frsrdg · H104RS3 · 2014-01-24 00:00:00 — Riksdagsstyrelsens bedömning: När det gäller frågan som aktualiserats i EUMOT-uppföljningen om att partierna ska få sätta in vem de vill på en av sina platser i saknas tillräckliga skäl för en sådan förändring. Riksdagsordningen bör således inte ändras i denna del. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG EU-frågornas behandling i har utretts (t.ex. bet. 1996/97:KU2 EU-frågornas behandling i , förs. 2000/01:RS1 inför 2000-talet, 2005/06:RS3 i en ny tid). Den senaste större utredningen var EUMOT. Den dåvarande riksdagsdirektören beslutade om en uppföljning av arbete med EU-frågor, motionshantering m.m., EUMOT. Arbetet skulle bedrivas som en utredning på uppdrag av riksdagsdirektören och ledas av en utredare. Utredaren lade fram förslag på tre modeller för hur arbete med EU-frågor kan bedrivas (2010/11:URF2). Två av dessa modeller går i korthet ut på att fackutskotten tar över samrådet och mandatgivningen inför ministerrådsmötena. fasas ut och ett nytt EU- utskott inrättas. Den tredje modell som utredningen presenterar innebär att vissa utskott tar över samråden inför respektive ministerråd, medan fortfarande ansvarar för samråden inför övriga ministerråd. Utredaren hade också vissa övriga förslag. Partigruppernas remissvar på EUMOT innebar att det saknades politiska förutsättningar för att gå vidare med någon av de tre modeller som redovisats ovan. Huvudfrågan förkastades av gruppledarna vid ett möte . Däremot var en majoritet av partigrupperna positiv till vissa andra enskilda förslag. På EU-området ledde detta till att riksdagsdirektören gav en utredare i uppdrag att utreda vissa frågor ytterligare (dnr 039-2442-2011/12). Utredaren redovisade sina överväganden . När det gäller frågorna om utlåtanden över förslag till rättsakter och samråd om A-punkter fann utredaren att övervägande skäl talade för att inte göra några ändringar i gällande reglering. Förslag från EUMOT om samråd inför EUMOT erinrade om att regeringen enligt 10 kap. 10 § tredje stycket riksdagsordningen ska rådgöra med inför möten i (2010/11:URF2 s. 68). Paragrafen fick sin nuvarande lydelse till följd av de ändringar som genomfördes på förslag av riksdagskommitté (framst. 2005/06:RS3 s. 54, bet. 2005/06:KU21, rskr. 2005/06:333–335). Ordalydelsen ansågs vara en kodifiering av rådande praxis. EUMOT påpekar att då paragrafen formulerades hade Lissabonfördraget ännu inte trätt i kraft. var inte en institution i fördragens mening och kunde därför inte heller fatta några formella beslut. Om ett formellt mellanstatligt beslut behövde fattas arrangerades ofta ett särskilt stats- och regeringschefsmöte i anslutning till Europeiska rådets möte. Efter Lissabonfördragets ikraftträdande har blivit en institution. För att inte riskera att gå miste om några samrådstillfällen kan de samråd som enligt riksdagsordningen ska äga rum därför behöva knytas till Europeiska rådets beslut i stället för till dess möten. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Om lagtexten ändras till att regeringen ska rådgöra med inför beslut i riskerar man dock att förlora anknytningen till de stats- och regeringschefsmöten i mellanstatliga frågor som fortfarande äger rum i anslutning till Europeiska rådets möten. även haft samråd med regeringen om dessa frågor. EUMOT framhöll att texten i paragrafens tredje stycke om Europeiska rå- det för tydlighets skull borde formuleras Inför möten och beslut i Europeiska Texten blir tydligare, och framtida frågeställningar om vad ordaly- delsen annars kan tänkas innebära undviks. EUMOT önskar därmed också markera att ingen ändring är avsedd när det gäller den praxis som har utfor- mats för samråd med regeringen inför möten mellan stats- och regeringschefer eller beslut som stats- och regeringschefer fattar i anslutning Även om inte stiftar lagar fattar det andra beslut. bonfördraget anges i 29 artiklar att kan fatta beslut (prome- moria Europeiska rådets beslut och 10 kap. 10 § riksdagsordningen, daterad