frsrdg · H104RS3 · 2014-01-24 00:00:00 — måste ta ett större ansvar för att statsråden ska kunna pla- nera sin tid så att de kan svara på interpellationer. Utskottet anser att Rege- ringskansliet och kammarkansliet gemensamt bör överväga hur framförhåll- ningen för statsråd och interpellanter kan förbättras, som andelen försenade svar minskas. arbetar kontinuerligt för att interpellationer ska be- svaras och förseningar i förekommande fall bli så korta som möjligt. tydande ansträngningar görs således från kansliets sida i detta syfte när de- Förseningarna följs upp kontinuerligt och redovisas för talmannen och gruppledarna. Längre och upprepade förseningar rapport- eras också till talmannen. Därtill kommer att vikten av att interpellationer och skriftliga frågor besvaras understryks också vid kontakter med Rege- ringskansliet, exempelvis vid det samråd som regelbundet förekommer med 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Statsrådsberedningen, vid studiebesök och i andra sammanhang. Kammarkansliet kommer att fortsätta detta arbete. Riksdagsstyrelsen anser inte att det är nödvändigt att vidta någon ytterligare särskild åtgärd i saken. 5.4.3 Frågeinstituten – förlängd tid för svar på skriftliga frågor Riksdagsstyrelsens förslag: Tidsfristen för svar på skriftliga frågor förlängs med genom att frågorna som lämnas in ska besvaras i följande vecka. Nuvarande ordning för skriftliga frågor redovisas i avsnitt 5.4.2. I tilläggsbestämmelse 6.4.1 riksdagsordningen anges att de skriftliga frågor som getts in besvaras i följande vecka. Utredaren har låtit undersöka hur interpellationer och frågor påverkar arbetet i (2011/12:RFR6 s. 61 f.). Enligt utredaren medför interpellationerna och frågorna krav på omedelbara arbetsinsatser av tjänstemännen i . De får lägga andra uppgifter åt sidan och ägna arbetstiden, ibland också övertid, åt att skriva utkast till svar för att kunna klara tidsramarna. Särskilt den tidsram som gäller för besvarande av skriftliga frågor uppges vara knappt tilltagen och kan upplevas som stressande. När det gäller interpellationssvaren har man lite mer tid till förfogande. Enligt rapporten uppger tjänstemännen också samstämmigt att det som regel inte är några problem med att iaktta tidsfristerna för interpellationerna. När det gäller frågesvaren kan olika förändringar tänkas, enligt utredaren. En möjlighet som han anser bör prövas är att förlänga svarstiden antingen i början eller i slutet. Man kan sätta stopptiden för inlämnande av frågor som bör besvaras veckan därefter, eller man kan behålla tiden för inlämnandet och sträcka ut tiden för svaret till efter. Vilket av dessa alternativ som bör prövas får enligt utredaren avgöras efter diskussion med . konstaterar att utredningen visar att en interpellation eller skriftlig fråga medför krav på omedelbara arbetsinsatser i (bet. 2012/13:KU4 s. 10 f.). Framför allt vid skriftliga frågor upplevs tidsramen för att besvara frågan som knappt tilltagen. Enligt utskottet bör tidsramen som anges i riksdagsordningen för besvarande av skriftliga frågor utökas i enlighet med vad som anförs av utredaren. Skälet till att förlänga svarstiden något är att därigenom skapa bättre förutsättningar för att svaren ska vara så innehållsrika som möjligt. På vilket sätt svarstiden ska förlängas bör bli föremål för diskussion med . 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Kommitténs överväganden och förslag Tidsramen för besvarande av skriftliga frågor bör enligt kommittén förlängas med . Därigenom kan bättre förutsättningar skapas för att svaren ska vara så innehållsrika som möjligt. Kommittén har efter inhämtande av uppfattning funnit att svarstiden för frågesvar bör förlängas i början, dvs. att stopptiden för inlämnande av frågor bör sättas till . Svarstiden blir då fortsatt veckan därefter. saknar i betänkandet en diskussion kring publicering och spridning av de skriftliga frågorna. Det finns enligt anledning att överväga hur de skriftliga frågorna publiceras och sprids. Genom