frsrdg · H204JO1 · 2014-11-11 00:00:00 — Det måste dock finnas visst utrymme för att diskutera förändringar beträffande det framtida umgänget, innan det faktiskt förändras. Handläggaren har uppfattat att modern och handläggaren haft en över- enskommelse om umgänget och att modern har accepterat den umgänges- planering som gjorts, fram . Av journalanteckningar och av redogörelse från handläggaren framgår att angående den begäran om utökning av umgänge som inkom till social- nämnden , uppgav modern att det var "ok" att denna skulle han- teras och beslutas . uppgav modern att hon ville fundera över om hon ville ha ett beslut eller inte. Något svar på frågan inkom inte till handläggaren. uppgav modern att hon då inte ville ha ett beslut på um- gängesbegränsning. S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 Modern återkommer med begäran om formellt beslut, varvid beslut fattas. anser att frågor om umgänge mellan barn, vårdnadsha- vare och förälder är en grannlaga uppgift som ställer stora krav på lyhördhet i samspelet med parterna. konstaterar att det av rättssäkerhetsskäl är av största be- tydelse att det enskilde får en domstolsprövning av frågan om någon över- enskommelse inte kan nås och att frågor om umgängesrestriktioner som regel ska behandlas skyndsamt. Mot bakgrund av att frågor om umgänge i LVU-ärenden är en grannlaga arbetsuppgift, ska förvaltningens interna resurspersoner tillsammans med socialnämndens handläggare inom berörd enhet, föra samtal om samtycke till umgängesplanering och när utredning enligt 11 kap. l § SoL ska inledas angående eventuell begränsning av umgänge. . fick tillfälle att yttra sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. En socialnämnd har, enligt 14 § första stycket LVU, ett ansvar för att en un- derårig som vårdas enligt LVU får sitt behov av umgänge med föräldrar och vårdnadshavare så långt som möjligt tillgodosett. Nämnden har enligt 14 § andra stycket LVU en möjlighet, om det är nödvändigt med hänsyn till ända- målet med vården, att besluta hur den unges umgänge med vårdnadshavare och med föräldrar som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av dom- stol eller genom avtal ska utövas. Ett sådant beslut kan enligt 41 § 3 LVU över- klagas till förvaltningsrätten. Ofta brukar socialförvaltningen komma överens med föräldern eller vårdnadshavaren om hur umgänget ska utövas. I ett sådant fall behöver nämnden inte fatta ett formellt beslut om umgänget. Jag vill rent allmänt framhålla att en överenskommelse mellan socialförvaltningen och en förälder om umgänget ska dokumenteras. Av utredningen framgår inte något annat än att umgänget mellan . och hennes dotter har skett i samförstånd mellan handläggaren och . fram till . Jag har inte några synpunkter på handläggningen så långt. begärde . skriftligen ett utökat umgänge. Denna begäran föranledde handläggaren att boka ett möte för att samtala om um- gänget. Det dröjde till innan ett första möte kom till stånd. Vid ett telefonsamtal med . framförde handläg- garen att hon bedömde att det inte var möjligt att tillgodose önskemål angående umgänget. Det dröjde alltså ända till innan . fick svar på den begäran som hon lämnade in . Jag kan inte finna annat än att handläggningstiden har varit för lång. Förvaltningen borde än ha bestämt sig för om den skulle godta önskemål om ett utökat umgänge. Nämnden verkar vara av den uppfattningen att . accepterade för- valtningens förslag att umgänget inte skulle utökas. Det finns dock inte någon dokumentation av överenskommelsen i form av en vårdplan eller liknande 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T handling som visar att . samtyckte till förvaltningens förslag. ningen har uppgett att . underrättats om handläggarens bedömning av umgängesfrågan och att . då inte sagt att hon ville ha ett formellt beslut. När hon inte återkom i den frågan förefaller förvaltningen ha ansett att hon samtyckte till förvaltningens förslag angående regleringen av umgänget. Det är inom naturligtvis angeläget med