bet · H101CU9 · 2014-01-27 00:00:00 — Den reform av lagstiftningen som trädde i kraft innebar bl.a. att de allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolagen ska bedriva verksamheten enligt affärsmässiga principer, vilket bl.a. utgör ett avsteg från självkostnadsprincipen i kommunallagen och att de allmännyttiga kommunala bostadsföretagens hyresnormerande roll ersattes med en normerande roll för kollektivt framförhandlade hyror. Ett av V-motionens förslag innebär att skulle förorda en återgång till ett regelsystem där de allmännyttiga bostadsföretagen har en särställning på hyresbostadsmarknaden. Det strider mot de principer som såväl hyresbostadsmarknadens parter som en bred majoritet i har ställt sig bakom. De skäl som låg bakom reformen har samma relevans nu som då. Därmed avstyrker utskottet motionsförslaget. har fått i uppdrag att följa upp tillämpningen av lagen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag samt de förändringar i hyreslagen respektive hyresförhandlingslagen som trädde i kraft . Som framgått bereds förslag inom , och regeringen har aviserat sin avsikt att tillsätta en utredning om hyressättningssystemet för nyproducerade lägenheter. Mot denna bakgrund finns det inte anledning för att nu i sak ta ställning till någon av de övriga frågor som väckts i motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag som gäller skyddet mot att kraftiga hyreshöjningar får ett för snabbt genomslag. Jämför reservation 3 (S, V). I motion 2013/14:C448 av m.fl. (S) yrkande 10 föreslås att det ska införas ett förstärkt hyresgästinflytande t.ex. i form av en skyddsregel vid hyressättningen av lägenheter i en fastighet som renoveras eller byggs om. I motionen anförs att kostnaderna för renoveringar måste täckas men hyrorna måste regleras på ett sätt som gör att man som hyresgäst har möjlighet att klara dem. Också i motion 2013/14:C395 av (S) föreslås att skyddet för hyresgäster mot hyreshöjningar på grund av standardförbättrande renoveringar måste stärkas. Skyddsregeln ska därför inte innehålla något undantag när det gäller sådana åtgärder. I partimotion 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkande 26 lämnas förslag om att skyddsregeln mot stora hyreshöjningar ska gälla även vid ombyggnader. Vid reformen av hyressättningsreglerna (se föregående avsnitt) infördes en skyddsregel mot att kraftiga hyreshöjningar får ett för snabbt genomslag. Om den hyra som är att anse som skälig är väsentligt högre än den tidigare hyran i hyresförhållandet, ska hyresnämnden, om hyresgästen begär det och inte särskilda skäl talar emot det, bestämma att hyran ska betalas med lägre belopp . Detta gäller inte om hyran är en s.k. presumtionshyra, dvs. en särskilt framförhandlad hyra som enligt huvudregeln inte kan frångås under tid av antingen 10 eller beroende på när överenskommelsen om presumtionshyran träffades. Sådana hyror kan utgöra ett undantag från vad som enligt huvudregeln är en bruksvärdeshyra och avser att säkerställa genomförandet av nybyggnadsprojekt (55 § femte stycket hyreslagen). En successiv höjning av hyran kan enligt skyddsregeln ske under vad hyresnämnden finner vara en skälig övergångstid. I normalfallet avses det inte bestämmas en övergångstid som är längre än . Endast i undantagsfall kan det anses vara motiverat med en så som . Det är inte ovanligt att ombyggnader leder till kraftiga hyreshöjningar, särskilt om hyran har varit mycket låg. Med anledning av detta uttalade regeringen i proposition 2009/10:185 följande om utformningen av skyddsregeln. Hyresgäster har givetvis ett starkt intresse av ett skydd mot kraftiga hyreshöjningar, även om dessa har samband med att standardhöjande åtgärder har utförts eller, för att ta ett annat exempel, beror på att hyresvärden under en följd av år har underlåtit att anpassa hyran efter den allmänna hyresutvecklingen. Detta talar för att skyddsregeln bör gälla generellt vid väsentliga hyreshöjningar. Ett undantag vid standardhöjande åtgärder skulle också kunna