frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — Lantmäteriet ser också att personalsituationen i stort sett blivit bättre, vilket i kombination med en något minskande ären- deinströmning, leder till att även svåra ärenden kan hanteras på ett bättre och snabbare sätt. gavs tillfälle att yttra sig över remissvaret. JO tog del av ett dagboksblad av vilket det framgick att Lantmäteriet med- delade beslut i ärendet . I ett beslut anförde JO följande. Av 7 § förvaltningslagen (1986:223) följer att ett ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. När ett ärende har inletts hos en myndighet är det myndigheten som svarar för att driva ärendet framåt till ett avgörande. återstod för Lantmäteriet att besluta om ersättning för över- förd mark. Lantmäteriet började inte handlägga den frågan förrän . Denna passivitet är inte förenlig med skyndsamhetskravet i 7 § förvaltningsla- gen. I remissvaret har Lantmäteriet framfört att myndigheten haft en hög arbets- belastning och en omfattande omsättning av personal , och att det påverkat handläggningstiderna i stort vid myndigheten. Det uppges vidare att åtgärder har vidtagits för att komma till rätta med situationen. 2 014 /1 5:JO1 P L A N - O C H B Y G G N A D S V Ä S E N D E T kritiserade dåvarande JO Axberger Lantmäteriet (dåva- rande i ) för långsam handläggning av ett ärende som gällde ersättningsfrågor i ett fastighetsregleringsärende. riet framförde redan då att arbetssituationen under hade varit an- strängd på grund av bl.a. resursbrist och att rekrytering skedde av nyutexami- nerade lantmätare som skulle läras upp (se JO:s dnr 5804-2008). Jag är oroad över att den resursbrist som Lantmäteriet åberopade ännu inte är avhjälpt och att den rekrytering som då pågick ännu inte har lett till att det finns tillräckligt många erfarna handläggare. allvarlig kritik för den mycket långsamma handläggningen av U T B I L D N I N G S - O C H F O R S K N I N G S S E K T O R N 2 014 /1 5:JO1 Allvarlig kritik mot en rektor för att han inte genast gjorde en anmälan till socialnämnden efter att en elev hade berättat om våld i hemmet (Dnr 6755-2012) Beslutet i korthet: Vissa myndigheter, bl.a. skolor, samt anställda hos dessa myndigheter är enligt socialtjänstlagen skyldiga att genast anmäla till soci- alnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om eller misstänker att ett barn far illa. En flicka berättade för en lärare att hon utsattes för våld i hemmet. Hon berättade återigen och för skolper- sonal om misshandel i hemmet. Vid samtliga tillfällen vidarebefordrades in- formationen till rektorn. Först gjordes en anmälan till soci- altjänsten. Av remissvaret framgår att skolan i stället för att anmäla till so- cialtjänsten gjorde ”flera interna bedömningar och överväganden” med an- ledning av flickans uppgifter. I beslutet uttalas att det inte är skolans sak att värdera de uppgifter som framkommit, utan att det är en fråga för och eventuellt polis, åklagare och allmän domstol. En anmälan till borde ha gjorts efter att flickan första gången berättat att hon utsattes för våld i hemmet. Rektorn får allvarlig kritik för sin underlåtenhet att uppfylla an- mälningsskyldigheten. R., född , elev vid Sörviks skola i kommun, berättade för sin lärare att hon hade blivit utsatt för våld av sin mamma. Läraren förde informationen vidare till den dåvarande rektorn . berättade . för en annan lärare vid skolan om våld i hemmet. Läraren framförde detta till rektorn . En fritidspeda- gog vid skolan fick höra av R. att hennes mamma hade an- vänt våld mot henne. samtalade pedagogerna med rektorn som gjorde en anmälan till socialnämnden. gjorde en polisanmälan, som resulterade i att åtal väcktes mot R:s mamma. dömde (mål nr B 2760-12) R:s mamma för sju fall av ringa misshandel mot R. och hennes två syskon. Domen har överklagats. . framförde klagomål mot för att det dröjde innan skolan gjorde en anmälan till socialnämnden. Vidare klagade han på i kommunen. 