en så obyråkratisk och enkel handläggning som möjligt. Detta får dock inte leda till att de grundläg- gande reglerna för ärendehandläggningen sätts ur spel. I det aktuella fallet hade . skriftligen begärt att umgänget skulle utökas. begäran ska normalt sett alltid leda till ett formellt beslut som, om beslutet går den enskilde emot, kan överklagas till förvaltningsrätten. att . inte begärde ett formellt beslut har inte påverkat skyldigheten att utreda frågan och fatta ett beslut. Eftersom . inte uttryckligen sam- tyckte till handläggarens förslag att umgänget skulle fortsätta som tidigare, trots att hon begärt att det skulle utökas, borde handläggaren skyndsamt ha överlämnat en utredning till nämnden eller någon tjänsteman som med stöd av delegation hade behörighet att fatta beslut i ärendet. Först när . återkom i saken fattade nämnden ett beslut Genom att nämnden dröjde med att fatta beslut i ärendet fördröjdes möjlighet till domstolsprövning av umgängesfrågan. Ärendet avslutas med den kritik som framgår av det ovan sagda. Fråga bl.a. om föräldrarna till ett omhändertaget barn hade rätt att videofilma vid ett övervakat umgänge med barnet (Dnr 6351-2012) Beslutet i korthet: Föräldrarna till en pojke som var omhänder- tagen enligt LVU träffade sin son under ett övervakat umgänge. förbjöd en person som var med som ett stöd till föräldrarna att videofilma umgänget. Enligt JO är utgångspunkten att en förälder får videofilma sitt barn vid ett umgänge även om barnet är omhändertaget enligt LVU och umgänget är övervakat. Nämnden kan dock förbjuda en videoinspelning vid ett sådant umgängestillfälle om inspelningen i ett visst fall skulle anses vara olämplig. Några sådana omständigheter har inte kommit fram i det aktuella fallet. För- äldrarna (stödpersonen) borde därför inte ha nekats att videofilma barnets umgänge med föräldrarna. är vårdnadshavare för pojken A., född . A:s förskola gjorde en orosanmälan enligt 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) till i kommun. Anmälan gällde en misstanke om att A. S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 utsatts för misshandel. Ordföranden i socialutskott 1 vid i Hud- dinge kommun beslutade att omhänderta A. med stöd av 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Beslutet verkställdes , och A. placerades i ett jourhem. För- valtningsrätten i fastställde beslutet om ome- delbart omhändertagande. Domstolen anförde som skäl för sitt beslut bl.a. föl- jande: Av utredningen framgår att personal på förskolan vid olika tillfällen upp- täckt blåmärken på A. Föräldrarna har polisanmälts och har varit anhållna misstänkta för barnmisshandel. Såvitt framkommit pågår för- undersökningen fortfarande. Förvaltningsrätten finner mot bakgrund av de uppgifter som framkommit i utredningen att det är angeläget att A:s situat- ion kan utredas närmare av sociala myndigheter. Det får därför för närva- rande anses sannolikt att A. behöver beredas vård med stöd av LVU. Rät- tens beslut om vård kan inte avvaktas med hänsyn till risken för hans hälsa och utveckling. Det underställda beslutet ska därmed fastställas. som ordföranden beslutade att omhänderta A. inledde socialförvaltningen en utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen. Utred- ningen rörde frågeställningarna 1.Är A. i behov av stöd eller skydd från barnenheten? 2.Är A. utsatt för fysisk misshandel av modern och/eller fadern? Ansvarig handläggare för utredningen var socialsekreteraren . En inhyrd socialsekreterarkonsult, , var s.k. medhandläggare i ärendet. föreslog förvaltningen att socialnämnden skulle an- söka om att A. skulle få vård enligt 2 § LVU. Grunden för förvaltningens för- slag var misstanke om fysisk misshandel av så allvarlig art att det fanns en påtaglig risk för att A:s hälsa och utveckling kunde skadas och att behövlig vård inte kunde ges med vårdnadshavarnas samtycke. socialutskott 1 beslutade att inte ansöka om vård enligt LVU. Som skäl angavs att A:s vårdbehov kunde tillgo- doses på frivillig väg. Utskottet