frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — Det anges även att informationen bör lämnas på ett språk som den intagne förstår, företrädesvis skriftligen. också lämnas genom skyltning eller i digitalt format. mot tortyr har angett att den som har frihetsberövats av polis bör informeras skriftligen och utan dröjsmål om samt- liga rättigheter på ett språk som denne förstår. Vid sitt besök i preciserade kommittén denna ståndpunkt ytterligare och angav att åtgärder borde vidtas för att säkerställa att alla personer som grips av polis – av vilken anledning det än må vara – informeras om sina rättigheter i samband med fri- hetsberövandet (dvs. från den stund de är skyldiga att stanna kvar hos polisen). Muntlig information om rättigheter bör kompletteras med tillhandahållandet av skriftlig information vid ankomsten till polisens lokaler. 12th General [CPT/Inf (2002) 15] och CPT/Inf [2009] 34.) Även mot tortyr (Subcommittee on Prevention of Tor- ture, SPT) betonade vid sitt besök i skyldigheten för svenska myndigheter att säkerställa att alla personer som är skyldiga att stanna kvar hos polisen upplyses om sina grundläggande rättigheter (CAT/OP/SWE/1). Dokumentation av att information har lämnats Krav på dokumentation av vad som förekommer i frågan om bl.a. underrättelse till närstående finns i 27 § polislagen (prop. 2007/08:47 s. 21). ningar gäller dessutom ett dokumentationskrav enligt 20 § FUK. I 5 § häktes- förordningen anges att det ska föras en journal som dokumenterar den intagnes Information om rättigheter ska lämnas Ett frihetsberövande är ett allvarligt ingrepp i den personliga friheten och det är mycket angeläget att den som har berövats friheten ges information om sina rättigheter. Det är bl.a. en förutsättning för att han eller hon ska kunna göra dessa rättigheter gällande. Som har framgått i avsnittet om den rättsliga regleringen ska information lämnas dels om de processuella rättigheter som gäller vid misstanke om brott, dels om verkställigheten och behandlingen av den intagne. Alla som tas in i en polisarrest ska få information om varför de har frihets- berövats, om rätten att underrätta en närstående och om hälso- och sjukvård. Därutöver ska nödvändig praktisk information lämnas om t.ex. mathållning och säkerheten i arresten samt, i förekommande fall, om rätten till utomhusvistelse. Utländska medborgare ska även få information om rätten att underrätta sitt hemlands konsulat och att vidarebefordra meddelanden till konsulatet. En intagen som är misstänkt för brott ska dessutom underrättas om rätten till försvarare. Genom de nya bestämmelserna i förundersökningskungörelsen finns det också en uttrycklig skyldighet att informera om bl.a. rätten att inte Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 behöva yttra sig över misstanken samt rätten att ta del av utredningsmaterial och de omständigheter som ligger till grund för ett anhållnings- eller häktnings- beslut. Att detta numera är författningsreglerat är välkommet. Hur informationen ska lämnas De nya bestämmelserna i förundersökningskungörelsen reglerar hur informat- ion ska lämnas till personer som är misstänkta för brott. Det finns alltså numera ett uttryckligt krav på att informationen ska vara på ett språk som den intagne förstår och, när det gäller anhållna och häktade, även på att informationen ska vara skriftlig och få behållas under hela frihetsberövandet. Samma regler gäller för information om underrättelse till konsulatet m.m. för utlänningar som är frihetsberövade med anledning av misstanke om brott. Jag vill understryka vikten av att även informationen till personer som är frihetsberövade av andra skäl än misstanke om brott lämnas skriftligen, och naturligtvis på ett språk som den intagne förstår. Även en sådan intagen bör ha tillgång till informationen under hela frihetsberövandet – antingen genom att den finns tillgänglig i cellen eller genom att han eller hon får en kopia av in- formationsbladet. Att endast i förbigående