frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — kom en tjänsteman in på hans bostadsrum och lämnade en öppnad försändelse från förvaltningsrätten. Tjänstemannen uppgav att han hade begärt att få in försändelsen på sitt rum. Denna uppgift var felaktig och han tillåter inte att kriminalvårdstjänstemän läser hans försändelser från för- valtningsrätten. begärde han att anstalten skulle ge honom beslut i samtliga fall som hans post hade blivit omhändertagen. Anstalten besvarade hans begäran med att det inte meddelades något beslut om omhändertagande, eftersom han ”inte begärt någon innehavsprövning”. Att han inte begärt någon innehavsprövning förändrar rimligtvis inte det faktum att försändelserna blivit omhändertagna. Anstalten har meddelat honom att han i fortsättningen ”kan” få skriftlig underrättelse om att posten omhändertas. Denna omständighet för- ändrar inte det faktum att han berövas möjligheten att besvära sig över de om- händertaganden som redan har verkställts. En annan fråga är om en skriftlig underrättelse är samma sak som ett överklagbart beslut. Anmälningarna remitterades till Kriminalvården för yttrande. Yttrandet skulle även innehålla en redogörelse för dels anstaltens rutiner när det gäller på vil- ket/vilka sätt en intagen ges möjlighet att ta del av s.k. myndighetspost, dels hur anstalten handlägger intagnas framställningar om att få inneha sådan post i bostadsrummet. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, region , genom tf. regionchefen , bl.a. följande: har i anmälan till JO kritiserat anstalten Saltvik för hantering av hans s.k. myndighetspost. Han har i ett stort antal skrivelser haft synpunkter på enskilda händelser och har därutöver – såsom Kriminalvården uppfattat hans anmälningar – haft följande synpunkter. Han har tidigare fått in domar från förvaltningsdomstol i sitt bostadsrum utan problem. från förvaltningsrätten är att likställa med juridisk doktrin. När han förvägras innehav av domarna drar hanteringen ut och hans rätt att överklaga eftersätts. När han i vissa fall inte alls fått del av vissa domar kan hans rätt att överklaga eller bemöta en skrivelse helt ha eftersatts. För att inte gå miste om rätten att överklaga måste han förvara domar i sitt bostadsrum. För att hävda den rätten måste han avstå från sek- retessen gentemot anstalten. För att hävda sin rätt till sekretess tvingas han avstå från rätten att överklaga. Om anstalten inte tycker att han ska få över- klaga vägrar man helt enkelt innehav. Anstalten informerar inte honom om att hans domar omhändertas och han får inga överklagbara beslut om att hans domar omhändertagits. JO har också begärt att yttrandet vad avser remissen 4465-2012 ska in- nehålla en redogörelse för anstaltens rutiner när det gäller vilket/vilka sätt en intagen ges möjlighet att ta del av myndighetspost och hur anstalten K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 handlägger intagnas framställningar om att få inneha sådan post i bostads- rummet. [Kriminalvårdens redogörelse för utredningen har utelämnats i beslutet, JO:s anm.] Anstaltens rutiner för myndighetspost och för handläggning av hemställan om innehav Säkerhetsenhetens rutinbeskrivning för hantering av myndighetspost upp- daterades och ser ut på följande sätt. Rutinen gäller för sådan myndighetspost som kan antas ha ett sådant innehåll som den intagne inte får inneha utan innehavsprövning. Hantering och i förekommande fall granskning av post sker dock först vid anstaltens tillståndsenhet innan den kommer till säkerhetsenheten. Myndighetspost till intagna får inte granskas om det inte finns anledning att anta att uppgiften om avsändare är oriktig. Beslut om granskning får endast beslutas enligt arbetsordning och delegation. Intagne placeras avskilt från övriga intagna och informeras om rutinen för myndighetspost. Den oöppnade försändelsen, en hemställan blankett och tejp eller ett neutralt kuvert överlämnas till den intagne. Om kuvert överlämnas ska på kuvertet antecknas