frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — Detta kan vara en förklaring till viss bristande stringens i anteckningarna. Ett fåtal tjänste- män vid anstalten hade en avvikande uppfattning om behovet av tillsyn. Anteckningarna ska även ses mot bakgrund av detta. Kriminalvårdschefen vid anstalten har fattat beslut om tillsyn, initialt av kriminalvårdschef i beredskap. Syftet med beslutet var att upp- täcka och förhindra självskadande handlingar. Dokumentation har även skett i daganteckningarna. Då ingen ändring av tillsynen gjordes efter har inget nytt beslut dokumenterats. Hanteringen av N.N. har dock nästan diskuterats inom ledningen för anstalten. Behandlingen av N.N. under placeringen i avskildhet N.N:s uppgift om att han bevakats i samband med toalett- och duschbesök är korrekta och en följd av att han stod under sekundbevakning. När det gäller vilka tillhörigheter N.N. tilläts inneha kan konstateras föl- jande. Den enda bok han ville inneha var , vilket han också fick. N.N:s kunskaper i svenska var också så bristfälliga att det är troligt att han har misstagit sig på vad personal har sagt till honom. Anteckningarna i till- synsbladet utgör inte ärendehandläggning utan har i syfte att schematiskt beskriva vad som händer. Strategin för hanteringen av N.N. reviderades lö- pande utifrån befarade risker, vilket i sin tur påverkade bl.a. innehav i cellen samt möjlighet att ringa telefonsamtal utanför bostadsrummet. Efter att N.N. försökt strypa sig med en filt så har filten tagits ut tillfälligt. Normalt fick han ringa till sin flickvän , men detta förutsatte att personal bedömde att detta kunde ske utan att äventyra ordningen och säkerheten. Förhållandena i N.N:s bostadsrum under avskildheten Bostadsrummet var utrustat med en säng. Förutom tillfördes ingen övrig utrustning av säkerhetsskäl. togs däremot ofta ut ur cellen för 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D att minska de negativa följderna av placeringen i avskildhet. Personal spe- lade spel med honom och tittade på tv med honom (utanför bostadsrum- met). Han har fått gå ut i promenadgården , även under kvällstid. Belysningen i avskildhetscellen var utrustad med en dimmer. När han ville sova så drogs belysningen ned. Vissa nätter kunde ljuset helt släckas med hänsyn till ljusförhållandena utomhus. När det gäller N.N:s uppgifter om att madrassen togs ut från bostadsrummet har anstalten Norr- tälje uppgett att den togs ut under maximalt eftersom N.N. satte upp den för glasrutan och därmed förhindrade insyn. Beslut om fängsel utanför bostadsrummet har dokumenterats i det klient- administrativa systemet (KVR) och motiverades av säkerhetsskäl. Den intagnes rätt till sjukvård Anstalten har inga särskilda rutiner avseende sjukhusvård för sär- skilt rymningsbenägna intagna utan det görs alltid en individuell bedöm- ning. När det gäller det aktuella ärendet skickades en remiss angående ge- nomförande av EEG till . Svar inkom om att inte utför dessa undersökningar. Man hänvisade i stället till (). Ny remiss skickades till KS, tillsammans med en förfrågan om undersökningen kunde genomföras i anstalten. ringde KS och erbjöd . Efter kontakt med remitterande läkare ställdes undersök- ningen in då N.N. inte besvärats av fler kramper. Placeringen av N.N. i häkte fattades inte med stöd av någon bestämmelse i lag utan har gjorts enligt gammal praxis om att placera en intagen som ska utvisas i häkte inför frigivning och verkställande av utvisning. Då det fat- tades ett beslut om uppskjuten villkorlig frigivning medförde detta att tiden i häkte som verkställighetsfall blev längre än vad som var avsett. Anstalten har hanterat en, för svenska förhållanden, unik intagen med exceptionella egenskaper i fråga om att kunna klättra. har peri- odvis uppträtt labilt och har slagit sönder inredning i sitt bostadsrum. Även om det är svårt att bedöma huruvida det funnits en reell suicidrisk så har N.N. vid ett flertal gångar försökt skada sig själv. Det kan inte uteslutas att detta skett