frsrdg · H204RS1 · 2014-12-15 00:00:00 — •riksdagsstyrelsens föreskrifter (2012:1) om utskottens utrikes resor •riktlinjerna (2001:2) för riksdagsledamöternas tjänsteresor. Enligt direktiven skulle den samlade översynen avse riksdagsledamöternas ekonomiska villkor. Riksdagsledamöterna har tillgång till tillfällig barnomsorg avgiftsfritt enligt riksdagsstyrelsens föreskrift (2013:9) om barnverksamhet. Syftet med barnverksamheten är att underlätta för riksdagsledamöterna att förena ledamotsuppdraget med rollen som förälder och att 2014/15:RS1 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG barnen vid enstaka tillfällen ska kunna följa med föräldern till . En- ligt utredningens mening utgör barnverksamheten en del av ledamöternas ekonomiska villkor och föreskriften bör därför också omfattas av översynen. Riksdagsledamöterna har möjlighet att parkera på parkeringsplatser enligt riktlinjerna (2009:11) för . När det gäller möjligheten till parkeringsplats gör utredningen samma bedömning som när det gäller barnverksamheten, och även riktlinjerna bör således vara föremål för översynen. Översynen skulle enligt uppdraget även omfatta förmåner som inte är reglerade i lag eller föreskrift. Ledamöterna har en oreglerad rätt till företagshälsovård. Denna rätt bör på samma sätt som ledamöternas rätt till barnverksamhet och deras parkeringsmöjlighet betraktas som en del av ledamöternas ekonomiska villkor och omfattas av översynen. Ytterligare ett antal författningar berördes av översynen, till exempel lagen (2012:883) med instruktion för och lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (arvodeslagen). I dessa fall begränsades översynen till vissa paragrafer. Ett enhetligt och tydligt regelverk Bestämmelser om ledamöternas ersättningar och förmåner finns i flera olika regelverk. Att samla alla bestämmelser i ett och samma regelverk ökar överskådligheten och gör de bestämmelser som rör de ekonomiska villkoren mer lättillgängliga. Det blir enklare att hitta i och tillämpa ett samlat regelverk, i stället för att gå till olika lagar och föreskrifter. Samband och konsekvenser i fråga om olika regler åskådliggörs på ett bättre sätt i ett system med en enhetlig struktur. En överblickbar reglering som ger en helhetsbild av de bestämmelser som rör riksdagsledamöterna underlättar också samordningen och gör det lättare att upprätthålla enhetlighet i regleringen och tillämpningen och att undvika förbiseenden, inkonsekvenser, gränsdragningsproblem och dubbelregleringar. Mot denna bakgrund anser utredningen att det bör införas ett enhetligt och tydligt regelverk för riksdagsledamöternas ekonomiska villkor. Vilka ersättningar och förmåner ska omfattas av regelverket? Ledamöterna får olika typer av ersättningar, förmåner och stöd. De flesta ersättningar och förmåner har ledamöterna en direkt rätt att få, till exempel arvode, resekostnadsersättning, stöd till enskild utrikes tjänsteresa, viss teknisk utrustning, pension, inkomstgaranti och efterlevandeskydd enligt ersättningslagen. Andra typer av förmåner, såsom arbetsrum och övernattningsbostäder, har ledamöterna rätt till, men det är gruppkanslierna som sköter den närmare fördelningen av rummen och bostäderna. När det däremot gäller stödet till kostnader för en ledamots politiska sekreterare är det ledamotens partigrupp som är berättigad till stödet (se bland annat 11 § lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i ). Stöd till en ledamots 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG utrikes resor lämnas genom partigruppen (se bland annat 14 och 15 §§ lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i ). Det är partigruppen som anställer och avlönar sekreteraren och beviljar stöd för kostnader för ledamöternas utrikes resor. Enligt utredningens mening bör en utgångspunkt vara att det nya regelverket ska omfatta de ersättningar och förmåner som ledamöterna har en direkt rätt till eller rätt till efter fördelning från gruppkanslierna, det vill säga