antal försändelser, avsändare och ankomststäm- plat datum. Personal lämnar rummet så att den intagne får öppna posten i fred. Den intagne öppnar själv försändelsen och läser igenom innehållet. Den intagne meddelar om han önskar inneha försändelsen på sitt rum eller om den ska förvaras för hans räkning i förrådet. För förvaring i förrådet får den intagne försluta försändelsen med tape om han så önskar eller lägga försändelsen i ett neutralt kuvert och till- sluta det. Kuvert tillhandahåller anstalten. Försändelsen omhändertas av personal och överlämnas till samordnare. För innehav på rummet fyller den intagne i hemställan och överlämnar försändelsen och hemställan till personal. Hemställan och försändelse överlämnas för beslut om innehav till samordnare. För myndighetspost gäller att den intagne har rätt att ta del av försändelsen dvs. läsa igenom den, utan översyn av personal. Därefter är det inte längre ett postärende utan ett innehavsärende. För att bedöma om innehav skall beviljas måste försändelsen granskas av personal. Den intagne kan alltså välja om han vill förvara försändelsen ogranskad i sitt förråd eller granskad för innehavsbeslut. Intagen kan beviljas inneha försändelsen ogranskad under tid för inlås- ning alternativt tillgång till den i anvisad lokal avskild från övriga intagna. Enligt 7 kap. 6 § fängelselagen (2010:610) ska en försändelse mellan en intagen och en advokat, en svensk myndighet eller ett internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D ska vidarebefordras utan granskning. Om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare av en sådan försändelse till en intagen är oriktig, får försändelsen granskas i syfte att utreda vem avsändaren är. Enligt 7 kap. 19 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (KVFS 2011:1) om fängelse, FARK Fängelse, ska en försändelse till eller från en intagen ska befordras som försändelsen kommer till anstalten, om det är möjligt och försändelsen inte ska granskas. Enligt 5 kap. 1 § fängelselagen får en intagen ta emot och inneha böcker, tidskrifter och tidningar, dock inte sådana som kan 1.äventyra ordningen eller säkerheten, eller 2.antas motverka den behandling som han eller hon genomgår. I övrigt får en intagen ta emot och inneha de personliga tillhörigheter som är motiverade med hänsyn till att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Av 5 kap. 2 § fängelselagen framgår att tillhörigheter som en intagen inte får ta emot och inneha får omhändertas och förvaras för den intagnes räkning. Tillhörigheter som omhändertagits ska lämnas ut till den intagne senast i samband med att han eller hon inte längre ska vara berövad friheten. Av 14 § fängelseförordningen (2010:2010) framgår att när tillhörigheter som den intagne inte får ta emot och inneha omhändertas enligt 5 kap. 2 § fängelselagen (2010:610) ska den intagne underrättas. Kriminalvården ska dokumentera vad som har omhändertagits. Av allmänt [Kriminalvårdens allmänna råd, JO:s anm.] råd till 5 kap. § [1 § andra stycket, JO:s anm.] fängelselagen framgår bland annat följande. Bedömningen av vilka personliga tillhörigheter som kan anses vara moti- verade för att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt och därmed kan tillåtas bör ta sin utgångspunkt i att ordningen och sä- kerheten ska kunna upprätthållas och att verkställigheten särskilt ska inrik- tas på åtgärder som förebygger återfall i brott. Mottagande och innehav av tillhörigheter som kan äventyra ordningen eller säkerheten, t.ex. tillhörig- heter som genom sin mängd försvårar visitation eller vållar sanitär olägen- het eller som kan antas motverka den behandling som den intagne genom- går är aldrig motiverat. Bedömningen av vad som kan anses motiverat kan variera såväl mellan olika avdelningar och anstalter som mellan olika in- tagna och grupper av intagna. Av allmänt råd till 5 kap. 2 § fängelselagen framgår följande. Ett om- händertagande enligt 5 kap. 2 § fängelselagen av andra tillhörigheter än pass och pengar