att skapa en plattform för publicering av frågor och svar på webbplats kan de skriftliga frågorna spela en än mer framskjuten roll som kontrollinstrument. Regler om detta skulle lämpligen kunna införas i förslagets tilläggsbestämmelse 8.6.1 och 8.6.2. Övriga remissinstanser har inga synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs uppfattning om förlängningen av tidsfristen för svar på skriftliga frågor. När det gäller de synpunkter som har lämnat anser riksdagsstyrelsen liksom att det är angeläget att allmänheten ges goda möjligheter att ta del skriftliga frågor, liksom av interpellationer. Som redovisats i avsnitt 5.4.2 är förutsättningarna för det goda. Skriftliga frågor och interpellationer görs tillgängliga på webbplats så snart som de har överlämnats till det berörda statsrådet. Det är vidare möjligt att prenumerera på interpellationer och skriftliga frågor genom en s.k. RSS- tjänst som tillhandahålls av . Riksdagsstyrelsen vill i sammanhanget även hänvisa till 1 § lagen (2011:745) med instruktion för enligt vilken förvaltningen ska informera om arbete och frågor som rör EU. Någon reglering i riksdagsordningen anser styrelsen därför inte vara nödvändig. Riksdagsstyrelsens bedömning: Gruppledarna kommer även fortsättningsvis enligt vad riksdagsstyrelsen har erfarit att sett närmare utforma frågestunderna med statsministern. Någon ytterligare åtgärd med anledning av tillkännagivandet i denna del är inte påkallad. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG En muntlig fråga framställs vid en frågestund som anordnas i kammaren (6 kap. 3 § RO). Frågan besvaras av ett statsråd. Talmannen beslutar om vem som ska få ordet och får besluta om begränsning av anförandena till längst en minut. En frågestund anordnas som kammaren sammanträder för annat än bordläggning av ärenden (tilläggsbestämmelse 6.3.1). Talmannen får besluta att ställa in en frågestund eller flytta den till en annan dag om arbetsförhållandena i kräver det. Senast före frågestunden ska anmäla vilka statsråd som kommer att vara närvarande vid frågestunden. Statsministerns frågestund anordnas normalt en gång var fjärde eller femte vecka. Frågorna ska då enbart vara av övergripande allmänpolitiskt slag. En ledamot som vill ställa en fråga anmäler sig antingen i kammaren eller i förväg till kammarkansliet den dag frågestunden äger rum. Förhandsanmälan ska inte avse frågans innebörd utan enbart vilket statsråd som frågan riktar sig till. Vid statsministerns frågestund har en partigrupp för ett oppositionsparti rätt att anmäla en ledamot som ska företräda partiet (partiföreträdare). Övriga partigrupper har rätt att anmäla en prioriterad talare. Partiföreträdare för ett oppositionsparti kan normalt räkna med att få ordet för minst en följdfråga eller kommentar. Normalt får statsministern det sista inlägget i ett replikskifte, men talmannen kan när han finner det befogat ge frågeställaren ordet för ett avslutande inlägg om en halv minut. Övriga frågeställare kan normalt räkna med att få ordet endast en gång. Utredaren erinrar om att när statsministerns frågestund infördes var tanken att de skulle vara ett tillfälle för meningsutbyte mellan statsministern och övriga partiledare, undantagsvis gruppledarna. Utan att det direkt utsades avsågs här främst att det var ledarna för oppositionspartierna som skulle ställa frågor till statsministern med möjlighet till en eller två följdfrågor. I rapporten redovisas att partiledarna allt mer sällan är representerade vid frågestunden. Utredaren frågar sig vad det är som gör att partiledarna deltar så sporadiskt i statsministerns frågestunder. Ett problem, menar han, är att partiledarna får så på sig att diskutera med statsministern (två anföranden om en minut vardera). En rätt till fler anföranden, en förlängning av anförandena och en möjlighet att ställa nya frågor borde enligt utredaren kunna diskuteras, för att göra ett deltagande i statsministerns frågestund mer attraktivt för oppositionens partiledare. Ett annat