2 014 /1 5:JO1 U T B I L D N I N G S - O C H F O R S K N I N G S S E K T O R N . anförde bl.a. följande. Läraren . uppgav i polisförhör att hon fick höra av sin åttaåriga elev att hon hade blivit slagen på huvudet och armen, dragen i håret en till och att miss- handeln hade medfört smärta. I polisförhör med läraren . framkom att hon fick information om att samma elev hade fått ta emot slag och örondragningar, vilka hade medfört smärta. I stället för att göra en anmälan till socialnämnden med anledning av de uppgifter som framkommit bedrev rek- torn en egen utredning på skolan. Rektorn bad personalen anteckna vad R. och hennes syskon berättade. Rektorn ringde och rådfrågade en enhetschef inom Hon gjorde inte heller någon anmälan. syskon hade kunnat undgå att bli utsatta för misshandel och lidande om skolan hade fullgjort sin anmälningsskyldighet. Anmälan remitterades till i kommun. Nämnden anförde i huvudsak följande i remissvaret. Ärendebeskrivning och redogörelse av handläggningen i det aktuella ärendet Av de intervjuer som genomförts med berörd personal där personalen be- retts möjlighet att lämna synpunkter framkommer att befattningshavare fick veta, , av flickan (eleven) att hon hade blivit utsatt för våld av mamman. ACC informerade rektor om detta, skriftlig dokumentation finns. Vid andra tillfället , när en annan personal på skolan, KA, fick ungefär samma information av flickan, som vid första tillfället, reage- rade berörd personal KA samt ACC starkare och KA meddelade – både skriftligt och muntligt – rektor om att det fanns misstanke om övergrepp. KA har senare berättat för rektor att hon efter samtalet med ho- nom trodde att han gjorde en anmälan till , vilket inte blev gjort. När sedan en tredje personal, AT, , fick höra av flickan att mamman har brukat våld mot henne reagerade AT kraftigt på detta, skriftlig dokumentation finns. AT ville senare träffa flickan i enrum för att i lugn och ro prata med henne om det hon berättade , men flickan var sjuk vilket gjorde att AT inte hade möjlighet träffa flickan förrän fredagen , i samtalet stod flickan fast vid det hon berättade i barngruppen på fritidshemmet . Enligt anmälaren . har rektor kontaktat enhetschefen på och haft ett samråd i ärendet. Enligt uppgift från både rek- tor och enhetschefen har berörda befattningshavare inte haft något samråd innan anmälan till individ- och familjeomsorgen (IFO) gjordes. Enligt an- har AT "terroriserar utsatt barn". AT tar bestämt avstånd från anklagelsen i anmälan både vad gäller terroriseringen av flickan och att AT "frågat ut" flickan. Det AT gjorde var att hon förde ett samtal kring det flickan berättade om på samlingen på fritidshemmet 2012- 03-23. l samtliga fall där flickan berättat för de olika befattningshavarna om de inträffade händelserna har hon fått ett tydligt besked om att ingen vuxen får slå eller bruka våld mot barn. U T B I L D N I N G S - O C H F O R S K N I N G S S E K T O R N 2 014 /1 5:JO1 Berörd personal inom förvaltningen har inte i någon del av handläggningen beaktat annat än de uppgifter som framkommit från flickan. Grunden för orosanmälan är information från flickan som vid olika tillfällen framkom- mit och som kan innebära att flickan kan behöva hjälp. I anmälan uttrycker befattningshavarna sin oro för hur flickan har det, befattningshavarna utta- lar sig inte om orsakerna till detta eller i någon skuldfråga. Informationen från flickan, vid olika tillfällen, har legat till grund vid prövningen, innan orosanmälan. Det gjordes flera interna bedömningar och överväganden av uppgifterna i sakfrågan med början och fram tills anmälan gjor- des. Denna hantering ska inte ta än nödvändigt, men tecknen från flickan var inte entydiga vilket initialt gjorde det svårt vid avvägningen. finns det ingen anledning att inte sätta sin tillit till det som flickan framfört till de vuxna på skolan. har följt de gängse rutiner som finns. I det aktuella ärendet finns en skriftlig dokumentation från både berörd pedagogisk personal