frsrdg · H104NR1 · 2014-03-18 00:00:00 — svenska delegations berättelse om verksamheten svenska delegation får härmed överlämna bifogade berättelse angående sin verksamhet . Berättelsen innehåller en redogörelse för rådets extra session , rådets 65:e session den 29–samt en översikt över rådets övriga verksamhet . 1 Huvuddrag i verksamheten 20133 4 65:e session i den 28– 6 Utskotten och kontrollkommittén9 7 Den parlamentariska Östersjökonferensen9 8 Den arktiska parlamentarikerkonferensen9 9 Den parlamentariska Barentskonferensen9 1 Huvuddrag i verksamheten 2013 I samarbetar de nordiska ländernas samt , och och regeringar. Samarbetet grundas på som undertecknades 1962, och har reviderats . Enligt det ska samarbetet omfatta sociala och rättsliga frågor, kultur, ekonomi och näringsliv, kommunikationer, miljö och säkerhet. utesluter inte samarbete även på andra områden. Till exempel har varit aktivt även vad gäller utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiskt samarbete i . roll är att ta initiativ där man ser problem som kan lösas på nordisk nivå eller där nya möjligheter kan tas till vara genom nordiskt samarbete. Vidare är rådgivande i samarbetsfrågor som rör två eller flera nordiska länder. Begreppet nordisk nytta är grundläggande. Det innebär att de nordiska länderna samarbetar om sådant de kan göra bättre tillsammans än om de agerar var för sig. Det handlar om att underlätta medborgarnas vardag, att lära av varandras erfarenheter inför reformer på olika samhällsområden, och att få genomslag för gemensamma nordiska värderingar i internationella sammanhang. Då det är lämpligt samordnar de nordiska länderna sitt agerande i EU, FN och andra organisationer, liksom i internationella förhandlingar om t.ex. miljö- och klimatfrågor eller mänskliga rättigheter. Våra samhällen, och världen omkring oss, förändras. Nya frågor kommer upp och diskuteras, medan andra blir lösta och hamnar i bakgrunden, åtminstone för . Det betyder att de frågor som står i centrum för det nordiska samarbetet varierar mellan olika år, och att årsskiftena inte i sig innebär någon skarp gräns. slutsatser, när en ny fråga tagits upp, får oftast formen av en rekommendation som riktas till en eller flera nordiska regeringar, eller till deras samarbetsorgan . följer därefter upp och kontrollerar att rekommendationerna genomförs på bästa möjliga sätt. Den svenska delegationen bidrar till detta inom ramen för arbetet i , men också genom förankring i och genom kontakter med och organisationer och enskilda medborgare i olika delar av . I detta avsnitt redovisas några av de sakfrågor och initiativ som har varit centrala för den svenska delegationen . Globaliseringen, med de krav den ställer på näringsliv och arbetsmarknad, och andra faktorer som t.ex. klimatförändring, en ökande genomsnittlig livslängd, ökad in- och utflyttning och den tekniska utvecklingen på olika områden, skapar nya möjligheter men ställer också de nordiska välfärdssamhällena inför nya utmaningar. Olika aspekter av detta har varit centrala i diskussioner . Liksom i inrikespolitiken finns det på vissa punkter ganska klara skillnader på nordisk nivå mellan de politiska partierna. råder bred enighet över partigränserna om att man vill bevara en rad element som tillsammans kan sägas utgöra kärnan i den nordiska modellen. Dit hör ett högt deltagande i arbetslivet, också för kvinnor, ett konkurrenskraftigt och innovativt näringsliv, en stark roll för arbetsmarknadens parter, generella välfärdsordningar när det gäller t.ex. utbildning, hälsovård och socialförsäkringar, samt jämställdhet och en förhållandevis stor ekonomisk jämlikhet. Hur den nordiska modellen ska utvecklas för att vara robust och bärkraftig också var ett tema för den debatt hade med statsministrarna vid årets session. En utgångspunkt är att eftersom våra samhällen, de underliggande värderingarna och de utmaningar vi står inför är så lika har vi all anledning att lära av varandra och att samarbeta. Vi ser