medföra att en hyresvärd kunde sätta skyddsregeln ur spel genom att vidta endast begränsade förbättringsåtgärder men ändå höja hyran väsentligt. Det kan vidare antas att en sådan ordning i högre grad skulle uppmuntra omfattande renoveringar i stället för förebyggande och kontinuerliga underhållsinsatser. Mot denna bakgrund föreslås inte något absolut undantag från skyddsregelns tillämpningsområde för hyreshöjningar efter standardhöjande åtgärder. Eftersom skyddsregeln är ett skydd för hyresgästen, bör utgångspunkten vara att väsentliga hyreshöjningar inte ska genomföras på en enda gång. får det anses rimligt att det finns utrymme för något större hyreshöjningar när detta är skäligt i det enskilda fallet. När det gäller exempelvis standardhöjande åtgärder som har en inte obetydlig inverkan på lägenhetens bruksvärde har hyresgäster ett relativt starkt inflytande. Enligt hyreslagen får en hyresvärd utföra sådana åtgärder endast om de har godkänts av de berörda hyresgästerna eller om hyresnämnden har lämnat tillstånd (se 18 d–18 h §§). Om det har utförts förbättrings- eller ändringsarbeten efter sådant godkännande eller tillstånd, får det anses skäligt att efterföljande hyreshöjningar får ett snabbare genomslag. Vidare erbjuder många hyresvärdar sina hyresgäster möjligheter att påverka sitt boende genom att deras lägenheter förses med viss inredning eller utrustning, s.k. tillval. Hyresgästen betalar för sitt tillval genom ett tillägg på hyran. Om hyresvärden och hyresgästen har träffat en överenskommelse om tillval får det, på motsvarande sätt som vid standardhöjande åtgärder, anses skäligt att skyddsregeln inte tillämpas på en hyreshöjning som grundar sig på tillvalet. Regeringen föreslår därför att skyddsregeln som huvudregel ska tillämpas vid väsentliga hyreshöjningar, men inte om det finns särskilda skäl som talar emot det. Särskilda skäl som talar emot en tillämpning av skyddsregeln bör således kunna vara exempelvis att det efter godkännande eller tillstånd har utförts standardhöjande åtgärder eller gjorts tillval som höjt lägenhetens bruksvärde. Det ska erinras om att hyresnämnden vid en prövning av hyran inte ska beakta en standardhöjande åtgärd, om ett godkännande av hyresgästen eller ett tillstånd av hyresnämnden krävdes för att åtgärden skulle få vidtas och ett sådant godkännande eller tillstånd inte har lämnats. Detta gäller under förutsättning att lägenheten är upplåten till den hyresgäst som skulle ha godkänt åtgärden eller till en hyresgäst som har övertagit hyresrätten genom t.ex. byte. Det sagda gäller räknat från när åtgärden slutfördes (55 a § hyreslagen). har i tre fall (publicerade under ett referatnummer RH 2013:9) tillämpat bestämmelsen om infasning av nya hyror (trappning) i 55 § femte stycket hyreslagen, dvs. I det första av de tre refererade fallen konstaterade hovrätten att det är främst i samband med standardhöjande renoveringar som det kan bli aktuellt med betydande hyreshöjningar, och en större del av höjningen bör då få genomslag i trappans första steg, varvid en riktlinje kan vara att det första steget innebär en höjning av hyran som motsvarar ungefär hälften av den totala höjningen. I målet medgavs en infasning av den nya hyran av . Om den hyra som är att anse som skälig är väsentligt högre än den tidigare hyran, ska rätten om särskilda skäl inte talar emot det bestämma att hyra ska betalas med lägre belopp (12 kap. 55 § femte stycket jordabalken). I förarbetena till bestämmelsen uttalade regeringen att vad som ska anses som en väsentligt högre hyra får avgöras i rättstillämpningen efter omständigheterna i det särskilda fallet. En hyreshöjning på bör emellertid i allmänhet anses vara väsentlig. Särskilda skäl som kan tala emot en tillämpning av bestämmelsen kan vara att lägenhetens bruksvärde har höjts till följd av standardhöjande åtgärder (se prop. 2009/10:185 s. 91 f.). Hovrätten konstaterar att det är främst i samband med standardhöjande renoveringar som det kommer att bli aktuellt med hyreshöjningar