ersättningar enligt dagens ersättningslag och förmåner i form av barnverksamhet, företagshälsovård, arbetsrum, parkeringsplats och övernattningsbostäder. Även bestämmelser som ger stöd vid tillämpningen av reglerna om ersättning och förmåner bör ingå i regelverket, till exempel riktlinjerna för riksdagsledamöternas tjänsteresor. De indirekta stöd till kostnader för politiska sekreterare och riksdagsledamöternas utrikes resor som lämnas via partigruppen bör även fortsättningsvis regleras särskilt, genom lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i och tillhörande föreskrift. Översynen omfattade enligt utredningsdirektiven även riksdagsstyrelsens föreskrift om utskottens utrikes resor. Riksdagsstyrelsen fastställer för varje valperiod de ekonomiska ramarna för utskottens utrikes resor (se 1 §). Det är utskotten själva som efter samråd med riksdagsstyrelsen beslutar om sina resor (se 2 §). Trots att det endast är riksdagsledamöter som deltar i utskottens resor har inte den enskilda ledamoten någon direkt rätt till en utskottsresa. Utredningen gör därför bedömningen att bestämmelserna om utskottens utrikes resor inte ska ingå i det regelverk som reglerar ledamöternas ersättningar och förmåner. En ledamot erhåller ledamotsarvode för sitt riksdagsuppdrag (se 3 kap. 1 § ersättningslagen). Ordföranden i ett utskott får dessutom tillläggsarvode av ledamotsarvodet och vice ordföranden i ett utskott erhåller tilläggsarvode av ledamotsarvodet (se 3 kap. 2 § ersättningslagen). Riksdagsledamöter har ofta också andra uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Arvodet för sådana uppdrag regleras i arvodeslagen. Det gäller uppdrag hos exempelvis riksbank, riksdagsstyrelsen, parlamentariska råd, , , och . behandlar ersättningslagen arvodet för en ledamots arbete i , det vill säga arbete i kammaren och utskotten. Enligt utredningens mening bör det nya regelverket även fortsättningsvis reglera ersättningen till ledamöterna för det egentliga riksdagsarbetet. En sådan uppdelning innebär att arvode för ledamöternas uppdrag inom , dess myndigheter och organ hamnar utanför den nya ersättningslagen. Ett av de organ som omfattas av arvodeslagen – – jämställs emellertid i andra frågor med utskotten. Arbetet i nämnden är därför från de aktuella utgångspunkterna att betrakta som en del av riksdagsarbetet. Enligt utredningens bedömning framstår det därför som följdriktigt att även arvodena till ordföranden, vice ordföranden, ledamöterna, suppleanterna och de tillfälliga ersättarna i EU- 2014/15:RS1 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG nämnden regleras i det nya regelverk som ska innehålla bestämmelser om ersättningen till riksdagsledamöterna. Upphävande av föreskrifter och riktlinjer Utredningen gör bedömningen att bestämmelser som har reglerats särskilt genom föreskriften om barnverksamhet, föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter och riktlinjerna för riksdagsledamöternas tjänsteresor bör arbetas in i det samlade regelverket, och att föreskrifterna och riktlinjerna följaktligen bör upphävas. Bör en ny ersättningslag införas? Det finns särskilda bestämmelser om hur riksdagsledamöters arvoden och ekonomiska villkor ska regleras. Av 9 kap. 6 § riksdagsordningen (1974:153) framgår att en riksdagsledamot ska erhålla arvode för sitt uppdrag av statsmedel och att det finns bestämmelser om detta, om andra ekonomiska villkor med anledning av uppdraget och om gottgörelse till ersättare för riksdagsledamot i lag. Enligt den nya riksdagsordningen (som trädde i kraft ) har en ledamot rätt till arvode för sitt uppdrag av allmänna medel, och närmare bestämmelser om arvode och ekonomiska villkor för ledamöter och ersättare ska finnas i lag. Det regelverk som huvudsakligen reglerar ledamöternas ekonomiska villkor är ersättningslagen. Det framstår därför som mest naturligt att låta den nuvarande ersättningslagen eller en ny ersättningslag innehålla samtliga bestämmelser som reglerar ledamöternas