beslutade också att omhändertagandet av A. skulle upphöra . I en anmälan till JO klagade i flera avseenden på socialförvaltning- ens handläggning av A:s ärende. Klagomålen avsåg bl.a. att förvaltningen inte hade tagit emot en utredning från föräldrarna och inte hade beaktat material som föräldrarna lämnat in, att (dvs. en extern konsult) förbjudit föräldrarna att vid ett umgängestillfälle tala hindi med A. och även videofilma umgänget, samt att förvaltningen inte kommunicerat viktigt utredningsmaterial med föräldrarna innan nämnden fattade beslut i ärendet. Vidare anförde att förvaltningen som alternativ till beslutet om omhänderta- gande inte hade övervägt mindre ingripande åtgärder, t.ex. att placera A. hos och hans familj. Han ansåg även att JO borde pröva om det fanns 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T tillräckliga skäl för att upprätthålla omhändertagandet av A. under hela utred- ningstiden. Till sin anmälan fogade vissa handlingar samt en cd-skiva med ljudinspelningar. JO begärde att socialnämnden skulle yttra sig över det som gjorts gällande i anmälan, med undantag av det som anförts om upprätthållande av omhänder- tagandet . Nämnden beslutade att som sitt remissvar lämna in ett tjänsteutlåtande undertecknat av förvaltningschefen och verksamhetschefen samt en utredning som var bifogad utlåtandet. I tjänsteutlåtandet anfördes bl.a. följande: Förvaltningen anser att dokumentationen i det aktuella ärendet är bristfäl- lig. för utredningen var personalomsättningen hög och so- cialsekreterare som var upphandlade enligt lagen om offentligt upphandling () var anlitade. Arbetsledningen har regelbundna ärendegenomgångar med personalen där krav på rättssäker dokumentation ställs. Arbetsled- ningen ser också regelbundet över enhetens handläggningsrutiner, vilka gås igenom med personalen. Samtliga beslut i en utredning fattas enligt kom- munens delegationsordning. Förvaltningen använder i regel alltid tolk, det har inte skett vid alla um- gängestillfällen i detta ärende. Den tidigare inhyrde socialsekreteraren upp- ger att han föreslog att umgänget skulle ske på engelska för att handlägga- ren skulle höra om, och i så fall förhindra, att barnet påverkades negativt av föräldrarna. Föräldrarna samtyckte till att de skulle prata på engelska. Förvaltningen prövar alltid möjligheten att placera barn i det egna nät- verket först. Bedömningen gjordes att barnet i det aktuella ärendet var i akut behov av skydd från sina föräldrar. I vårdens inledande skede fanns, enligt förvaltningens bedömning, behov av att han skulle placeras på egen hand utan sina föräldrar. I den bifogade utredningen anfördes bl.a. följande (förvaltningens återgivande av anmälan har kursiverats, JO:s anm.): anmäler att handläggarna inte ville, , ta emot ett ut- kast av en rapport angående brister på A. förskola och förskolekoncern. Rapporten ville inlämnas av föräldrarnas ombud. Ingen av handläggarna arbetar kvar i kommun så informationen kommer från aktanteckningar samt telefonsamtal med den inhyrde social- sekreteraren. Enligt aktanteckning från samtal med föräldrarna och ombu- det framgår att ombudet inlämnade kopia på föräldrarnas ansö- kan till ny förskola för A. samt utdrag av mail från referenspersoner som vill intyga/vittna till föräldrarnas fördel. Kopia tas av föräldrarnas utdrag över tandläkarbesök för A. Av aktanteckningen framgår att ovanstående handlingar tas emot av handläggarna. Utöver detta framkommer inget i aktanteckningen. Den inhyrde socialsekreteraren uppger i telefonsamtal att han, vad han minns, tog emot den ovanstående rapporten. Detta är inte do- kumenterat i ärendet. Den rapport anmälaren nämner inkom även till förvaltningen via förvalt- ningsrätten. Detta är dokumenterat i ärendet. S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 anmäler att handläggarna inte har redovisat i utredningen att föräldrarna haft en oro för att A. hade berättat att han blivit slagen av andra barn och förskolepersonal, berättelser från människor i deras