och rektor. Bedömningen rektor gjorde vid första tillfället var att flickan med sin berättelse sökte uppmärksamhet, flickan visade heller inga tecken på t.ex. kroppskada som kunde styrka det hon berättat. Enligt rektor fick berörd personal besked om att de skulle vara vaksamma på barnets beteende och vad de såg och hörde från henne, som kunde kopplas till att hon kunde vara utsatt för misshandel. Inga tecken , efter det första tillfället, när hon berättade att hon var utsatt för våld, tydde på att flickan var utsatt för fortsatt våld. Enligt rektor gjorde han , efter den information han då fick, ånyo en bedömning och övervägande om han skulle göra en anmälan till eller ej. Rek- tors övervägande och bedömning blev att inte anmäla. Skälet till att inte anmäla var bl.a. att han även gjorde bedömningen att flickan ville ha uppmärksamhet och därför berättade att hon har blivit utsatt för övergrepp. Efter att flickan berättat för personal AT om att hon blivit utsatt för våld beslöt de tre befattningshavarna, som fått höra av flickan att hon utsatts för våld, att kontakta rektor. Direkt måndag gick samtliga tre befattningshavare till rektor för att göra en anmälan till , , vilket också gjordes av rektor . . yttrade sig över remissvaret. JO tog del av dom i mål nr B 2760-12. I ett beslut anförde JO följande. Av 14 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen (2001:453), SoL, framgår att vissa myndigheter, exempelvis skolor, samt anställda hos dessa myndigheter är skyldiga att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kän- nedom om eller misstänker att ett barn far illa. Paragrafen har en ny lydelse . Kriteriet för när de anmälningsskyldiga ska göra en anmälan till socialnämnden har förtydligats. Enligt den tidigare lydelsen förelåg en skyldighet att anmäla ”något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd”. Av den nya formuleringen framgår att anmälaren inte behöver sätta sig in i om socialnämn- den behöver ingripa till ett barns skydd, utan kan utgå från sina egna iakttagel- ser och sin egen bedömning om ett barn far illa eller misstänks fara illa. Den ändrade formuleringen är inte avsedd att vare sig begränsa eller utvidga den 2 014 /1 5:JO1 U T B I L D N I N G S - O C H F O R S K N I N G S S E K T O R N grupp barn som anmäls till . Den utgår i stället från förhållanden när socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd (prop. s. 136). JO har i tidigare ärenden behandlat frågan om anmälningsskyldigheten och då uttalat att skyldigheten att göra en anmälan inte förutsätter att det är klarlagt att nämnden behöver ingripa. Även uppgifter som är svårbedömda eller obe- styrkta ska anmälas, om de tyder på att ett barn kan vara i behov av stöd och hjälp från nämndens sida. Det ankommer därefter på socialnämnden att under- söka vilken grund som kan finnas för uppgiften och utreda det eventuella be- hovet av åtgärder (se bl.a. JO 1993/94 s. 264). Skolan bör inte bedriva någon egen utredning rörande misstänkta missförhållanden. Om och på vilket sätt en misstanke ska utredas ankommer på socialnämnden att bedöma. len vid skolan fattar misstanke om att en elev far illa i hemmet ska en anmälan När det gäller det aktuella ärendet kan konstateras att en anmälan till social- nämnden angående R. gjordes . emellertid den då åttaåriga . för en lärare att hon utsattes för våld i hemmet, av sin mamma. Därefter berättade . återigen och för skolpersonal om misshandel i hemmet. Vid de två första tillfällena vidare- befordrades informationen till rektor av de peda- goger som tagit emot uppgifterna. Vid det sista tillfället fick rektorn informat- ion av i nära anslutning till att R. hade berättat om händelserna. var först efter att flickan för tredje gången hade berättat om misshandel i hem- met, och sedan samtliga tre berörda pedagoger tillsammans sökt upp i saken, som han gjorde en anmälan till . framgår att skolan i stället för att anmäla till gjorde ”flera interna bedömningar och överväganden” med