frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — 1.kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom av- lyssning enligt 5 §, 2.kan motverka den intagnes anpassning i samhället, eller 3.på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Enligt 7 kap. 4 § FäL gäller motsvarande bestämmelser för besök. Av 7 kap. 25 § FARK Fängelse [Kriminalvårdens föreskrifter och all- männa råd (KVFS 2011:1) om fängelse, JO:s anm.] framgår att vid pröv- ningen av om besök eller elektronisk kommunikation kan medföra skada för annan ska särskilt beaktas om den som kontakten ska äga rum med är brottsoffer till den intagne eller annars har en sådan relation till den intagne att en kontakt skulle medföra skada för den personen eller för ett brottsof- fer. Av 7 kap. 26 § FARK Fängelse framgår bl.a. att den som en intagen vill ta emot besök av eller kommunicera elektroniskt med ska tillfrågas om han eller hon samtycker till att kontakten ska äga rum. Den intagne ansvarar för att samtycke inhämtas på en blankett som fastställs av Kriminalvården. Det gäller dock inte om den som kontakten ska äga rum med är brottsoffer till den intagne och Kriminalvården inhämtar samtycke, eller om det finns sär- skilda skäl. Av allmänna råd till 7 kap. 26 § FARK Fängelse framgår att om den som kontakten ska äga rum med är ett barn ankommer det enligt reglerna i för- äldrabalken på den eller de som är vårdnadshavare att ta ställning till om samtycke till kontakten ska lämnas. Enligt 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL) gäller sekretess inom kriminalvården för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Av 12 kap. 2 § OSL framgår att en enskild helt eller delvis kan häva sekretess som gäller till skydd för honom eller henne, om inte annat anges i denna lag. Kriminalvården har i tidigare JO-ärende redogjort för Kriminalvårdens ar- bete med s.k. brottsoffersluss och rutinerna på anstalten Saltvik för ansök- ningar om besöks- och telefontillstånd inom ramen för detta arbete (se JO:s beslut , dnr 5271-2011). I aktuellt ärende har Kriminalvår- den region i yttrande beskrivit hur anstalten in- formerat de intagna om arbetet med brottsoffersluss och vilka kontakter med utomstående som kan behöva tas i samband med besöks- och telefon- tillstånd. Det har också beskrivits vilka rutiner anstalten haft för att inhämta samtycke från den intagne för att sådana kontakter ska kunna tas. Av yttrandet framgår att A.V. vid ankomsten till anstalten Saltvik muntligen informerades om arbetet med brottsoffersluss och att han i särskild blankett/intresseanmälan för telefon- och besökstill- stånd medgett brytande av sekretess i förhållande till sonens vårdnadsha- vare och . Vidare framgår att anstalten i förväg informerat K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 om alla kontakter som tagits och att han var införstådd med att upp- följning med vårdnadshavaren skulle göras med jämna mellanrum avse- ende hur samtalen med sonen fortlöpte. När det gäller samtycke att bryta sekretess kan följande framhållas. Det är viktigt att ett samtycke inte är alltför generellt hållet och det bör utformas så att det endast avser undantag för sekretess vid ett särskilt tillfälle eller i förhållande till en viss person. Kriminalvården kan konstatera att de rutiner för inhämtande av samtycke som tillämpades på anstalten Saltvik vid tiden för anmälan var något otydliga när det gäller samtyckets omfattning och vilken information som kunde lämnas till utomstående. Av Kriminalvår- dens yttrande framgår att anstalten Saltvik har ändrat sina rutiner och att intagna numera ger ett skriftligt medgivande att bryta sekretessen inför varje enskild kontakt. Vid prövning av intagnas ansökningar om besöks- eller telefontillstånd har Kriminalvården en skyldighet att ta ställning till bl.a. om besöket eller kommunikationen kan vara till skada för den intagne eller någon annan. För att kunna ta ställning till om ett besöks- eller telefontillstånd