL hänvisar till. Vissa av dessa regler medger utlämnande på eget initiativ. Det gäller t.ex. de bestämmelser som in- tagits i lagen (2008:206) om underrättelseskyldighet. Andra sekretessbrytande regler gäller under förutsättning att uppgiften har begärts utlämnad. Så är fallet t.ex. när utlämnandet sker med stöd av förordningen (1980:995) om skyldighet för och att lämna ut uppgifter till andra myndigheter (uppgiftslämnarförordningen). Om utlämnande inte kan ske med stöd av någon annan sekretessbrytande regel kan i vissa fall generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL vara tillämplig. Denna bestämmelse gör det möjligt för en myndighet att på eget initiativ eller på be- gäran lämna ut en sekretessbelagd uppgift till en annan myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda (jfr Vägledning 2001:3 Vers- ion 4 s. 85). Jag delar uppfattning att generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL kunde tillämpas i förevarande fall. Jag har heller inga synpunkter på den bedömning som gjort vid intresseavvägningen och finner således inte anledning att kritisera myndigheten för att den lämnat ut uppgif- terna om mötet till polismyndigheten. Enligt 15 § förvaltningslagen (1986:223) ska uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för ärendets utgång antecknas. Det får dock i praxis anses belagt att också uppgifter som rör ärendets gång, t.ex. kontakter med parter, andra personer eller myndigheter, bör antecknas (se t.ex. JO:s beslut , dnr 4922-2003). Av utredningen i ärendet framgår att haft kontakt med polismyndigheten under ärendets gång. Det saknas emellertid dokumentation som visar när kontakten har skett och vad som har sagts. Därmed saknas även möjlighet att bedöma lämpligheten i eventuellt övrigt samarbete myndighe- terna emellan. förtjänar kritik för den bristande dokumenta- tionen. 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L F Ö R S Ä K R I N G kritiseras inte för att ha lämnat ut en uppgift om bosättningsland beträffande en person med skyddade personuppgifter men däremot för att bl.a. ha lämnat felaktig information i en kommuniceringsskrivelse och i ett beslut (Dnr 2203-2012) Beslutet i korthet: har, inom ramen för ett pågående ärende om underhållsstöd, röjt uppgiften om bosättningsland beträffande en försäkrad som har skyddade personuppgifter i form av sekretessmarkering. I beslutet uttalas att det är svårt att ange när en uppgift om ett geografiskt område som en person befinner sig i kan vara skyddsvärd och att det får avgöras från verksamhet till verksamhet bl.a. utifrån storleken på området. I förevarande fall finner JO att det kan diskuteras om uppgiften om den för- säkrades bosättningsland över huvud taget omfattas av sekretess men att , oavsett hur det må förhålla sig med den saken, varit oför- hindrad att lämna ut uppgiften i fråga med stöd av den sekretessbrytande regeln i 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. Ut- lämnandet av uppgiften föranleder således inte någon kritik från JO:s sida. I en anmälan till JO klagade , som har skyddade personuppgifter, på För- säkringskassan och anförde att myndigheten hade lämnat ut sekretesskyddade uppgifter om honom och hans familj. Eftersom myndigheten har avslöjat vilket som är deras nya bosättningsland blir de nu tvungna att flytta. anförde vidare att har hanterat hans ärende om underhållsstöd på ett bristfälligt sätt bl.a. genom att plötsligt och utan förvarning flytta över ärendet till hans nya bosättningsland där han nu dels krävs på återbetalning av ett stort belopp, dels på ett högt underhållsbidrag . Ärendet remitterades till som anmodades att yttra sig över det som N.N. I ett remissvar anförde följande. Föräldrar är underhållsskyldiga för sina barn (7 kap. , FB). Det vanligaste förhållandet är att båda föräldrarna bor i och att de själva reglerar underhållsskyldigheten sinsemellan. Betalar den underhålls- skyldiga föräldern inte fastställt underhållsbidrag kan barnet ha rätt till un- derhållsstöd från . Underhållsstödet kan som mest vara /månad och barn. Den underhållsskyldige ska betala ett fastställt belopp till och benämns då bidragsskyldig. S