innebär inte någon annan inskränkning i den intagnes rätt att disponera tillhörigheterna utöver att han eller hon inte får inneha dem. Omhändertagande av personliga tillhörigheter kan ske t.ex. vid kontroll av bostadsrum, kroppsvisitation eller granskning av försändelser. En granskad försändelse som en intagen inte får inneha bör befordras till den intagne innan den omhändertas om det är skäligt att den intagne direkt får ta del av innehållet i försändelsen. Personliga tillhörigheter som en intagen inte får ta emot och inneha behöver inte alltid omhändertas. Den intagne kan i stäl- let, efter en skriftlig överenskommelse med Kriminalvården, förvara tillhö- righeterna på särskilt anvisad plats inom anstalten, t.ex. i ett skåp som både den intagne och Kriminalvården har nyckel till. Tillhörigheter som den intagne förvarar på detta sätt behöver inte doku- menteras. Av 5 kap. 9 § FARK Fängelse framgår att när personliga tillhörigheter som en intagen inte får ta emot och inneha omhändertas ska, om möjligt, två tjänstemän medverka. K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 Den typ av post det är fråga om är så kallad myndighetspost. Det är en tydlig skillnad mellan befordran av myndighetspost och prövning av inne- havsfrågan. De olika delarna regleras i olika bestämmelser, befordran av försändelser i 7 kap. 6 § fängelselagen och innehavsfrågor i 5 kap. 1 och 2 §§ fängelselagen. Innehållet i den aktuella myndighetsposten som oftast rör handlingar från förvaltningsdomstol kan vara sådant att A.O. inte får inneha det i sitt bostadsrum eftersom det kan innehålla handlingar som är, hänvisar till eller jämställs med domar, förundersökningsprotokoll eller lik- nande och som av säkerhetsskäl inte kan medges innehav i ett bostadsrum. Kriminalvården måste ändå befordra posten till A.O. och har praktiskt löst det genom att låta honom ta del av den i ett anvisat avskilt utrymme. Det ankommer därefter på A.O. att ansöka om att få inneha de aktuella försän- delserna. I avvaktan på att han ska inkomma med en hemställan om innehav har hans försändelser omhändertagits med stöd av 5 kap. 2 § fängelselagen. Huvudregeln är att en försändelse ska befordras till den intagne. Om det rör sig om en försändelse som en intagen inte får inneha ska den befordras till den intagne innan den omhändertas om det är skäligt att den intagne direkt får ta del av innehållet i försändelsen. Detta innebär att anstalten all- tid måste ta ställning till om det av något skäl kan vara viktigt för den in- tagne att direkt ta del av innehållet i försändelsen. Praktiskt brukar detta lösas genom att den intagne kan få ta del av innehållet i försändelsen på en särskilt anvisad plats. Om den intagne därefter begär att få inneha försän- delsen eller dess innehåll prövas innehavsfrågan genom ett skriftligt beslut. Ett omhändertagande innebär att anstalten förvarar den intagnes tillhö- righet. Ett omhändertagande innebär inte någon annan inskränkning i den intagnes rätt att disponera tillhörigheterna utöver att han eller hon inte får inneha dem i bostadsrummet. De formella krav som ställs vid omhänderta- gande av intagnas egendom är att om möjligt två tjänstemän ska medverka. När tillhörigheterna omhändertas ska den intagne underrättas och Krimi- nalvården ska dokumentera vad som har omhändertagits. Det ska ske skrift- ligen, t.ex. genom t.ex. genom att en kopia på dokumentationen lämnas över till den intagne, eller genom ett kvitto på omhändertagna pengar. Det finns inte något krav på att den intagne ska skriva under dokumentationen av omhändertagandet. I samband med att den nya fängelselagen trädde i kraft utarbetades centralt anvisningar för hantering av omhändertagande av personlig egen- dom. Enligt dessa behöver inga särskilda beslut fattas om omhändertagande av medel och andra personliga tillhörigheter som intagna inte får ta emot och inneha. I stället gäller att den intagne ska underrättas om omhänderta- ganden i enlighet med 14 § fängelseförordningen enligt