kan vara till skada för den som den intagne önskar ha kontakt med finns det ofta skäl att ta kontakt med den person kontakten avser och, när det gäller underåriga, vårdnadshavaren. Som framgår ovan var A.V. införstådd med att sådana kontakter skulle komma att tas, såväl i samband med tillståndsprövning som vid uppföljning av beviljat tillstånd. Kriminalvården har mot denna bakgrund inte några invändningar mot att anstalten Saltvik i aktuellt ärende tagit kontakt med vårdnadshavaren för att följa upp och efterfråga hur tele- fonsamtalen fungerat. Av utredningen framgår att det i ärendet aktuella e-postmeddelandet emellertid inte bara innehåller en förfrågan om hur vårdnadshavaren upp- lever hur samtalen fungerar, utan även en beskrivning av hur anstaltsperso- nal uppfattat A.V:s uppträdande i samband härmed. Lämpligheten i detta kan enligt Kriminalvårdens mening ifrågasättas. Även om det finns ett medgivande att bryta sekretess bör personal iaktta stor aktsamhet med hur man uttrycker sig till utomstående i fråga om den intagnes personliga för- hållanden och vara noga med att inte mer information än nödvändigt läm- nas ut. I aktuellt fall blev meddelandet också använt som skriftlig bevisning i en familjerättslig tvist vilket, även om detta naturligtvis inte kunde förut- ses, ytterligare understryker behovet av försiktighet. I ett beslut anförde chefsJO Fura följande. Anmälan avser det arbete som utförts vid den brottsofferslussverksamhet som tidigare bedrevs i anstalten Saltvik. Verksamheten – i den form som den be- drevs vid den i för ärendet aktuella tidpunkten – har upphört, men kontakter tas fortfarande med anhöriga i samband med tillståndsprövningar. Brottsoffer- slussverksamheter bedrivs fortfarande vid andra kriminalvårdsanstalter. var tidigare brottsofferslusshandläggare i anstalten Saltvik, och det var i denna egenskap som hon kontaktade A.V:s f.d. hustru. skickade ett e-postmeddelande med följande innehåll. 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D Jag får signaler från personal att samtalen som din son har med sin far ibland inte sänder ut positiva signaler. Det kan bl.a. handla om att han försöker påverka sonen och säger saker som personalen upplever olustigt. Vill med den anledning höra med dig hur du tycker att det fungerar och vad er son säger själv. Samtalen ska skötas utifrån barnets bästa och med respekt för barnet, där är utgångspunkten. E-postmeddelandet aktualiserar framför allt två frågor: dels vilka åtgärder en anstalt bör kunna vidta inom ramen för en brottsoffersluss eller vid en till- ståndsprövning, dels om det begicks något fel när anstalten Saltvik kontaktade A.V:s f.d. hustru. Jag har för avsikt att först beröra den generella frågan om Kriminalvårdens brottsofferslussar och därefter återkomma till anstalten Salt- viks agerande. En anstalts åtgärder inom ramen för en brottsoffersluss m.m. Kriminalvårdens brottsofferslussar har varit aktuella i ärenden hos JO. I JO 2012/13 s. 208 redogjorde Kriminalvården för det arbete som bedrivs i slussarna. Av beskrivningen framgår det att brottsofferslussarnas arbete aktua- liseras framför allt i fråga om intagna som är dömda för sexual- eller vålds- brottslighet i nära relationer. Slussarnas arbete syftar till att utreda om kontak- ten med en intagen sker frivilligt och vilka kontrollåtgärder som ska vidtas i samband med besök eller telefonsamtal. Enligt beskrivning kontaktar i regel en kriminalvårdstjänsteman den person som en intagen vill ha kontakt med och samtalar med honom eller henne, företrädesvis per telefon. Syftet med verksamheten är alltså att utreda förutsättningarna för en ansökan om telefon- eller besökstillstånd innan anstalten fattar beslut i saken. Av Kri- minalvårdens beskrivning framgår inte att det även ingår i brottsofferslussarnas verksamhet att kontakta anhöriga och på det sättet försöka följa upp resultatet av de tillstånd som beviljats. I fråga om de kontakter som sker inom ramen för