frsrdg · H104RS3 · 2014-01-24 00:00:00 — Sammanställningen av statens budget och beräkningarna av inkomsterna i denna del har således inte någon särskild rättsverkan. Kammarens sista dag med arbetsplenum Kammarens sista dag med arbetsplenum ser ut enligt följande. Kammaren ajourneras efter att det sista beslutet om ett utgiftsområde fattats (normalt FiU5 Avgiften till Europeiska unionen), och finansutskottet sammanträder i syfte att sammanställa statens budget. Därefter återupptas kammarens sammanträde för bordläggning av sammanställningen. Kammarens sammanträde avslutas. inleds ett nytt sammanträde i kammaren där FiU10 bifalls av kammaren och talmannen håller ett avslutningsanförande inför julen. Kommitténs överväganden och förslag Sammanställningen av statens budget tillkom när kammaren fattade beslut om vart och ett av de hundratals anslagen. Mellan budgetåren 1995/96 och 1997 minskade antalet anslag från 677 till 490 i ett enda slag. Därefter har antalet anslag uppgått till knappt 500 (2009:39 s. 58). fattar ett beslut per utgiftsområde, dvs. Inkomstberäkningen godkänns i samma beslut som fördelningen av utgifterna på de 27 utgiftsområdena fastställs. Det är således lättare nu än att finna beslut om statens budget. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Sammanställningen av statens budget tjänar dock enligt kommittén ett viktigt informationssyfte och används i riksdag och regering för att snabbt hitta budgetbeslut. Av sammanställningen framgår också om har fattat något beslut om anslag i statens budget som avviker från budgetpropositionens förslag. Den informationen finns inte samlad någon annanstans. Att sammanställningen har formen av ett utskottsbetänkande med ett fast nummer gör också att den är lätt att hitta. Däremot synes den nuvarande ordningen i kammaren enligt kommittén omständlig. sammanställning av statens budget är just en sammanställning av redan fattade beslut och har enligt förarbetena ingen rättsverkan. Det saknas således skäl för att kammaren ska fatta ett beslut med anledning av sammanställningen. Kommittén bedömer att en ordning där kammaren inte fattar något beslut med anledning av sammanställningen därmed skulle vara en mer korrekt ordning och dessutom förenkla vid det sista sammanträdet med arbetsplenum före juluppehållet. Däremot skulle finansutskottet också i fortsättningen behöva sammanträda efter att kammaren fattat det sista beslutet om statens budget med anledning av budgetpropositionen. är den bestämmelse som säger att finansutskottet ska sammanställa statens budget formulerad enligt följande (4.6.2 andra stycket RO): Utskottet ska även granska beräkningen av statens inkomster, sammanställa statens budget och granska årsredovisningen för staten. Genom en ändring av ordalydelsen i tilläggsbestämmelse 4.6.2 andra stycket RO kan praxis ändras så att kammaren inte beslutar om finansutskottets sammanställning som sammanställningen kvarstår. När finansutskottet har sammanställt besluten om statens budget i ett betänkande ska betänkandet anmälas i kammaren. Detta kan ske vid vilket slags sammanträde som helst med kammaren, t.ex. vid ett sammanträde med interpellationsdebatter dagen efter det sista beslutet om statens budget. Visserligen används formen betänkande, men betänkandet avser en särskild uppgift för finansutskottet som är skild från den sedvanliga beredningen av ärenden. Vidare är sammanställningen just en sammanställning av beslut som redan fattat, dvs. kammaren ska inte fatta något beslut med anledning av betänkandet. Således behöver inte reglerna om bordläggning och beslut i kammaren etc. tillämpas. Efter att betänkandet har anmälts i kammaren bör det genom talmannens försorg överlämnas till regeringen före budgetårets ingång. Kammaren behöver således också med denna ordning ha ännu ett sammanträde efter det att finansutskottet justerat sitt betänkande, men till skillnad från behöver det inte vara ett sammanträde med arbetsplenum. Det bör enligt kommittén således anges i riksdagsordningen att utskottet ska sammanställa beslut om statens budget. Eftersom de två andra uppgifter som anges i den nuvarande meningen (granska beräkningen av statens inkomster och granska årsredovisningen för staten) avspeglas i betänkanden som beslutas av kammaren bör uppgiften att sammanställa beslut om statens budget regleras i en egen mening i den aktuella paragrafen. Remissinstanserna har lämnat förslagen utan erinran. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs bedömning. 5.2.16 Behandling av uppskjutna och vilande ärenden Riksdagsstyrelsens bedömning: Bestämmelsen om behandling av uppskjutna och vilande ärenden ska inte ändras. I 4 kap. 9 § riksdagsordningen anges att utskotten ska avge betänkanden till kammaren i de ärenden som har hänvisats till dem och som inte har återkallats. Sammansatta utskott avger betänkanden till kammaren. Vidare ska betänkanden i ärenden vars behandling har uppskjutits till nästa valperiod enligt bestämmelserna i 5 kap. 10 § avges av de utskott som har tillsatts av den nyvalda . Ett utskott ska tillsammans med anmälan till kammaren av ett vilande beslut enligt 3 kap. 14 § lämna ett yttrande i ärendet. Om ett lagförslag har vilat enligt 2 kap. 22 § första stycket regeringsformen ska utskottet avge ett nytt betänkande i ärendet. Kommitténs överväganden och förslag Kommittén föreslår att regleringen om hur uppskjutna och vilande ärenden ska behandlas förs över oförändrad i sak till nya riksdagsordningen. konstaterar att den nyvalda 2010 under sin behandlade två utlåtanden (bet. 2009/10:FiU42–43) som hade beretts av det finansutskott som tillsatts av den gamla . I författningskommentaren till 10 kap. 6 § i kommitténs förslag står att det är önskvärt att utlåtanden i ärenden som har skjutits upp till nästa valperiod avges av de utskott som valts av den nya . Enligt är detta inte bara önskvärt, utan både principiella och praktiska synpunkter talar för att det ska vara så. anser att dessa synpunkter tar över alla hänsyn till tidsgränser inom EU. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Enligt kommitténs förslag ska regleringen om hur uppskjutna och vilande ärenden ska behandlas föras över i sak oförändrad till den nya riksdagsordningen. Riksdagsstyrelsen konstaterar att kommittén inte hade i uppdrag att utreda den fråga som aktualiserar. Riksdagsstyrelsen finner inte skäl att nu föreslå någon ändrad reglering. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Riksdagsstyrelsens bedömning: För att underlätta för såväl ledamöter och partier som kammarkansli är det önskvärt att information om innebörden av praxis när det gäller följdmotionsrätten fortlöpande sprids till partikanslier och ledamöter. Riksdagsstyrelsens förslag: Det ska anges i riksdagsordningen att en följdmotion ska hålla sig inom ärendets ram. Riksdagsstyrelsens bedömning: Yrkanden i följdmotioner på den ekonomiska vårpropositionen ska hålla sig på samma nivå som propositionen. Ett yrkande från regeringen om riktlinjer motsvaras således av ett yrkande i en följdmotion. I en följdmotion med anledning av en proposition med ändringsbudget kan yrkas på att en höjning eller sänkning av ett anslag helt eller delvis ska avslås, men yrkandet får inte innebära ett förslag om höjning eller sänkning utöver vad som föreslås i propositionen. Detta gäller också i förhållande till föreslagna förändringar på inkomstsidan. I 4 kap. 4 § regeringsformen anges att varje ledamot får väcka förslag i fråga om allt som kan komma under prövning i enlighet med vad som närmare regleras i riksdagsordningen (RO). Ledamöternas initiativrätt utövas bl.a. genom följdmotionsrätten. I 3 kap. 11 § RO föreskrivs det att motioner får väckas med anledning av propositioner, skrivelser, framställningar och redogörelser. Regleringen av följdmotionsrätten är densamma oavsett om det är fråga om en proposition, skrivelse, framställning eller redogörelse. Det görs inte heller någon skillnad mellan olika typer av propositioner, exempelvis