få del av skriftlig information är inte tillräckligt för att den intagne ska anses ha underrättats om sina rättigheter. Det är viktigt att den enskilde ges tid att ta till sig informationen. Det är även angeläget att all information är utformad så att den är klar och tydlig och lätt att förstå. Om det finns behov av det bör den kompletteras med muntlig information. När informationen ska lämnas När det gäller frågan om i vilket skede rättighetsinformationen ska lämnas är regleringen inte enhetlig. För personer som är misstänkta för brott finns det numera vissa uttryckliga bestämmelser i förundersökningskungörelsen. In- formation enligt 12 § ska lämnas i samband med underrättelse om misstanken och den som anhålls eller häktas ska enligt 12 a § utan dröjsmål få information om bl.a. rätten att få frihetsberövandet prövat av domstol och om rätten till hälso- och sjukvård. Bestämmelserna är dock inte heltäckande. En frihetsberö- vad person har t.ex. redan före beslut om anhållande och häktning rätt till hälso- och sjukvård och att få en närstående person underrättad. Han eller hon bör därför också informeras om detta i ett tidigare skede. Det ska även noteras att information om misstänkt brott och grunden för frihetsberövandet ska lämnas redan vid gripandet. Enligt min mening är det generellt sett angeläget att rättighetsinformationen lämnas i så nära anslutning till att ett frihetsberövande inleds som möjligt. Detta innebär inte att informationen ska lämnas redan vid gripandet, men det bör ske senast i samband med att den misstänkte tas in i arresten. En sådan ordning gäller för information om verkställighetens innebörd. Så- dan information ska enligt häktesförordningen lämnas i samband med att en person tas in i arrest. Det är av praktiska skäl lämpligt med enhetliga rutiner för de som tas in i arrest på grund av misstanke om brott och de som tas in av andra 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N skäl, såsom vid omhändertagande för ordningsstörning eller berusning. formation lämnas i så nära anslutning till frihetsberövandet som möjligt anslu- ter även till de uttalanden som gjorts av mot tortyr och mot tortyr, som redovisats ovan. Med undantag för rätten till utomhusvistelse och viss annan praktisk informat- ion innehåller Riksåklagarens och informationsblad i hu- vudsak de upplysningar som kunde krävas innan de nya bestämmelserna i för- undersökningskungörelsen trädde i kraft. ras med bl.a. information om rätten till insyn i utredningsmaterialet och rätten att inte behöva yttra sig över misstanken. Av utredningen har det framkommit att man vid cirka hälften av polismyn- digheterna överlämnar informationsbladet i samband med intagningen i arres- Vid övriga myndigheter är rutinerna skiftande och i vissa fall bristfälliga. Det framstår t.ex. i många fall som otydligt vem som ansvarar för att informat- Vid ett antal arrester lämnas informationen endast muntligen och i några fall får den intagne endast under ta del av den skriftliga informationen, t.ex. genom ett anslag vid avvisiteringsplatsen. ovan är detta inte godtagbart. När det gäller intagna som är anhållna eller häk- tade finns det dessutom enligt de nya bestämmelserna i förundersökningskun- görelsen krav både på skriftlig information och på att den intagne ska ha till- gång till den under hela frihetsberövandet. Det är anmärkningsvärt att så få arrester använder sig av de översatta in- Eftersom informationsbladet finns på ett fyrtiotal språk borde det sällan vara ett problem att ge skriftlig information på ett språk som den intagne förstår. tar sikte på personer som är intagna för att de är miss- tänkta för brott. Det finns, såvitt har framkommit, inte någon särskild ordning för information till personer som är frihetsberövade av andra skäl. gått ovan ska emellertid även dessa personer få viss information. Utredningen har således visat att det finns brister när det gäller rutinerna kring om, när och hur intagna i arrest informeras