brottsofferslussarna utta- lade JO följande i beslutet. Att kriminalvårdstjänstemän tar kontakt med de personer som de intagna önskar besöks- eller telefontillstånd till upplevs av många intagna som ett stort intrång i den personliga integriteten. Av denna anledning är det av stor vikt att kriminalvårdspersonalen vid dessa kontakter visar hänsyn och noga överväger hur de uttrycker sig. Det får naturligtvis aldrig förekomma att kriminalvårdspersonal utan den intagnes medgivande röjer sekretessbe- lagda uppgifter om honom. Det är inte heller lämpligt att kriminalvårdsper- sonal diskuterar innehållet i det material som anstalten använder som be- slutsunderlag, t.ex. domar och riskbedömningar, med den tilltänkta besö- karen. Vidare är Kriminalvårdens uppdrag av betydelse för vilka kontakter som myn- digheten bör eller kan ta inom ramen för en brottsoffersluss. I JO 2012/13 s. 194 uttalades följande. K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 Kriminalvårdens personal måste vara uppmärksam på gränsen mellan Kri- minalvårdens och uppdrag. I Kriminalvårdens uppdrag lig- ger inte att se till att den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. Detta hör till socialnämndens uppgifter (5 kap. 11 § socialtjänst- lagen). Kriminalvårdens kontakt med den intagnes närstående måste inrik- tas på att inhämta uppgifter som behövs som underlag vid bedömningen av om det finns risk för skada för den närstående genom beslut som Kriminal- vården fattar. Det är viktigt att Kriminalvården har en klar uppfattning om vilket syfte som brottsofferslussverksamheten eller tillståndsprövningen har och därmed om vilka åtgärder som kan vidtas. I det här sammanhanget vill jag påminna om att det ingår i Kriminalvårdens verksamhet att se till att de telefonkontakter som en intagen vill ha eller har med en annan person inte äventyrar säkerheten, mot- verkar den intagnes anpassning i samhället eller på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan.32 Kriminalvården har rätt att avlyssna samtal mellan en intagen och en annan person av säkerhetsskäl.33 Det faller sig därmed naturligt att en anstalt inför prövningen av en ansökan om exempelvis telefontillstånd kontaktar en anhörig och begär in de uppgifter som behövs för att kunna göra en korrekt riskbedömning. När sådana uppgifter har begärts in är det upp till anstalten att pröva om ansökan om telefontillstånd till en närstående kan bifallas. Frågan är hur Kriminalvården ska agera när det efter att ett telefontillstånd har beviljats framkommer uppgifter som gör att det går att ifrågasätta riskbe- dömningen och därmed lämpligheten i en fortsatt telefonkontakt. Enligt min mening kan Kriminalvården i en sådan situation – om det rör sig om en min- derårig person – vidta två olika åtgärder. Anstalten kan dels återkalla telefon- tillståndet34, dels göra en orosanmälan till socialnämnden35. I sammanhanget vill jag understryka att en anmälan till socialnämnden inte förutsätter att det ska vara klarlagt att nämnden behöver ingripa. Även förhållanden som är svårbe- dömda eller obestyrkta ska alltså anmälas, om de tyder på att ett barn kan vara i behov av stöd eller hjälp från socialnämndens sida. Det är nämndens ansvar att undersöka vilken grund som kan finnas för uppgiften och utreda ett eventu- ellt behov av åtgärder.36 Mot den bakgrunden anser jag att Kriminalvården bör avhålla sig från att på nytt kontakta den anhöriga när det uppkommer frågor om lämpligheten av ett meddelat besöks- eller telefontillstånd. Genom en sådan uppföljande åtgärd ris- kerar nämligen anstalten att överträda gränsen för Kriminalvårdens uppdrag. I Kriminalvårdens uppdrag ingår det varken att utreda eventuella misstänkta missförhållanden i fråga om barn eller att ge brottsoffer stöd och hjälp. Om en anstalt trots allt genomför den typen av uppföljande kontroller, måste det ske på ett opartiskt sätt. 32Se 7 kap. 4 § fängelselagen. 33Se 7 kap. 5 § fängelselagen. 34Se JO 1996/97 s. 114. 