mellan propositioner med lagförslag, riktlinjepropositioner, budgetpropositionen och vårpropositionen. Enligt 4 kap. 1 § RO ska propositioner, skrivelser, framställningar, redogörelser och motioner hänvisas till utskott för beredning. Ärendena fördelas mellan utskotten med utgångspunkt i de ämnen som ärendena avser. Det följer av 4 kap. 6 § RO. Vissa sakområden griper delvis in i varandra. En och samma sakfråga kan således ses ur skilda synpunkter med korsande indelningsprinciper (SOU 1969:62 s. 70). Om en motion eller annat ärende har beröringspunkter med andra utskotts beredningsområden än det som det remitterats till är det därför möjligt att låta det andra utskottet yttra sig. Det är även möjligt att överlämna ett ärende till ett annat utskott eller att bereda ärendet i ett sammansatt utskott. En följdmotion måste inte behandlas i det ärende i vilket det har väckts. En följdmotion som har väckts med anledning av en viss proposition kan således behandlas i ett motionsbetänkande eller annat ärende. Om talmannen finner att ett yrkande strider mot grundlag eller riksdagsordning ska han eller hon enligt 2 kap. 9 § RO vägra att ställa proposition på hänvisning till utskott. Ett exempel på det är om ett motionsyrkande anses falla utanför det väckta ärendet och således inte är att betrakta som en följdmotion i riksdagsordningens mening. Om kammaren ändå begär proposition 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG ska talmannen hänvisa frågan till för avgörande. Talmannen får inte vägra att ställa proposition om utskottet har förklarat att ett yrkande inte strider mot grundlag eller riksdagsordning. Motsvarande gäller i fråga om motioner som väckts med anledning av händelse av större vikt. I betänkandet, avsnitt 4.1, lämnar kommittén en redogörelse av uttalanden om följdmotionsrätten i lagförarbeten och doktrin. Vidare redovisas den praxis som i fråga om följdmotionsrätten har utvecklats i kammaren. Det finns också särskilda beskrivningar om motioner om ändringsbudget och motioner på den ekonomiska vårpropositionen. Kommitténs överväganden och förslag Följdmotioner får väckas med anledning av propositioner, skrivelser, framställningar och redogörelser. Kommittén har i sitt betänkande, avsnitt 4.1, lämnat en utförlig redovisning av uttalanden i förarbeten och doktrin samt praxis i fråga om följdmotionsrättens innebörd. Mot bakgrund av redovisningen konstaterar kommittén att innebörden och omfattningen av följdmotionsrätten inte är helt klar. Av central betydelse är därvid enligt kommittén tolkningen av uttrycket med anledning av i 3 kap. 11 § RO. Lagtext och förarbeten ger inte närmare besked, utan praxis har fått vara vägledande. Kommittén anser att nuvarande praxis i allt väsentligt är ändamålsenlig och bör ligga fast. Praxis redovisas i betänkandet. Redogörelsen inkluderar fall när motionsyrkanden inte har fått väckas. Redogörelsen torde enligt kommittén vara av värde såväl för ledamöter och partier som kammarkansliet. Kommittén anser att det är önskvärt att information om innebörden av praxis fortlöpande sprids till partikanslier och ledamöter. I vissa fall har motioner väckts och remitterats till utskott trots att det kan ifrågasättas om de håller sig inom ärendets ram eller inte. För att markera att följdmotioner måste hålla sig inom ärendets ram anser kommittén att det bör göras en ändring i riksdagsordningen. En precisering av följdmotionsrätten i lagtext skulle enligt kommittén underlätta bedömningen av huruvida en följdmotion faller innanför eller utanför ärendet och vara till gagn för motionärer, partier, kammaren och kammarkansli. Således bör det i riksdagsordningen anges att en följdmotion ska hålla sig inom ärendets ram. Den bakgrund och praxis som redovisats i betänkandet kommer att vara ett stöd för bedömningen av om en motion håller sig inom ärendets ram eller inte. När det gäller motioner med anledning av den ekonomiska vårpropositionen anser kommittén att det finns skäl att påminna om uttalanden