Besluten kan bl.a. gälla institutionella frågor (t.ex. om Europa- parlamentets sammansättning), utnämningar (t.ex. unionens höga represen- tant för utrikes frågor och säkerhetspolitik) och politiska frågor (mål och rikt- Besluten fattas, enligt vad som anges i fördragen, med enhällighet, konsensus, kvalificerad majoritet eller enkel majoritet. malt vid Europeiska rådets möten, men i brådskande ärenden kan beslut fattas med skriftligt förfarande (artikel 7 i Europeiska rådets arbetsordning). I uppföljningen av EUMOT när det gäller EU-frågor konstaterade utredaren att har en så central ställning att de allra flesta beslut kan antas vara betydelsefulla. Partierna bör ha möjlighet att avge sin ståndpunkt oavsett regeringens bedömning av frågans vikt. Formen för hur ett beslut fat- tas – skriftligt eller vid ett möte – har i sig ingen betydelse för beslutets vikt. Också beslut som fattas med skriftligt förfarande bör således ingå i regering- Europeiska rådets möten präglas inte av formella beslut i samma utsträck- ning som ministerrådets möten. Som EUMOT föreslog bör samrådet inför således omfatta både möten och beslut. visar till att också stats- och regeringschefernas möten därmed inbegrips. sådan formulering garanterar också att de överläggningar som inte syftar till beslut i blir föremål för samråd. Därmed omfattas även in- formella möten i . Detta är också dagens praxis. En ytterligare fråga gäller ändrad sammansättning av . remissbehandlingen av EUMOT föreslogs det att partigrupperna ska få be- stämma vem som tjänstgör i när ett ärende avgörs. Kammaren har kommit att välja fler suppleanter till än till Olika överenskommelser i valberedning har således medfört att partierna har fler suppleantplatser i nämnden än i utskotten. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG arbetet riksdagskommitté fick 2001 de partier som bara hade en ordinarie plats i nämnden rätt till två och inte bara en extra suppleantplats (förs. 2000/01:RS1 s. 134–135). I valberedningens protokoll från antecknades följande: Under förra valperioden slog valberedningen fast principen att partierna oavsett antalet ordinarie ledamöter i ett utskott har rätt till två extra suppleantplatser. Principen gäller i alla utskott men partierna ska begränsa sig till att utnyttja möjligheten till att begära utökning endast då ett verkligt behov av extra suppleantplatser finns (prot. 2008/09:4). När det gäller uttalade valberedningen under förra valperioden den principen att möjligheten att ha extra suppleantplatser skulle tillämpas generöst och att ett parti kan få ytterligare extra suppleantplatser utöver två (prot. 2006/07:3). För de fem valperioder som har funnits har utskotten i genomsnitt haft mellan 22 och 25 suppleanter, och ett utskott har som högst haft 28 suppleanter. har under de två senaste valperioderna haft ett dussintal fler suppleanter än de utskott som har haft flest suppleanter. får partierna sätta in en ledamot från ett utskott om partiet inte har någon ledamot från det utskottet i nämnden (efter förslag års riksdagskommitté, framst. 2005/06:RS3 s. 51, 10 kap. 9 § tredje stycket RO). Möjligheten har utnyttjats endast i begränsad omfattning. Partierna har satt in mellan 5 och 13 ersättare per enligt de uppgifter som finns tillgängliga i verksamhetsberättelser. Beskrivning av rollfördelningen i arbete med EU-frågor Utskotten ska följa arbetet i EU inom sina områden (10 kap. 4 § första stycket RO). Regeringen och statliga myndigheter ska lämna upplysningar och avge yttranden i fråga om arbetet inom Europeiska unionen på utskottets ämnesområde. Fem ledamöter kan begära information (4 kap. 11 § RO). Regeringen ska överlägga med utskotten i de frågor om arbetet i Europeiska unionen som utskotten bestämmer. Fem ledamöter kan begära överläggning, men majoriteten får avslå begäran om frågan därmed skulle fördröjas så att avsevärt men skulle uppkomma (10 kap. 4 § andra och tredje styckena RO). Utlåtanden över strategiska EU-dokument Utskotten ska avge utlåtanden över grönböcker, vitböcker och andra dokument från Europeiska unionen, med undantag för utkast till lagstiftningsakter, som talmannen efter samråd med gruppledarna bestämmer. Utskotten ska inhämta behövliga upplysningar från regeringen i sin granskning (10 kap. 5 § RO). 