om- givning som beskrivit föräldrarnas relation till A. som kärleksfull och utan våld, uttalande från granne som uppger att hon aldrig hört något bråk från familjens bostad samt ett brev från en vän som berättar att A. har sagt att han blivit slagen av en förskolepersonal. Det framgår inte heller av utred- ningen att uppgifterna har följts upp av utredarna. Av de referenter föräldrarna nämner har ett visst urval gjorts som måste göras i en utredning. Omständigheter som talar för att skador har uppkom- mit genom våld från föräldrarna måste ställas mot uppgifter som talar här emot. Enligt förvaltningens uppfattning har detta resonemang förts i utred- ningen. anmäler att uppgifter har utelämnats från utredningen gällande att det genomförts ett barnförhör med A. utan resultat samt att A. uppgett till jourhemsföräldrarna att hans smärtor i sidan uppkommit genom att han ramlat. Ett visst urval görs alltid i en utredning. A. har under utredningen beretts möjlighet att berätta om vad han varit utsatt för. Det kan finnas många an- ledningar till att ett barn inte framför/eller framför den ena eller andra be- rättelsen och ibland kan inte några egentliga slutsatser dras av detta. anmäler att föräldrarna förbjöds att tala hindi med A. vid um- gänget i syfte att skydda honom från att föräldrarna skulle kunna säga något olämpligt som skulle kunna göra honom ledsen. Förvaltningen använder i regel alltid tolk vid behov, det har inte skett vid alla umgängestillfällen i detta ärende. Den tidigare inhyrde socialsekrete- raren uppger under telefonsamtalet att han föreslog att umgänget skulle ske på engelska för att handläggaren skulle höra om, och i så fall förhindra, att A. påverkades negativt av föräldrarna. Föräldrarna samtyckte till att de skulle prata på engelska. Den inhyrde socialsekreteraren gjorde ingen akt- anteckning om detta. anmäler att föräldrarna förbjöds att spela in umgänget med A. Enligt den inhyrde socialsekreteraren nekade han föräldrarna att spela in umgänget. Syftet var att säkerställa att fokus låg på att skapa ett tryggt um- gänge för A. med sina föräldrar. Detta resonemang framkommer inte av dokumentationen i ärendet. anmäler att det var en konsult som fattade handläggningsbeslut i utredningen rörande A. och att den andre handläggaren som var den an- svarige inte hade det ansvaret. i kommun anlitar inhyrda socialsekreterare från bemanningsföretag vid hög arbetsbelastning. De inhyrda socialsekreterarna har socionomutbildning och kompetens att driva en utredning. Samtliga be- slut i en utredning ska fattas enligt socialnämndens delegationsordning. Det är mycket beklagligt att så inte har skett i detta fall. 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T anmäler att två handlingar, inkomna , inte kommu- nicerades med föräldrarna utan presenterades vid socialutskottets sam- manträde . Enligt så uppgav kommunjurist att hand- lingarna kommunicerades vilket enligt är felaktigt. Föräldrarna fick handlingarna . Enligt aktanteckning kommunicerades rättsläkarintyg och mailkonversation med rättsläkare per fax till föräldrarnas ombud 2011-11- 11. anmäler att det inte har framkommit i utredningen om mindre ingripande åtgärder har övervägts. Möjligheten att placera ett barn i det egna nätverket prövas alltid först. Be- dömning gjordes att A. var i akut behov av skydd från sina föräldrar. I vår- dens inledande skede fanns, enligt förvaltningens bedömning, behov av att han skulle placeras på egen hand utan sina föräldrar. kommuns riktlinjer är att jourhem alltid skall vara utredda och godkända av arbetsutskottet. Som framgår ovan är dokumentationen i ärendet tyvärr bristfällig. Vidare borde den inhyrde socialsekreteraren ha frågat ansvarig gruppledare om tolk vid umgänge samt om filmning av umgänge skulle ha tillåtits. för utredningen var personalomsättningen hög och flera in- hyrda socialsekreterare var anlitade. Arbetsledningen har regelbundna ärendegenomgångar med personalen där krav på rättssäker dokumentation ställs. Arbetsledningen ser också