om att vårpropositionen bör utmynna i ett förslag om godkännande av allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken. I konsekvens med detta förutsätts, anförde , oppositionspartierna anpassa sina följdmotioner och avstå från att föra fram förslag i olika detaljfrågor (förs. 2000/01:RS1 s. 72 f.). Yrkanden i följdmotioner på den ekonomiska vårpropositionen ska således enligt kommittén hålla sig på samma nivå som propositionen. Det innebär att motionsförslag med anledning av propositionens förslag om riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken inte ska få innehålla fler yrkanden än propositionen. Ett yrkande från regeringen om riktlinjer motsvaras således 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG av ett yrkande i en följdmotion. Detta är i enlighet med kommitténs förslag att en motion ska hålla sig inom ramen för ärendet. I fråga om motioner med anledning av propositioner med ändringsbudge- tar bör det i linje med vad som framkommit vid kommitténs praxisgenomgång framhållas att vad som sägs där om ärendets ram i förhållande till anslagshöj- ningar respektive anslagssänkningar naturligtvis även gäller i förhållande till föreslagna förändringar på inkomstsidan. I en följdmotion kan således yrkas på att en sådan höjning eller sänkning helt eller delvis ska avslås, men yrkan- det får inte innebära ett förslag om höjning eller sänkning utöver vad som föreslås i propositionen. Som konstaterats är en avgränsning av följdmotionsrätten i förhållande till en proposition med ändringsbudget som lämnas som den allmänna motionstiden löper mer problematisk. Kommittén anser att det därför kan vara av värde att framhålla det rimliga i att de motioner som behandlas i samband med denna i möjligaste mån ändå bör hålla sig inom ärendets ram och endast avse förslag som påverkar budgeten för det innevarande året. påverkan behandlas inom ramen för behand- ling av budgetpropositionen. Remissinstanserna har inte haft några invändningar mot förslagen. Skälen för riksdagsstyrelsens bedömning och förslag Riksdagsstyrelsen ställer sig bakom kommitténs förslag och bedömningar. genomförde en granskning av frågeinsti- tuten (bet. 2009/10:KU10 s. 148 f.). Utskottet ansåg då att diskussionen om frågeinstitutens verkan och funktion syntes vara av en sådan karaktär att en mer fullödig genomlysning från konstitutionell synpunkt var befogad. undersökning av det slaget krävde emellertid ett vidare perspektiv än vad som kunde anläggas inom ramen för utskottets granskning, t.ex. i form av en upp- följning och utvärdering. beslutade utskottet att låta genomföra en utvärdering av Till utredare utsågs . att genomföra en brett upplagd utvärdering av frågeinstituten i syfte att ana- lysera dem från konstitutionell synpunkt. daren rapporten som kontrollinstrument (2011/12:RFR6) till I rapporten görs en omfattande genomgång av de olika frågeinstituten: in- terpellationer, skriftliga frågor och muntliga frågor. frågornas innehåll studeras. Vidare analyseras ledamöternas användning av frågeinstituten och statsrådens besvarande av de spörsmål som ställs. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG i i samband med beredning av statsrådens svar uppmärksammas också. De muntliga frågestunderna behandlas i ett särskilt kapitel. I rapporten diskuteras vidare frågeinstitutens samband med andra instrument för kontrollmakt. tog ställning till de överväganden, bedömningar och förslag som fördes fram i rapporten (bet. 2012/13:KU4). I betänkandet berörs bl.a. överlämnandet av skriftliga frågor och interpellationer mellan statsråd, användningen av frågeinstituten, tidsramen för avgivande av svar, frågestundernas utformning, frågornas syften samt sambandet mellan frågeinstituten och andra instrument för kontroll av regeringen. föreslog att som sin mening skulle ge riksdagsstyrelsen till känna att styrelsen skulle vidta de åtgärder som föranleddes av det som utskottet anförde i betänkandet om utformningen av frågeinstituten. följde