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Utskott ska pröva om ett utkast till rättsakt strider mot subsidiaritetsprincipen. Regeringen ska från den dag då utskottet begär det informera om sin bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i det ak- Om utskottet anser att utkastet strider mot subsidiaritetsprincipen ska utskottet avge ett utlåtande till kammaren med förslag om att ska avge ett motiverat yttrande. Utskottet ska också avge ett utlåtande till kammaren om minst fem ledamöter av utskottet begär det. I annat fall ska utskottet anmäla genom protokollsutdrag till kammaren att utkastet inte strider mot subsidiaritetsprincipen. (10 kap. 6 § RO) Regeringen ska underrätta om frågor som ska beslutas i Europeiska unionens råd. Regeringen ska också rådgöra med nämnden om hur förhandlingarna i rådet ska föras inför besluten i rådet (10 kap. 10 § första stycket RO). Regeringen ska rådgöra med nämnden inför möten i (10 kap. 10 § tredje stycket RO). Regeringen ska enligt 10 kap. 10 § andra stycket RO överlägga med i andra frågor om arbetet i Europeiska unionen när nämnden på grund av särskilda skäl begär en sådan överläggning. Denna bestämmelse har dock inte tillämpats. Regeringens skyldighet i övrigt att informera om EU-arbetet Regeringen ska fortlöpande informera om vad som sker inom ramen för samarbetet i Europeiska unionen (10 kap. 10 § RF, 10 kap. 2 § RO). Regeringen ska redovisa sitt agerande i Europeiska unionen för samt lämna en skrivelse med berättelse över verksamheten i Europeiska unionen till (10 kap. 2 § andra stycket RO). Regeringen ska informera om sin syn på de dokument som Europeiska unionens institutioner överlämnat till och som regeringen bedömer som betydelsefulla (10 kap. 3 § RO). Arbetsfördelningen kan beskrivas enligt följande: 1.Utskotten ska följa EU-frågorna. 2.Regeringen har en generell informationsskyldighet i EU-frågor i förhållande till . Vidare ska regeringen dels redovisa sitt agerande i Europeiska unionen för , dels lämna en skrivelse med berättelse över verksamheten i Europeiska unionen till , dels informera om sin syn på de dokument som EU överlämnat till och som regeringen bedömer som betydelsefulla (bl.a. i faktapromemorior). 3.Utskotten (minst fem ledamöter) kan begära information från regeringen. 4.För utlåtanden om grön- och vitböcker m.m. finns krav på att utskott ska begära in behövliga upplysningar från regeringen. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.Vid subsidiaritetsprövning ska regeringen informera om sin syn på subsidiaritetsfrågan. 6.Det är utskotten som begär överläggningar med regeringen (överläggningar hålls i de frågor utskottet bestämmer, dvs. inte i alla frågor, och det åligger utskottet att ta initiativ). 7.För EU-nämnden är det däremot regeringen som begär samråd. Samrådsskyldigheten omfattar alla frågor som rådet fattar beslut om, dvs. ingen bedömning görs av frågans vikt. Bestämmelser om regeringens informationsskyldighet mot och utskotten infördes när gick med i EU 1995. () hänvisade till ett förslag från en arbetsgrupp där det anfördes att informationsinhämtandet skulle ske på ett så tidigt stadium som möjligt. utgick från att regeringen skulle överlämna information till i huvudsak enligt den ordning som skisserats av arbetsgruppen. Därigenom, anförde utskottet, skulle goda förutsättningar ges för utskotten att kunna agera på ett tidigt stadium under det att en fråga behandlas inom EU (bet. 1994/95:KU22, förs. 1994/95:TK1). I en uppföljning av KU 1996 betonades vikten av att , och särskilt dess utskott, kommer in tidigt i EU:s beslutsprocess. Som ett led i detta skärptes informationskraven på regeringen, och utskotten ålades att följa arbetet inom EU (bet. 1996/97:KU2). I betänkande inför 2000-talet betonades att utskotten ska ha en stark roll och följa viktiga frågor under kommissionens beredningsarbete och under den fortsatta beslutsprocessen i EU. För att kunna utöva reellt inflytande är det, anförde kommittén, viktigt att kommer in tidigt i processen (förs. 2000/01:RS1). När bestämmelsen om att regeringen ska överlägga med utskotten i de frågor om arbetet i Europeiska unionen som utskotten bestämmer föreslogs anförde riksdagskommitté följande (framst. 