i syfte att få komma utanför anstaltens skalskydd och på så sätt underlätta en rymning. Tillsynen av honom har skett för att förhindra själv- skadande handlingar eller för att kunna ingripa när detta har skett. Läkarbedömning har skett . har inte begärt om- prövning om beslutet om placering i avskildhet. Av utredningen framgår att anstalten i avskildhet vidtagit åtgärder för att åstadkomma lättnader för N.N. Personal har bl.a. spelat spel med honom, gett honom möjlighet att titta på tv samt regelbundna telefon- samtal med sin fästmö. Han har fått mycket promenadtid och tid för samtal med personal. Det tillhör inte vanligheterna att en intagen medges prome- nad under tid som anstalten är nattbemannad. N.N:s uppgifter om att man tagit bort utrustning i rummet i bestraffningssyfte har tillbakavisats av an- stalten. En förflyttning till avskildhetsplats i en annan anstalt av säkerhets- klass 1, skulle sannolikt inte ha inneburit lättnader för N.N. Anstalten Norr- täljes personal hade stor kunskap kring har man bäst skulle hantera hans agerande och i och med denna kunskap kunde ovan nämnda lättnader vid- tas. Mot bakgrund av vad som framkommit i ärendet finner Kriminalvården K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 inte skäl att ifrågasätta bedömningen att någon förflyttning till annan anstalt inte gjordes. När det gäller hanteringen av det aktuella avskildhetsärendet kan kon- stateras att det har funnits brister i beslutsprocessen. Avsaknad av en skrift- ligt dokumenterad process och dokumentation har påverkat beredning och fattande av beslut samt har lett till en otillräcklig överlämning mellan olika beslutsfattare på anstalten och huvudkontoret. Beslutet om att pla- cera N.N. i avskildhet enligt aktuell bestämmelse har vidare fattats av en befattningshavare på anstalten som saknade sådan befogenhet en- ligt Kriminalvårdens arbetsordning. Detta är givetvis inte acceptabelt. Vi- dare har anstalten fattat beslut om att förflytta N.N. till häktet Sol- lentuna, trots att det inte funnits något stöd i lag för en sådan placering. Även detta är naturligtvis oacceptabelt, oavsett om syftet initialt inte var att N.N. skulle kvarstanna på häktet innan utvisningen kunde verkställas. Det kan i sammanhanget också nämnas att det , som Kri- minalvården anfört i tidigare ärende till JO (dnr 2390-2011), pågår en ge- nomgripande översyn av myndigheten med särskild uppmärksamhet för lednings- och styrningsfrågorna samt den samlade administrationen. Inom översynen ryms också frågan om den här typen av klientnära beslut även ska fattas av befattningshavare vid huvudkontoret. I ett kompletterande yttranden anförde Kriminalvården, huvudkontoret, genom generaldirektör , följande: Enligt 11 § lagen (1974:202) om beräkning av strafftid (StidL) får den som ska förpassas till undergå påföljd i anslutning härtill tillfälligt förvaras i allmänt häkte eller polisarrest i avvaktan på be- slut om anstaltsplacering eller om det behövs med hänsyn till transportför- hållandena. En sådan tillfällig förvaring i häkte har i praxis även ansetts kunna ske med stöd av denna bestämmelse när en intagen ska överföras från en anstalt till en annan. Placeringen bör, enligt ett uttalande i förarbe- tena till bestämmelsen, inte få pågå längre än någon eller (jfr JO:s beslut , dnr 2346-2013). Av utredningen i ärendet framgår att anstalten beslutat att för- flytta N.N. till häktet i syfte att underlätta för verkställandet av utvisning efter villkorlig frigivning. Som framförts i tidigare yttrande sak- nar en sådan placering uttryckligt lagstöd. Kriminalvården vill dock i sam- manhanget framhålla att det är mycket svårt att hinna verkställa en utvis- ning för villkorlig frigivning när det gäller det stort antal intagna som inte är placerade på anstalter i närheten av de större flygplatserna. En av anledningarna till detta är enligt Kriminalvårdens transporttjänst att ut- resa, på grund av krav från mottagarländerna, i regel sker tidigt på morgo- nen. Detta innebär att ett