bet · H101MJU16 · 2014-03-27 00:00:00 — anför att underhåll och reparation av produkter bidrar till ökad materialeffektivitet, minskade avfallsmängder och minskad materialproduktion om den längre livslängden leder till att färre nya produkter produceras och köps. Det är emellertid enligt svårt att fastställa i vilken utsträckning handel med använda produkter leder till minskad efterfrågan på nya produkter (se även betänkande 2012/13:MJU8). Enligt är förslag under beredning i . har även anfört att miljöminister har tillsatt en arbetsgrupp inom för att hitta en långsiktigt stabil lösning i kretsloppsarbetet med bred förankring hos de inblandade aktörerna. Gruppen, där statssekreterare och handläggare från de berörda departementen ingår, ska föra dialog med aktörerna och utifrån den ta fram ett nytt förslag till hur kretsloppsfrågan ska hanteras . Målsättningen är att förslaget ska vara klart . När det gäller kretsloppsarbete kan även det ovan nämnda programmet för att förebygga avfall 2014–2017 (skrivelse Tillsammans vinner vi på ett giftfritt och resurseffektivt samhälle) framhållas. Utskottet noterar att arbetet med att ta fram etappmål i miljömålssystemet pågår inom kretsloppsområdet. beslutade regeringen om ett etappmål om giftfria och resurseffektiva kretslopp. Etappmålet innebär att användningen av återvunna material ska vara säker från hälso- och miljösynpunkt genom att återcirkulation av farliga ämnen så långt som möjligt undviks som resurseffektiva kretslopp eftersträvas. Detta ska uppnås genom en samlad åtgärdsstrategi inom EU, vilken ska ha resulterat i bl.a. följande insatser: för avfall, kemikalier och varor är i huvudsak kompletterade och samordnade så att de styr mot giftfria och resurseffektiva kretslopp. Principen om höga och likvärdiga krav på innehållet av farliga ämnen i nyproducerade och återvunna material är fastslagen genom beslut där så är lämpligt. En grundläggande princip när det gäller att åstadkomma kretslopp med lågt innehåll av farliga ämnen är enligt regeringen att så långt som möjligt försöka åtgärda problemen vid källan. Detta innebär att genom begränsningar och frivilliga åtgärder fasa ut användningen av särskilt farliga ämnen och minska användningen av andra farliga ämnen. En sådan utfasning tar dock tid att få till stånd, som farliga ämnen redan finns spridda i samhället genom att de ingår i material, varor, byggnader och infrastruktur. Därför behövs enligt regeringen även åtgärder för att undvika att sådana ämnen sprids eller återcirkuleras i kretsloppet i samband med avfallshantering och återvinning. Ett viktigt sätt att åstadkomma detta är bättre samordning mellan på avfalls-, kemikalie- respektive varuområdet. har på uppdrag av regeringen föreslagit ett etappmål om ökad förberedelse för återanvändning och materialåtervinning som omfattar avfall från både hushåll och verksamheter (NV-00336-13). Förslaget, som redovisades , innebär bl.a. att det ska vara enkelt för hushåll att lämna avfall till återanvändning. har också föreslagit en rad åtgärder och styrmedel som ska leda till att avfallshantering når högre upp i EU:s avfallshierarki och till ökad resurseffektivitet. Enligt går en stor del av avfallet som omfattas av etappmålet till förbränning. Flera studier har visat att materialåtervinning i ett livscykelperspektiv är bättre för miljön än förbränning. Den största nyttan med att öka återanvändningen och materialåtervinningen är att användningen av nyråvara minskar, och vid återanvändning minskar även produktionen av nya produkter. Minskad användning av ny råvara innebär förutom ett minskat uttag av naturresurser även att primärenergianvändningen minskar, liksom utsläppen av koldioxid, försurande ämnen och flyktiga kolväten. Förslaget till etappmål innebär följande. tas materialet i avfallet från hushåll och verksamheter till vara så långt som möjligt som påverkan på och risker