frsrdg · H204RS1 · 2014-12-15 00:00:00 — bör själv avgöra om förvaltningen ska hantera utbildningarna i egen regi eller om dessa bör upphandlas av företag som tillhandahåller sådana tjänster. Att ansvaret för stödet vilar på förvaltningen ska framgå av lagen (2011:745) med instruktion för . Det är enligt utredningens mening lämpligt att det stöd som erbjuds via innefattar den grundläggande vidareutbildning leda- 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG möterna kan behöva. Förutom en introduktion och kurser i ledarskapsutveckling torde det främst vara undervisning i engelska och franska som förvaltningen bör bistå ledamöterna med. Utredningen konstaterar att behovet av stöd, men även förvaltningens möjligheter att bistå ledamöterna med olika former av stöd för att utveckla deras kompetens, kan variera från en tidpunkt till en annan. Det framstår därför som lämpligt att regleringen av stödet utformas som en möjlighet för att erbjuda en ledamot stöd för vidareutbildning, i stället för en rätt för ledamoten till ett visst utbud av kompetenshöjande åtgärder. Utredningen föreslår därför att får erbjuda ledamöterna en introduktion till uppdraget som ledamot av . Introduktionen ska vara inriktad på arbetsformerna i . Förvaltningen får också erbjuda ledamöterna språkutbildning och kurser i ledarskapsutveckling. Dessutom får förvaltningen erbjuda ledamöterna stöd för annan vidareutbildning inom ramen för uppdraget som ledamot av . Som nämnts ska bestämmelser om riksdagsledamöternas ekonomiska villkor med anledning av uppdraget finnas i lag. En bestämmelse som ger möjlighet att erbjuda en ledamot stöd för vidareutbildning utgör enligt utredningens mening en del av de ekonomiska villkoren för uppdraget och ska således tas in i den nya ersättningslagen. Remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt över dessa förslag. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen har inte någon annan uppfattning än utredningen och anser att förslagen bör genomföras. 5.7 Ersättning för resor från och till en annan bostad Riksdagsstyrelsens bedömning: En resekostnadsersättning för riksdagsledamöterna för resor från och till en annan bostad än bostaden på hemorten och en ort där ledamoten utövar sitt uppdrag som riksdagsledamot bör inte genomföras. Utredningen föreslår att en ledamot ska ha rätt till ersättning för de kostnader som uppstår vid resor i arbetet från och till en annan bostad i än bostaden på hemorten. Rätten till ersättning förutsätter att resan går till en ort där ledamoten ska utöva sitt riksdagsuppdrag och att resan görs under ett mer än långt uppehåll i kammarens arbete. Den andra bostaden ska användas inte bara tillfälligt av ledamoten och bostaden ska innehas av ledamoten själv eller av någon närstående till henne eller honom. 2014/15:RS1 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG ska till följd av medlemskap i europeiska unionen (EU) och den fria rörligheten omfatta en annan bostad också när den ligger utanför men inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Om bostaden ligger i ett annat EES-land än , ska ett beslut om resan fattas av eller den som bestämmer. Utredningen bedömer att det bör vara talmannen som beslutar om resor i sådana fall. Den moderata riksdagsgruppen instämmer i utredningens uppfattning att en rätt till ersättning vid resor även från boenden utomlands inte är lätt att försvara, framför allt från kostnadssynpunkt och vid en jämförelse med vad som i övrigt gäller på den statliga delen av arbetsmarknaden. De juridiska resonemangen som framförs i utredningen beskriver dock övertygande de hinder som finns för att undanta resor inom EES. Riksdagsgruppen vill understryka att detta hade varit önskvärt utifrån ett etiskt perspektiv. vänder sig emot förslaget att de nya reglerna av rättsliga skäl ska omfatta en annan bostad inom EES och förordar att en möjlighet för riksdagsledamöter att få ersättning för resor från annan bostad utomlands inte införs. Remissinstanserna i övrigt har inte haft några invändningar. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Utredningen har haft i uppdrag att särskilt lämna förslag på hur ersättning kan lämnas för resor till och från annan bostad än bostaden på hemorten då har ordinarie sammanträden under de delar av året är plenifri. Uppdraget har även innefattat att lämna förslag på när ersättning kan lämnas för andra resor som görs inom ramen för riksdagsuppdraget och som påbörjas eller avslutas från en annan bostad än den på hemorten. Det är viktigt att riksdagsledamöternas ekonomiska villkor är sådana att de skapar förutsättningar för att utöva riksdagsuppdraget på bästa sätt. Villkoren bör så långt det är möjligt vara desamma som för arbetsmarknaden i övrigt. Villkor som avviker måste kunna motiveras sakligt och kunna hänföras till innehållet i riksdagsuppdraget. Riksdagsstyrelsen har inga invändningar mot utredningens rättsliga överväganden. Däremot anser styrelsen att konsekvenserna av förslaget inte blir rimliga särskilt mot bakgrund av att resorna ska kunna göras från boenden utomlands inom EES. Förslaget bör därför inte genomföras. 5.8 Ersättning för kostnader som avser telefoni och datakommunikation Riksdagsstyrelsens förslag: ska få besluta om ersättning för de kostnader som en ledamot har för att han eller hon inom 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG riksdagsuppdraget använder någon annan teknisk och elektronisk utrustning än utrustning som tillhandahålls av . Riksdagsstyrelsens bedömning: bör för den tekniska och elektroniska utrustning som förvaltningen tillhandahåller betala b)trafikavgifter för telefoni inom riksdagsuppdraget c)trafikavgifter för datakommunikation d)andra kostnader som uppkommer vid användningen av utrustningen inom riksdagsuppdraget. Vid en resa utomlands bör en ledamot använda datakommunikation via ett lokalt nätverk. Om en ledamot inte kan använda den tekniska och elektroniska utrustning som tillhandahåller bör ledamoten under vissa förutsättningar ha rätt till ersättning för vissa kostnader som regleras i tillämpningsföreskrifter. Regler om viss teknisk utrustning finns i 6 kap. lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter (ersättningslagen) och i tillämpningsföreskrifterna (2006:6). ska tillhandahålla ledamöterna den tekniska utrustning som är av väsentlig betydelse för riksdagsuppdraget (se 6 kap. 1 § ersättningslagen). Varje ledamot erbjuds teknisk utrustning i form av en så kallad smarttelefon (Iphone), en bärbar dator och en pekplatta med mobilt bredband, en bildskärm, ett tangentbord, en mus och en skrivare. Dessutom erbjuds ledamöterna bildskärm, tangentbord, mus och skrivare till bostaden på hemorten (tjänstestället). Utrustningen ska användas i riksdagsuppdraget. medger dock privat användning av datakommunikation och e-post i mindre omfattning (se punkten 1 i riktlinjerna 2000:7). betalar telefonabonnemang och trafikavgifter för telefoni och datakommunikation på mobiltelefonen, men betalsamtal och andra tjänster som är avgiftsbelagda ersätts inte. Kostnader för privata samtal på mobiltelefonen ersätts inte heller av förvaltningen. För inrikes samtal och datatrafik med smarttelefonen betalar en fast månadskostnad och för utrikes trafik betalas en rörlig trafikkostnad. Abonnemangen är spärrade för betalsamtal och betaltjänster. Om ledamoten använder smarttelefonen privat slår han eller hon ett prefix före telefonnumret, och trafikkostnaderna faktureras då ledamoten. Det mobila bredbandet har en fast månadskostnad och kan användas obegränsat inom landet. Det går inte att använda det mobila bredbandet i utlandet. En ledamots tjänstesamtal och datakommunikation vid tjänsteresor betalas av (se punkten 9 i tillämpningsföreskriften till 6 kap. 1 § ersättningslagen). I första hand ska de produkter och tjänster som förvaltningen rekommenderar användas. 