om sina rättigheter och om Det är viktigt att dels komplet- terar informationsbladet, dels tar fram information som är särskilt anpassad till personer som inte är misstänkta för brott (se t.ex. JO:s beslut om underrättelse till närstående vid omhändertagande för berusning , dnr 2293- Det är vidare angeläget att verkar för att det införs rutiner hos polismyndigheterna som innebär att samtliga intagna får del av in- formationen på ett rättssäkert sätt, i enlighet med det som har angetts ovan. Det har framkommit att det vid ett stort antal arrester inte finns någon ordning för hur man ska dokumentera att den intagne har getts informationen. inspektioner har det vid vissa arrester framförts att man inte behöver dokumen- Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 tera detta eftersom man alltid lämnar information. Det dokumenteras alltså end- ast om man av någon anledning inte lämnar informationen. Ett sådant resone- mang är inte godtagbart. Jag vill därför understryka vikten av dokumentation även i detta avseende, bl.a. från kontroll- och rättssäkerhetssynpunkt. Ett krav på dokumentation behöver inte vara särskilt arbetskrävande utan handlar närm- ast om lämpligt utformade blanketter. När det införs rutiner för hur information ska lämnas bör dessa även omfatta ett krav på dokumentation, vilket också kan fungera som en påminnelse att lämna informationen. har uppgett att man har för avsikt att ta fram en ny föreskrift för polisarrester med bestämmelser om när och hur information om rättigheter ska lämnas till intagna. Med hänsyn till att det är en grundläggande rättighets- fråga är det viktigt att detta sker skyndsamt. En ny föreskrift och förbättrade rutiner, tillsammans med de nya bestämmelserna i förundersökningskungörel- sen angående viss rättighetsinformation, bör leda till att informationen till in- tagna förbättras. Jag har för avsikt att följa upp om, när och hur intagna i arrest informeras om sina rättigheter och verkställighetens innebörd samt vilka åtgär- der som har vidtagits med anledning av detta beslut. Med dessa synpunkter avslutas ärendet. Kritik mot polisen för brister i möjligheten till utomhusvistelse för intagna i arrest (Dnr 2054-2013) Beslutet i korthet: JO har utrett möjligheten till utomhusvistelse för intagna i polisarrest. En intagen ska enligt häkteslagen ges möjlighet att vistas ut- omhus , om det inte finns synnerliga skäl mot det. Utredningen har visat att det finns påtagliga brister i vissa avseenden när det gäller tillgången till utomhusvistelse och utformningen av rastgårdarna. Det har bl.a. kommit fram att det inte finns rastgårdar vid samtliga arrester och att de intagnas möjlighet till utomhusvistelse vid ett par arrester är beroende av bemanningen. I beslutet understryks att rätten till utomhusvistelse i normalfallet är en oinskränkt rättighet som polismyndigheterna ska tillgodose. Det är därför angeläget att samtliga polismyndigheter säkerställer att så sker. Det har vidare framkommit att det vid ett flertal arrester saknas rutiner för hur de intagna ska informeras om rätten till utomhusvistelse. På de stäl- len där det finns rutiner om detta framstår de i många fall som bristfälliga. Det är t.ex. otydligt vem som ansvarar för att informationen lämnas. I beslu- tet framhålls att det är viktigt att en intagen informeras om rätten till utom- husvistelse för att han eller hon ska ha möjlighet att ta till vara sin rätt. 