på eller mer. I förarbetena understryks att det inte föreligger något absolut undantag för trappningsregelns tillämpning i samband med att standardhöjande åtgärder vidtagits. Vidare poängteras att trappningsregeln är ett skydd för hyresgästerna, varför utgångspunkten bör vara att väsentliga hyreshöjningar inte ska genomföras på en enda gång (se a. prop. s. 72). Hovrätten konstaterar att den hyreshöjning som beslutats i detta fall är betydande. Det finns därför skäl att låta hyresgästerna betala en lägre hyra . Hovrätten anser också att en trappning av nya hyror bör innebära att en större del av hyreshöjningen får genomslag i trappans första steg. Detta för att undvika att det dröjer alltför innan hyresnivån anpassats till en korrekt bruksvärdeshyra (a. prop. s. 70). En riktlinje kan vara att det första steget innebär en höjning av hyran som motsvarar ungefär hälften av den totala hyreshöjningen. I det här fallet finner hovrätten . Med hänvisning till de skäl som regeringen anförde i propositionen om utformningen av skyddsregeln och vad uttalat om dess tillämpning saknas anledning för att ta initiativ till att förändra den. Motionerna avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om hur kostnaderna för boendeparkering ska betalas. Jämför reservation 4 (MP, V). I partimotion 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkande 10 föreslås att kostnaden för boendeparkering inte längre ska betalas av samtliga hyresgäster i ett flerfamiljshus genom att den tas ut som en del av hyran utan att den ska betalas som en avgift av användarna. Förslaget syftar till att ett eventuellt överskott av parkeringsplatser synliggörs och att ytor frigörs samt leder till att de som är bilfria slipper betala för andras parkering. Också i motion 2013/14:T526 av m.fl. (MP) yrkande 21 lämnas förslag om att kostnaden för boendeparkering inte ska kunna subventioneras via hyran, och att den i stället ska tas ut som en avgift av användarna. Hyran för bostadslägenheter ska vara till beloppet bestämd i hyresavtalet eller, om avtalet innehåller en förhandlingsklausul enligt hyresförhandlingslagen (1978:304), i en förhandlingsöverenskommelse. Detta gäller dock inte ersättning för kostnader som hänför sig till lägenhetens uppvärmning, förseende med varmvatten eller elektrisk ström eller avgifter för vatten och avlopp – om hyresavtalet innehåller förhandlingsklausul och beräkningsgrunden för ersättningens storlek har fastställts genom en förhandlingsöverenskommelse eller genom ett beslut enligt 22 eller 25 § hyresförhandlingslagen, – om lägenheten är belägen i ett en- eller tvåfamiljshus eller inom en ägarlägenhetsfastighet, eller – om kostnaden för nyttigheten påförs hyresgästen efter individuell mätning (19 § hyreslagen). Hyreslagen innehåller inte någon reglering av vad hyran får täcka för kostnader eller vilka kostnader ett bostadsföretag får eller inte får bära. Däremot finns i hyresförhandlingslagen en bestämmelse om att det genom en förhandlingsöverenskommelse får bestämmas att i hyran för samtliga lägenheter som omfattas av förhandlingsordningen ska ingå ett visst belopp som utgör ersättning till hyresgästorganisationen för dess förhandlingsarbete (20 §). Tvister om villkorsändring som ska lösas enligt 55 § sjunde stycket hyreslagen och som gäller ett hyresavtals omfattning eller innehåll kan dock indirekt få betydelse för hyrans storlek. En obebyggd tomt som ska bebyggas ska ordnas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till stads- eller landskapsbilden och till natur- och kulturvärdena på platsen. På tomten eller i närheten av den ska det i skälig utsträckning finnas lämpligt utrymme för parkering, lastning och lossning av fordon (8 kap. 9 § , PBL). Kommunen får genom detaljplan bestämma vad som är parkering i skälig utsträckning och vad som är i närheten av tomten (4 kap. 13 § PBL). I PBL anges dock vissa prioriteringar mellan olika ytanspråk. Om tomten ska bebyggas med bostäder eller med lokaler för fritidshem, förskola, skola