2014/15:RS1 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG får besluta om ersättning för de kostnader en ledamot har för att han eller hon använder privat teknisk utrustning i riksdagsuppdraget (se 6 kap. 3 § ersättningslagen). Enligt tillämpningsföreskrifterna får en ledamot som använder sin privata telefon för samtal inom ramen för riksdagsuppdraget ersättning för samtalen. Utredningens överväganden och förslag Teknisk och elektronisk utrustning som tillhandahåller I ersättningslagen finns det bestämmelser om att ska tillhandahålla ledamöterna teknisk utrustning. I tillämpningsföreskrifterna regleras vem som ska betala kostnaderna för telefonabonnemang och trafikavgifter för telefoni och datakommunikation på mobiltelefonen och vad som gäller då en ledamot är på tjänsteresa. Hur kostnaderna för abonnemang och trafikavgifter vid datakommunikation med det mobila bredbandet ska fördelas när en ledamot inte är på tjänsteresa är inte reglerat, men i praktiken betalas kostnaden av . Vissa andra kostnader som kan uppkomma vid användningen av den tekniska utrustningen ersätts inte heller enligt dagens regelverk. Det gäller till exempel om ledamoten är tvungen att betala en avgift för att ansluta sin dator till ett lokalt nätverk genom en trådlös nätverksanslutning. Det är enligt utredningens mening följdriktigt att kostnaden för det mobila bredbandet och andra kostnader som uppkommer då ledamoten använder den tekniska utrustningen ska ersättas av , även när ledamoten inte är på tjänsteresa. Regleringen bör vara enhetlig på så sätt att ledamotens kostnad för hela den tekniska utrustningen – abonnemang och trafikavgifter för mobiltelefon och mobilt bredband – bör ersättas oberoende av om ledamoten är på tjänsteresa eller inte. En förutsättning för ersättning för trafikavgifter för telefoni och andra kostnader som uppkommer vid användningen av utrustningen bör vara att utrustningen används inom riksdagsuppdraget. När det gäller trafikavgifter för datakommunikation bör det på samma sätt som medges privat nyttjande av datakommunikation och e-post i mindre omfattning (se punkten 1 i riktlinjerna 2000:7). Utredningen gör därför bedömningen att för den tekniska utrustning som förvaltningen tillhandahåller ska ersätta för abonnemang, trafikavgifter för telefoni inom riksdagsuppdraget, trafikavgifter för datakommunikation och andra kostnader som uppkommer vid användningen av utrustningen inom riksdagsuppdraget. För att bättre beskriva den utrustning som ledamöterna får bör uttrycket ”teknisk och elektronisk utrustning” användas. Bestämmelsen bör tas in i tillämpningsföreskrifterna till den nya ersättningslagen. Rätten till ersättning bör gälla både när ledamoten befinner sig inom landet eller är på en utrikes resa. Datakommunikation utomlands kan dock bli kostsam. Det blir emellertid allt vanligare att publika lokala nätverk kostnadsfritt 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG finns att tillgå på hotell, restauranger och i offentliga lokaler. Vid resor utomlands bör ledamoten därför använda datakommunikation via ett lokalt nätverk. Detta bör framgå av de allmänna råden till bestämmelsen. Privat teknisk och elektronisk utrustning En ledamot har rätt till ersättning för telefonsamtal som görs med ledamotens privata telefon. Rätten till ersättning gäller oberoende av om ledamoten befinner sig i eller utomlands. Ersättning för datakommunikation på ledamotens privata dator regleras inte i tillämpningsföreskrifterna annat än när ledamoten är på tjänsteresa. En ledamot kan i vissa fall behöva använda en privat dator även i sitt riksdagsuppdrag. Behovet kan till exempel uppkomma när ledamoten är på en privat resa eller på en resa för någon annan uppdragsgivare än . Det kan röra sig om ersättning för trafikavgifter men även ersättning för en avgift för att ansluta ledamotens dator till ett lokalt nätverk. Enligt utredningens mening bör en ledamot få också dessa kostnader ersatta när ledamoten inte är på tjänsteresa. Utredningen gör därför bedömningen att en ledamot som inte kan använda den tekniska och elektroniska utrustning som tillhandahåller, bör ha rätt till ersättning för de kostnader