O C I A L F Ö R S Ä K R I N G 2 014 /1 5:JO1 net ska ha rätt till underhållsstöd så behöver den förälder som bor med bar- net lämna in en ansökan till . Föräldern som bor med bar- net benämns boförälder. När bidragsskyldig förälder bor i Bor den bidragsskyldige föräldern i och/eller har inkomst från Sve- rige fastställer en betalningsskyldighet i form av ett be- talningsbelopp. Betalningsbeloppet beräknas utifrån den bidragsskyldige förälderns taxerade inkomst. Betalningsbeloppet kan vara som mest /månad och barn och gäller till och med januari nästkom- mande år. Om den bidragsskyldige föräldern inte betalar det fastställda be- talningsbeloppet skickar skulden till Kronofogdemyn- digheten för indrivning. När bidragsskyldig förälder bor utomlands Eftersom det inte går att begära indrivning av betalningsbelopp utomlands är huvudprincipen att ska upphäva betalningsskyldig- heten när den bidragsskyldige föräldern bor utomlands eller har inkomst i eller från utlandet. Det innebär att kan välja att upphäva betalningsskyldigheten för eller helt och hållet. Om det finns ett underhållsbidrag fastställt träder in i barnets rätt till underhållsbidrag när betalningsskyldigheten är upphävd (19 kap. 37 § so- cialförsäkringsbalken [2010:110], SFB). Är en bidragsskyldig förälder bosatt utomlands och det finns ett fastställt underhållsbidrag träder in i barnets rätt till underhålls- bidrag till den del det svarar mot utbetalt underhållsstöd (19 kap. 29 § SFB). Det innebär att kan begära verkställighet utomlands av domen eller avtalet om underhållsbidrag med stöd av de konventioner om erkännande och verkställighet av avgöranden om underhållsbidrag som finns (prop. 2004/05:116, Ett reformerat underhållsstöd, s. 67). Om räknar med att den bidragsskyldige föräldern fri- villigt kommer att betala i enlighet med ett beslut om betalningsskyldighet finns det inget som hindrar att beslutar om betalnings- skyldighet trots att den bidragsskyldige föräldern bor utomlands (prop. 1995/96:208 Underhållsstöd till barn till särlevande föräldrar, m.m., s. 44). avgör i det enskilda fallet om en betalningsskyldighet eller ett underhållsbidrag ska fastställa (se ovan nämnda prop. 2004/05:116 s. 85). Om det inte har fastställts något underhållsbidrag kan Försäkringskas- san, när det finns en känd adress till bidragsskyldig förälder, förelägga bo- föräldern att vidta eller medverka till åtgärder för att få underhållsbidraget fastställt (19 kap. 30 § SFB). Underhållsbidrag kan fastställas genom ett avtal mellan föräldrarna, genom svensk tingsrätt eller via utländsk myndighet. Boföräldern väljer själv på vilket sätt ett underhållsbidrag fastställs. Om boföräldern till exempel väljer att en ansökan om fastställelse ska skickas till en utländsk myndighet fram- går det i vilket land som fastställelse kommer att ske. Genom fastställelse via utländsk myndighet tillämpas det landets lagstiftning vilket påverkar underhållsbidragets storlek och för vilken period underhållsbidraget fast- ställs. Ett underhållsbidrag kan fastställas till och uppåt baserat på barnets behov och båda föräldrarnas ekonomiska förutsättningar. Det bety- der att ett underhållsbidrag kan fastställas till ett belopp högre än 1 273 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L F Ö R S Ä K R I N G Om underhållsbidraget blir högre än det utbetalade underhållsstö- det och när den bidragsskyldige bor utomlands bör ge boföräldern möjlighet att i samband med krav på betal- ning av underhållsbidrag kräva ut den del av obetalade underhållsbidrag som överstiger utbetalat underhållsstöd (19 kap. 33 § SFB). Om en boför- älder vill använda denna möjlighet begär in en fullmakt från henne eller honom. Enligt huvudregeln i 7 kap. 7 § FB ska underhållsbidrag betalas i förskott för kalendermånad. Om betalning uteblir ska utan dröjs- mål vidta åtgärder för att driva in fodringen (19 kap. 49 § SFB). När bi- dragsskyldig förälder bor utomlands eller har inkomster från annat land än kan begära indrivning av underhållsbidraget via utländsk myndighet. Kungörelsen (1958:522) angående tillämpning av konventionen om indrivning av underhållsbidrag i utlandet