35Se 14 kap. 1 § andra stycket socialtjänstlagen (2001:453). 36Se NJA II 1990 s. 154. 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D Anstalten Saltviks kontakt med A.V:s f.d. hustru Utredningen visar att anstalten Saltvik tog kontakt med A.V:s f.d. hustru för att utreda hennes syn på hur de samtal som A.V. genomfört med sonen hade fun- gerat. Kriminalvården har tillbakavisat A.V:s påstående om att kontakten ägde rum utan hans vetskap. Enligt anstalten hade A.V. samtyckt till att sekretessen eftergavs och därtill informerats muntligen om att kontakten skulle ske. Med hänsyn till dessa uppgifter saknas det skäl för mig att kommentera A.V:s kla- gomål i denna del. I det e-postmeddelande som skickade till A.V:s f.d. hustru gav uttryck för sina egna värderingar av hur samtalen hade fungerat. Som jag nämnt tidigare måste en sådan kontakt – om den över huvud taget ska ske – ske på ett opartiskt sätt. Att en tjänsteman uttrycker sig på ett sätt som ger intryck av att han eller hon redan har bildat sig en uppfattning är inte acceptabelt. Händelsen gör det tydligt att Kriminalvården i sådana här si- tuationer bör begränsa sina åtgärder till att återkalla telefontillståndet och göra en orosanmälan till . Anstalten förtjänar kritik för det inträffade. Mot bakgrund av vad som har framkommit i remissvaret saknar jag skäl att kommentera A.V:s övriga klagomål mot anstalten. Jag konstaterar endast att utredningen inte ger skäl till kritik eller någon annan åtgärd. Kritik mot Kriminalvården, anstalten Salberga, för bristfällig motivering i ett beslut om återkallelse av besökstillstånd m.m. (Dnr 4217-2013) Beslutet i korthet: Ett gynnande beslut kan i princip inte återkallas eller ändras till nackdel för en enskild av beslutsmyndigheten, om det inte har inträffat nya omständigheter. I vissa situationer finns emellertid möjlighet att ändra ett beslut genom en omvärdering av det ursprungliga beslutsun- derlaget. Vid bedömningen av om det finns ett sådant utrymme, måste enligt chefsJO hänsyn tas till den tid som förflutit från det att beslutet meddelades. Möjligheten till omvärdering minskar i takt med den tid som passerar. Om den enskilde dessutom inrättar sig efter beslutet, och exempelvis ansöker och tar emot anstaltsbesök, minskar möjligheten till omvärdering ytterli- gare. Under sådana förhållanden är det som regel nödvändigt att det har till- kommit något förhållande – som gör att det ursprungliga beslutet kan ifrå- gasättas – för att beslutet ska kunna ändras. I en anmälan, som kom in till JO , framförde bl.a. Z.B. klago- mål över att anstalten Salberga hade återkallat besöks- och telefontillstånd för hans barn, avslagit begäran om innehav av vissa kassettband och dragit in hans s.k. lufthålspermissioner. anförde i huvudsak följande. Han är dömd till K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 fängelse på livstid och ska när straffet avtjänats utvisas med förbud att åter- vända till landet. Han har verkställt sitt fängelsestraff på anstalterna Kumla, , samt och har haft besöks- och telefontill- stånd för sina fyra barn. När han kom till anstalten Salberga återkallades till- stånden med motiveringen att han har dödat barnens moder. Vidare har anstal- ten avslagit hans begäran om att få inneha inspelningar av barnens röster och dessutom har hans ”lufthålspermissioner” återkallats. Inledningsvis inhämtades och granskades vissa handlingar. Därefter remittera- des anmälan till Kriminalvården för yttrande. I sitt remissvar anförde Krimi- nalvården, huvudkontoret, genom chefsjuristen , bl.a. följande: Utredning har inhämtats från Kriminalvården som i sin tur in- hämtat uppgifter från anstalten Salberga. Av utredningen framgår bl.a. föl- jande. ankom till anstalten Salberga från anstalten . I samband med hans ankomst uppkom fråga om överflyttning av god- kända besökstillstånd avseende hans fyra barn. Anstalten Salberga noterade att barnen är målsägande och att det gått sedan tillstånden medgavs . Därefter hade