förslag som förs fram av utredaren är att frågestunderna ersätts av debattstunder. Syftet är att göra frågestunderna mer attraktiva för partiledarna och andra ledande företrädare för partierna, för att därmed bättre upp- 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG fylla målet att ska bli en intressant debattarena. stund skulle eventuellt byta namn till Veckans debattstund och bli ett renodlat forum för en debatt på partiledarnivå som sammanträ- Regeringen skulle representeras av statsministern eller något statsråd som Deltagandet skulle begränsas till en deltagare från varje parti på ledningsnivå. Utskottet anser att dagens bestämmelser i regeringsformen och riksdagsord- ningen om frågeinstituten inte behöver ändras. av statsministerns frågestund bör i stället genomföras på samma sätt som da- gens ordning har skapats, dvs. genom en överenskommelse mellan grupple- Enligt utskottet finns det skäl både för och emot en förändring av statsmi- Utskottet noterar att det av utredningen framgår att stats- ministerns frågestunder fungerade som det var tänkt fram till valet . tersom reglerna om frågestunderna inte har förändrats därefter kan förändringarna i frågestundernas funktion ha påverkats av vilka individer som agerar inom ramen för systemet. Utskottet anser att det inte är självklart att regelverket för kontrollmakt ska förändras i takt med att de olika kontrollfunktionerna används på olika sätt av olika indi- Utskottet noterar vidare att det inom ramen för dagens regelverk är möjligt att få en längre diskussion om ett visst ämne med statsministern om flera le- damöter kommer överens om att ställa frågor till statsministern i samma Därutöver konstaterar utskottet att utredarens förslag om att ersätta statsministerns frågestund med debattstunder skulle innebära att frågestun- derna inte längre skulle äga rum med stöd av 6 kap. RO, som rör frågeinstitu- I stället skulle det införas debattstunder med stöd av 2 kap. 10 § RO, enligt vilken det finns möjlighet att anordna en debatt utan samband med an- Debattstunderna skulle inte vara en del av utövandet av kontrollmakt enligt 13 kap. RF, men väl, mot bakgrund av 1 kap. 6 § RF, allmänpolitiska debatter utan koppling till ett visst riksdagsärende. Enligt utskottet är det även möjligt att vissa gånger använda dagens system med frågor och svar och vissa gånger anordna en debattstund med stöd av 2 kap. 10 § RO. anser mot denna bakgrund att det ankommer på gruppledarna att sett närmare utforma frågestunderna med statsmi- nistern och påpekar att gruppledarna därvid bl.a. har utredningen och betän- kandet att utgå från. Gruppledarna kommer även fortsättningsvis enligt vad riksdagsstyrelsen har erfarit att sett närmare utforma frågestunderna med statsministern. Någon ytterligare åtgärd med anledning av tillkännagivandet i denna del är 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.5 Förhållandet riksdag–regering Riksdagsstyrelsens förslag: Regeringen redovisar enligt praxis i skrivelse 75 sina åtgärder med anledning av beslut. Regeringens skyldighet att lämna denna redovisning bör regleras i riksdagsordningen. Kravet i riksdagsordningen på att kommittéberättelsen måste lämnas tas bort. Enligt 1 kap. 4 § regeringsformen är folkets främsta företrädare. stiftar lagar, beslutar om skatter till staten och bestämmer hur statens medel ska användas. Vidare granskar rikets styrelse och förvaltning. fattar således beslut som är bindande för medborgare och myndigheter i form av lagar eller anslag. Enligt en grundlagskommentar finns det givetvis inget hinder för att fatta beslut som inte är rättsligt bindande (m.fl., Grundlagarna, 3 uppl. 2012, s. 67). Det kan röra sig om principbeslut eller om beslut i form av riktlinjer eller uttalanden. En sådan mer obestämd beslutsform kan som Grundlagberedningen påpekade (SOU 1972:15 s. 101) ofta vara ändamålsenlig bl.a. genom att den gör det möjligt för att pröva större frågor på ett tidigt stadium. Beslut av detta slag kan alltefter omständigheterna medföra