framför oss en bred satsning på kunskap, kompetens och kreativitet. Det stärker möjligheterna för barn, unga och även vuxna att komma in i både arbetsliv och samhällsliv. skapar det möjligheter för ett hållbart utnyttjande av vind, vatten och andra naturresurser, för grön tillväxt och för nya välfärdslösningar. En annan viktig slutsats är att vi tillsammans kan dra nytta av att den nordiska modellen alltmer uppmärksammas i vår omvärld. Inte minst våra framsteg på områden som förnybar energi, miljöskydd, vård och omsorg väcker intresse. Omvänt har vi behov av att även utanför skapa förståelse för våra lösningar och utrymme för att utveckla dem. Ett särskilt problem för välfärdssamhället är att så många unga har svårt att ta sig in och få fast fot på arbetsmarknaden. har under en rad år uppmärksammat olika aspekter av detta. rekommenderades regeringarna att kartlägga och utväxla goda exempel när det gäller åtgärder inom utbildningsväsendet och på arbetsmarknaden för unga. Detta tema blev ett huvudområde för Nordiska ministerrådets arbete under det svenska ordförandeskapet 2013. Bland annat arrangerades ett nordiskt jobbtoppmöte på statsministernivå. De ungas problem att komma in på arbetsmarknaden har ett nära samband med utbildningssystemen. Alltför många, inte minst pojkar och unga med invandrarbakgrund, faller ut ur utbildningssystemen utan att uppnå grundläggande kunskaper. Mot den bakgrunden har genomfört ett arbete kring social investering. Det handlar om att aktivt hjälpa ungdomar in på arbetsmarknaden, men också om att på ett tidigt stadium investera i barn och ungdomar för att förebygga att de senare hamnar i socialt utanförskap. Detta arbete förs vidare 2014; det svenska ordförandeskapet för vill bygga vidare på den kunskap och de idéer som har utvecklats både i rådet och i ministerrådet, och se till att erfarenhetsutbytet också leder till praktiska åtgärder. Det formella nordiska samarbetet inleddes utifrån tanken att medborgarna ska kunna röra sig fritt mellan de nordiska länderna, välja var de vill bo och arbeta, driva företag eller annan verksamhet utan att hindras av nationsgränserna. Den nordiska passunionen, den gemensamma arbetsmarknaden och den nordiska socialkonventionen är tidiga uttryck för detta. är det främst skillnader i skatte- och avgiftssystem, sociala förmåner och regler för varor och tjänster som kan bromsa rörligheten. Samhällsutvecklingen gör att regelverk tillkommer, försvinner eller reformeras. Regler som beslutas på EU-nivå ska genomföras i de nordiska ländernas lagstiftning. Varje ändring rymmer en risk för att nya gränshinder uppkommer. Därför står arbetet med att förebygga och avskaffa gränshinder ständigt högt upp på dagordning. Efter ett omfattande arbete med gränshinderfrågor antogs vid det årets session en rekommendation i 16 konkreta punkter under rubrikerna bosättning, medborgerliga rättigheter, arbete och studier, där menade att regeringarna relativt enkelt borde kunna avskaffa hinder för rörligheten. har dessa rekommendationer följts upp på flera områden. Exempelvis har förslag om smarta elnät utarbetats. De nordiska länderna bör enas om gemensamma regler, standarder och tekniska krav så att den nordiska elmarknaden fungerar för både producenter och konsumenter. Ett annat exempel gäller villkoren för e-handel, där har rekommenderat ministerrådet att undersöka om det finns nationella regler eller branschregler som försvårar sådan handel över gränserna. Nordiska digitala id-lösningar bör utformas som tillgodoser säkerhetsbehoven och underlättar e-handel mellan länderna. Också när det gäller standarder och normer inom byggsektorn finns olikheter inom som tycks omotiverade, och som gör byggkostnaderna högre än nödvändigt. Vidare finns det utrymme, både inom byggsektorn och t.ex. inom vården, för att göra det lättare att få sin yrkesutbildning erkänd i andra nordiska länder. Det kan ske genom att kriterierna för vad som ska krävas i olika yrken görs mer lika, men också