som uppkommer genom att han eller hon använder privat teknisk utrustning inom ramen för riksdagsuppdraget. Detta bör regleras i tillämpningsföreskrifterna till den nya ersättningslagen. Annan teknisk och elektronisk utrustning Vid en tjänsteresa betalar en ledamots samtal och datakommunikation inom ramen för uppdraget. Ledamoten ska i första hand använda den utrustning som tillhandahålls av förvaltningen. Detta innebär att förvaltningen ska betala ersättning även då ledamoten använder någon annan teknisk utrustning, till exempel telefon på ett hotell. Även kostnaden för att en ledamot mot en avgift ansluter en dator till ett lokalt nätverk ska ersättas. Behovet av att mot en avgift använda en telefon eller en dator, eller att ansluta en dator till ett lokalt nätverk, kan uppkomma även när ledamoten inte är på tjänsteresa men behöver utföra en uppgift inom ramen för riksdagsuppdraget. Enligt utredningens bedömning bör ledamoten ha rätt till ersättning också i en sådan situation. Utredningen föreslår därför att det i den nya ersättningslagen ska tas in en bestämmelse om att ska få besluta om ersättning för de kostnader som en ledamot har för att han eller hon i riksdagsuppdraget använder någon annan teknisk utrustning än privat teknisk utrustning eller utrustning som tillhandahålls av . En ledamots rätt till ersättning för de kostnader som uppkommer av att han eller hon inom riksdagsuppdraget använder någon annan teknisk utrustning 2014/15:RS1 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG än den utrustning som tillhandahålls av eller sin privata tekniska utrustning bör regleras i tillämpningsföreskrifterna till den nya lagen. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på förslagen. Skälen för riksdagsstyrelsens bedömning och förslag Riksdagsstyrelsen har inte någon annan uppfattning än utredningen och anser att förslagen bör genomföras. Riksdagsstyrelsens förslag: En ledamot som avgår från riksdagsuppdraget efter att ha kandiderat i ett riksdagsval ska lämna sin övernattningsbostad senast efter valdagen. En ledamot som avgår från riksdagsuppdraget under en löpande valperiod ska lämna sin övernattningsbostad senast efter den dag ledamoten avgick. Bostäderna ska fördelas i proportion till antalet valda ledamöter som har rätt till övernattningsbostad. För att kunna utöva riksdagsuppdraget arbetar en ledamot i . De ledamöter som bor mer än 50 kilometer från har rätt till en övernattningsbostad i bostadsbestånd. Bostaden tillhandahålls av förvaltningen som ett alternativ till hotell eller pensionat för ledamöterna. Frågor som rör ledamöternas övernattningsbostäder regleras i 5 kap. lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter (ersättningslagen), i tillämpningsföreskriften (2006:6) till ersättningslagen och i föreskriften (2005:9) om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter. Enligt 11 § i föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder ska tillhandahålla övernattningsbostäder till ledamöter som har rätt till nattraktamente enligt 5 kap. 1 § ersättningslagen. Med övernattningsbostad avses en övernattningslägenhet eller ett övernattningsrum i bostadsbestånd eller motsvarande boende. Det är som beslutar om vilka övernattningsbostäder som ställs till respektive partigrupps förfogande, och bostäderna fördelas därvid i proportion till antalet mandat utanför (se 12 §). Gruppkansliet fördelar bostäderna bland partigruppens ledamöter. Ett avtal om upplåtelse av bostaden ska tecknas mellan och ledamoten (se 27 §). 