anledning av flickans uppgifter. Uppgifter om att ett barn har blivit utsatt för våld måste tas på mycket stort Det är inte skolans sak att värdera de uppgifter som framkommit, utan det är en fråga för och eventuellt polis, åklagare och allmän dom- Anmälan till gjordes i detta fall och efter att R. första gången berättat att modern utsatte henne för våld. borde ha gjorts efter att R. berättat att hon utsattes för våld i hem- Rutinen vid skolan förefaller vara att det är rektor som fattar beslut om en anmälan till socialnämnden ska göras eller inte och förtjänar allvarlig kritik för sin underlåtenhet att uppfylla anmälningsskyldigheten. bakgrund av skolans rutin finns det däremot inte anledning att kritisera någon av de tjänstemän som vidarebefordrade flickans uppgifter till rektorn. manhanget vill jag dock framhålla att anmälningsskyldigheten gäller såväl myndigheter som anställda hos myndigheter. Jag finner det anmärkningsvärt att nämnden i sitt remissvar inte har ifråga- satt skolans agerande i anledning av elevens uppgifter om våld i hemmet. förutsätter att skolans rutiner när det gäller anmälningar till socialnämnden ses över så att skolan i fortsättningen hanterar liknande situationer i överensstäm- melse med lagstiftarens intentioner. Vad . i övrigt anfört i anmälan föranleder inget uttalande från U T B I L D N I N G S - O C H F O R S K N I N G S S E K T O R N 2 014 /1 5:JO1 Ärendet avslutas med den allvarliga kritik som uttalats ovan. Kritik mot en lärare vid en högstadieskola för att han kontrollerade applikationerna i en elevs mobiltelefon (Dnr 2785-2013) Beslutet i korthet: En förälder framförde klagomål mot att en lärare hade ”tittat igenom” hans dotters mobiltelefon, som hon hade med sig till en lek- tion. JO uttalar i beslutet att läraren hade kunnat omhänderta mobiltelefonen med stöd av 5 kap. 22 § skollagen om han bedömde att eleven använde mo- biltelefonen på ett sätt som störde skolverksamheten. Det finns däremot inte något lagstöd för skolpersonal att undersöka/kontrollera en elevs mobiltele- fon. Läraren borde därför inte ha gjort någon kontroll av innehållet i telefo- nen, och han kan inte undgå kritik för sitt agerande. . framförde i en anmälan till JO klagomål mot läraren vid i , , för att läraren hade ”tittat igenom” hans dotter V:s mobiltelefon trots att hon inte hade samtyckt till det. . uppgav i huvudsak följande. I samband med att hans dotter kom till en NO-lektion kontrollerade läraren hennes mobil- telefon, en Iphone. Läraren sa att han skulle kontrollera att hon inte hade använt telefonen till något otillbörligt och gick igenom de applikationer (program) som fanns i telefonen. Läraren har uppgett att V. hade samtyckt till att han tittade igenom telefonen, men enligt V. stämmer inte det. V. kände sig kränkt av hän- delsen. Vid samtal efteråt med skolans rektor och läraren verkade ingen av dem anse att händelsen var extraordinär på något sätt. Lärarens agerande var felak- tigt. JO begärde att och grundskola i skulle yttra sig över anmälan. Nämnden anförde i huvudsak följande (om- nämnda bilagor har utelämnats). Rektor för , , lämnar i bilagda skrivelse en re- dogörelse över hur berörda befattningshavare på har uppfat- tat den anmälda händelsen och vilka åtgärder som de har vidtagit för att tydliggöra rutiner med anledning av händelsen. Utöver redovisade åtgärder kommer skolan att förtydliga sina rutiner så att lärare i första hand uppmanar elever att lägga undan fö- remål som lärare bedömer används på ett sätt som är störande för utbild- ningen, i andra hand att lärare, om övriga förutsättningar för ett omhänder- tagande enligt skollagen är uppfyllda, tar hand om föremålet utan att un- dersöka det. Rutinen kommer således, i ett fall som det anmälda, vara att läraren i första hand uppmanar eleven att lägga undan mobiltelefonen, i 2 014 /1 5:JO1 U T B I L D N I N G S - O C H F O R S K N I N G S S E K T O R N andra hand att läraren tillfälligt tar hand om mobiltelefonen