bifogad mall. Vi- dare ska Kriminalvården dokumentera vad som omhändertagits genom t.ex. förrådsanteckning, insättningskvitto eller liknande. har alltid underrättats om att post som han inte får inneha har om- händertagits. Han har alltid informerats skriftligt genom det förrådskvitto han alltid fått i samband med att omhändertagna tillhörigheter läggs i för- rådet och ska kvitteras av den intagne. Han har i vissa fall också informerats muntligt. får han alltid underrättelse enligt den mall som utarbeta- des centralt vid fängelselagens införande. läst igenom sin post var den befordrad. Allt som han därefter ville ta med sig från rummet skulle sedan bedömas utifrån innehavsreglerna. Att hindra honom från att skriva av domen kan ifrågasättas, men syftet har varit att förhindra ett kringgående av innehavsprövningen. 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D enbart får göra kortfattade anteckningar innebär i sig att sådana anteck- ningar får göras utan att anstalten kommer att göra en särskild innehavs- prövning. Anstalten förtjänar dock inte kritik för det inträffade. har anfört att han tidigare fått in domar i sitt bostadsrum utan pro- blem och har således inte tidigare förvägrats läsa och förvara post i rummet. uppmärksammades att säkerhetsenheten inte hanterade frågor om myndighetspost såsom är rekommenderat. Det är rik- tigt att A.O. tidigare fått in domar och liknande i sitt bostadsrum. Det i sig utgör inte skäl att fortsätta med den felaktiga hanteringen. Enheten har upp- daterat sina rutiner för hur myndighetspost ska befordras och skiljer numera på befordran av försändelser och på beslut om innehav. I förevarande fall har myndighetspost felaktigt granskats och lämnats ut. För det kan Kriminalvården inte undgå kritik. Det finns inga uppgifter om den aktuella händelsen utöver en förrådskvit- tens. Kriminalvården tillbakavisar dock att försändelsen inte skulle ha be- fordrats till A.O. Personal har felaktigt närvarat Personal har vid tre av de aktuella tillfällena varit närvarande i rummet i samband med befordran av myndighetspost som A.O. Närvarande personal har dragit sig undan till andra sidan av rummet när han öppnat posten. Den information som anstalten tidigare gett A.O. om att personalen ska vara närvarande har varit felaktig. Rutinen ha nu rättats till och inform- ationen som ges till intagna i samband med befordran av sådan myndig- hetspost följer nu gällande uppdaterade rutiner. Personal lämnar rummet när den intagne ska ta del av en försändelse. Studielokalen som används för ändamålet är med sex studiebås längs med ena långsidan, dvs. en lång bänk med mellanväggar. I ett av båsen finns en dator. Ett fast mon- terat avlångt bord finns en bit in i rummet. har öppnat och läst posten i ett av båsen och har alltså i förekommande fall kunnat läsa sin post ostört utan att personalen kunnat se eller ta del av innehållet. Med hänsyn till att A.O., trots närvaro av personal, har kunna ta del av sin post avskilt, finner Kriminalvården att det inte finns skäl till kritik av anstaltens handlande. Däremot har informationen varit felaktig och har kunnat uppfattas som om personalen faktiskt ska vara med vid öppnandet. Rutinen, hanteringen och informationen har rättats till och Kriminalvården finner inte att det finns skäl till kritik av hanteringen eller att ytterligare åtgärder behöver vidtas. har också hävdat att han måste ha rätt att läsa sin post utan kameraö- vervakning. På säkerhetsenheten finns ett antal kameror som registrerar vad som sker, men de registrerar inte vad som står i några handlingar. har anfört att domar från förvaltningsrätt är att jämställa med juridisk doktrin De domar som A.O. hänvisar till rör såvitt framkommit enbart honom själv eller andra intagna på avdelningen som han uppger sig företräda i rättsliga tvister. Sådana domar har knappast sådant prejudikatvärde som åsyftas i det JO-beslut som A.O. hänvisar till och kan ur ett säkerhetsmässigt perspektiv inte likställas med juridisk doktrin