frsrdg · H104RS3 · 2014-01-24 00:00:00 — Kommittén anser att de skäl som låg bakom ändringen i offentlighets- och sekretesslagen när det gäller personuppgifter om sökande till tjänster som chefer för myndigheter under regeringen även kan åberopas när det gäller beredningen av val av riksdagsdirektör. Skälen för att införa en sekretessbestämmelse och begränsa allmänhetens tillgång måste enligt kommittén ställas mot intresset av ett öppet och transparent förfarande. En sekretessbestämmelse är avsedd att skydda den enskilde sökandens uppgifter och på det sättet ge förutsättningar för en breddad rekryteringsbas. Vid en sammantagen bedömning av de aktuella intressena finner kommittén att övervägande skäl talar för att införa en bestämmelse till skydd för uppgifter som kan leda till upplysning om en enskild kandidats identitet. Kommittén föreslår därför att det genom en ny paragraf i offentlighets- och sekretesslagen, 39 kap. 5 c §, införs en sådan sekretessbestämmelse som finns för regeringens myndighetschefer. avstyrker förslaget om sekretess för intresseanmälningar till uppdraget som riksdagsdirektör. anser inte att en sådan bestämmelse behövs. Övriga remissinstanser har inga invändningar mot kommitténs förslag. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs uppfattning i fråga om sekretess vid ansökan till tjänsten som riksdagsdirektör. Även i övrigt ställer sig riksdagsstyrelsen bakom kommitténs förslag och bedömningar. 5.6.3 De svenska delegationerna till IPU och PA-UfM Riksdagsstyrelsens förslag: Enligt gällande ordning utses delegationerna till Interparlamentariska unionen (IPU) och den parlamentariska församlingen för Unionen för (PA-UfM) av riksdagsstyrelsen, som även är mottagare av delegationernas årsberättelser. Riksdagsordningen ska ändras så att partigrupperna nominerar ledamöter till de två aktuella delegationerna och att talmannen efter samråd med gruppledarna beslutar om sammansättningen av delegationerna. Beslut om delegationernas sammansättning bör gälla för den tid som talmannen bestämmer. Riksdagsstyrelsens bedömning: IPU:s och PA-UfM:s redogörelser överlämnades av riksdagsstyrelsen i form av redogörelser till . Denna försöksverksamhet ska fortsätta och kan ge underlag för fortsatta överväganden. deltagande i parlamentariska församlingar och konferenser Uppgiften att företräda en stat i internationella sammanhang tillkommer i första hand statsledningen, dvs. Det följer av folkrättsliga principer och, för svenskt vidkommande, av att det är regeringen som styr riket (1 kap. 6 § regeringsformen). har likväl en omfattande internationell verksamhet i vilken ett flertal olika aktörer deltar. Som exempel kan nämnas talmännens besök och resor, utskottens internationella kontakter och arbete med EU-frågor samt ledamöternas deltagande i olika delegationer till parlamentariska församlingar och konferenser. deltar ledamöter i delegationer till sex parlamentariska församlingar och två konferenser, nämligen (), (), parlamentariska församling (/PA), Interparlamentariska unionen (IPU), Natos parlamentariska församling, den parlamentariska församlingen för Unionen för (PA-UfM, tidigare benämnd EMPA), den parlamentariska (BSPC) och den arktiska parlamentarikerkonferensen. Delegationerna till , och parlamentariska församling utses genom val av kammaren. Valen bereds av valberedning. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG De svenska delegationerna till Natos parlamentariska församling, IPU och PA-UfM utses genom beslut av riksdagsstyrelsen. I redogörelsen för verksamheten 2011 anförs att den svenska delegationen till IPU består av fem personer: ordförande, förste vice ordfö- rande, andre vice ordförande och ytterligare två ledamöter. närvara med maximalt åtta ledamöter vid de stora IPU-mötena och med maximalt fem ledamöter på höstsessionerna. det därmed möjligt att komplettera IPU-delegationen med ledamöter som har specialkompetens inom de fackområden som är huvudteman vid konferensen. Målet har varit att de två extra delegaterna tillsammans ska ha representerat regering och opposition. Delegationen till vårförsamlingen leds dessutom av en vice talman (redog. 