regelbundet över enhetens handlägg- ningsrutiner, vilka gås igenom med personalen. Förvaltningen anser att de brister som uppmärksammats är beklagliga, de har dock inte haft någon påverkan på förvaltningens bedömning avseende beslutet av det omedel- bara omhändertagandet eller ansökan om vård enligt LVU. Under handläggningen hos JO skickade han in ytterligare skrivelser. I ett beslut uttalade JO följande. Jag vill till en början framhålla att syftet med JO:s granskning i första hand är att undersöka om myndigheterna har handlat enligt de regler för förfarandet som gäller för dem, dvs. om myndigheterna har agerat korrekt i formellt hän- seende. JO kan inte ändra eller upphäva myndigheters beslut, och JO:s gransk- ning är inte heller avsedd att ersätta den prövning som har skett eller har kunnat ske i ordinarie ordning, t.ex. av en domstol. Vidare brukar JO vara återhållsam med att uttala sig om myndigheters bedömningar i enskilda fall. Anmälan från ger anledning till följande synpunkter från min sida. S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 Skäl för omhändertagande? Förenklat uttryckt tillgodoses den unges och vårdnadshavarnas rättssäkerhet vid ett omhändertagande enligt LVU genom att socialnämndens (eller dess ordförandes) beslut i frågan ska underställas förvaltningsrätten som prövar om beslutet ska fortsätta att gälla. Det är också domstol som, efter en ansökan av socialnämnden, beslutar om den unge ska vårdas enligt LVU. Vissa beslut som nämnden fattar under vården av den unge kan överklagas till dom- stol. Det gäller t.ex. beslut om inskränkningar i den unges kontakter med sina föräldrar. Förvaltningsrätten godkände det omedelbara omhändertagandet av A. Jag finner mot bakgrund av det som anförts ovan inte skäl att göra något uttalande i fråga om det fanns skäl för att omhänderta A. eller att upprätthålla omhänd- ertagandet av honom under utredningens gång. Mindre ingripande alternativ m.m.? I nämndens remissvar kommenteras klagomålen på att mindre ingripande al- ternativ inte hade övervägts när A. placerades i ett jourhem, att en utredning inte hade tagits emot av förvaltningens personal, att förvaltningen inte hade beaktat vissa uppgifter och att vissa handlingar inte hade kommunicerats med A:s föräldrar. Mot bakgrund av det som nämnden har redovisat i dessa frågor och då utredningen i övrigt inte ger skäl till något annat uppehåller jag mig inte ytterligare vid klagomålen i dessa delar. Anlitande av extern konsult? Nämnden gav ett utredningsuppdrag till som inte var anställd vid förvaltningen. JO har i tidigare beslut (se bl.a. JO 2001/02 s. 250, dnr 2898- 2000) behandlat frågor om anlitande av externa konsulter. Jag finner inte skäl att rikta någon kritik mot nämnden i denna del. Jag återkommer nedan till frå- gan om kan ha överträtt sina befogenheter i samband med att föräldrarna hade umgänge med A. Jag har valt att främst inrikta min granskning på hur förvaltningen hanterade vissa frågor i samband med att A. träffade sina föräldrar , dvs. som A. var omhändertagen med stöd av 6 § LVU. Vid det umgängestillfället var, utöver A. och hans föräldrar, närvarande som stöd till föräldrarna. Från förvaltningen deltog och . Som jag har förstått saken bedömde förvaltningen att umgänget mellan A. och hans föräldrar skulle övervakas vid det här tillfället. Vid umgänget uppstod bl.a. en fråga om vilket språk som föräldrarna skulle använda när de talade med A.Jag vill i sammanhanget först peka på följande. I 11 § LVU föreskrivs att socialnämnden bestämmer hur vården av den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas . Nämnden har samma ansvar som en vårdnadshavare för att den unges grundläg- 2 014 /1 5:JO1 S O C I A L T J Ä N S T gande rättigheter enligt 6 kap. 1 § tillgodoses. I sistnämnda be- stämmelse framgår bl.a. att ett barn har rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. Enligt 14 § första stycket LVU har socialnämnden ett ansvar för att den unges behov av umgänge med föräldrar och vårdnadshavare så långt