förvarsbeslut måste fattas, vilket i sin tur innebär ökad administration för polisen och av frihetsberövande för den intagne. Regeringen har gett uttryck för att den har för avsikt att initiera en över- syn av StidL (se prop. 2012/13:176 s. 9). I avvaktan på detta bör en intagen inför verkställande av utvisning, på samma sätt som anses gälla rörande förflyttning mellan anstalter, med hänsyn till transportförhållandena kunna placeras på häkte någon eller innan villkorlig frigivning. En f.d. kriminalvårdare i anstalten kom in med ett yttrande över Kri- minalvårdens remissvar. Jag har inte funnit skäl att vidta någon ytterligare åt- gärd med anledning av vad som framkommit i yttrandet. I ett beslut anförde chefsJO Fura följande. 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D Förutsättningarna för avskildhet på grund av risk för rymning var fr.o.m. t.o.m. placerad i avskildhet med stöd av 6 kap. 7 § första stycket 3 fängelselagen. För att en intagen ska kunna avskiljas med stöd av den aktuella bestämmelsen måste två förutsättningar vara uppfyllda. För det första måste det finnas en risk för att den intagne rymmer eller fritas. För det andra ska det kunna antas att han eller hon är särskilt benägen att fortsätta allvarlig brottslig verksamhet. Bestämmelsen svarar i huvudsak mot regleringen om placering av en inta- gen på säkerhetsavdelning enligt 2 kap. 4 § första stycket 1 fängelselagen. I fråga om avskildhetsplaceringen ställs – till skillnad från vad som gäller för placering på säkerhetsavdelning – emellertid inte något krav på att risken för rymning och fritagning ska vara varaktig.43 I motiven till fängelselagen uttalas att risk för fortsatt allvarlig brottslighet kan, beroende på omständigheterna i det enskilda fallet, föreligga i fråga om en intagen som begått mycket allvarliga brott eller som har anknytning till grov organiserad eller gränsöverskridande brottslighet.44 Beslut om avskildhet enligt den aktuella bestämmelsen ska enligt Kriminal- vårdens arbetsordning fattas av huvudkontoret, chefen för säkerhetsenheten. Kriminalvårdens hantering av avskildhetsbesluten Kriminalvården har fattat totalt tio beslut om avskildhet. Det första beslutet fattades – i strid med arbetsordningen – av en befattningshavare i anstalten . I beslutet angavs under rubriken beslut följande motivering: Av 6 kap. 7 § 1 st 3 p FäL framgår att En intagen får hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till att det finns en risk för att den intagne rymmer eller fritas och det kan antas att han eller hon är särskilt benägen att fortsätta allvarlig brottslig verksamhet. Skälen för beslutet innehåller således bara lagtext och ingen bedömning där anstalten konstaterar varför rekvisiten i det åberopade lagrummet är uppfyllda. Anstalten förtjänar kritik för dessa brister. De nio följande omprövningsbesluten har fattats i enlighet med Kriminal- vårdens arbetsordning. Samtliga beslut innehåller följande beslutsmotivering: Av 6 kap. 7 § 1 st 3 p FäL framgår att en intagen får hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt med hänsyn till att det finns en risk för att den intagne rymmer eller fritas och det kan antas att han eller hon är särskilt benägen att fortsätta allvarlig brottslig verksamhet. Kriminalvården huvudkontoret/säkerhetsenheten gör bedömningen att det fortsatt föreligger risk för att den intagne försöker rymma varför han ska vara fortsatt placerad i avskildhet mot bakgrund av ovan angivet lag- rum. 2009/10:135 s. 140. 