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Rätten att disponera en övernattningsbostad är personlig och kan inte överlåtas av ledamoten (se 13 §). En ledamot har rätt att disponera övernattningsbostaden i den vecka då öppnas och så länge uppdraget som riksdagsledamot varar (se 14 §). Om ledamoten är ledig från sitt uppdrag , är han eller hon dock skyldig att upplåta bostaden till den ersättare som tjänstgör i stället för ledamoten. Ledamoten är också skyldig att byta logi om bedömer att det krävs till exempel för underhållsarbeten i fastigheten. En ledamot som inte kandiderar i kommande riksdagsval ska lämna bostaden valåret (se 15 §). Ledamoten får dock behålla bostaden även efter detta datum så länge det är nödvändigt för riksdagsuppdraget. En kandiderande ledamot som lämnar efter ett val ska lämna sin övernattningsbostad och senast efter valdagen (se 16 §). En ledamot som lämnar under löpande valperiod ska lämna bostaden och senast efter avgångstillfället (se 17 §). I 35–47 §§ finns det bestämmelser om övernattningsbostäder för ersättare för ledamöterna. Utredningens överväganden och förslag Upplåtelse av övernattningsbostäder i bostadsbestånd regleras av bestämmelser i ersättningslagen, dess tillämpningsföreskrifter och föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter samt av upplåtelseavtalet mellan och en ledamot. Ledamöter bor vanligen i övernattningsbostäderna under relativt långa perioder. Både en kandiderande ledamot som lämnar efter ett val och en ledamot som lämnar under en löpande valperiod ska dock lämna sina övernattningsbostäder eller senast efter valdagen respektive efter avgångstillfället. Frågan är om sådana tidsgränser är rimliga vid en jämförelse med vad som till exempel gäller på hyresmarknaden. Det regelverk som i första hand innehåller bestämmelser om hyra av bostäder är 12 kap. jordabalken (hyreslagen). Enligt utredningen pekar det mesta på att ett upplåtelseavtal mellan en ledamot och inte ska betraktas som ett hyresavtal och omfattas av bestämmelserna i hyreslagen. Det främsta skälet är att en ledamot inte betalar någon ersättning för bostaden (se 12 kap. 1 § jordabalken). En ledamot behöver inte betala ersättning för en övernattningsbostad, eftersom det i ledamotens ekonomiska villkor för uppdraget ingår att kostnadsfritt tillhandahåller övernattningsbostäder i i stället för logiersättning eller nattraktamente när ledamoten är på tjänsteresa från bostaden. Ersättning eller hyra betalas i regel i pengar men kan enligt hyreslagen utgå även i nyttigheter, exempelvis i en arbetsprestation. Enligt föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter är en ledamots rätt att nyttja en övernattningsbostad beroende av uppdraget som riksdagsledamot (se 14 §). På grund av att rätten till övernattningsbostad är att betrakta som en form av 2014/15:RS1 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG nattraktamente som ingår i uppdragets ekonomiska förutsättningar, bör ledamotens arbetsprestation emellertid inte heller betraktas som ersättning för övernattningsbostaden. Avtalet mellan en ledamot och ska således inte ses som ett hyresavtal utan som ett avtal om nyttjande av fast egendom som, förutom de bestämmelser som reglerar ledamöternas bostäder i ersättningslagen, dess tillämpningsföreskrifter och föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter, regleras av 7 kap. jordabalken och avtalslagen. Trots att hyreslagen inte torde vara tillämplig anser utredningen att ledamöterna kan sägas ha bostäderna under hyresliknande förhållanden. Hyreslagens bestämmelser finns för att skydda en persons hem. Ledamöterna är emellertid folkbokförda på en annan adress och kan därför inte sägas ha sitt egentliga hem i övernattningsbostaden, som i stället bör betraktas som ett alternativ till hotell eller pensionat för ledamöterna. Detta innebär att samma sociala hänsyn inte behöver tas till utflyttningstiderna för ledamöternas övernattningsbostäder som för bostäder som lyder under hyreslagen. Däremot måste praktiska hänsyn tas till att en ledamot ska hinna flytta ut sina saker på den angivna tiden. får enligt utredningens mening anses tillräcklig för att en ledamot ska hinna packa och flytta ut sina tillhörigheter. Utflyttningstiden måste också bestämmas mot bakgrund av att en ny ledamot väntar på att få flytta in i bostaden. Efter det att en ledamot har flyttat ut och innan en ny ledamot ska flytta in ska bostaden, möblerna och utrustningen besiktas av personal från , om möjligt tillsammans med ledamoten (se 23 § föreskriften om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter). Eventuellt ska därefter visst underhåll av bostaden utföras, och utrustning och möbler kan behöva kompletteras. Trots att en ledamot flyttar inom kan den nya ledamoten därför vara tvungen att bo på hotell . En utflyttningstid om är enligt utredningens mening också att anses som rimlig i förhållande till tidpunkt för inflyttning för den nya ledamoten. Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt över förslagen i denna del. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen gör samma bedömning som utredningen när det gäller förslagen om utflyttningstiderna. När det gäller fördelningsprincipen för övernattningsbostäder gör Riksdagsstyrelsens följande överväganden. Rätten till en övernattningsbostad regleras i utredningens förslag till 6 kap. 1 § första stycket som anger att till ledamöter som har rätt till nattraktamente enligt 5 kap. 1 § ska utan kostnad för ledamoten tillhandahålla en övernattningsbostad. De ledamöter som har rätt till nattraktamente och därmed rätt till en övernattningsbostad är de ledamöter som bor mer än 50 kilometer från . 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG I den föreslagna lydelsen till 6 kap. 2 § andra stycket anges hur bostäderna ska fördelas. Bostäderna ska enligt bestämmelsen fördelas i proportion till antalet mandat utanför . Bestämmelsen är inte ny i sak men har lyfts upp till lag från föreskriften (RFS 2005:9) om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter. Bestämmelsen har tillämpats på så sätt att har ansetts vara hela . Tillämpningen har bl.a. fått som konsekvens att en ledamot som bor mer än 50 kilometer från , det vill säga , men i en ort som ligger inom inte har räknats med i fördelningsnämnaren. För att rätten till en övernattningsbostad ska korrespondera med fördelningsprincipen föreslår riksdagsstyrelsen att bostäderna ska fördelas i proportion till antalet valda ledamöter som har rätt till övernattningsbostad. 5.10 Enskilda utrikes tjänsteresor Riksdagsstyrelsens förslag: En ledamot får själv besluta om utrikes tjänsteresor till länder inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och till länder som har ansökt om medlemskap i unionen. Ledamoten ska lämna in en kortfattad skriftlig redovisning för resan till . Redovisningen ska lämnas efter det att resan avslutades. Bestämmelser om en ledamots enskilda utrikes tjänsteresor finns i 4 kap. 3 a § lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter (ersättningslagen) och dess tillämpningsföreskrifter (2006:6). De vice talmännen beslutar om sådana resor. Vid tjänsteresor till utlandet gäller till övervägande del även tillämpningsföreskrifterna vid inrikes tjänsteresa, till exempel bestämmelser om kostnaderna vid val av färdmedel. Vid en utrikes tjänsteresa tillämpas, som huvudregel, det avtal om ersättning m.m. vid tjänsteresa och förrättning utomlands som har träffats av och de statsanställdas huvudorganisationer (se avtal om ersättning m.m. vid tjänsteresa och förrättning utomlands). Det krävs att en enskild utrikes tjänsteresa ska vara av värde för uppdraget som riksdagsledamot för att en ledamot ska få göra resan. dagar före planerat avresedatum ska ansökan ges in till ledningsstaben. Ansökan ska innehålla uppgifter om ändamålet med resan och beräknade kostnader samt en översiktlig resplan. Resan ska sedan redovisas via en reseräkning. Den vice talman som fattar beslut om resorna ska regelbundet lämna en redogörelse för sina beslut till riksdagsstyrelsen. En ledamot som inte har beviljats en enskild utrikes tjänsteresa får begära att riksdagsstyrelsen prövar beslutet. Riksdagsstyrelsen ska fastställa ett rambelopp per valperiod för en riksdagsledamots enskilda utrikes tjänsteresor (högst för innevarande mandatperiod). 2014/15:RS1 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG använts till sådana tjänsteresor ska överföras till (se 4 kap. 3 a § andra stycket ersättningslagen).