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N har upplyst om att man har för avsikt att ta fram en ny föreskrift för polisarrester med bestämmelser om bl.a. information till in- tagna om möjligheten till daglig utomhusvistelse. I beslutet konstateras att det med hänsyn till de bristande rutiner som utredningen påvisat är angeläget att en sådan föreskrift träder i kraft. inspekterade JO 28 polisarrester hos 13 polismyndigheter. Vid inspektionerna granskade JO bl.a. i vilken mån intagna i arrest ges möjlighet till utomhusvistelse. En intagen ska enligt häktes- lagen ges möjlighet att vistas utomhus , om det inte finns synnerliga skäl mot det. Vid inspektionerna kom det fram att det inte finns rastgårdar vid samtliga arrester och att det är stora skillnader i utformningen av rastgårdarna. Vidare framkom att de flesta av de inspekterade polismyndigheterna inte hade någon rutin, eller en bristfällig sådan, för att informera om rätten till utomhusvistelse. JO noterade även att det informationsblad som och Riks- åklagaren har tagit fram, Information till dig som är misstänkt för brott och som därför har berövats friheten, inte innehåller någon upplysning om rättigheten. Med anledning av vad som framkommit beslutade JO att möjligheten till utom- husvistelse vid de arrester som polisen svarar för skulle utredas inom ramen för ett initiativärende. anmodades att, efter att ha begärt in upp- lysningar från polismyndigheterna, yttra sig över hur polisen säkerställer att intagna i arrest ges möjlighet till daglig utomhusvistelse. redogjorde i sitt yttrande för tillgången till och utformningen av rastgårdar vid polismyndigheternas arrester samt vilka rutiner som finns för att informera de intagna om rätten till daglig utomhusvistelse. Det framkom i huvudsak följande om de arrester där anhållna förvaras. Tillgången till rastgårdar och deras utformning m.m. Rastgårdarna vid arresterna varierar i storlek . De flesta är . I nästan samtliga rastgårdar finns det ett ljusinsläpp. Det vanligaste är att ljuset kommer in genom att tak eller fönster är försedda med galler, spaljé eller frostade plastskivor. Rastgården vid arresten i saknar dock ljusinsläpp eftersom den är belägen innanför ett käl- larförråd och fönstret är täckt för att hindra utsikt mot förrådsdelen. Vid arres- ten i ligger rastgården inne i en huskropp med en yttervägg av träreg- lar med genomskinligt plexiglas, som ger visst ljusinsläpp. Även på en del andra ställen är ljusinsläppet mycket begränsat, t.ex. är rastgårdarna vid arres- terna i och till största delen förbyggda för att förhindra insyn, och vid arresten i sker ljusinsläppet endast genom en mindre öppning i Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 Vid arresten i har rastgårdarna plasttak, som inte medger någon direkt utsikt. Vid arresten i finns det inte någon rastgård, och det saknas möjlighet till utomhusvistelse för de intagna. fanns en överenskommelse med Kriminalvården om att anhållna skulle förvaras i häktet, men det fungerade inte. Det finns dock planer på om- och nybyggnad av arresten, vilket inkluderar en rastgård. Det förs även diskussioner med Kriminalvården om ett överta- gande av arrestverksamheten. Vid arresterna i , och saknas det också rastgårdar, men de intagna ges möjlighet till rastning på annat sätt. I får de intagna vistas på en innergård, och i används antingen en parkeringsplatta utomhus eller arrestintaget, som är inomhus. Även i Härnö- sand används arrestintaget. Vid arresten i finns en rastgård, men den används inte på grund av att det anses vara svårt att genomföra promenader på ett säkert sätt där. Dessutom saknas det personal för att bevaka de intagna vid rasttillfällena. Ett polishus, med en säkrare rastgård, togs dock i bruk . Även vid arresten i råder det enligt uppgift personalbrist. Möjligheten till utomhusvistelse begränsas därmed; vid full beläggning går det inte att er- bjuda samtliga intagna utomhusvistelse. Information om rätten till utomhusvistelse Vid arresterna i , , , , , , , , , , , , , och finns det inte någon rutin för att informera intagna om rätten till utomhusvistelse. Inte heller vid arresterna i och Väs- terbottens län finns det någon rutin för hur informationen ska lämnas. Vid de arrester där det finns en rutin för att lämna information skiljer den sig åt, både i fråga om när informationen lämnas och om det sker skriftligen eller muntligen. Vid arresterna i och län får de intagna både skriftlig och muntlig information om rätten till daglig utomhusvistelse i samband med att de