för hälsa och miljö minimeras. av avfallet från hushåll och motsvarande avfall från verksamheter förbereds för återanvändning eller materialåtervinns. Det är enkelt för hushåll och verksamheter att lämna produkter till återanvändning och avfall till förberedelse för återanvändning. Landsting och branscher med en betydande potential att bättre ta vara på materialet i avfallet har tagit fram branschspecifika avfallsmål. har också föreslagit förändringar av befintliga styrmedel och nya styrmedel för att genomföra åtgärderna, bl.a. när det gäller kommunernas arbete och producentansvaret. När det gäller krav på hur varor utformas och designas har behandlat den frågan i sitt underlagsmaterial till förslaget till etappmål för ökad förberedelse för återanvändning och materialåtervinning av avfall. konstaterar att dagens material och produkter sällan är utformade för att underlätta återanvändning, reparation och återvinning. Det finns stor potential att förbättra utformningen av produkter. Några exempel är att tillverka produkter som håller längre, att göra det möjligt att reparera produkter eller byta ut delar och optimera design och materialval. Det kan enligt verket också handla om att designa produkter så att de är möjliga att demontera för att underlätta separationen av olika material i samband med återvinningen. Producentansvaret ställer krav på att produkterna ska vara lätta att återvinna och inte innehålla farliga ämnen. Detta kan bl.a. uppnås genom att tillverkarna systematiskt arbetar med att byta ut farliga ämnen i sina produkter och att de i de fall farliga ämnen förekommer tillhandahåller information om detta. Som tidigare nämnts är skrivelse om förslag till etappmål under beredning i . Ekodesigndirektivet (direktiv /125/EG av om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energirelaterade produkter) trädde i kraft . Direktivet revideras och utökades från att gälla energianvändande produkter till att gälla för alla energirelaterade produkter. Det är produkter som inte använder energi men påverkar den totala energianvändningen, t.ex. fönster eller bildäck. Ekodesigndirektivet ska förbättra produkternas miljöprestanda under hela livscykeln. Kraven medför förbud mot de allra sämsta produkterna på marknaden, sett ur ett energiperspektiv. Kraven tas fram genom en livscykelanalys, och för att produkten ska bli aktuell för ekodesign måste största delen av energianvändningen ske i användarfasen. Nivåerna för kraven sätts sedan så att den totala kostnaden för investering och driftskostnaden ska bli så låga som möjligt. Kraven kan också gälla andra egenskaper, t.ex. buller, livslängd eller informationskrav om farliga ämnen. är tillsynsmyndighet för ekodesigndirektivet och genomför provningar och utfärdar vitesförelägganden för produkter som inte uppfyller lagkraven. Enligt ska ekodesigndirektivet ses över . Regeringen arbetar inom EU med att i detta sammanhang uppmärksamma bl.a. kretslopps-, livstids- och utsläppsfrågor, resurseffektivitet samt risker med kemikalier. Regeringen har även uppmärksammat frågan om att utvidga möjligheten med ekodesign till andra produktområden, men också frågan om att säkerställa att de produkter som redan omfattas av direktivet hanteras på rätt sätt. Även vikten av att stärka information om farliga kemikalier i kraven på ekodesign har förts fram av regeringen. I regeringens proposition På väg mot en giftfri vardag – plattform för kemikaliepolitiken (2013/14:39) behandlas frågan om giftfria och resurseffektiva kretslopp och frågan om information om innehållet i de varor som produceras. Regeringen bedömer i propositionen att en samlad strategi för giftfria och resurseffektiva kretslopp bör tas fram och beslutas inom EU. Strategin bör slå fast att särskilt farliga ämnen inte bör användas i nya varor och att användningen av övriga farliga ämnen så långt som möjligt bör minska, att