genom att kompletterande utbildning görs tillgänglig där så behövs, och genom förenklade procedurer för att få sin examen godkänd i ett annat nordiskt land. Ett viktigt förslag som arbetar vidare med är att inrätta en nordisk ombudsmannainstans, som skulle stärka medborgarnas möjlighet att få sina rättigheter tillgodosedda. Det förekommer att myndigheter i olika länder tolkar samma bestämmelse på olika sätt, eller att det är svårt att få korrekt information om vad som gäller. Den osäkerhet som då uppstår är i sig ett gränshinder. Det nordiska samarbetet blir lättare, mer vardagsnära och konkret om vi förstår varandras språk. Om vi inte förstår varandra uppstår ett slags gränshinder i form av praktiska svårigheter för sådant som vi betraktar som självklarheter. Arbete eller studier i andra nordiska länder, gemensamma affärs- eller kulturprojekt och samarbete över gränserna om vård, sjuktransporter eller räddningstjänst. En annan aspekt är att språkförståelsen gör det möjligt för oss att ta del av ett betydligt större kulturutbud och erfarenhetsutbyte än om vi är begränsade till det egna landet. Ett sätt att stärka språkförståelsen och kunskapen om varandras länder är att öka möjligheterna att ta del av program som sänds i andra nordiska länders tv-kanaler. Den dialog som har fört med ansvariga ministrar och med de nordiska tv-företagen har bidragit till ett ökat produktionssamarbete och ett ökat utbyte av program. Efter förslag om att pröva möjligheten att etablera en gemensam nordisk filmportal med t.ex. film, teater, dokumentärer och fakta- och aktualitetsprogram har 2013 startat ett förprojekt för att undersöka detta. Parallellt med det arbetar vidare med de medie- och upphovsrättsliga frågor som behöver lösas för att underlätta utbytet av tv-program och när det gäller tillgång till annat som kan distribueras via internet. Utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiskt samarbete Det nordiska samarbetet om utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska frågor har vuxit snabbt . En viktig utgångspunkt har varit den rapport som den förre norske utrikesministern lämnade 2009, på uppdrag av de nordiska utrikesministrarna. Flera av hans förslag är nu genomförda eller på väg att genomföras. finns eller planeras t.ex. gemensamma nordiska ambassadbyggnader i ett trettiotal huvudstäder runt om i världen. Nordiska medborgare ska, om det behövs, kunna få hjälp med konsulära ärenden på andra nordiska ambassader än det egna landets. De nordiska länderna samarbetar även om övervakning av luftrum och vattenområden. Med etablerandet av Nordefco (Nordic Defence Cooperation) 2009 tog samarbetet fart även på det försvarspolitiska området. Det handlar om gemensamma övningar, som kan äga rum oftare och till lägre kostnad än om varje lands försvarsstyrkor övar var för sig, det handlar om samarbete vid materielanskaffning och om samverkan i internationella operationer, t.ex. FN-uppdrag. Samarbetet är flexibelt på så vis att enbart de som är intresserade av ett visst projekt behöver delta. Som flera har understrukit är det både nödvändigt och möjligt att utveckla detta samarbete med full respekt för de nordiska ländernas olika alliansförhållanden. Också samarbetet om säkerhetsfrågor i bredare mening ökar, t.ex. om beredskap vid naturkatastrofer, terrordåd, cyberattacker eller andra svåra störningar. har bejakat och delvis drivit på detta ökande samarbete, men också hävdat att det måste finnas en öppen debatt och en parlamentarisk förankring av det. Därför ägnade sin temasession i åt en bred genomgång av det utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska samarbetet (se avsnitt 3 nedan). Vidare tog initiativ till en rundabordskonferens som hölls om det försvarspolitiska samarbetet, där försvarsministrar och parlamentariker diskuterade ramar och planer för den vidare utvecklingen. har haft kontakter med länder och regioner i närområde. Inledningsvis handlade det mycket om stöd till de