eller annan jämförlig verksamhet, ska det på tomten eller i närheten av den finnas tillräckligt stor friyta som är lämplig för lek och utevistelse. Det är friyta som ska ordnas i första hand, om det inte finns tillräckliga utrymmen för både friyta och parkering (8 kap. 9 § andra stycket PBL). i täta attraktiva städer: Dags att förändra synsätt har i sin rapport i täta attraktiva städer: Dags att förändra synsätt () konstaterat att det i praktiken i , precis som i , blev byggherren som fick på sin lott att erbjuda parkering för sina hyresgäster. Detta skedde genom statliga, numera kommunala, krav på byggherren att bygga parkeringsplatser, s.k. miniminivåer på parkeringsnormer. I rapporten poängteras att det i PBL inte står att en kommun måste ha miniminivåer för parkering. Lagen anger att det är kommunen som genom planmonopolet har möjlighet att styra bilparkeringens omfattning, uppåt eller nedåt för en viss nybyggnad av hus. I rapporten framhålls att kommuner och andra väghållare inte är ansvariga att ordna parkering på gatumark när det t.ex. finns en parkeringsefterfrågan som överstiger utbudet på tomtmark i ett område, lika lite som kommunen är ansvarig för att bygga fler byggnader när efterfrågan på kontorslokaler ökar. Vidare uppmärksammas i rapporten att parkeringskostnader som läggs på t.ex. en bostadsrättsförening och inte betalas av användaren riskerar att leda till priser som utestänger kapitalsvaga och lånesvaga grupper från nybyggda bostäder. Det påpekas att det saknas djupa studier av sådana kostnader i men att det finns beräkningar som visar att korssubventioner av nybyggda garage kan röra sig om som alla hushåll måste betala; de som inte äger bil eller som är medlemmar i en bilpool betalar alltså för ett garage de inte använder. Slutsatsen i projektet är att flexibla parkeringstal är huvudspåret för att förändra antalet parkeringsplatser vid nybyggnad, bort från parkeringsnormernas mininivåer. Flexibla parkeringstal innebär åtgärder som gör att fler boende kan lösa sitt behov av rörlighet utan egen ägd bil. Flexibla parkeringstal kan införas stegvis. Det utesluter inte heller andra åtgärder som t.ex. cash out, parkeringsreservat eller bilfritt byggande. I rapporten anges som ett viktigt budskap att det finns mycket att vinna på att förändra myndigheters och planerares sätt att arbeta med parkering. Det föreslås förbättrade rutiner inom fyra områden för myndigheternas arbete med parkering. Bland annat lämnas förslag om ett tydliggörande av en rutin som styr mot att bilparkering betalas av dem som använder parkeringen. Kostnaderna framför allt för boendegarage bör synliggöras, och nya dellösningar som t.ex. flexibla parkeringstal, bilfritt byggande och parkeringsreservat bör användas. Den enskilt viktigaste rekommendationen från projektet är att arbeta för att skilja marknaden för bostäder och bilparkering åt i växande storstäder. Endast på detta sätt kan enligt rapporten ytor i staden användas på ett effektivt sätt. Detta skulle innebära att allt fler får köpa eller hyra sin parkering på den öppna marknaden. Genom har frågan som framförts i motionerna uppmärksammats för de myndigheter, planerare och andra som arbetar med parkeringsfrågor. Det är främst en fråga som kan och bör avgöras på nivå. Det torde knappast vara möjligt att reglera den genom hyresrättslig lagstiftning. Hyresgästinflytandet vid förbättrings- och ändringsarbeten Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsförslag om ett samrådsförfarande mellan hyresvärden och hyresgästerna inför ombyggnad och renovering. Jämför reservation 5 (V). Förslaget i partimotion 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkande 25 avser att det ska införas ett lagstadgat samrådsförfarande mellan representanter för hyresvärden och hyresgästen inför ombyggnad och renovering. Samrådsförfarandet avses ta till vara hyresgästens kunskap om sitt boende och kunna leda till att flera ombyggnadsalternativ tas fram där hyresnivåerna redovisas innan hyresgästerna