2009/10:135 s. 126. K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 I beslutet har Kriminalvården endast konstaterat att det har förelegat en fortsatt risk för att N.N. skulle försöka rymma. Detta förhållande kan inte ensamt leda till att en intagen placeras i avskildhet. Inte har Kriminalvår- den prövat om det har funnits en risk för att N.N. på fri fot skulle fortsätta begå allvarlig brottslighet. avtjänade för rymningsförsöket ett långt fängelsestraff för rån. Det har inte framkommit några uppgifter om att han skulle ha en anknytning till grov organiserad eller gränsöverskridande brotts- lighet. I förhör med honom direkt efter rymningsförsöket uppgav han att han försökte rymma på grund av att hans flickvän inte hade beviljats besöks- eller telefontillstånd. Dessa förhållanden gör att jag för egen del ställer mig tveksam till att N.N. tillhör den kategori av intagna som bestämmelsen om avskildhet tar sikte på. Det finns således skäl att ifrågasätta om det över huvud taget funnits möjlighet att placera honom i avskildhet med stöd av den åberopade bestämmelsen. Oav- sett hur det förhåller sig härmed, är det mycket allvarligt att det inte har skett en fullständig prövning av förutsättningarna i bestämmelsen när Kriminalvår- den har fattat de mycket långtgående besluten. Denna brist har inneburit att N.N:s möjlighet att ta ställning till ett eventuellt överklagande har försvårats avsevärt. Jag ser mycket allvarligt på detta. Förhållandena under vistelsen i avskildhet Inledningsvis vill jag framhålla att en placering i avskildhet är en mycket in- gripande åtgärd. Åtgärden blir naturligtvis än mer ingripande om den dessutom kombineras med en ständig tillsyn. I det arbete som bedrivs av för förhindrande av tortyr45 är placeringen av intagna i avskildhet av särskilt intresse. Skälet till det är, enligt kommittén, att sådana placeringar kan ha en ”extremt” skadlig effekt på intagnas mentala, somatiska och sociala hälsa. De skadliga effekterna riskerar att uppstå i stort sett direkt och ökar ju längre åtgärden pågår och särskilt om den sker . Ett tydligt tecken på den skadliga effekten av avskildhetsplaceringar är, enligt kommittén, att antalet självmord bland intagna placerade under sådana förhållanden är betydligt högre än för den övriga fängelsepopulationen.46 De skadliga effekter som en avskildhetsplacering riskerar att ha på en inta- gen innebär att Kriminalvården har ett långtgående ansvar att se till att perioder av avskildhet inte blir längre än absolut nödvändigt. Vidare måste Kriminal- vården, enligt min mening, under pågående avskildhetsplacering vidta åtgärder för att minska de negativa konsekvenserna av placeringen. Det kan bl.a. handla om att ge den intagne möjlighet till samsittning med en annan intagen eller ge den intagne möjlighet att vistas tillsammans med personal i andra utrymmen än i bostadsrummet eller på rastgården. Kriminalvården har även en skyldighet att 45European or Degrading Treatment or Punishment (CPT). 46Se 21st General of the CPT, s. 39. 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D se till att perioder av vistelse i kalcell och ständig tillsyn blir så begränsade som möjligt. Förhållandena för N.N. N.N:s tid i avskildhet kan delas upp i tre perioder. Den första perioden – till – var han placerad i en kalcell som enbart var utrustad med en väggfast säng. var han ställd under ständig tillsyn.47 I en andra period – – var N.N. placerad i ett annat bostadsrum. Tillsyn skedde var 15:e minut.48 Av de anteckningar som gjorts på tillsynsbladen framgår att han hade tillgång till tv i bostadsrummet. – till – var N.N. åter placerad i en kalcell, som enbart var utrustad med en säng. Han hade tillgång till en koran och var ställd under ständig tillsyn. Av remissvaret framgår att anstalten av säkerhetsskäl inte tillförde bostadsrummet någon ytterligare utrustning. Det saknas skäl för mig att ha någon åsikt såväl om denna bedömning som anstaltens beslut att ha N.N. under ständig tillsyn. Emellertid finns det skäl att närmare analysera vilka åtgärder som anstalten vidtagit för att minska de negativa konsekvenserna av placeringen. Kriminalvården har uppgett att N.N. ofta togs ut ur bostadsrummet, att per- sonal spelade spel med och tittade på tv tillsammans med honom samt att han fick gå ut på promenadgården . Begreppet ”ofta” är täm- ligen intetsägande och ger ingen ledning i fråga om i vilken omfattning som anstalten vidtagit isoleringsbrytande åtgärder. Vid en genomgång av de tillsynsblad som förts i samband med den ständiga