en politisk bundenhet. Tillkännagivanden är en vanlig form av riksdagsuttalanden. Kommittén lämnar i sitt betänkande en beskrivning av tillkännagivandenas historia och förhållande till regeringsform. Vidare klargör kommittén att det finns andra riktlinjebeslut än tillkännagivanden som kan initieras av utskotten. I betänkandet redovisas också antalet tillkännagivanden och hur regeringen återredovisar dem liksom den konstitutionella praxisen. Enligt 5 kap. 13 § riksdagsordningen gäller att om ett riksdagsbeslut kräver verkställighet ska det organ som ska verkställa beslutet underrättas genom en skrivelse. beslut med anledning av en proposition eller en framställning ska alltid meddelas regeringen respektive det riksdagsorgan som lämnat framställningen genom en skrivelse. har regeringen redovisat vilka åtgärder tillkännagivandena har lett till. Redovisningen lämnades till och därefter direkt till . Från och med /98 har skrivelsen nummer 75. Skrivelsen omfattar samtliga riksdagsskrivelser som inte har avrapporterats som slutbehandlade. Således ingår också beslut om lagar och anslag m.m. I det följande refereras till skrivelsen som skrivelse 75. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG och behandling av skrivelse 75 Skrivelse 75 medför, i likhet med övriga skrivelser, motionsrätt. Få motioner har väckts , men väcktes en kommittémotion (S). I fem yrkanden föreslogs tillkännagivanden om att regeringen borde återkomma till med vissa förslag eller på något annat sätt vidta åtgärder i enlighet med tidigare tillkännagivanden. har som ett led i beredningen av regeringens skrivelser med redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen begärt och fått in yttranden från övriga riksdagsutskott. Formuleringen är att anmodar övriga utskott att yttra sig över skrivelse 75. inkom yttranden från fyra utskott, och ytterligare två utskott yttrade sig genom protokollsutdrag. Vid behandling av regeringens redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2009/10:75) framhöll den betydelse regeringens rapportering om huruvida riksdagsskrivelser är slutbehandlade eller inte och om de beredningsåtgärder som genomförts eller planeras har för att ska kunna avgöra om regeringen genomfört de beslut som fattat (bet. 2009/10:KU21 s. 23). Utskottet uttalade då mot denna bakgrund sin avsikt att förstärka sin granskning av redogörelsen. genomförde en förstärkt granskning av innehållet i regeringens redogörelse i skrivelse 75 (skr. 2011/12:75) och tidigare skrivelser. Granskningen fokuserades särskilt på regeringens behandling av tillkännagivanden (bet. 2011/12:KU21). Kommittén redovisar i betänkandet iakttagelser från granskningen, kompletterade med vissa nya uppgifter. Det förekommer att gör tillkännagivanden till riksdagsstyrelsen. Tillkännagivandena kan vara nödvändiga för att riksdagsstyrelsen ska få göra vissa framställningar. Enligt riksdagsordningens tilläggsbestämmelse 3.8.2 får riksdagsstyrelsen göra framställningar hos i frågor som gäller riksdagsarbetets bedrivande eller i andra frågor som hör till styrelsens handläggning. Styrelsen får vidare i andra fall göra framställningar hos i frågor som gäller eller dess organ om framställningarna grundar sig på förslag från utredningar som styrelsen har tillsatt på uppdrag. har behandlingen av skrivelser till riksdagsstyrelsen (tidigare talmanskonferensen) redovisats i en bilaga till årsredovisning, som sedan behandlats av i dess budgetbetänkande över utgiftsområde 1 (KU1). I redogörelsen redovisas kortfattade sakuppgifter om riksdagsskrivelsernas nummer och övriga aktuella dokument (framställningar, propositioner, motioner, utskottsbetänkanden och protokoll) och i förekommande fall uppgifter om genomförda lagändringar samt uppgifter om huruvida skrivelsen är slutbehandlad eller inte. Riksdagsstyrelsen har beslutat att redovisningen till 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG av vidtagna åtgärder ska följa samma form som regeringens redovisning och har därför överlämnat