ställs inför frågan om att godkänna ombyggnationen. En fastighetsägare får enligt hyreslagen endast under vissa förutsättningar utföra sådana standardhöjande åtgärder på fastigheten som har en inte obetydlig inverkan på en bostadslägenhets bruksvärde, eller utföra åtgärder som medför en inte oväsentlig ändring av en bostadslägenhet eller av de gemensamma delarna av fastigheten. För att sådana åtgärder ska få vidtas krävs det att de har godkänts av de berörda bostadshyresgästerna eller att hyresnämnden har lämnat tillstånd till åtgärderna. Om åtgärderna avser gemensamma utrymmen gäller särskilda regler. Ett godkännande eller tillstånd behövs inte, om åtgärderna vidtas för att en bostadslägenhet ska uppnå lägsta godtagbara standard (18 d § hyreslagen). Om en berörd hyresgäst inte godkänner en åtgärd, får hyresvärden ansöka hos hyresnämnden om tillstånd att utföra den. Ansökan ska bifallas, om hyresvärden har ett beaktansvärt intresse av att åtgärden genomförs och det inte är oskäligt mot hyresgästen att den genomförs. Vid prövningen ska hyresvärdens intresse av att åtgärden genomförs vägas mot de skilda intressen som hyresgäster i allmänhet kan antas ha av att åtgärden inte vidtas. Om det finns särskilda skäl, får även omständigheter som hänför sig endast till den enskilde hyresgästen beaktas (18 f § hyreslagen). Bestämmelserna om hyresgästinflytande tillämpas inte i fråga om vissa typer av hyresbostäder, bl.a. vad gäller en lägenhet i ett en- eller tvåfamiljshus eller inom en ägarlägenhetsfastighet, när upplåtelsen inte ingår i en affärsmässigt bedriven uthyrningsverksamhet. En hyresgäst i en bostadsrättslägenhet kan inte heller stödja sig på reglerna eftersom dessa endast gäller mot en fastighetsägare när denne är part i ett hyresförhållande (§ hyreslagen, jfr 18 d §). Om en förbättrings- eller ändringsåtgärd av nu aktuellt slag påbörjas eller av särskild anledning kan antas bli påbörjad utan godkännande eller tillstånd, kan hyresnämnden förbjuda hyresvärden att utföra åtgärden. Förbudet får förenas med vite. En fråga om förbud prövas på ansökan av en berörd bostadshyresgäst (18 h § hyreslagen). Vid prövning av hyran ska en sådan åtgärd som avses och som har höjt lägenhetens bruksvärde inte beaktas, om ett godkännande eller tillstånd krävdes för att åtgärden skulle få vidtas och ett sådant godkännande eller tillstånd inte har lämnats. Detta gäller under förutsättning att lägenheten är upplåten till den hyresgäst som skulle ha godkänt åtgärden eller till en hyresgäst som har övertagit hyresrätten genom t.ex. byte och det för ändringen av hyran har förflutit högst åtgärden slutfördes (55 a § hyreslagen). De nuvarande reglerna började gälla (prop. 2001/02:41, bet. 2001/02:BoU3, rskr. 2001/02:143). Bestämmelserna avsågs som en förstärkning av hyresgästernas inflytande i förhållande till de inflytanderegler som gällt . Åtgärder som godkänts av hyresgästen eller tillåtits av hyresnämnden och som föranleder en väsentlig hyreshöjning kan utgöra skäl för hyresnämnden att låta hyreshöjningen slå igenom , dvs. utan att den s.k. skyddsregeln mot stora hyreshöjningar tillämpas (se de inledande avsnitten om hyressättning). Uppdrag att undersöka flyttmönster i samband med omfattande renoveringar Regeringen har beslutat att ge i uppdrag att kartlägga och analysera flyttmönster för hushåll i olika boende- och upplåtelseformer i samband med omfattande renoveringar. ska särskilt uppmärksamma ekonomiskt och socialt utsatta hushåll och vid behov peka på åtgärder som kan förbättra förutsättningarna för dessa att hantera sin situation med anledning av renoveringen. Uppdraget ska genomföras i samråd med relevanta aktörer. ska redovisa uppdraget (regeringsbeslut , S2013/6821/PBB [delvis]). I sitt beslut anför regeringen bl.a. följande. Renoveringar och underhållsåtgärder är nödvändiga för fastigheters fortlevnad och ansvaret för att vårda en fastighet och det kapital som är nedlagt i denna åvilar fastighetsägaren. I samband med omfattande renoveringar kan