utan att under- söka den. I början av v 11 fick jag, rektor, ett telefonsamtal från An- ders B., i vilket han påtalade att hans dotter känt sig kränkt, då hennes lärare tagit hennes mobil och enligt V. tittat igenom de ap- plikationer som hon använt. I inledningen av samtalet fick jag uppfattningen om att det handlade om beslagtagande av ett föremål som använts störande, skollagen 5 kap. 22 §. Under samtalets gång fick jag dock klart för mig att det . ifrå- gasatte var främst om det var ok av läraren att titta i elevens mobil samt naturligtvis sättet det enligt dottern skett på. Det stod relativt snart klart för mig att våra rutiner kring ordningsreg- lerna kring användandet av mobiltelefoner och iPads var otydliga. Dessu- tom blev jag osäker på om våra lärare generellt visste vad som gällde i frå- gan, varpå vi, skolledningen, tog upp detta vid nästkommande konferens som en första åtgärd att klargöra vad som gäller vid användande, förvarande och omhändertagande av mobiltelefoner och iPads. Då det gällde tankar och synpunkter kring lärarens bemö- tande – att V. blivit ledsen och känt sig kränkt – har både läraren och jag tagit detta på största allvar. bad V. omgående om ursäkt. En elevhälsokonferens bokades till (se bilaga 1), då inte kunde komma tidigare än detta datum. Vid konferensen fram- gick att V:s och uppfattning om vad som hänt gick isär på den springande punkten om han bett om tillåtelse att titta i mobilen eller ej. Däremot hade han bett V. om ursäkt, då hon blivit ledsen och känt sig kränkt. V hade godtagit ursäkten. Vid elevhälsokonferensen bestämdes att V., och rektor skulle följa upp mötet främst för att säkerställa att rela- tionen elev–lärare fungerar och att V. känner fortsatt förtroende för läraren och skolan. Ett sådant uppföljande möte ägde rum (se bilaga 2). erbjöds att delta men avböjde. har fört minnesanteckningar utifrån hans perspektiv på den uppkomna händelsen (se bilaga 3). Av dessa framgår att bett V. stänga av sin iPad i början av lektionen och att han något senare, då han bett henne låta bli mobilen, tog hand om denna då han upp- fattade att V. använde mobilen på ett sätt som störde undervisningen både för henne själv och för kamrater jämte henne. Då misstänkte att V. inte använde mobilen till skolrelaterat arbete, bad han henne att få se vilka applikationer hon använt. Han klickade fram dessa ikoner, men öppnade inte. bestämda uppfattning är att han bad V. om lov. V:s den mot- satta, att inte bad om lov. Skolledningen har ingen anledning att tro något annat än att , mån om att upprätthålla ordningen i klassen och kunna bedriva adekvat utbildning, omhändertog mobilen och bad V. om tillåtelse att titta på apparna. Vid nästkommande arbetsplatsträff, APT, med personal togs frågan kring mobilanvändandet upp. Pedagogerna anmodades läsa ige- nom ett par skrivelser från Skolinspektionen rörande frågan. Därefter fick de diskutera igenom och komma med förslag på en lämplig formulering till skolans ordningsregler (se bilaga 4, 5, 6 och 7). Vid ledningsgruppsmöte (se bilaga 8) togs beslut om att utifrån de förslag som framkommit på APT formulera ett förslag på ord- ningsregel där eleverna får ha med sina digitala verktyg till lektion men behålla dessa avstängda/i ljudlöst läge till dess att läraren ber dem använda dem i undervisningen. ska elever utifrån särskilda skäl kunna få ha mobilen på. Frågan togs upp med (se bilaga 9). För- äldrarna var positiva till att vi formulerar oss kring användande, förvarande U T B I L D N I N G S - O C H F O R S K N I N G S S E K T O R N 2 014 /1 5:JO1 och omhändertagande av mobiltelefoner och iPads och emotsåg ett förslag från skolledningen. har diskuterat frågan men inte kommit med några egentliga förslag. De inväntar skolledningens förslag vilket kommer att presenteras i början av höstterminen för såväl elever som föräldrar. . kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande. När V. satte sig lade hon sin mobiltelefon och Ipad på skolbänken. De