endast omprövning skett av beslutet gällande be- sökstillståndet för dottern , där ett villkor om bevakning hade beslutats med hänsyn till vad som framkommit om hennes person och personliga förhållanden. Det uppmärksammades också att vissa av barnen blivit myn- diga under verkställigheten, men att något samtycke inte hade inhämtats från dem. Vid genomgång av all dokumentation framkom en omfattande proble- matik i familjen , med upprepat våld mot barnen och frun, vilket lett till insatser från . dömdes till fängelse och för misshandel, olaga frihetsberövande vid två till- fällen, grov fridskränkning vid minst tio tillfällen, grov kvinnofridskränk- ning vid minst tio tillfällen, olaga hot och grov skadegörelse. I samband med Z.B:s villkorliga frigivning omhändertogs barnen en- ligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. livet på sin före detta hustru efter att hon anmält Z.B. för misshandel och flyttat till sin svägerska. utövade även våld mot svägerskan och dömdes för grov misshandel mot henne. På- följden bestämdes till livstids fängelse. Efter utredning vid riksmottag- ningen i anstalten Kumla placerades Z.B. I samråd med fosterfadern beviljades besökstillstånd för barnen tillsammans med foster- föräldrarna. Såvitt har framkommit inhämtades inget yttrande från social- tjänsten inför prövningen av om besökstillstånd kunde medges. Besök skedde två till –2011. Därefter kom barnen inte på besök. På grund av det som framkom om Z.B. bedömde anstalten Salberga att det fanns anledning att utreda förutsättningarna för en fortsatt giltighet av besökstillstånden. Bland annat skedde samråd med gällande det yngsta barnet som fortfarande var underårigt och samtal med de övriga barnen. Ärendet togs även upp i permissionskollegium på anstalten, och vid BOS-handledning (brottsoffersluss). Den information som framkom sam- mantaget med riskbedömningen avseende Z.B. medförde att anstalten be- slutade att återkalla besökstillstånden avseende samtliga barn, då besök be- dömdes kunna vara till skada för barnen och risken inte bedömdes kunde 2 014 /1 5:JO1 K R I M I N A L V Å R D avhjälpas genom att besöken kontrollerades. har inte begärt ompröv- ning av besluten. Anstalten Salberga avslog ansökan om innehav av kassettbandspelare och kassettband. begärde omprövning av beslutet och Kriminalvården beslutade att inte ändra anstaltens beslut. Förvaltningsrätten i avslog överklagande (mål nr 2400-13 E). om särskild permission, s.k. lufthålsper- mission. Anstalten Salberga avslog ansökan då det bedöm- des att behovet att minska skadeverkningarna av frihetsberövandet var till- godosett genom andra utevistelser som Z.B. begärde inte omprövning av beslutet. Enligt 7 kap. 1 § fängelselagen (2010:610, FäL) får en intagen ta emot be- sök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det 1. kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom kontroll enligt 2 eller 3 §, 2. kan motverka den intagnes anpassning i sam- hället, eller 3. på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Enligt 7 kap. 2 § FäL får ett besök, om det är nödvändigt av säkerhets- skäl, kontrolleras genom att 1.personal övervakar besöket, eller 2.besöket äger rum i ett besöksrum som är så utformat att det omöjliggör att föremål överlämnas. Ett besök av en advokat som biträder den intagne i en rättslig angelägenhet får kontrolleras endast om advokaten eller den intagne begär det. Av 5 kap. 1 § FäL framgår att en intagen får ta emot och inneha böcker, tidskrifter och tidningar, dock inte sådana som kan 1. äventyra ordningen eller säkerheten, eller 2. antas motverka den behandling som han eller hon genomgår. I övrigt får en intagen ta emot och inneha de personliga tillhö- righeter som är motiverade med hänsyn till att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Enligt 10 kap. 2 § FäL får en intagen, om det finns särskilt ömmande skäl, beviljas tillstånd att vistas utanför anstalt (särskild permission) om 1. hans eller hennes