självständiga staterna , och i deras uppbyggnad av demokratiska institutioner och reformer av sina ekonomiska och sociala system. , och än mer efter deras inträde som medlemsstater i EU, har tyngdpunkten förskjutits till samarbete mellan likvärdiga parter på sakområden av gemensamt intresse, t.ex. utbildningsfrågor, transportnät, miljö, energiförsörjning och energieffektivitet. har fortsatt att bygga ut kontakterna med parlamenten i de tre baltiska staterna och med deras församlingen. Nya diskussionsämnen har varit innovationer, hälso- och sjukvård och arbetsmarknadsfrågor. En del av dessa frågor diskuteras också inom ramen för det bredare Östersjösamarbetet, där även de större länderna runt deltar. är ett av dem, och den enda Östersjöstat som inte är medlem i EU. Därför har arbetat med att bygga upp andra forum för en regelbunden parlamentarisk dialog, inte minst med parlamentariker från de delrepubliker i som ligger i nordväst – närmast . har ömsesidiga studiebesök genomförts, ett rundabordsmöte mellan och ryska nationella och delstatsparlamentariker genomfördes i och ett särskilt forum för unga parlamentariker har arrangerats. Många kontakter mellan nordiska och ryska parlamentariker – såväl från det federala parlamentet i som från delrepubliker i närområde – äger också rum inom ramen för de regionala samarbeten som främst rör nordområdena, dvs. , och EU:s nordliga dimension. Det övergripande målet för dessa kontakter är att bidra till en fredlig och demokratisk utveckling. Därigenom kan samarbetsrelationer skapas som främjar hållbara ekonomiska och sociala framsteg i hela regionen. Klimatpolitiken och de nordiska ländernas roll i det internationella klimatarbetet har stått i fokus även . Resultaten av bl.a. + 20-mötet och förhandlingarna vid klimatkonventionens partskonferenser (COP) har visat att ännu större ansträngningar måste göras för att möta de globala miljö- och klimathoten. menar att situationen nu har blivit så allvarlig att det därutöver är nödvändigt att de nordiska länderna studerar hur de kan anpassa sin beredskap och sina säkerhetsåtgärder till en temperaturhöjning på betydligt mer än de två grader som är det internationellt överenskomna målet. har därför rekommenderat de nordiska ländernas regeringar att utreda vilka konsekvenser det skulle få för och dess närområden om den globala genomsnittstemperaturen skulle öka med fyra grader under detta århundrade. Kombinationen av klimatförändring och nya teknologier har gjort att det arktiska området på olika sätt har blivit föremål för särskild uppmärksamhet. De nya möjligheterna att utvinna naturresurser i form av olja, gas och mineraler i , liksom den ökande sjöfarten, medför potentiella fördelar men även risker. har ett särskilt seminarium hållits för att sammanfatta det svenska ordförandeskapet för 2011–2013, och för att ge perspektiv på utvecklingen framöver. Relaterat till bl.a. klimatfrågorna har arbetat med frågor om energieffektivitet, förnyelsebar energi och energiforskning. Vid sessionen 2013 behandlades ett förslag till nytt handlingsprogram för det nordiska energipolitiska samarbetet 2014–2017, där underströk att samarbetet bör bygga på långsiktiga visioner om energisäkerhet och på klimatvänliga lösningar. Liksom har andra miljöfrågor än sådana som är relaterade till klimatförändringar uppmärksammats i arbete 2013. En sådan fråga rör nordiskt samarbete för en grön vägledning i samband med offentliga inköp. En gemensam plattform för upphandling skulle bidra till att skapa en större marknad och främja utvecklingen av miljövänliga teknologier. Inom EU pågår ett arbete med översyn av direktivet för offentliga inköp, där vill se ett nordiskt samarbete för att det ska bli möjligt att använda inköpen för att främja miljömål. En annan EU-relaterad fråga har gällt kemikalielagstiftningen, och i synnerhet hur den förhåller sig till hormonstörande ämnen. Efter diskussioner med bl.a. nordiska ledamöter av har rekommenderat ministerrådet att initiera