ersättningar och förmåner. Ersättningslagen trädde i kraft och har alltså varit i kraft . har lagen varit föremål för ett mycket stort antal ändringar. Detta har resulterat i att den har försetts med flera inskjutna paragrafer och att flera kapitel och paragrafer som ingår i den löpande numreringen har upphävts. Den översyn som utredningen har gjort visar att det framtida regelverket bör omfatta vissa frågor som inte omfattas av den nuvarande ersättningslagen, till exempel rätten till övernattningsbostad, arbetsrum, barnverksamhet och parkeringsplats. Det kommer således att vara nödvändigt att göra relativt ingripande strukturella ändringar i ersättningslagen med en ny kapitel- och underrubricering och paragrafnumrering. Det finns ett stort antal bestämmelser i lagen (över 90 paragrafer). Många av paragraferna är långa och kapitlen delas in i ganska få underrubriker. I vissa av de äldre bestämmelserna bör språket moderniseras, och långa paragrafer med många stycken behöver delas upp och förses med nya underrubriker. Mot denna bakgrund är det, enligt utredningens mening, mest ändamålsenligt att ändringarna görs i en ny lag. ersättningslag bör alltså upphävas och ersättas av en ny ersättningslag. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Namnet på den nya lagen Det fullständiga namnet ersättningslag är lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter. Namnet på lagen knyter an till bestämmelsen i 9 kap. 6 § riksdagsordningen (1974:153) av vilken det framgår att bestämmelser om arvode till ledamöterna och andra ekonomiska villkor för ledamöter och ersättare finns i lag. Den nya ersättningslagen kommer, på samma sätt som den nuvarande ersättningslagen och ersättningslagen , lagen (1988:589) om ersättning m.m. till ledamöter, att innehålla bestämmelser om riksdagsledamöternas ersättningar och andra förmåner. För tillgängligheten till lagstiftningen är det viktigt att namnet på lagen ger information om innehållet. Enligt utredningen framstår det som naturligt att använda begreppet ersättningar för att beteckna olika typer av ekonomiska ersättningar, till exempel arvode, kostnadsersättningar, traktamenten och pensioner. Men även förmåner som lämnas med anledning av uppdraget och som innebär inbesparade utgifter eller fördelaktiga ekonomiska konsekvenser för ledamöterna kan, enligt utredningens uppfattning, omfattas av begreppet ersättningar. Exempel på sådana ersättningar som står för ett ekonomiskt värde är övernattningsbostad, barnverksamhet, teknisk och elektronisk utrustning, parkeringsplats och försäkrings- och företagshälsovårdsförmåner. Med detta synsätt kan begreppet ersättningar sägas ha en något vidare innebörd än begreppet ekonomiska villkor, som används i riksdagsordningen. Utredningen anser på dessa grunder, och för att skilja det nya namnet års lag, att det formella namnet på den nya lagen ska vara lag om ersättning till ledamöter. De närmare förutsättningarna för ledamöternas arvoden och andra ekonomiska villkor kan i vissa fall vara relativt invecklade, och för att lagen inte ska tyngas med alltför många detaljer anser utredningen att dylika bestämmelser bör regleras på föreskriftsnivå. En sådan uppdelning underlättar också tillämpningen av bestämmelserna. Till den nuvarande ersättningslagen hör en tillämpningsföreskrift. Fö- reskriften följer ersättningslagens struktur, och lagen kan således ses som nyckeln till hur man hittar i föreskriften. Denna ordning har ett stort pedagogiskt värde för tillämparen som kan utgå från bestämmelserna i lagen och därefter lätt hitta föreskriften. I föreskriften anges hur en ledamot eller rent praktiskt ska hantera en fråga, till exempel hur en resa ska bokas eller hur en viss ersättning ska beräknas. Dagens tillämpningsföreskrifter fungerar på så sätt som ett stöd i det dagliga arbetet. En tillämpningsföreskrifts struktur bör följa den lag vars tillämpning föreskriften tar sikte på. Det är därför enligt utredningen lämpligt att upphäva den gamla tillämpningsföreskriften och ersätta den med en ny tillämpningsföreskrift till den nya ersättningslagen. 