2005/06:RS1 s. 165 f.): Uttrycket frågor rörande arbetet i Europeiska unionen är bredare än gällande 10 kap. 5 § där det sägs att regeringen skall underrätta om frågor som avses bli behandlade i Europeiska unionens råd. Genom att inte begränsa hanteringen till rådet markeras att utskotten inte bör utgå från rådsarbetet (och t.ex. dagordningarna för rådets möten). Också regeringens kontakter med kommissionen vid sidan av rådsarbetet kan därmed inbegripas. Enligt EG-fördraget (artikel 207.1) skall en kommitté som består av ständiga representanter för medlemsstaternas regeringar (dvs. Coreper) ansvara för att förbereda rådets arbete. En snarlik funktion har och säkerhetspolitik (KUSP) (artikel 25 EU) inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Regleringen i 10 kap. 3 § inbegriper skedena när frågorna diskuteras i dessa och andra organ, t.ex. rådets arbetsgrupper. 2013/14:RS3 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Kommitténs överväganden och förslag Förslaget i EUMOT om samråd rörande EUMOT föreslog att regeringen ska åläggas att samråda inför möten och beslut i , och inte som bara inför möten. I sak avsågs ingen förändring. Europeiska rådets möten präglas inte av formella beslut i samma utsträckning som ministerrådets möten. Kommittén anser att i enlighet med EUMOT:s förslag bör samrådet inför således omfatta både möten och beslut. EUMOT hänvisar till att också stats- och regeringschefernas möten därmed inbegrips. En sådan formulering garanterar också att de överläggningar som inte syftar till beslut i blir föremål för samråd med . Därmed omfattas även informella möten i . Detta är också dagens praxis. Kommittén anser att det är ett bra förslag och förordar således en ändring i den berörda bestämmelsen. Förslaget i EUMOT-uppföljningen om representation i Det finns skäl för och mot en lösning där partierna ska få sätta in vem de vill på en av sina platser i . Å ena sidan skulle en sådan ordning kunna leda till att utskottens synpunkter kommer fram bättre i samrådet i . Många utskott har EU-frågor inom flera av sina områden. Eftersom åtminstone de större partierna fördelar frågorna inom sina utskottsgrupper finns det skäl att underlätta för partierna att ha flera ledamöter från ett utskott vid ett visst samråd. Därmed kan en ledamots expertkunskap i en viss fråga komma till nytta också i . Å andra sidan kännetecknas av ett brett deltagande. Partierna har i stor utsträckning utnyttjat möjligheten att låta kammaren välja extra suppleanter i nämnden. En av tankarna med är att ledamöterna ska få överblick och att en kontinuitet i arbete med EU-frågor ska skapas. Om EU-nämndens sammansättning varierar än mer än riskerar nämnden att förlora i kontinuitet och överblick. Sammantaget saknas enligt kommittén tillräckliga skäl för en ordning där partierna får sätta in vem de vill på en av sina platser i . Den möjlighet som redan finns att under vissa förutsättningar sätta in ledamöter från berörda utskott som inte är ledamöter eller suppleanter i nämnden utnyttjas endast i mindre omfattning. Kommittén bedömer att behovet av att ytterligare underlätta dessa möjligheter är begränsat. Riksdagsordningen bör således inte ändras i denna del. betonar vikten av att kommer in tidigt i EU:s lagstiftningsprocess. En särskilt viktig fråga enligt är att har tillgång till relevant information på ett tidigt stadium. Kommittén uttalar att gällande reglering ger ett utskott möjlighet att begära in information i det skede i EU:s beslutprocess och på den