möjligt tillgodoses. Av andra stycket 1 följer att om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vården enligt LVU får nämnden besluta hur den unges umgänge med vårdnadshavarna ska utövas, dvs. Ett beslut om en umgängesbegränsning kan överklagas (41 § 3 LVU). Förvaltningen ansåg i detta fall att det fanns skäl för att tjänstemän från för- valtningen skulle vara närvarande när föräldrarna träffade A. Jag har inte un- derlag för att hävda att det ställningstagandet var felaktigt. Att förordna om att ett umgänge ska vara övervakat är en sådan reglering av umgänget som kan förutsätta ett formellt beslut enligt 14 § LVU. Såvitt har kommit fram i ärendet hade föräldrarna inte någon invändning mot förvaltningens förslag att tjänste- männen skulle vara närvarande. Jag kan därför inte se att det skulle ha funnits någon skyldighet att fatta ett formellt beslut om en reglering av umgänget. Av remissvaret framgår att förvaltningens ”personal” ville förstå det som sades mellan föräldrarna och A. Enligt var skälet till det att han skulle ha möjlighet att förhindra ”att A. påverkades negativt av föräldrarna”. När det gäller vilket språk som ska talas vid ett umgängestillfälle har JO i ett tidigare beslut (JO 2012/13 s. 274, dnr 1909-2010) uttalat bl.a. följande: Om finner skäl att övervaka umgänge som sker mellan ett barn som är omhändertaget enligt LVU och dess föräldrar bör personalen ha möjlighet att förstå vad som sägs. Om det inte klart framgår att det är naturligt för barnet och dess anhöriga att tala svenska med varandra, och det inte heller finns någon kontaktperson eller annan personal som förstår familjens språk som kan medverka vid umgänget, är det enligt min mening mest naturligt att en tolk anlitas för att tolka det som sägs åt den som över- vakar umgänget. För det fall ensidigt förordnar att vårdnadshavarna till ett barn som vårdas med stöd av LVU ska tala svenska vid umgänget med bar- net utgör förordnandet en sådan reglering av umgänget som ska komma till uttryck i ett överklagbart beslut enligt 14 § LVU. A. och hans föräldrar verkar ha hindi som förstaspråk. En självklar utgångs- punkt, inte minst med hänsyn till A:s låga ålder, är att förvaltningen borde ha ordnat en tolk som kunde översätta det som sades mellan A. och föräldrarna för förvaltningens personal. Enligt remissvaret brukar förvaltningen anlita tolk när det finns ett sådant behov. Att en tolk inte medverkade vid det aktuella tillfället förefaller ha berott på tillfälliga omständigheter. Jag utgår från att umgänget vid det här tillfället inte hade kunnat genomföras om inte föräldrarna samtyckte till att tala engelska. Jag har därför inte någon invändning mot att förvaltningen föreslog att föräldrarna skulle tala engelska med A. Frågan om vilket språk som en förälder ska använda för att tala med sitt barn vid ett övervakat umgängestillfälle är när det gäller den formella handlägg- ningen inte helt enkel. Såvitt framgår av remissvaret ingick det inte i uppdrag att självständigt handlägga saken. Han borde därför ha samrått S O C I A L T J Ä N S T 2 014 /1 5:JO1 med en arbetsledare vid förvaltningen när det gällde språket vid umgängestill- fället. Nämnden har anfört att dokumentationen är bristfällig eftersom föräldrarnas inställning till att umgänget ”ägde rum” på engelska inte dokumenterades. Det är naturligtvis inte tillfredsställande. var närvarande vid umgängestillfället som stöd till föräldrarna. Han ville videofilma umgänge med föräldrarna för att kunna visa att ”A. naturligt tydde sig till [föräldrarna] och att det förelåg en kärleksfull anknytning mellan barn och föräldrar”. tillät inte inspelningen. Skälet var att ”säkerställa att fokus låg på att skapa ett tryggt umgänge för A. med sina för- äldrar”. En allmän utgångspunkt är att en förälder som träffar sitt barn för ett um- gänge får videofilma, eller för den delen fotografera, (barnet) under umgänget. Den utgångspunkten gäller även om barnet är omhändertaget enligt LVU och det är fråga om ett övervakat umgänge.