2011/12:RS5 s. 12). Vad gäller den parlamentariska och den arktiska parlamentarikerkonferensen fastställer riksdagsstyrelsen antalet ledamöter och partisammansättningen i respektive delegation. efter om sammansättningen av respektive delegation inför varje enskild kon- Delegationerna som väljs av kammaren avger en redogörelse för sin verksamhet till . Redogörelserna hänvisas till utrikesutskottet för Utskottsbehandlingen utmynnar i ett betänkande som debatteras i De delegationer som utses av riksdagsstyrelsen och talmannen överlämnar en redogörelse för sin verksamhet till riksdagsstyrelsen. relsen beslutade att överlämna IPU:s och PA-UfM:s redogörelser till i form av en redogörelse till (redog. 2011/12:RS5). överlämnades delegationernas redogörelser för det gångna året i form av var sin redogörelse från riksdagsstyrelsen till riks- dagen (redog. 2012/13:RS5 och 2012/13:RS6). Bestämmelser om val av vissa befattningshavare och organ finns i 8 kap. riks- dagsordningen (RO). Hur man utser delegationer till vissa internationella or- gan regleras i 8 kap. 6 § RO. I 8 kap. 6 § RO föreskrivs att om det träffats en internationell överenskom- melse att bland sina ledamöter ska utse ledamöter i en delegation till en mellanfolklig organisation, får bestämmelser om detta införas i en till- Av tilläggsbestämmelse 8.6.1 framgår att väljer 20 ledamöter i , att valet sker för ett och att delegationen ska lämna en redogörelse för sin verksamhet till . I tilläggsbestämmelse 8.6.2 föreskrivs det att väljer sex ledamö- ter i svenska delegation, att valet sker för tiden från den 1 no- vember som val till ägt rum till motsvarande tidpunkt efter nästa val och att delegationen ska lämna en redogörelse för sin verksamhet till kammaren. Slutligen sägs i tilläggsbestämmelse 8.6.3 att väljer åtta ledamö- ter i den svenska delegationen till Organisationen för säkerhet och samarbete 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG i , att valet sker för valperiod och att delegationen ska lämna en redogörelse för sin verksamhet till . Det saknas särskilda bestämmelser i riksdagsordningen om hur man utser och återrapporterar från de delegationer som utses av riksdagsstyrelsen. Be- fogenheten att utse delegationerna och besluta om deras återrapportering följer av att det är riksdagsstyrelsen som enligt 1 kap. 5 § RO beslutar i ärenden av större vikt om internationella kontaktverksamhet. Bestämmelserna i 8 kap. 6 § RO tillkom genom en lagändring som trädde i kraft (förs. 2002/03:RS1, bet. 2002/03:KU15). Genom lagändringen lades det fast att vissa förutsättningar ska vara uppfyllda för att i en tilläggsbestämmelse ska kunna ange att en viss delegation ska utses av , nämligen att det har träffats en internationell överenskommelse om att bland sina ledamöter ska utse ledamöter i en delegation till en mellanfolklig organisation. Motsvarande bestämmelser saknades tidigare i riksdagsordningen. Regler som i huvudsak motsvarade tilläggsbestämmelse 8.6.1–3 fanns däremot i tillläggsbestämmelse 7.1.1, där det föreskrevs att kammaren skulle välja ledamöter i delegation, svenska delegation och i den svenska delegationen till i konferensen om säkerhet och samarbete i . Preciseringen i 8 kap. 6 § RO av vilka delegationer som ska väljas av och återrapportera till kammaren har inte motiverats närmare i riksdagsstyrelsens framställning till eller i riksdagskommitténs betänkande som låg till grund för framställningen. Frågan berörs inte heller i grundlagskommentaren (Grundlagarna, m.fl., s. 869 f., 3 uppl. 2012) eller de ursprungliga förarbetena till 7 kap. RO (bet. 1972:15 s. 290). Inte heller innebörden av begreppet mellanfolklig organisation i 8 kap. 6 § RO berörs i lagförarbetena. Begreppet förekommer dock på andra ställen i grundlagar och riksdagsordningen, bl.a. i 10 kap. regeringsformen. Av lagförarbetena