en nordisk forskningsinsats om hur ämnen som används i förbrukningsvaror, eventuellt i kombination med andra ämnen, kan påverka människors hormonsystem. En särskild arbetsgrupp har diskuterat genomförandet av EU:s s.k. svaveldirektiv, som innebär strängare krav på svavelhalten i fartygsbränslen . Detta kommer att ha en positiv inverkan på miljöförhållandena i , och välkomnar därför direktivet. Emellertid gäller de strängare kraven inte sjötransporterna inom hela EU. Därför riskerar direktivet att fördyra särskilt transporter till och från , och därmed påverka konkurrensförhållandena. En annan risk är att man övergår från sjötransporter över till transporter på landsväg, med negativa konsekvenser för miljön. Arbetet har lett till att vid sessionen 2013 rekommenderade de nordiska regeringarna att vidta åtgärder för att underlätta genomförandet av detta direktiv. Det kan gälla ekonomiskt stöd för utbyte av fartygsmotorer, samarbete om nya fartygsbränslen som flyttande naturgas (Liquid Natural Gas, LNG) och gemensamt uppträdande i EU och andra internationella organisationer för att påskynda att samma regler som för ska gälla större områden. En annan fråga som rör miljön i bred mening är det nordiska samarbetet om infrastruktur för transporter. En modern infrastruktur är viktig för att förbättra förutsättningarna för näringsliv och boende även utanför storstadsområdena, men också för att minimera energiförbrukningen och andra miljöeffekter. En rekommendation på det området gäller en nordisk strategi – snarare än nationella – för att utveckla infrastrukturen både på land och till sjöss. har också arbetat för att få till stånd en långsiktig nordisk forskningsinsats för att utveckla mer effektiva och miljövänliga transportsystem. har behandlat ministerrådets förslag till en ny strategi för samarbetet på hälso- och socialområdet. I den pekar man på att en rad omvärldsfaktorer innebär att vårdsektorn i alla de nordiska länderna kommer att belastas mer än tidigare, bl.a. till följd av ett ökat resande och en ökande medellivslängd. Att stimulera forskning och innovation och att stärka kvaliteten i social- och hälsovården är därför viktigt. Nordiskt samarbete på det området kan bidra till att öka effektiviteten, kompetensen och kvaliteten. Särskilt anser att ministerrådet borde ägna större uppmärksamhet åt samarbete kring vården av patienter med sällsynta diagnoser. Det ligger i sakens natur ett att erfarenhetsutbyte och samarbete om behandlingsmetoder är extra viktigt eftersom antalet patienter och därmed specialister i är relativt litet. har välkomnat att gav den tidigare svenske ministern i uppdrag att utreda hur det nordiska samarbetet inom hälsovården kan stärkas på medellång sikt. Inom ramen för det arbetet, som ska redovisas , har också mött representanter för för att diskutera hur arbetsfördelning och samordning inom kan bidra till att uppnå målen. I sammanhanget kan också nämnas att deltar i en arbetsgrupp om innovation på hälso- och socialområdet som tillsatts av den parlamentariska , och som inlett sitt arbete . Det nordiska samarbetet omfattar , , , och samt de tre självstyrande områdena , och . Den grundläggande ramen för samarbetet är . I ingår 87 valda medlemmar samt representanter för de fem nordiska ländernas regeringar och för och landsstyren och . Samtliga har yttrande- och förslagsrätt. Endast de 87 valda medlemmarna har rösträtt. I enlighet med består svenska delegation av 20 medlemmar och 20 suppleanter som väljer bland sina ledamöter. Valet av den svenska delegationen för /13 hölls och valet av den svenska delegationen för /14 . Delegationens sammansättning framgår av bilaga 1. Delegationens ordförande har varit (S) och delegationens vice ordförande har, fram till , varit (M). valdes (M) till delegationens vice ordförande. I delegationens arbetsutskott har, utöver delegationens ordförande och vice ordförande, (M), (S), (S) och (FP) ingått. Suppleanter i arbetsutskottet har varit (C), (KD), (MP), (V) och