behov av vistelse utanför anstalt inte kan tillgodoses genom permission enligt 1 §, och 2. vistelsen utanför anstalt kan beviljas med hänsyn till den risk som finns för att den intagne kommer att begå brott, undandra sig straffets fullgörande eller på annat sätt missköta sig. Enligt 7 kap. 25 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (2011:1) om fängelse, FARK Fängelse, ska vid prövningen av om besök eller elektronisk kommunikation kan medföra skada för annan särskilt be- aktas om den som kontakten ska äga rum med är brottsoffer till den intagne eller annars har en sådan relation till den intagne att en kontakt skulle med- föra skada för den personen eller för ett brottsoffer. Enligt 7 kap 30 § FARK Fängelse upphör ett tillstånd till besök eller elektronisk kommunikation inom INTIK-systemet för en annan än en när- stående att gälla om den intagne omplaceras till en annan anstalt. Detsamma gäller ett sådant tillstånd för en närstående, om den intagne omplaceras till en anstalt i högre säkerhetsklass eller placeras i säkerhetsavdelning. Av de allmänna råden till bestämmelsen framgår följande. Att ett till- stånd till besök eller elektronisk kommunikation fortsätter att gälla efter en omplacering hindrar inte den mottagande anstalten att vid behov genomföra en ny kontroll och eventuellt återkalla tillståndet, om det finns grund för det. Behov av att göra en ny kontroll kan finnas t.ex. om det har gått lång K R I M I N A L V Å R D 2 014 /1 5:JO1 tid sedan föregående kontroll eller om det finns anledning att anta att den närståendes personliga förhållanden har förändrats i något avseende som påverkar prövningen av tillståndet. Av utredningen framgår att anstalten Salberga gjort bedömningen att tidi- gare meddelade beslut om besökstillstånd till Z.B:s barn skulle återkallas av säkerhetsskäl. Kriminalvården finner inte anledning att ifrågasätta denna bedömning. I sammanhanget kan nämnas att JO i ett tidigare ärende, som gällde besök i anstalt, gett uttryck för uppfattningen att en kriminalvårds- myndighet har rätt att ändra eller återkalla ett gynnande beslut om det be- döms erforderligt ur de säkerhetsaspekter Kriminalvården har att beakta (JO 1996/97 s.114). Av utredningen framgår vidare att Z.B. inte har begärt omprövning av besluten. Det har inte framkommit något i utredningen som visar att det förekom- mit några fel eller brister när det gäller anstalten Salbergas handläggning av ärendena om innehav eller permission. Innehavsärendet har prövats av förvaltningsdomstol och permissionsärendet har inte begärts omprövat. gavs möjlighet att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde chefsJO Fura följande. Med anledning av vad som har framkommit i ärendet kommer jag att i min bedömning dels beröra anstalten Salbergas återkallelse av besökstillstånden, dels ge vissa synpunkter på Kriminalvårdens möjligheter att återkalla eller ändra gynnande beslut. Jag kommer inledningsvis att beröra återkallelsen av besökstillstånden och därefter beröra den mer generella frågeställningen. Utredningen visar att anstalten 2009 meddelade besökstillstånd avseende Z.B:s fyra barn. till anstalten Salberga. Såväl anstalten Salberga som tillhör Kriminalvårdens högsta säkerhetsklass. Ut- gångspunkten är att tidigare beviljade besökstillstånd avseende närstående per automatik fortsätter att gälla vid förflyttning till en anstalt i samma eller lägre säkerhetsklass. Det innebär att en intagen som förflyttas inte ska behöva ge in förnyade ansökningar om besökstillstånd avseende närstående vid ankomsten till en ny anstalt. Emellertid finns det inte något hinder mot att en anstalt, efter en individuell bedömning, genomför en förnyad utredning för att kunna be- döma om tillståndet ska bestå eller återkallas (se JO 2013/14 s. 245). Av remissvaret framgår att anstalten Salberga efter Z.B:s ankomst komplet- terade det tidigare materialet med ytterligare utredningar angående förutsätt- ningarna för besökstillstånden.