och litteraturen framgår att med mellanfolklig organisation avses i regeringsformens mening sådana organisationer som är att betrakta som rättssubjekt enligt folkrätten. Så är huvudsakligen fallet med organisationer som är sammanslutningar av stater (prop. 1973:90 s. 357 och Grundlagarna, m.fl., 3 uppl. 2012, s. 477 f.). Inget i förarbetena eller litteraturen talar för att avsikten vid lagstiftningsärende var att begreppet mellanfolklig organisation i 8 kap. 6 § RO ska ha någon annan betydelse än det har enligt regeringsformen. Kommitténs överväganden och förslag Kommittén konstaterar att , enligt 8 kap. 6 § RO, i en tilläggsbestämmelse får besluta att genom val i kammaren ska utse ledamöter i en delegation till en mellanfolklig organisation, dock endast under förutsättning att det har träffats en internationell överenskommelse om det. Det innebär att det inte är möjligt att föreskriva i en tilläggsbestämmelse att genom val i kammaren ska utse ledamöterna i de svenska delegationerna till IPU och PA-UfM. Införandet av en sådan ordning skulle följaktligen kräva ändringar i 8 kap. 6 § som innebär att de nuvarande 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG kraven avskaffas eller att rekvisiten utvidgas. dock att en sådan ändring i 8 kap. 6 § RO inte bör göras. Frågan är vilka möjligheter som står till buds givet att 8 kap. 6 § RO inte Enligt den gällande ordningen utses delegationerna till IPU och PA-UfM med stöd av 1 kap. 5 § RO av riksdagsstyrelsen, som även är mot- tagare av delegationernas årsberättelser. Kommittén gör bedömningen att det inte bör vara riksdagsstyrelsen som utser delegationerna eftersom en sådan uppgift inte ligger i linje med den roll riksdagsstyrelsen bör ha som förvaltningsmyndighetsstyrelse. Enligt kommittén torde delegationernas sammansättning i praktiken avgö- ras i kontakter mellan gruppledarna och talmannen. Som konstaterats i utred- ningen En utvärdering av parlamentariska ledningsorganisation och förvaltningsorganisation (2012/13:URF2 s. 26) har grupple- darna en stor praktisk betydelse för ledningen av och arbetet i riksdagsstyrelsen, dock utan formell beslutanderätt i fråga om Riks- dagsförvaltningen eller arbetet i kammaren enligt nu gällande riksdagsord- Kommittén anser därför att det finns skäl att låta gruppledarna få ge- nomslag också i det formella beslutet om delegationernas sammansättning. Kommittén erinrar i sammanhanget om 7 kap. 12 § RO enligt vilken det finns en möjlighet för en partigrupp att under vissa förhållanden till talmannen anmäla en ledamot som efterträdare till en ledamot som lämnar sitt uppdrag i Talmannen förklarar den anmälda efterträdaren vald. Om en sådan an- mälan inte görs eller om mer än en person anmäls, utser talmannen en efter- Föreskrifterna i bestämmelsen gäller om inte föreskriver Vidare kan enligt kommittén påminnas om att IPU-delegationen komplet- teras, utöver de fem delegationsledamöter som väljs av riksdagsstyrelsen, med två ledamöter som har specialkompetens inom de fackområden som är Delegationen till vårförsamlingen leds dessutom av en vice talman. Kommittén anser att det är rimligt att riksdagsordningen avspeglar att gruppledarna har en central roll i arbetet med att utse delegationerna. mittén föreslår därför att det anges att partigrupperna nominerar ledamöter till de två aktuella delegationerna och att talmannen efter samråd med grupple- darna beslutar om sammansättningen av delegationerna. slutet från riksdagsstyrelsen till talmannen. Ordningen bör enligt kommittén gälla också vid beslut om vilka ledamöter som ska komplettera IPU-delegationen vid vårförsamlingen. gationens sammansättning bör gälla för den tid som talmannen bestämmer. Därmed kan fem ledamöter utses i IPU-delegationen för valperiod och kompletterande delegationsmedlemmar utses för vårförsamlingen. När det gäller verksamhetsberättelserna vill kommittén påminna om att riksdagsstyrelsen beslutade att överlämna IPU:s och PA-UfM:s redogörelser till i form av en redogörelse till . Även redogörelser har överlämnats till av styrelsen. mittén gör bedömningen att denna försöksverksamhet bör fortsätta och kan ge underlag för fortsatta överväganden. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Remissinstanserna har lämnat förslagen utan erinran. Skälen för riksdagsstyrelsens bedömning och förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs uppfattning. 5.6.4 Ledighet från uppdraget som riksdagsledamot Riksdagsstyrelsens bedömning: Riksdagsuppdragets specifika karaktär medför att det är lämpligt att bibehålla en restriktiv inställning när det gäller vilka skäl som ska ge rätt till ledighet från uppdraget. Av samma skäl finns det inte heller någon grund för att införa en rätt till partiell ledighet från uppdraget. Riksdagsstyrelsens förslag: För att förkorta beslutsprocessen vid ledigheter på grund av sjukdom och föräldraledighet ska talmannen ges rätt att bevilja ledighet i dessa fall även om tiden för ledigheten överstiger en månad. Det råder inte något anställningsförhållande mellan och ledamoten. I uppdraget som ledamot ingår inte bara den formella rollen som beslutsfattare i . Uppdraget förutsätter också täta kontakter med väljarna i den valkrets som en ledamot representerar. Eftersom valet i sker mellan partier förutsätter också uppdraget engagemang i ett politiskt parti och deltagande i partiarbete på olika nivåer. En ledamot är därför alltid i tjänst och utför sitt uppdrag . En ledamot kan inte ta ut semester. Enligt 3 kap. 2 § regeringsformen ska det finnas ersättare för varje riksdagsledamot. Frågan om i vilka fall ersättare ska kallas att tjänstgöra regleras i 4 kap. 13 § regeringsformen (om ledamoten är talman eller tillhör regeringen) och i 1 kap. 6 § riksdagsordningen (RO). Enligt 1 kap. 6 § RO kan en ledamot efter prövning beviljas ledighet från sitt uppdrag. Beviljas en ledighet för minst en månad ska uppdraget utövas av en ersättare. Ansökan prövas av talmannen om den gäller ledighet än en månad och av om den gäller . Talmannen prövar dock alltid en ansökan om ledighet som kommer in under ett uppehåll i kammarens arbete som är längre än en månad. Även för sjukledighet eller vård av barn krävs formellt kammarens godkännande. En ledamot som har beviljats ledighet kan när som helst återta sin plats. Därmed upphör uppdraget för en eventuell ersättare. Ledamoten kan däremot inte tillfälligt återta sin funktion för att delta t.ex. i ett sammanträde i kammaren eller i ett utskott. Praxis vad gäller beviljande av tjänstledighet för att fullgöra verksamhet utanför är mycket restriktiv. I princip tillåts endast tjänstledighet för uppdrag som statssekreterare, sjuk- och föräldraledighet samt internationella uppdrag. Partiell tjänstledighet för en ledamot har inte medgivits eftersom riksdagsordningens bestämmelser inte ger utrymme för det. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Enligt 1 kap. 6 § krävs minst en månads sjukskrivning fr.o.m. beslutstill- fället i kammaren för att uppdraget ska utövas av en ersättare. mer att en ledamot ansöker om en sjukskrivningsperiod på en månad men att underlaget för ledigheten inte hinner komma in till kammarkansliet för att kunna behandlas i kammaren förrän en del av månaden passerat. beslutstillfället då ligger närmare slutet för sjukskrivningsperioden än en må- nad har rätten till en ersättare fallit. Denna ordning har varit föremål för dis- kussioner i skilda sammanhang. Härutöver har det framförts förslag om att införa en möjlighet att bevilja partiell ledighet för ledamöter. Kommitténs överväganden och förslag Kommittén anför att förtroendeuppdraget som riksdagsledamot är av en spe- ciell natur och att den praxis som har utvecklats när det gäller skäl som ger rätt till ledighet från uppdraget inte bör ändras. Ett skäl för att införa ett system med partiell ledighet skulle enligt kommittén kunna vara att dagens system är otidsenligt och inte förenligt med hur sam- hället i övrigt har utvecklats. Detta gäller såväl i fråga om