detaljnivå som utskottet önskar. anser att det hade varit önskvärt med en fylligare utredning i 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Även om utskotten med nuvarande regelverk har rätt att begära in information är det enligt inte säkert att utskotten är medvetna om att det finns information att hämta in. och dess utskott är i stor utsträckning beroende av att regeringen meddelar när det finns relevant information att tillgå. Genom att liksom i ge parlamentet samma tillgång till EU:s dokumentdatabaser som regeringen har skulle få mer självständig tillgång till information. Detta skulle å andra sidan kunna förutsätta att utökade krav på sekretess kunde ställas upp i . En annan fråga som anser borde ha belysts är behovet av förändringar i lagstiftningsrutiner i syfte att möjliggöra en snabbare hantering av direktiv. konstaterar att nuvarande regler innehåller vissa möjligheter att skynda på handläggningen av ett lagstiftningsärende. De regler som kan vara aktuella är regeringens möjligheter att lämna en proposition utanför den fastställda tiden för avlämnandet (3 kap. 4 §), beslut om förkortat motionstid (3 kap. 11 §), beslut om att proposition ska hänvisas till utskott utan föregående bordläggning (4 kap. 1 §) liksom att ett ärende avgörs i kammaren efter enbart en bordläggning av utskottets betänkande (5 kap. 1 §). Reglerna har förts över till förslaget om ny riksdagsordning utan ändringar. anser att det hade varit önskvärt om kommittén hade diskuterat förutsättningarna för att tillämpa dessa bestämmelser i relation till genomförande av direktiv. anser att förslaget till 7 kap. 13 § om regeringens samråd med i stället bör formuleras Regeringen ska rådgöra med nämnden inför överläggningar och beslut i och i anslutning till Europeiska rådets möten. Vidare anser att tilläggsbestämmelse 7.5.1 i förslaget, vilken reglerar utskottens skyldighet att följa EU-frågor, ska vara en huvudbestämmelse. Remissinstanserna i övrigt har inte haft några invändningar mot förslagen. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs bedömningar. har angett att det hade varit värdefullt med en fylligare utredning om hur ska få tillgång till relevant information i EU:s beslutsprocesser. Riksdagsstyrelsen delar kommitténs uppfattning att befintlig reglering i riksdagsordningen ger utskotten tillräckliga möjligheter att begära in information men vill betona vikten av att se hur bl.a. kontrollen av subsidiaritetsprincipen påverkar utskottens och arbete med EU-frågor . Riksdagsstyrelsen finner att den redovisning och de analyser som görs av kommittén är tillräckliga. Styrelsen gör liksom kommittén bedömningen att det saknas skäl att föreslå ändrade regler på området. anser vidare att kommittén borde ha belyst behovet av förändringar i lagstiftningsrutiner i syfte att möjliggöra en snabbbare hantering av direktiv. Frågan hör inte till dem som kommittén enligt direktiven hade i uppdrag att särskilt uppmärksamma. Styrelsen konstaterar vidare, liksom , att det finns möjligheter att skynda på handläggningen av ett lagstiftningsärende. Den omständigheten att ett ärende avser genomförande av ett direktiv kan vara en anledning att se över möjlig- 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG heterna att förkorta beredningen. Det är dock en uppgift för att av- göra om det finns förutsättningar för t.ex. förkortad motionstid eller för att ett ärende ska avgöras efter endast en bordläggning av utskottets betänkande. har lämnat ett alternativt förslag till bestämmelse om rege- ringens skyldighet att rådgöra med . bedömningen att kommitténs förslag är det mest ändamålsenliga och finner därför inte skäl att ändra lydelsen. Styrelsen delar dock upp- fattning att den bestämmelse som reglerar utskottens skyldighet att följa EU- frågor ska vara en huvudbestämmelse. skiljer sig i det avseendet från kommitténs. 