fram till (SD). valdes (SD) till suppleant i arbetsutskottet. Delegationen har hållit sex möten och arbetsutskottet har hållit fem möten. Delegationens ordförande och vice ordförande har deltagit i de återkommande mötena mellan talmannen, utrikesutskottets presidium och delegationspresidierna. Uppföljning och förankring av rekommendationer Medlemmarna av svenska delegation har fortsatt arbetet med att följa upp rekommendationer och aktivt arbetat med att förankra dem och de nordiska frågorna i . Delegationen har översänt de antagna rekommendationerna till relevanta utskott och utsett särskilt ansvariga bland delegationens medlemmar för att följa behandlingen av rekommendationerna. Vidare har delegationens medlemmar genom motioner, frågor och interpellationer aktualiserat rekommendationerna och andra frågor av nordiskt intresse i . Medlemmar har också utnyttjat den möjlighet som ger att ställa frågor till andra nordiska länders regeringar. har den svenska delegationen diskuterat olika sätt att följa upp rekommendationer och synliggöra dem i . Delegationen har som ett resultat av dessa diskussioner bl.a. beslutat att arrangera två seminarier i – ett om utbildning och arbetsmarknad för unga och ett om energi- och transportfrågor. Dialog med den nordiska samarbetsministern Delegationen har fortsatt den nära dialogen med den nordiska samarbetsministern (M) om aktuella nordiska samarbetsfrågor. Huvudfrågorna har varit genomförandet av det svenska ordförandeskapsprogrammet för 2013 och den nya budgetstrukturen för , inklusive den 5-procentiga neddragningen av budgeten . Gränshindersarbetet har fortsatt varit en prioriterad fråga i dialogen med samarbetsministern. Seminarium om – En vision för samarbetet I samband med 64:e session i presenterades jubileumsboken – En vision för samarbetet skriven av professor . För att uppmärksamma jubileumsboken i beslutade delegationen att arrangera ett seminarium med rubriken nordiska samarbetet ett berättigande? Seminariet inleddes med att jubileumsboken presenterades av dess författare följt av att presenterade sin bok , som var årsbok 2010. Båda inledarna förespråkade ett tätare nordiskt samarbete men med olika utgångspunkter. I den efterföljande paneldebatten deltog förutom och även presidenten för Ungdomens Nordiska råd, , och chefredaktören . Utöver de båda författarnas synpunkter diskuterades även arbetsformer, det nordiska samarbetet i förhållande till samarbetet inom EU, det mediala intresset för det nordiska samarbetet och betydelsen av den nordiska språkförståelsen. Seminariet ägde rum i Andrakammarsalen och arrangerades i samarbete med i Fokus och . Det samlade ett nittiotal deltagare. arrangerade delegationen ett seminarium inför det svenska ordförandeskapet för 2011–2013. Som en uppföljning av detta och av det svenska ordförandeskapet höll delegationen ett seminarium , med inriktning på resultaten av ordförandeskapet och en blick framåt. Seminariet arrangerades i samarbete med det svenska ordförandeskapet för 2011–2013 och i Fokus och samlade ett nittiotal deltagare. Seminariet inleddes med en redovisning från arktiska ambassadör om målsättningarna med det svenska ordförandeskapet för och de resultat som hade uppnåtts. Därefter följde ett samtal om de framtida utmaningarna för regionen med deltagande av och ambassadör i , ministern vid och den svenska Arktisambassadören. Vid samtalet framkom att det finns en samsyn om en strävan att ska förbli ett säkerhetspolitiskt lågspänningsområde och att bland de framtida utmaningarna finns främst klimatförändringen, som måste lösas genom samarbete inom regionen. I det efterföljande panelsamtalet med deltagande av bl.a. utrikesutskottets ordförande (M) och (S) från näringsutskott restes, utöver frågan om klimatförändringen, frågorna om utvinning av naturresurser, den ekonomiska utvecklingen och den demografiska utmaning som regionen står inför. har planeringen inför presidentskap för 2014 varit en av huvudfrågorna.