tillsynen till , kan jag kon- statera att N.N. – precis som anstalten har uppgett – har fått komma ut på rast- gården . För det mesta har han vistats ensam på rastgår- den, men finns det anteckningar om att personal samtalat med honom vid utomhusvistelsen. Det har som regel rört sig om kortare samtal,49 har samtalen emellertid varit betydligt längre.50 Vid ytterli- gare två tillfällen finns det anteckningar om att personal fört samtal med N.N. i hans bostadsrum. Av anteckningarna framgår vidare att personalen vid ett till- fälle spelat spel med honom och att han vid fyra tillfällen haft tillgång till tv på promenadgården. Det saknas uppgifter om att personalen skulle ha tittat på tv tillsammans med honom. Det skulle i och för sig kunna vara så att ytterligare isoleringsbrytande åt- gärder har ägt rum, men att dessa inte har antecknats i tillsynsbladen. Enligt min mening utesluter emellertid den frekvens51 och den noggrannhet med vilka 47Så kallad sekundbevakning. 48Så kallad regelbunden tillsyn. 49Från långa samtal. 50Samtal på mellan 40 och . 51Antalet noteringar varierar beroende av tid . Som regel har det skett noteringar åtminstone N.N. K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 noteringarna är förda att så skulle vara fallet i någon större omfattning. Om man bortser från de korta kontakter som N.N. har haft med personalen i sam- band med matutdelning och skötsel av den personliga hygienen, blir den sam- mantagna bilden att han har vistats i stort sett helt isolerad . Vistelsen har skett i ett kalt bostadsrum eller på en rastgård. Det krävs inte alltför stor inlevelseförmåga för att kunna föreställa sig vad sådana förhållan- den har för påverkan på en människa. Vid en genomläsning av de anteckningar som har gjorts vid den ständiga tillsynen framträder bilden av en intagen som vankar av och an i sitt bostads- rum, gråter, ber, talar för sig själv, läser i eller knackar på dörren. Att vistas i avskildhet under sådana förhållanden och inte ens ha möjlighet att gå på toaletten utan tillsyn, kan inte beskrivas som annat än destruktivt. Av re- missvaret framgår att hanteringen av N.N. diskuterades nästan i an- staltsledningen. Hans förhållanden kan därmed inte ha varit okända för anstal- tens ledning. Mot den bakgrunden är det förvånande att Kriminalvården har låtit N.N:s placering i anstalten fortgå under så pass . Enligt min mening borde anstalten ha insett det ohållbara i situationen och väckt frågan om omplacering av N.N. Detta som ett led för att kunna av- sluta den mycket integritetskränkande tillsynen och placera honom i ett nor- malutrustat bostadsrum. Det kan noteras att N.N. endast efter an- komsten till häktet placerades på normalavdelning och att häktet gjorde bedömningen att han skulle kunna erbjudas samsittning. Det är givetvis lätt att med facit i hand dra slutsatsen att Kriminalvården borde ha vidtagit vissa åtgärder i ett skede. Jag har förståelse för att det inte har varit möjligt att förutse vilka konsekvenser en omplacering skulle få. Emellertid förtjänar Kriminalvården allvarlig kritik för att inte åt- minstone ha försökt omplacera N.N. och komma till rätta med hans situation. Beslutet om placering av N.N. Kriminalvården har uppgett att placeringen i häktet skedde som en förberedelse inför den kommande utvisningen av N.N. innan han förflyttades till häktet beslutade klientenheten vid huvudkon- tor att skjuta upp hans villkorliga frigivning . Beslutet innebar att N.N. skulle friges villkorligt och att han hade kvar att avtjäna av sitt fängelsestraff när han anlände till häktet. Verkställig- heten av utvisningen var således inte nära förestående när Kriminalvården be- slutade om förflyttningen. Av den anledningen framstår Kriminalvårdens för- till häktesplaceringen i mina ögon som något märklig. Oavsett vilket skäl som låg bakom omplaceringen fanns det inte något lagligt stöd för åtgär- den och för det förtjänar Kriminalvården kritik. mellan noteringarna, emellertid tillhör det ovanligheterna att det förflutit mellan anteckningarna. 