5.6 Valfrågor och vissa ledamotsfrågor 5.6.1 Nomineringsförfarandet vid val av ombudsmän Riksdagsstyrelsens förslag: För att öka öppenheten och rekryteringsunderla- get vid tillsättningen av ombudsmän och av riksrevisorer ska be- redningen av val av dessa inledas med ett förfarande med annonsering om att beredningen av nytt val inleds. För intresseanmälan för JO och riksrevisor införs en sådan sekretessbe- stämmelse som finns för regeringens myndighetschefer. Enligt 13 kap. 6 § regeringsformen (RF) framgår att väljer en eller flera ombudsmän (justitieombudsmän), som i enlighet med den instruktion som beslutar ska utöva tillsyn över tillämpningen i offentlig verk- samhet av lagar och andra föreskrifter. Av 13 kap. 7 och 8 §§ RF framgår att väljer tre riksrevisorer som har till uppgift att granska den verksam- het som bedrivs av staten. Enligt 8 kap. 11 § riksdagsordningen väljer ombudsmän som ska utöva tillsyn över tillämpningen i offentlig verksamhet av lagar och andra Enligt tilläggsbestämmelse 8.11.2 bereds valet av ombudsman Utskottets nominering beslutas vid ett utskottssam- Utskottet sammanträder normalt inom stängda dörrar. sätt anges i 8 kap. 12 § att väljer riksrevisorer. också av (tilläggsbestämmelse 8.21.1). Kammarens val av ombudsmän sker var för sig och normalt med ackla- mation (7 kap. 3 § RO). Om någon ledamot begär det ska dock valet förrättas med slutna sedlar enligt samma regler som vid val av talman (8 kap. 1 § andra stycket RO). Detsamma gäller valet av riksrevisor. Fram bereddes valet av ombudsman av den s.k. JO- delegationen som bestod av sex ledamöter i . alla partier som är representerade i tillfälle att delta i 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG beredningen av valen avskaffades JO-delegationen. Delegationens uppgifter övertogs i stället av i dess helhet (bet. 1990/91:KU8). I praktiken utförs beredningen av beredningsdelegation som består av en ledamot från varje parti. Delegationen biträds av kanslichefen, biträdande kanslichefen och byrådirektören. beredningsdelegation, biträdd av kanslichefen, biträdande kanslichefen och byrådirektören, bereder även ärenden om val av riksrevisorer. Nominering av kandidater till ombudsman Posten som ombudsman tillsätts genom val. Ämbetet omfattas inte av lagen (1994:260) om offentlig anställning. Det är således inte fråga om något anställningsärende och det finns därför inte några krav på dokumentation av förvaltningsåtgärder vid förfarandet. När frågan om val av ny ombudsman uppkommer gör kanslichef ett s.k. stort eftersök och hör med överrättspresidenter, de högsta domstolarna, riksåklagaren, och fakulteterna om lämpliga kandidater. skedde ingen annonsering om att processen med att utse en ny ombudsman skulle inledas. Några specifika kompetenskrav på ombudsmännen är inte uppställda, men av uttalanden i förarbetena framgår att det är en självklarhet som inte behöver fästas i lagtext, att endast den som har juridisk utbildning kan utöva ombudsmannaämbetet (prop. 1973:90 s. 431). En lista på tio till tolv personer presenteras för beredningsdelegationen som enar sig om ett namn, vanligtvis efter en referenstagning. ombeds att informera övriga ombudsmän om kandidaten och framföra eventuella invändningar till kanslichef. Be- redningsdelegationen intervjuar kandidaten och enas därefter om att gå vidare till utskottet för beslut. Namnen på de personer som är tilltänkta som kandidater är inte dokumenterade och därmed inte tillgängliga för insyn. redovisades i ett pressmeddelande från att förberedde val av ny justitieombudsman och hade påbörjat det arbetet. Nominering av kandidater till riksrevisorer Liksom ombudsmännen väljs riksrevisorerna av och omfattas inte heller av lagen om offentlig anställning. Eftersom det inte är fråga om något anställningsärende finns det inte några krav på dokumentation av förvaltningsåtgärder. Kretsen av personer som kan komma i fråga för val till riksrevisorer är större än vid val till ombudsman. Ärendet inleds med att information läggs ut på webbplats och i tidningen om att någon av riksrevisorerna slutar ett visst datum och att processen med att utse ny riksrevisor inleds.