utskottets förslag (rskr. 2012/13:198). Med anledning av tillkännagivande beslutade riksdagsstyrelsen att överlämna frågan om tidsramen för besvarande av skriftliga frågor till av riksdagsordningen, att överlämna frågan om utformningen av de muntliga frågestunderna med statsministern till gruppledarna och att uppdra åt riksdagsdirektören att se över rutiner för interpellationer och skriftliga frågesvar och vidta de eventuella åtgärder som föranleds av det som har anfört om detta. Riksdagsdirektören gav kammarkansli, enheten , i uppdrag att, i enlighet med uttalanden i betänkande 2012/13:KU4, se över rutinerna för hantering av interpellationer och skriftliga frågor och överväga behovet av åtgärder. Arbetet utfördes i en arbetsgrupp inom , och uppdraget redovisades i promemorian Frågeinstituten (dnr 2006-2012/13). 5.4.2 Rutiner för hantering av interpellationer och skriftliga frågor Regleringen av interpellationer och frågor Grundläggande bestämmelser om interpellationer och frågor finns i 13 kap. 5 § regeringsformen (RF). Där föreskrivs det att en riksdagsledamot får framställa interpellationer och frågor till ett statsråd i angelägenheter som rör statsrådets tjänsteutövning i enlighet med de närmare bestämmelser som meddelas i riksdagsordningen (RO). Bestämmelserna är placerade i regeringsformens kapitel om kontrollmakten och ingår i vad som brukar benämnas kontrollmakt. I kontrollmakten ingår även bl.a. den granskning som utförs av , ombudsmän och . Av förarbetena till regeringsformen och riksdagsordningen framgår det att ett statsråds tjänsteutövning innefattar dennes sätt att utforma förslag som föredragande i regeringen, ställningstaganden i s.k. kommandomål, fullgörande av uppdrag att förhandla med andra länder och organisationer samt informella kontakter med myndigheter som är underställda regeringen. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG handlar det om statsrådets handlande i de lägen där statsrådet uppträder med den auktoritet som följer av att vara medlem av regeringen. En interpellation och fråga får inte avse ett ärende eller mål vid en domstol eller myndighet som gäller myndighetsutövning mot enskild. skilt ärende kan dock tjäna som exempel och bakgrund för en interpellation Det finns inget hinder mot att ta upp handläggningen av enskilda regeringsärenden i en interpellation eller fråga. När det gäller skyddet för enskilda mot uppmärksamhet som kan uppfattas som kränkande framhålls det i lagförarbetena att direkt kritik mot eller direkta omdömen om enskilda inte bör få förekomma i en interpellation eller fråga. Bestämmelser om interpellationer finns i 6 kap. 1 § RO. stycke följer att en interpellation ska ha ett bestämt innehåll och vara försedd med en motivering. fanns det ett krav på att en interpellation skulle vara egenhändigt undertecknad. Detta krav avskaffades genom en lagändring som trädde i kraft . Det räcker numera att interpellationen är undertecknad för ledamotens räkning, ofta av en anställd vid partikansliet, och att det står utom tvivel att interpellationen härrör från ledamoten (bet. 2008/09:KU14). Talmannen beslutar om en interpellation får framställas. anser att en interpellation strider mot en grundlag eller riksdagsordningen ska han eller hon vägra att överlämna interpellationen och ange skälen för sitt Om kammaren begär att interpellationen likväl ska få framställas ska saken hänvisas till för avgörande. vägra att överlämna en interpellation till ett statsråd om funnit att den inte strider mot en grundlag eller riksdagsordningen. Enligt 6 kap. 1 § andra stycket RO ska en interpellation besvaras inom två veckor från det att den överlämnades till statsrådet. Om kammaren under två- veckorsfristen gör ett uppehåll i sitt arbete förlängs svarstiden med tiden för Lämnas inte svar inom föreskriven tid är statsrådet skyldigt att meddela varför svaret uteblir eller anstår. Ett sådant meddelande, ett s.k. förseningsbrev, ska anmälas och föredras i kammaren och får inte bli föremål