2014/15:RS1 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Närmare anvisningar och vägledning om hur lagar eller föreskrifter kan eller bör tillämpas i olika avseenden kan ges i allmänna råd som enbart är vägledande. Utredningen anser att vissa av de bestämmelser som finns i tillämpningsföreskrifterna till ersättningslagen bör tas ut ur föreskrifterna, eftersom de har karaktären av råd till ledamöterna och . Sådana bestämmelser bör ledamöterna och i stället rekommenderas att följa i allmänna råd. Majoriteten av remissinstanserna är generellt positiv till utredningens förslag i sin helhet. tillstyrker förslagen i betänkandet och välkomnar den föreslagna kodifieringen av gällande praxis och den regeltekniska översynen av de bestämmelser som reglerar riksdagsledamöternas ekonomiska villkor samt instämmer i förslaget vad gäller de materiella bestämmelser som översynen har resulterat i. , ombudsmän, i och har inte något att invända mot förslagen. , Socialdemokraterna, , , Kommuner och Landsting, och genom har inga synpunkter i ärendet eller avstår från att lämna synpunkter. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag I likhet med utredningens förslag och flertalet remissinstanser anser riksdagsstyrelsen att den nuvarande lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter ska upphävas och ersättas med en ny lag – lagen om ersättning till ledamöter. Vidare delar riksdagsstyrelsen utredningens uppfattning att de delar av lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ som rör arvode för uppdrag inom ska flyttas till den nya ersättningslagen. 5.1.2 Den nya ersättningslagens struktur Riksdagsstyrelsens förslag: Den nya ersättningslagen delas in i kapitel med löpande paragrafnumrering i varje kapitel. Det första kapitlet ska bestå av inledande bestämmelser för lagen med en innehållsförteckning samt grundläggande bestämmelser om rätt till ersättning och definitioner (1 kap.). I de två följande kapitlen ska det finnas bestämmelser om ersättning till talmannen (2 kap.) och om arvode till ledamöterna (3 kap.). Därefter följer bestämmelser om resekostnadsersättning och tillgång till parkeringsplats (4 kap.) och traktamente (5 kap.). Delar av bestämmelserna i föreskriften (2005:9) om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter förs över till den nya lagen, det vill säga de bestämmelser 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG som gäller övernattningsbostad (6 kap.) och arbetsrum (7 kap.). Vidare införs bestämmelser om vidareutbildning och teknisk och elektronisk utrustning (7 kap.). Delar av bestämmelserna i föreskriften (2013:9) om barnverksamhet förs över till den nya lagen, det vill säga bestämmelserna om tillgång till barnverksamhet (8 kap.). Slutligen ska det finnas bestämmelser om ålderspension (9 kap.), sjukpension (10 kap.), efterlevandepension (11 kap.), inkomstgaranti och efterlevandeskydd (12 kap.), omställningsstöd och efterlevandeskydd (13 kap.), försäkrings- och företagshälsovårdsförmåner (14 kap.) och överklagande (15 kap.). Utredningens överväganden och förslag Allmänna strukturella frågor och uppdelning mellan lag, tillämpningsföreskrifter och allmänna råd Enligt utredningen är det viktigt att det system och de regler som ska gälla i fråga om riksdagsledamöternas ersättningar är tillräckligt tydliga, enkla och lätta att förstå. Regelsystemets struktur måste byggas upp på ett logiskt sätt där respektive bestämmelse placeras på rätt normnivå med lämplig detaljeringsgrad. Regleringen bör således vara överskådlig och klar. Generellt kan sägas att det för överskådligheten är angeläget att en lag strukturellt byggs upp med tydliga kapitelrubriker och att bestämmelserna i de olika kapitlen har ett sakligt samband. Det finns ett värde i att inte i onödan ändra en grundläggande inarbetad struktur i en lag. Den nu gällande ersättningslagen har en