tas in i arresten. Även vid arresten i får de intagna både skriftlig och muntlig information; muntlig information ges i samband med in- sättningen i cellen, och i varje cell finns en informationsskrift för utomhusvistelser framgår. Vid arresten i informeras de intagna skriftligen genom att informat- ionen framgår av de ordningsregler som delas ut. Vid arresten i finns en informationsskrift i varje cell där rutinerna för utomhusvistelse framgår. Vid arresterna i och finns ordningsregler, inklusive inform- ation om rätten till utomhusvistelse, anslagna vid avvisiteringsplatsen. Vid arresten på finns den informationsblankett som Rikspolissty- relsen och Riksåklagaren har tagit fram i varje cell. Den ska kompletteras med information om rätten till utomhusvistelse. Vid huvuddelen av arresterna lämnas det endast muntlig information enligt följande. I , , , , , , och 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N informeras de intagna i samband med inskrivningen i arresten. resterna i , och ges denna information i samband med att den intagne sätts in i cellen. Vid arresterna i Norrort, , , , , , Kristi- nehamn och informeras de intagna i samband med att de meddelas Vid arresterna i och samt i informeras de intagna i samband med måltider. Vid arresterna i , och informeras de intagna om sin rätt till utomhusvistelse genom att de tillfrågas om de vill komma Vid arresten i lämnas återkommande information , i samband med att den intagne erbjuds utomhusvistelse. Även vid arresterna i , , , , Karls- krona och ges muntlig information om rätten till utomhusvistelse. har dock inte närmare angetts när denna information lämnas. I fråga om ett stort antal arrester har det utöver de angivna rutinerna uppgetts att de intagna tillfrågas om de önskar komma ut på rastgården. anförde att det inte är acceptabelt, såvida det inte finns synnerliga skäl, att intagna förvaras i polisarrest under utan att det finns möjlighet till daglig utomhusvistelse. inte heller godtagbart att bemanningen i en arrest är så låg att utomhusvistelser under normala förhållanden inte kan genomföras med hänvisning till När det gäller utformningen av rastgårdarna uppgav bl.a. Utomhusvistelse på t.ex. en innergård eller en parkering är tillräckligt för att rätten till utomhusvistelse ska ha tillgodosetts. Däremot är det inte att anse som vistelse utomhus när rastning sker genom att en intagen får uppehålla sig i ett arrestintag eller, som i , i ett slutet rum inomhus utan möj- lighet att se ut. Det pågår ett omfattande arbete med att ta fram standarder och anvisningar för byggande av polisarrester, vilket även omfattar rastgårdarna. Framtida om- och nybyggnad av polisarrester ska utformas i enlighet med När det gäller information till intagna om rätten till utomhusvistelse konsta- terade att det som kommit fram tydde på att det inte var ovanligt att det saknades tydliga rutiner. Det poängterades att det givetvis var av betydelse att informationen lämnades för att de intagna skulle kunna göra denna rätt gällande. Enligt bör information om rätten till daglig utomhusvistelse, tillsammans med annan relevant information om rät- tigheter och om vistelsen i arresten, lämnas i anslutning till att den intagne tas Informationen ska lämnas på ett språk som den intagne förstår, och helst uppgav avslutningsvis att man hade för avsikt att ta fram en ny föreskrift för polisarrester med bestämmelser om bl.a. information till intagna om möjligheten till daglig utomhusvistelse. Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 I ett beslut anförde JO Renfors följande. I häkteslagen finns bestämmelser om verkställighet av beslut om häktning och vissa andra tillfälliga frihetsberövanden i häkte eller annan förvaringslokal. La- gen är tillämplig även för den som är intagen i polisarrest för förvar (1 kap. 3 §). Regleringen av intagnas möjlighet till utomhusvistelse finns i 2 kap. 7 § häkteslagen. Av bestämmelsen framgår att en intagen ska ges möjlighet att vis- tas utomhus , om det inte finns synnerliga skäl mot det. Som exempel på synnerliga skäl när det gäller intagna i fängelse har nämnts att det uppkommit en oförutsedd situation där det är nödvändigt att hålla de intagna avskilda från varandra och det till följd därav saknas praktiska förutsättningar att låta dem vistas utomhus (prop. 2009/10:35 s. 131 och 187). mot tortyr (ture, CPT) och mot tortyr (Subcommittee on Prevention of Torture, SPT) har båda uttalat att personer som hålls frihetsberövade hos polisen längre än bör ges möjlighet till utomhusvistelse (12th Gene- ral Report [CPT/Inf (2002) 15] och CAT/OP/SWE/1). I 3 § föreskrifter och allmänna råd om polisarrester (915-1) anges att om en polisarrest inte är samlokaliserad med ett häkte, ska det finnas möjlighet för de intagna att rasta i anslutning till polisens lokaler. När det gäller utformningen av rastgårdar i häkten har mot tortyr betonat vikten av att de är tillräckligt stora och erbjuder möjlighet till motion (CAT/OP/SWE/1). Enligt 2 § häktesförordningen ska varje intagen, i anslutning till att han eller hon tas in i en förvaringslokal, informeras om verkställighetens innebörd på ett språk som han eller hon förstår. Sådan information ska också lämnas vid andra tillfällen så snart det finns anledning till det. Vad som avses med informations- skyldigheten anges närmare i 1 kap. 10 § i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för häkte (KVFS 2011:2). Där sägs bl.a. att en intagen, i anslut- ning till att han eller hon tas in i häkte, ska informeras om de rättigheter och skyldigheter som han eller hon har. För varje intagen ska det föras en journal som dokumenterar den intagnes verkställighet (5 § häktesförordningen). Tillgången till rastgårdar och deras utformning m.m. Det är en lagstadgad rättighet för en intagen att ges möjlighet att vistas utomhus . Det är inte acceptabelt att intagna förvaras i arrest under utan att det ges tillfälle till utomhusvistelse, när omstän- digheter som kan utgöra synnerliga skäl saknas. Det är mycket anmärknings- värt att det finns ett antal polismyndigheter där denna rättighet inte respekteras. Det är också anmärkningsvärt att frågan om utomhusvistelse för intagna inte har prioriterats hos vissa polismyndigheter. Ett exempel är arresten i ; 2 014 /1 5:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N redan vid JO:s besök konstaterades att det inte fanns någon rast- gård eller andra arrangemang för att möjliggöra utomhusvistelse (se dnr 5878- i har ännu inte vidtagit någon åt- gärd för att lösa problemet. Vid övriga arrester som saknar rastgård ges de intagna möjlighet till rastning på annat sätt. Emellertid är syftet med rätten till utomhusvistelse bl.a. att den enskilde ska få frisk luft. Det är därför inte godtagbart att det endast erbjuds rastning inomhus, t.ex. i arrestintaget. I det avseendet framstår förhållandena som sämst i , där rastgården utgörs av ett slutet rum som saknar Vid ett par arrester har angetts att möjligheten till utomhusvistelse är bero- ende av bemanningen. Detta är inte heller godtagbart. ”synnerliga skäl” innebär att det endast är i undantagssituationer som beman- ning eller beläggning är ett acceptabelt skäl att inte tillåta utomhusvistelse. är varje polismyndighets skyldighet att organisera verksamheten på ett sådant sätt att den lagstadgade rätten till utomhusvistelse kan garanteras. När det gäller utformningen av rastgårdarna är det svårt att bilda sig en upp- fattning om den utifrån enbart en skriftlig redogörelse. Vid de inspektioner som JO har gjort har rastgårdarna inte sällan upplevts som alltför instängda och varit att betrakta som rökrutor. För att syftet med utomhusvistelsen ska uppnås bör rastgårdarna ha ett ordentligt ljusinsläpp och frisk luft. storleken på rastgårdarna har det framkommit att huvuddelen av dem är större än , vilket får anses tillräckligt för att tillgodose behovet av fysisk aktivitet under den begränsade tid som en intagen befinner sig i polisar-