redogörelserna /12:RS4 och 2012/13:RS4 till med redovisning av vilka åtgärder som vidtagits med anledning av riksdagsskrivelserna. Redogörelserna behandlades av i samma betänkande som skrivelse 75 (bet. 2011/12:KU21 och 2012/13:KU21). Styrelsens beslut att redovisningen till av vidtagna åtgärder ska följa samma form som regeringens redovisning är enligt utskottet värdefullt, inte minst eftersom det säkerställer en enhetlig behandling av samtliga riksdagsskrivelser vid ett och samma tillfälle. Kommitténs överväganden och förslag Reglering av regeringens skyldighet att redovisa åtgärder med anledning av beslut Regeringen har redovisat vilka åtgärder tillkännagivandena har lett till. Redovisningen lämnades till och därefter direkt till . Från och med /98 har skrivelsen nummer 75. Skrivelsen omfattar samtliga riksdagsskrivelser som inte har avrapporterats som slutbehandlade. Således ingår också beslut om lagar och anslag m.m. Det finns dock inget författningsmässigt krav på att regeringen ska redovisa detta. Enligt regeringsformen och riksdagsordningen ska regeringen förelägga följande propositioner och skrivelser: –en budgetproposition (9 kap. 2 § RF, 3 kap. 2 § och 3.2.1 RO, /9 icke valår) –en ekonomisk vårproposition (3.2.2 RO, /4) –en årsredovisning för staten (9 kap. 10 § RF, /4 enligt 10 kap. 5 –en årlig kommittéberättelse (3.6.3 RO, senast 1/3) –en skrivelse över en granskningsrapport från (4 kap. 18 a –en årlig skrivelse med berättelse över verksamheten i Europeiska unionen (10 kap. 2 § RO). I budgetlagen (2011:203) anges vidare att regeringen i en skrivelse till ska utvärdera förvaltningen av statsskulden. Skrivelsen ska överlämnas till (5 kap. 7 § budgetlagen). Regeringen ska också lämna en redovisning av skatteutgifter till (10 kap. 4 § budgetlagen). Vidare finns det ett antal skrivelser som regeringen lämnar utan att det finns krav i lag att dessa ska lämnas. Bland dessa finns redogörelsen för företag med statligt ägande (t.ex. skr. 2011/12:140), skrivelsen om utvecklingen inom den kommunala sektorn (t.ex. skr. 2011/12:102) och skrivelsen om strategisk exportkontroll (t.ex. skr. 2011/12:114). Av bestämmelser i regeringsformen kan naturligtvis följa att regeringen måste lämna en proposition också för annat än lagar, t.ex. för godkännande av vissa internationella överenskommelser (10 kap. 3 § RF). I 8 kap. 6 § RF 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG anges att föreskrifter som regeringen meddelat med stöd av ett bemyndigande enligt regeringsformen ska underställas för prövning om I riksdagsordningens åttonde kapitel om vissa befattningshavare och organ regleras vissa organs skyldighet att lämna en redogörelse för sin verk- samhet till (8.16.1, 8.6.1–3 RO). Det finns vissa krav på myndigheter att lämna årsredovisning m.m. till i lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m., lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän och lagen (1988:1385) om riksbank. och med för ska nämndmyndigheter lämna en redogörelse till för sin verksamhet under det senaste kalender- året (framst. 2012/13:RS1 och 2012/13:RS3). Kommittén konstaterar att skrivelse 75 har kommit att få en viktig roll i uppföljningen av beslut, särskilt i fråga om tillkännagivandena. Mot denna bakgrund är det rimligt att regeringens skyldighet att lämna denna skrivelse regleras i riksdagsordningen. Regeringens skrivelse med redogörelse för behandlingen av skrivelser har under riksmötena /02 och 2011/12 lämnats mellan den 12 Den lämnas således enligt praxis och senast det datum som på förslag av talmannen har fastställt när propositioner som enligt regeringens mening bör behandlas under det pågående senast ska lämnas (3 kap. 3 § RO). Därmed hinner motionstid löpa, övriga utskott hinner yttra sig till och utskottet hinner justera ett betänkande för kammarbehandling . Denna ordning bör enligt kommittén bestå, men i likhet med skrivelsen över verksamheten i EU krävs inte någon reglering av tidpunkten i RO. Vidare anser kommittén att kravet