exempelvis föräld- raledighetens uppdelning mellan föräldrarna som sjukskrivna personers åter- anpassning till arbete. Skälen mot att införa en möjlighet till partiell ledighet är bl.a. de som tidi- gare har framförts av i samband med frågan om deltids- sjukskrivning: att riksdagsarbetet och det uppdrag ledamöterna har fått från väljarna knappast låter sig förenas med partiell ledighet med mycket korta perioder av arbete i . Kommittén anser att just frågor som rör omfattningen av uppdraget som ledamot – att det inte är begränsade arbetstider, att uppdraget inte omfattas av semester och omväxlande utövas i respektive den egna valkretsen – gör att det framstår som mycket svårt att se hur en lösning med exempelvis föräldraledighet på deltid skulle kunna se ut. skrivning då det finns ett otal möjliga begränsningar i arbetsförmågan hos en Riksdagsledamöters uppdrag och ställning är mycket speciella. tén bedömer därför att den lämpligaste lösningen är att varje fråga som faller utanför den nuvarande regleringen får lösas efter förutsättningarna i det en- Det finns mot bakgrund av detta enligt kommittén inte tillräck- liga skäl att genomföra någon förändring av rådande regler och Regeln om att en ersättare ska träda in vid en ledamots ledighet för tid om minst en månad kan i många fall i praktiken inte följas vid ledighet på grund 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Anledningen är att beslut om ledighet på ska fattas av kammaren och att ett sådant beslut inte kan fattas förrän läkarintyget har lämnats in. för beslutet i kammaren är det möjligt att det inte längre återstår en månads sjukskrivning, varför det inte finns grund för att låta en ersättare träda i ledamotens ställe. Kommittén föreslår därför att bestämmelsen om ledighet ändras så att ledighetsbeslutet kan fattas i ett tidigare skede så att en ersättare faktiskt kan träda in. För att förkorta tiden från det att en ansökan kommer in till dess ett beslut om ledighet kan fattas föreslås talmannen få en generell beslutanderätt i fråga om ledigheter. Från den generella beslutanderätten bör enligt kommittén göras undantag bara i fråga om ledighet av särskilda skäl, dvs. annat än sjukdom och föräldraledighet, som är planerad till än en månad. Enligt förslaget ska sådana beslut även fortsättningsvis fattas i kammaren. Om ansökan kommer in av längre uppehåll i kammarens arbete får dock talmannen besluta i frågan, i likhet med dagens ordning. Den föreslagna ordningen skulle inte förändra den överenskommelse som finns om att en ledamot inför första ledighetsperioden ska samråda om förläggningen av hela föräldraledigheten, dvs. klargöra om ledigheten planeras till en eller flera perioder samt när i tiden. Samrådet ska i första hand ske med partigruppen. Detta innebär att partigruppen, talmannen, ersättaren och får kännedom om samtliga kommande ledighetsperioder. Den föreslagna ordningen kan inte antas lösa problemet fullt ut men i vart fall minska antalet fall där möjligheten att kalla in en ersättare går förlorad. Sjukskrivning för planerad operation När det gäller sjukskrivning för en planerad operation är problematiken annorlunda. Läkarintyg om sjukskrivning upprättas och lämnas in till kammarkansliet först när operationen är genomförd. Det är heller inte ovanligt att planerade operationer ställs in. Kommittén anser inte att det är lämpligt att besluta om ledighet och ersättare i förväg. Om operationen inte blir av kommer den ordinarie ledamoten inte att lämna sin plats. har ersättaren rätt till arvode för minst en månad. Den ändrade reglering som föreslås av beslutsordningen vid sjukskrivningar löser inte problemet men kan åtminstone förkorta tiden från det att en ansökan kommer in till dess att ett beslut om ledighet kan fattas. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på förslagen. Skälen för riksdagsstyrelsen bedömning och förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs uppfattning. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.6.5 Avvisande av ansökan om medgivande att väcka åtal mot riksdagsledamot Riksdagsstyrelsens bedömning: Bestämmelsen om avvisande av ansökan om medgivande att väcka åtal mot riksdagsledamot ska inte ändras. I 4 kap. 12 § regeringsformen (RF) föreskrivs att det krävs medgivande med minst fem sjättedelar av de röstande för att väcka talan mot en nuvarande eller tidigare ledamot eller ingripa i hans eller hennes personliga frihet på grund av yttranden eller gärningar under utövandet av uppdraget som ledamot. Enligt 3 kap. 16 § riksdagsordningen ska en åklagare som vill att ska medge att talan väcks mot en riksdagsledamot eller att ett ingripande görs i hans eller hennes personliga frihet enligt 4 kap. 12 § första stycket RF skriftligen ansöka om det hos talmannen. Samma förfarande ska tillämpas om någon annan vill begära medgivande att få föra talan vid en domstol med anledning av en riksdagsledamots handlande. Av andra stycket i samma bestämmelse följer att om ansökningshandlingen är så ofullständig att den inte kan läggas till grund för prövning eller om sökanden inte har gjort troligt att han eller hon är behörig att väcka talan eller begära denna åtgärd hos en myndighet, ska talmannen avvisa ansökan. I annat fall ska talmannen anmäla den vid ett sammanträde med kammaren. En sökande ska i ansökningshandlingen ange de omständigheter som ansökan grundas på (tilläggsbestämmelse 3.16.1). Grundlagberedningen anförde följande: Lagrummet öppnar en kanal för åklagare och enskild att få en framställning om hävande av en riksdagsledamots immunitet prövad av . Huvudtanken är att en sådan framställning skall ge upphov till ett riksdagsärende, som avgörs efter utskottsberedning (se 4 kap. 1 §) och överläggning i kammaren. Emellertid måste vissa garantier föreligga för att endast seriösa framställningar blir föremål för denna behandlingsprocedur. En viss förprövning har därför anförtrotts åt talmannen. Denne skall sålunda se till att ansökan har sådan substans att en riksdagsprövning blir meningsfull. Om inte sökanden efter påminnelse kompletterar vad som brister i underlaget för ansökan, skall talmannen genom beslut avvisa ansökan. Detsamma skall han göra om sökanden inte kan antas vara behörig att vidta eller hos myndighet påkalla den åtgärd, vartill han vill utverka medgivande. Enskild person vill t.ex. väcka åtal för brott utan att vara målsägande eller, om han är målsägande, utan att åklagaren efter angivelse har prövat åtalsfrågan, när det gäller brott under allmänt åtal. Det bör åligga sökanden att förebringa viss utredning till stöd för sin behörighet. Naturligtvis skall talmannen också visa ifrån sig en ansökan som avser talan eller ingripande vartill tillstånd uppenbarligen inte behövs. - Finner talmannen ansökan godtagbar från de synpunkter som har anlagts, skall han anmäla den i kammaren. Först därigenom uppkommer ett riksdagsärende (SOU 1972:15 s. 271 f.) 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Kommitténs överväganden och förslag Kommittén föreslår att 3 kap. 16 § riksdagsordningen förs över till nya riksdagsordningen oförändrad i sak. har anfört att en bestämmelse om att talmannen har rätt att avvisa en bristfällig ansökan sannolikt är nödvändig, men kravet på bevis för detta anges inte eller att talmannen eventuellt ska begära komplettering av ansökan. Ett avvisande kan inte heller överprövas. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen konstaterar att det följer av förarbetsuttalandena till den nu aktuella bestämmelsen att talmannen förutsätts begära komplettering om en ansökan är bristfällig. Kommittén har inte ansett att bestämmelsen bör ändras. Riksdagsstyrelsen finner inte heller att det föreligger några skäl till att föreslå någon ändrad reglering i frågan. Riksdagsstyrelsens förslag: Det ska framgå av riksdagsordningen att har till uppgift att stödja arbetet i kammaren, utskotten och . Enligt 9 kap. 4 § riksdagsordningen (RO) ska , när det gäller och myndigheter, i den omfattning bestämmer