tydlig och följdriktig struktur som i stor utsträckning bör kunna behållas i den nya lagen. Uppdelningen av de olika kapitlen i den nya ersättningslagen bör därför huvudsakligen göras efter dagens disposition med löpande paragrafnumrering i varje kapitel. För att underlätta tillämpningen av en lag är det även viktigt med klara och informativa underrubriker. Användningen av underrubriker är inte enhetligt utformad i dagens ersättningslag. För att ge tillämparen ytterligare läshjälp och i syfte att skapa ett enhetligt system anser utredningen att fler underrubriker ska föras in i den nya lagen. Långa paragrafer med fler än tre stycken bör undvikas. I lagen finns många paragrafer som är långa och som i vissa fall har upp till fyra eller fem stycken. I syfte att göra bestämmelserna mer lättbegripliga anser utredningen att de långa paragraferna i lagen ska delas upp i flera paragrafer, som inte annat än i undantagsfall ska innehålla fler än tre stycken. Rätten till arbetsrum och övernattningsbostäder regleras ledamöternas och ersättarnas rätt till övernattningsbostäder i 5 kap. ersättningslagen i de bestämmelser som rör traktamente, i tillämpningsföreskriften till 5 kap. 4 § ersättningslagen och i föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter. 2014/15:RS1 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG ledamöternas och ersättarnas arbetsrum regleras i föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter. Det är som beslutar om vilka övernattningsbostäder och arbetsrum som ställs till respektive partigrupps förfogande, medan det är gruppkanslierna som svarar för fördelningen av arbetsrummen och bostäderna till ledamöterna i partigruppen (se 2 och 12 §§ föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter). Riksdagsledamöter som har sin permanenta bostad på hemorten mer än 50 kilometer från har rätt till en övernattningsbostad i bostadsbestånd i eller till ersättning för en privat övernattningsbostad inom från (se 5 kap. 4 § ersättningslagen, tillämpningsföreskrifterna till 5 kap. 4 § ersättningslagen punkten 2 och 11 § föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter). Rätten till arbetsrum och övernattningsbostad och rätten till ersättning för en privat övernattningsbostad ska enligt utredningens mening betraktas som en del av de ekonomiska villkoren för ledamöterna och ersättarna. När det gäller övernattningsbostäder berörs rätten till dessa indirekt i ersättningslagen genom att det i 5 kap. 4 § andra stycket 1 anges att någon ersättning för logi inte betalas om tillhandahåller logi utan kostnad för ledamoten. Mot bakgrund av bestämmelsen i 9 kap. 6 § riksdagsordningen (1974:153) anser utredningen att rätten till arbetsrum och övernattningsbostad och ersättning för en privat övernattningsbostad ska föras in i den nya ersättningslagen som en uttrycklig direkt rätt för ledamöterna och ersättarna. På så sätt kommer lagen också att ge en bättre, samlad bild av de förmåner som ledamöterna har möjlighet att få. För att ytterligare tydliggöra rätten till övernattningsbostad ska den tas in i ett nytt kapitel. I samma kapitel ska rätten till ersättning för en privat övernattningsbostad tas in. Rätten till arbetsrum hör sakligt sett samman med rätten till teknisk och elektronisk utrustning och bör behandlas i samma kapitel. De närmare villkoren för ledamöterna och ersättarna bör, enligt utredningens bedömning, föras in i den nya tillämpningsföreskriften och de allmänna råden. Utredningen föreslår inte några större ändringar i sak av ledamöternas rätt till övernattningsbostäder och arbetsrum. Tid för utflyttning från arbetsrum och övernattningsbostad Bestämmelserna om utflyttning från arbetsrum och övernattningsbostäder finns i föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter. En ledamot har rätt att disponera arbetsrummet och övernattningsbostaden i den vecka då öppnas och så länge uppdraget som riksdagsledamot varar (4 och 14 §§). Om ledamoten är ledig från sitt