i riksdagsordningen på att kommittébe- rättelsen måste lämnas ska tas bort. mittéberättelsen får förutsättas ske senast det datum som på förslag av talmannen har fastställt när propositioner som enligt regeringens mening bör behandlas under det pågående senast ska lämnas, dvs. Regeringen återredovisar och hanterar över hälften av tillkännagivandena i propositioner till . Kommittén anser att det är värdefullt för riks- dagens arbete om det framgår tydligt av redovisningen i den aktuella propo- sitionen vilket tillkännagivande som redovisningen görs med anledning av. Detta sker i stor utsträckning. En tydlig redovisning innebär att får kännedom om att regeringen anser att ett tillkännagivande är Självfallet ska tillkännagivandena sedan redovisas också i rege- ringens skrivelse med redogörelse för behandlingen av skrivelser. När det gäller tillkännagivanden till myndigheter kan kommit- tén konstatera att det i riksdagsstyrelsens redogörelse anges att riksdagssty- relsen beslutat att redovisningen till av vidtagna åtgärder ska följa samma form som regeringens redovisning (redog. 2011/12:RS4 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till riksdagsstyrelsen). Kommittén anser att riksdagsstyrelsens redovisning av åtgärder med anled- 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG ning av beslut också bör regleras i riksdagsordningen. Skyldigheten innebär att redovisningen kan lämnas i en särskild redogörelse eller i t.ex. redogörelsen med årsredovisning. ifrågasätter om det finns tillräckliga skäl att ta bort kravet i 9 kap. 8 § riksdagsordningen på att kommittéberättelsen ska lämnas . Remissinstanserna i övrigt har inte haft några invändningar mot förslagen. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen gör samma bedömning som kommittén och finner därmed att kravet att kommittéberättelsen måste lämnas ska tas bort. Överlämnandet av berättelsen får som kommittén anfört förutsättas ske senast det datum som har fastställt som senaste datum för att propositioner ska kunna behandlas under det pågående . 5.5.2 Utskottens initiativrätt och beredningskrav Riksdagsstyrelsens förslag: Innan ett utskott i ett ärende som avser lagstiftning eller som påverkar statens budget helt eller delvis tillstyrker ett motionsförslag eller väcker ett förslag till utskottsinitiativ ska utskottet inhämta behövliga upplysningar och yttranden, om det inte finns synnerliga skäl mot detta. Utskottet ska i så fall redovisa skälen till att upplysningar och yttranden inte har inhämtats. Ett utskott ska vara skyldigt att i sitt betänkande redovisa skälen om utskottet väljer att inte inhämta ett yttrande från Lagrådet när utskottet tar ett initiativ till ändring av lag som faller inom området för Lagrådets granskning. Skyldigheten ska också gälla om utskottet föreslår helt eller delvis bifall till en motion som innebär ändring av sådan lag. Även förslag om ny lag omfattas. Ett utskotts rätt att ta ett initiativ till ett ärende regleras i 3 kap. 7 § riksdagsordningen (RO). Där föreskrivs det att ett utskott får väcka förslag hos i ett ämne som hör till dess beredningsområde. Ett sådant utskottsinitiativ tas genom ett utskottsbetänkande. Utskottsinitiativen delas in i begränsade eller osjälvständiga initiativ respektive obegränsade eller självständiga initiativ. får i ekonomiskt-politiskt syfte väcka förslag även i ett ämne som hör till ett annat utskotts beredningsområde (3 kap. 7 § andra stycket RO). När det gäller osjälvständiga initiativ har ett utskott, inom ramen för ett ärende som remitterats till utskottet, i sitt betänkande alltid kunnat framföra ett annat förslag än vad som framförts i ärendet. Det självständiga initiativet däremot är en rätt för utskottet att oberoende av ett ärende som remitterats 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG från kammaren väcka förslag inom utskottets beredningsområde. infördes för samtliga utskott . för vissa utskott. Ett självständigt utskottsinitiativ beslutas formellt först när utskottsbetän-