var avstängda, och hon rörde dem inte. Lärarens uppgift om att han bad henne att stänga av stämmer alltså inte. V. störde varken sig själv eller sina klasskam- rater. Lektionen hade inte ens börjat när läraren kom fram till V. och tog upp telefonen. Läraren omhändertog inte mobiltelefonen. Han tog upp telefonen, klickade fram applikationerna, kommenterade dem och lade sedan tillbaka te- lefonen på V:s bänk. I ett beslut anförde JO följande. Av utredningen framgår att eleven hade med sig sin mobiltelefon till en lektion och att läraren tog telefonen, tittade igenom vilka appli- kationer som fanns och sedan lämnade tillbaka telefonen till V. Jag konstaterar att uppgifterna i anmälan och remissvaret skiljer sig åt i vissa delar. Enligt an- mälan tog läraren upp telefonen precis innan lektionen började och kontrolle- rade applikationerna i den utan att V. hade samtyckt till det. Uppgifterna i re- missvaret ger en annan bild av situationen. Enligt nämnden omhändertog lära- ren telefonen på grund av att V. använde den på ett sätt som störde undervis- ningen. Nämnden har också anfört att läraren bad om – och fick – V:s samtycke till att kontrollera vilka applikationer hon hade använt. I 5 kap. skollagen (2010:800) finns bestämmelser som syftar till att säker- ställa trygghet och studiero i skolan. Av 5 kap. 6 § skollagen framgår att rektorn eller en lärare får vidta de omedelbara och tillfälliga åtgärder som är befogade för att tillförsäkra eleverna trygghet och studiero eller för att komma till rätta med en elevs ordningsstörande uppträdande. Rektorn eller en lärare kan, om vissa förutsättningar är uppfyllda, fatta beslut om bl.a. utvisning, kvarsittning, avstängning och omhändertagande av föremål. En sådan åtgärd får vidtas bara om den står i rimlig proportion till sitt syfte och övriga omständigheter. En lärare får, enligt 5 kap. 22 § skollagen, omhänderta föremål från en elev som används på ett sätt som är störande för utbildningen eller som kan utgöra en fara för säkerheten i denna. Det kan exempelvis röra sig om en mobiltelefon eller en leksak som används under lektionstid och som stör undervisningen (prop. 2006/07:69 s. 15). Ett omhändertaget föremål ska som huvudregel läm- nas tillbaka till eleven senast vid skoldagens slut (5 kap. 23 § skollagen). Nämnden har i remissvaret anfört att läraren ”omhändertog” mobiltelefo- nen. Det är dock inte fråga om ett omhändertagande enligt 5 kap. 22 § skollagen att ta upp ett föremål, hålla i det mycket kortvarigt och sedan lämna tillbaka det. Lärare har ett ansvar för att skapa en god studiemiljö i skolan, men ska bara använda sådana metoder och medel som har stöd i lagstiftningen. 2 014 /1 5:JO1 U T B I L D N I N G S - O C H F O R S K N I N G S S E K T O R N bedömde att V. använde mobiltelefonen på ett sätt som störde skol- verksamheten hade han kunnat omhänderta telefonen med stöd av bestämmel- sen i 5 kap. 22 § skollagen. Det finns däremot inte något lagstöd för skolperso- nal att undersöka/kontrollera en elevs mobiltelefon. Läraren borde därför inte ha gjort någon kontroll av innehållet i telefonen. kritik för sitt agerande. Det jag nu har sagt tar naturligtvis inte sikte på en situ- ation där en elev på eget initiativ visar innehållet i sin mobil för en lärare. Jag noterar att skolan har vidtagit flera åtgärder för att en liknande situation inte ska uppstå igen. Ärendet avslutas med den kritik som har uttalats. Kritik mot en skolsköterska bl.a. för att samtal hållits med en elev om hennes hemsituation utan vårdnadshavarnas samtycke (Dnr 1382-2012) Beslutet i korthet: En skolsköterska höll på eget initiativ ett flertal samtal med en elev om elevens hemsituation utan att först inhämta vårdnadshavar- nas samtycke. Vårdnadshavarna informerades inte heller i efterhand om vad som kommit fram vid samtalen. I beslutet konstaterar JO att utgångspunkten, med hänsyn till elevens låga ålder, var att samtalen kunnat hållas bara om vårdnadshavarna gett sitt sam- tycke.