för överläggning. Detta framgår av paragrafens tredje stycke. terpellation faller om den inte har besvarats vid det då den framställ- des (6 kap. 1 § fjärde stycket RO). I tilläggsbestämmelse 6.1.1 föreskrivs att en interpellation ska lämnas in Talmannen ska därefter utan dröjsmål vid ett kammar- sammanträde anmäla sitt beslut att tillåta eller inte tillåta att interpellationen Om tillstånd ges ska interpellationen genast överlämnas till stats- rådet och tas in i protokoll. Enligt tilläggsbestämmelse 6.1.2 första stycket fastställer talmannen, efter samråd med interpellanten och statsrådet, vid vilket sammanträde i kammaren svaret på en interpellation ska lämnas. Av tilläggsbestämmelse 6.1.2 andra stycket framgår att svaret på en interpellation får delas ut i skriftlig form före Denna bestämmelse tillämpas på så sätt att interpellanten får del av svaret före debatten. Svaret görs också tillgängligt i kammaren för övriga ledamöter före debatten. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Debattregler finns i tilläggsbestämmelse 6.1.3. Enligt dessa regler ska svar på en interpellation lämnas i ett anförande som får vara högst . Statsrådet har därutöver rätt till ytterligare tre anföranden, varav de två första får vara högst vardera och det tredje högst . Interpellanten kan hålla tre anföranden, varav de två första får vara högst vardera och det tredje får vara högst . Även andra ledamöter kan delta i en interpellationsdebatt och har då rätt till högst två anföranden om högst fyra respektive . Innebörden av dessa regler kan åskådliggöras i följande schematiska uppställning. Antal inlägg och omfattning Enligt praxis är det möjligt återta en interpellation fram till dess att svaret lämnas. Till skillnad från vad som gäller i fråga om motioner som återkallas föranleder ett återtagande av en interpellation inte ett avskrivningsbeslut eller en anmälan i kammaren. Av 6 kap. 2 § RO framgår att en fråga kan vara såväl muntlig som skriftlig. Frågan ska ha ett bestämt innehåll. En muntlig fråga framställs vid en frågestund som anordnas i kammaren, och den besvaras av ett statsråd (6 kap. 3 § RO). Enligt 6 kap. 4 § första stycket RO får en skriftlig fråga vara försedd med en kort inledande förklaring. Det finns alltså inte något uttryckligt krav på motivering eller annan bakgrundstext. Precis som när det gäller interpellationer avskaffades kravet på egenhändigt undertecknande av skriftliga frågor (bet. 2008/09:KU14). Det är talmannen som beslutar om en skriftlig fråga får framställas eller inte. Om talmannen anser att en fråga strider mot en grundlag eller riksdagsordningen ska han eller hon vägra att ge tillstånd till att framställa frågan och ange skälen för sitt beslut. Begär kammaren att frågan ska få framställas ska saken hänskjutas till för avgörande. Finner att frågan inte strider mot en grundlag eller riksdagsordningen får talmannen inte vägra att ge tillstånd till att framställa frågan. Förfarandet är alltså detsamma som vid vägran att ge tillstånd till en interpellation. De frågor som lämnats in till kammarkansliet ska besvaras av ett statsråd följande vecka. Under längre uppehåll i kammarens arbete än en månad får talmannen besluta att svar i stället ska lämnas efter det att frågan framställdes. Om svar inte lämnas ska statsrådet meddela kammarkansliet när frågan kommer att besvaras eller att den inte kommer att besvaras (tilläggsbestämmelse 6.4.1). Till skillnad från när det gäller interpellationer behöver inte något skäl anges. Sådana meddelanden anmäls inte heller i kammaren. Enligt tilläggsbestämmelse 6.4.2 ska skriftliga frågor liksom svaren på frågorna tas in i protokoll. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG En skriftlig fråga kan precis som när det gäller interpellationer återtas fram till dess att svaret lämnas. Information från kammarkansliet om interpellationer och skriftliga har upprättat anvisningar för interpellationer och I informationen, som finns tillgänglig på Riksdagsförvalt-