i allmänhet. K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 har anfört att hans rättssäkerhet eftersätts på olika sätt genom att han inte får ta del av posten i sitt rum När Kriminalvården fullgjort sin skyldighet att befordra A.O:s försändelser ankommer det på A.O. att ansöka om att få inneha innehållet i försändel- serna. i förekommande fall avstår från att ansöka om inne- hav följer att han själv påverkar den tid han har till sitt förfogande att svara på skrivelser till domstol och att överklaga domar. Påståendet att anstalten vägrar honom innehav när han ansöker om att få ta del av handlingar i syfte att beröva honom rätten att överklaga tillbakavisas helt. Istället för att an- söka om innehav har han möjlighet att begära att få ta del av försändelserna avskilt. Det kan antingen ske under tid för inlåsning alternativt tillgång till dessa i anvisad lokal. Det är anstalten som avgör vilken lokal som är lämp- ligast. har ansökt om att få läsa samtliga sina försändelser från dom- stolar i bostadsrummet efter inlåsning. Anstalten har medgett att han får ta del av sina handlingar enskilt i avdelningens besöksrum . Det är anstalten som beslutar om var och på vilket sätt den intagne lämpligast ska få del av handlingarna. Avgörandet bygger bland annat på praktiska och säkerhetsmässiga överväganden. har upplysts om att han efter begäran när som helst har möjlighet att läsa och ta del av innehållet i posten i anvisat utrymme. Han har dock valt att inte göra någon sådan begäran. Sammanfattningsvis finner Kriminalvården att anstalten tidigare varit mycket tillåtande mot A.O. i vad han har fått inneha i sitt bostadsrum, men har numera skärpt tillämpningen så att alla intagna behandlas lika i enlighet med gällande lagstiftning och centralt utarbetade anvisningar. har personal funnits med i rummet när A.O. öppnat sin post, men med hänsyn till rummets utformning och personalens placering, har A.O. ändå kunnat läsa sin post avskilt. äger själv ansöka om innehav av innehållet i försändelserna och hindras i vart fall inte av Kriminalvården att tillvarata sin rätt i de rättsliga ärenden han är delaktig i. Han har möjlighet att ta del av sina försändelser avskilt i anvisat utrymme bara han begär det. Detta har han upplysts om åtskilliga gånger. Utöver ett tillfälle då en för- sändelse från en myndighet felaktigt öppnats och granskats, förtjänar Kri- minalvården ingen kritik för handläggningen i A.O:s ärenden. Därefter genomfördes ett möte mellan företrädare för Kriminalvården och JO, där frågor angående Kriminalvårdens rutiner och hantering av försändelser diskuterades. I ett beslut anförde chefsJO Fura följande. I ärendena aktualiseras frågor som dels berör anstaltens rutiner avseende han- tering av post- och innehavsfrågor, dels är förknippade med anstalten Saltviks agerande i förhållande till A.O. I min bedömning kommer jag inledningsvis hantera de frågor som rör anstaltens rutiner, för att syn på några av de situationer som A.O. framfört klagomål över. Utgör omhändertagande av försändelser faktiskt handlande? Kriminalvården har i sitt remissvar beskrivit anstaltens rutiner för omhänder- tagande av myndighetspost. Av dessa framgår att ett omhändertagande av en försändelse efter att den befordrats till den intagne enligt Kriminalvården utgör 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D ett faktiskt handlande. Kriminalvården har utvecklat sin syn på frågan om fak- tiskt handlande i JO:s ärende dnr 5877-2011. Jag har i beslut i det nyssnämnda ärendet uttalat att ett omhänderta- gande eller kvarhållande av en försändelse innebär en tydlig inskränkning av den grundlagsskyddade rätten till informationsfrihet. Av den anledningen utgör en sådan åtgärd, enligt min bedömning, ärendehandläggning och ska dokumen- teras av Kriminalvården i ett beslut. I sammanhanget vill jag även bemöta det argument som framförts från Kri- minalvården i fråga om omhändertagande av handlingar. Av remissvaret fram- går att omhändertagna försändelser