i många fall hushållens flyttmönster, oavsett boende- och upplåtelseform, påverkas. För vissa innebär en omfattande renovering en temporär flytt , för andra kan en flytt bli varaktig. I vissa fall kan en varaktig flytt vara självvald, i andra fall ske ofrivilligt. Regeringen ser ett behov av att närmare undersöka hur omfattande renoveringar påverkar hushåll i olika boende- och upplåtelseformer i fråga om eventuella flyttmönster och dess bevekelsegrunder. Situationen för socialt och ekonomiskt utsatta hushåll bör särskilt uppmärksammas och vid behov ska peka på åtgärder som kan förbättra förutsättningarna för dessa att hantera sin situation med anledning av renoveringen. Eventuella regionala skillnader i bör även uppmärksammas. Uppdrag om utveckling av medborgardialog och boendeinflytande Regeringen har beslutat att ge i uppdrag att sammanställa erfarenheter av och ta fram en vägledning med goda exempel för fastighetsägares arbete med boendeinflytande vid ombyggnationer och utveckling av bostadsområden. Uppdraget omfattar också att sammanställa erfarenheter av och ta fram en vägledning med goda exempel för kommuners arbete med medborgardialoger i frågor om planering av bostäder och bostadsområden, uppmanas att i arbetet tillvarata de kunskaper och den erfarenhet som finns inom andra myndigheter, forskningsvärlden, företag och organisationer med kunskap på området. Verket uppmanas vidare att ta hänsyn till kunskaper och erfarenheter i andra länder i närområde. I uppdraget ingår att undersöka hur former och metoder för medborgardialoger och boendeinflytande kan utvecklas. Uppdraget ska redovisas (S2013/5540/PBB [delvis]). I fråga om den del av uppdraget som avser boendeinflytande anför regeringen bl.a. följande. Vid ombyggnation av bostadsfastigheter eller utveckling av ett bostadsområde är en god dialog med de boende vital. Boendeinflytande kan i likhet med medborgardialoger vara betydelsefullt för att ge ett bredare beslutsunderlag och hitta de bästa lösningarna för både dagens och morgondagens boende. Det kan också bidra till en ökad tillit mellan boende i ett område och ett stärkt ansvarstagande för gemensamma angelägenheter. får därför i uppdrag att sammanställa erfarenheter av och ta fram en vägledning för hur fastighetsägare kan arbeta med boendeinflytande. Vägledningen bör innehålla goda exempel. Både fastighetsägarens och de boendes perspektiv bör belysas. Erfarenheter från i praktiken (Dnr 212-1815/2010) kan tas tillvara. Lagstiftaren har haft en grannlaga uppgift att utforma ett tillfredsställande system när det gäller inflytande över ombyggnadsåtgärder där å ena sidan fastighetsägarens berättigade intressen av en god fastighetsförvaltning tillgodoses och där å andra sidan hyresgästernas intressen tillmäts sådan vikt att genomförandet av en ombyggnadsåtgärd inte framstår som oskäligt. Det ska nämnas att bland de objektiva hyresgästintressen som lagstiftaren avsåg ska tillmätas betydelse finns intresset att undvika en hyreshöjning som ombyggnaden kan föranleda. I lagstiftningsärendet uttalades att denna faktor ibland bör tillmätas avgörande vikt, i andra fall inte. Ju större hyreshöjning en åtgärd kan antas föranleda, desto starkare skäl ansågs hyresvärden rimligen behöva visa om han eller hon likväl vill att åtgärden ska genomföras. Den intresseavvägning som ska göras ska inte ske i förhållande till den berörda hyresgästens ekonomi. En sådan avvägning ansågs kunna försvåra sådana fortlöpande renoveringsarbeten som är nödvändiga för att upprätthålla kvaliteten i hyresbeståndet. Det ansågs också att sådana regler skulle vara svåra att tillämpa och deras effekter svåra att förutse (prop. 2001/02:41 s. 25 f.). En särskild regel har införts om att åtgärder som hyresvärden vidtar utan hyresgästens godkännande eller hyresnämndens tillstånd inte ska ha en höjande inverkan på hyran. Det ska här också erinras om den skyddsregel som utskottet tidigare behandlat. Motionsförslaget syftar till att hyresgästernas inflytande ska stärkas.