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D Mot bakgrund av vad som har framkommit i remissyttrandet saknar jag skäl att ytterligare kommentera de frågeställningar som Kriminalvården har yttrat sig över. Jag konstaterar endast att utredningen inte ger anledning till kritik eller någon annan åtgärd. Däremot gör Kriminalvårdens synpunkter på strafftidsla- gens utformning att det finns skäl att skicka en kännedomskopia av detta beslut till och till justitieutskott. Slutligen vill jag nämna att jag i ett annat sammanhang avser att återkomma till Kriminalvårdens behandling av intagna som ska utvisas från landet. K R O N O F O G D E Ä R E N D E N 2 014 /1 5:JO1 Kritik mot för utformningen av ett meddelande till svaranden i ett mål om betalningsföreläggande (Dnr 6076-2012) Beslutet i korthet: I ett mål om betalningsföreläggande gav svaranden in en skrift med oklart innehåll efter utslaget men inom återvinningsfristen. valde att inte tolka skriften som en ansökan om återvinning utan skrev till svaranden och frågade hur skriften skulle uppfatt- tas. Myndigheten får kritik för att inte tydligt ha skrivit till svaranden att hans skrivelse inte hade uppfattats som en ansökan om återvinning och för att inte ha informerat svaranden om konsekvenserna av att han inte gav in ett förtydligande. framförde i en anmälan klagomål mot med an- ledning av handläggningen av ett mål om betalningsföreläggande där han var svarande. Handlingar i mål 14-141638-12 begärdes in och granskades. Av handlingarna framgick följande. meddelade utslag i målet om betalningsföreläggande . inkom ett skriftligt bestridande av ansökan från B.Å. Kronofogde- myndigheten gjorde bedömningen att bestridandet hade kommit in för sent och informerade B.Å. om det i ett skriftligt meddelande. Myndigheten informerade också om att utslag skulle komma att meddelas och att han, om han var miss- nöjd med utslaget, hade möjlighet att begära återvinning. inkom en ny skrivelse från B.Å. Myndigheten meddelade B.Å. att han fick komma in med ett förtydligande över vad skrivelsen avsåg och att skrivelsen lades till arkivet utan ytterligare åtgärder. Ärendet remitterades till som uppmanades att lämna upplysningar om handläggningen av målet, särskilt såvitt avsåg de två skrivelserna från B.Å. och myndighetens meddelanden till honom med anled- ning av dem. I sitt remissvar, till vilket upplysningar från kronofogden vid betalningsföreläggandeenheten i hade bifogats, an- förde (genom verksamhetschefen och verksjuristen ) följande: 2 014 /1 5:JO1 K R O N O F O G D E Ä R E N D E N Ansökan i målet om betalningsföreläggande kom in till KFM [Kronofog- demyndigheten, JO:s anm.] och skickades, tillsam- mans med ett föreläggande att yttra sig, för delgivning med svaranden, B.Å., . Delgivningskvitto undertecknat av B.Å. Som delgivningsdatum registrerades då B.Å. på delgivningskvittot själv angett att han den dagen tagit emot handlingarna. Förklaringstiden, från delgivning av föreläggandet, löpte ut eftersom den 1–var lördag–söndag. Utslag med- delades . inkom en bunt handlingar från B.Å. vari av sidan två framgår att han bestämt tillbakavisar alla krav från sökanden i målet (…). Då förklaringstiden löpt ut meddelades B.Å. i skrivelse att hans bestridande kommit in för sent och att han i stället får begära återvin- ning av det utslag som kommer att meddelas. inkom ny skrivelse från B.Å. Då det av skrivelsen inte framgick vad han ville med sin skrivelse skickades en för- frågan till honom om detta, som han meddelades att skrivelsen i nuvarande skick lades till arkivet utan åtgärd. Utslaget som meddelades vann laga kraft . I föreläggandet som delgavs står: ”Ditt eventuella bestri- dande (din invändning) ska vara tillhanda 10 da- gar från det datum du skrivit på delgivningskvittot”. Om en svarande i mål om betalningsföreläggande eller vanlig handräckning bestrider ansök- ningen i rätt tid ska sökanden underrättas om det, 33 § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning (BfL).