uppdrag är han eller hon dock skyldig att upplåta arbetsrummet och bostaden till den ersättare som tjänstgör i stället för ledamoten. Ledamoten är också skyldig att byta arbetsrum och logi om bedömer att det krävs till exempel vid underhållsarbeten i fastigheten. En ledamot som lämnar efter ett val eller 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG under löpande valperiod ska lämna sitt arbetsrum senast efter valdagen respektive avgångstillfället (5 och 6 §§). En ledamot som inte kandiderar i det kommande riksdagsvalet ska lämna bostaden valåret (15 §). Ledamoten får dock behålla bostaden även efter detta datum så länge det är nödvändigt för riksdagsuppdraget. En kandiderande ledamot som lämnar efter ett val ska lämna sin övernattningsbostad och senast efter valdagen (16 §). Även en ledamot som lämnar under löpande valperiod ska lämna bostaden och senast efter avgångstillfället (17 §). Bestämmelser om tidpunkt för utflyttning för ersättare finns i 37 §. regleras utflyttning från arbetsrummen och övernattningsbostäderna i föreskriftsform. Rätten till arbetsrum och övernattningsbostad bör emellertid betraktas som en del av de ekonomiska villkoren för ledamöterna och ersättarna. Utredningen föreslår därför att grundläggande bestämmelser om rätten till ett arbetsrum och en övernattningsbostad regleras i lag. Mot bakgrund av att bestämmelserna om utflyttning begränsar denna rätt ska enligt utredningens bedömning också regler om utflyttning tas in i den nya ersättningslagen. Ytterligare skäl enligt utredningen för att bestämmelserna om utflyttning ska regleras i lagen är att det klart ska framgå att de särskilda reglerna gäller och inte allmänna regler om nyttjanderätt i 7 kap. jordabalken. Utredningens uppfattning är vidare att ett upplåtelseavtal om en övernattningsbostad mellan en ledamot och inte omfattas av bestämmelserna i 12 kap. jordabalken (hyreslagen). I föreskriften om barnverksamhet finns det regler om rätten till barnverksamhet. Barnverksamheten är avgiftsfri. Möjligheten att ta del av barnverksamheten utgör enligt utredningens mening också en del av ledamöternas ekonomiska villkor. Rätten till barnverksamhet ska därför tas in i den nya ersättningslagen. Också när det gäller barnverksamheten bör de närmare villkoren föras in i den nya tillämpningsföreskriften och de allmänna råden. Utredningen föreslår inte några ändringar i sak när det gäller barnverksamheten. Enligt 15 kap. ersättningslagen har en ledamot rätt till vissa sjukvårdsförmåner. Om det finns särskilda skäl kan en ledamot efter prövning av få ersättning för kostnader för insatser i rehabiliteringssyfte (se 2 §). erbjuder avgiftsfri företagshälsovård för ledamöter och anställda. Företagshälsovården svarar för hälsokontroller, arbetsrelaterad vård (två fria besök) och vaccinationer inför utrikes resor. Sjukvårdstjänster ingår inte i företagshälsovården, men ledamöterna kan få enklare vård på läkar- och sköterskemottagningarna. Rätten till företagshälsovård är oreglerad. Företagshälsovård, förebyggande behandling och 2014/15:RS1 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG rehabilitering är inte en skattepliktig förmån (se 11 kap. 18 § inkomstskattelagen [1999:1229]). På samma sätt som när det gäller barnverksamhet, arbetsrum och övernattningsbostad bör rätten till företagshälsovård enligt utredningen ses som en del av ledamöternas ekonomiska villkor och regleras i ersättningslagen. ska bestämma företagshälsovårdens omfattning. Bestämmelser om rätt till företagshälsovård ska därför tas in i det nya kapitel som reglerar försäkrings- och företagshälsovårdsförmåner (kap. 14). En ledamot får i mån av plats parkera på parkeringsplatser enligt särskilda riktlinjer. Denna möjlighet erbjuds även anställda i . Parkeringsavgiften baseras på marknadsvärdet. Riksdagsledamöter parkerar kostnadsfritt och kan parkera än när de befinner sig på tjänsteresa. Möjligheten att parkera på parkeringsplatser är en förmån som ledamöterna erbjuds.