förvaras på sådant sätt att den intagne har möjlighet att ta del av dem på en av anstalten anvisad plats. Därmed har den intagne i vart fall indirekt tillgång till omhändertaget material. Således skulle det kunna hävdas att omhändertagandet och inskränkningen i informationsfri- heten bara är skenbar. Den intagne är emellertid beroende av kriminalvårdsper- sonal för att få tillgång till och läsa de omhändertagna försändelserna. Därtill har den intagne inte heller tillgång till handlingarna efter inlåsning för dygns- vila. Ett ”innehav” av omhändertagna försändelser är således på ett tydligt sätt mer kringskuret än ett normalt innehav av försändelser i ett bostadsrum. Ef- tersom ett omhändertagande på grund av en handlings innehåll innebär en märkbar begränsning av en grundlagsskyddad rättighet kan det, enligt min upp- fattning, inte vara fråga om ett faktiskt handlande. Kriminalvårdens rutiner för hantering av intagnas myndighetspost Omhändertagande av myndighetspost utgör alltså enligt min mening ärende- handläggning. Det innebär att en anstalt som gör bedömningen att en viss hand- ling, med hänvisning till innehållet, inte får innehas måste fatta ett beslut om omhändertagande enligt 5 kap. 2 § fängelselagen. Av remissvaret framgår att anstalten Saltviks rutiner för hantering av myn- dighetspost gäller för försändelser som kan antas ha ett sådant innehåll som den intagne inte får inneha utan innehavsprövning. I samtal med företrädare för Kriminalvården har framkommit att vid säkerhetsenheten i anstalterna Kumla och tillämpas den beskrivna rutinen beträffande all myndighetspost. Jag har ingen invändning mot att Kriminalvården befordrar myndighetspost genom att låta de intagna ta del av försändelserna enskilt på särskilt anvisad plats. Det viktiga är att de intagna ges möjlighet att läsa igenom försändelserna ostört och att det sker under sådana former att det inte framstår som om Kriminalvården övervakar den intagne. Om den intagne begär att få inneha försändelsen kan det finnas behov av anstalten att utföra vissa kontroller av densamma. I fråga om dessa kontroller vill jag framhålla följande. JO har i tidigare ärenden gjort uttalanden i fråga om Kriminalvårdens möj- ligheter att begränsa intagnas rätt att inneha brottmålsdomar och förundersök- ningsprotokoll som har samband med någon intagen i anstalt. Enligt JO måste det i varje enskilt fall prövas om en handlings innehåll är sådant att det är mo- tiverat att vägra den intagne att inneha handlingen. Det får således inte före- K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 komma generella förbud mot innehav av vissa handlingar. Skäl att neka en in- tagen ett innehav kan exempelvis finnas om någon genom materialet kan iden- tifieras som en s.k. tjallare och på grund härav utsättas för hot från medintagna (se JO 1987/88 s. 114 och JO 1994/94 s. 175). När det i stället är fråga om förvaltningsrättsliga domar har JO uttalat att behovet av att begränsa ett sådant innehav, med hänsyn till säkerheten och ord- ningen i anstalten eller för att förebygga eller beivra brott, i allmänhet torde vara mer begränsat. I beslutet uttalades vidare att det naturligtvis är av särskild vikt att de intagna inte utan godtagbara skäl begränsas i tillgången till sådant material de anser sig behöva, för att kunna tillvarata sina rättigheter som in- tagna i anstalt (se JO:s avgörande , dnr 4201-2005). Dessa förhållanden har även betydelse för hur omfattande kontroller en an- stalt behöver vidta i samband med att en intagen begär att få inneha myndig- hetspost. Jag vill i det här sammanhanget erinra om att av 1 kap. 6 § andra stycket fängelselagen följer att en kontroll- eller tvångsåtgärd får endast använ- das om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre in- gripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Det kan i många fall vara till- räckligt om Kriminalvården i samband med kontrollen vid en innehavspröv- ning konstaterar att försändelsen kommer från en viss myndighet.