åtgärder och styrmedel för ökad återvinning ska fokusera på de material som är mest värdefulla från resurseffektivitetssynpunkt och som har ett lågt innehåll av farliga ämnen, att höga och likvärdiga krav ställs på återvunna och nyproducerade material när det gäller innehåll av farliga ämnen samt att information om hälso- och miljöfarliga ämnen som ingår i varor ska vara tillgänglig för alla berörda under hela livscykeln, inklusive avfallsledet. I propositionen bedömer regeringen även att det bör undersökas om det finns förutsättningar för att införa ett nationellt system för dokumentation av farliga ämnen i byggnader (loggbok för byggnader). Utskottet har ställt sig bakom de bedömningar som regeringen har gjort i propositionen (bet. 2013/14:MJU13). I skrivelsen från om förslag till etappmål för ökad förberedelse för återanvändning och materialåtervinning av avfall (NV-00336-13) anförs att farliga ämnen i vissa fall kan utgöra ett problem vid materialåtervinning. Detta kan innebära att det uppstår en målkonflikt mellan miljökvalitetsmålen giftfri miljö och begränsad klimatpåverkan. Men det finns också viktiga synergier mellan dessa två miljökvalitetsmål. När ökad materialåtervinning ersätter nytillverkat material och på så sätt minskar behovet av energi och kemikalier vid tillverkning finns det exempel på tydliga synergieffekter. Om energianvändningen minskar innebär det i många fall att utsläpp från användning av fossila bränslen minskar. Minskad användning av fossila råvaror reducerar spridningen av toxiska ämnen från fossila material, exempelvis kvicksilver som frigörs vid kolförbränning. Även utsläppen av exempelvis dioxiner, kadmium, kväve- och svaveloxider och flyktiga organiska ämnen reduceras när energibehovet från nytillverkning minskar. Sambanden mellan begränsad klimatpåverkan och giftfri miljö är komplexa, och det behövs enligt rapporten ytterligare studier av synergier och målkonflikter mellan de två målen. Sammanfattningsvis bedömer att om man vid materialåtervinning har fokus på att denna ska vara av god kvalitet så kommer etappmålet om giftfria och resurseffektiva kretslopp att kunna nås. Som nämnts ovan är skrivelse under beredning i . Miljö- och jordbruksutskottet har tidigare uttalat sig om giftfria och resurseffektiva kretslopp (utl. 2012/13:MJU18, En europeisk strategi för plastavfall). Utskottet betonade bl.a. att det är väsentligt att samordningen mellan olika lagstiftningsområden förbättras. Ett långsiktigt hållbart kretsloppssamhälle förutsätter att farliga ämnen fasas ut från kretsloppen. Det är angeläget att materialåtervinning inte leder till att nyproducerade varor och produkter kontamineras med annars förbjudna ämnen. För att åstadkomma giftfria och resurseffektiva kretslopp behövs en bättre samordning av avfalls-, kemikalie- och produktlagstiftningen inom EU. Frågan om plastavfall är särskilt problematisk när det handlar om farliga ämnen i plasten som gör att den inte alltid kan eller bör materialåtervinnas. Utskottet uttalade att en översyn av berörda regelverk på europeisk nivå är angelägen. Mot bakgrund av det anförda bör motionerna 2013/14:MJ468 (V) yrkande 26, 2013/14:MJ220 (MP) yrkande 1, 2013/14:MJ413 (S), 2013/14:MJ427 (C) och 2013/14:MJ519 (MP) yrkandena 1, 3, 9 och 11 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller textilavfall har utskottet tidigare uttalat följande i betänkande 2012/13:MJU8: Frågan om textilavfall behandlas i betänkande (SOU 2012:56). I konsumeras enligt betänkandet ungefär textil per person och år. Av dessa går till förbränning och återanvänds av välgörenhetsorganisationer. Resterande ackumuleras (t.ex. i en garderob) eller genomgår annan avfallsbehandling där det är svårt att mäta mängderna (t.ex. via en återvinningscentral). Textilavfallsflödena är små om man ser till deras vikt. Trots detta är flödenas miljöpåverkan stor. Produktionen av ny textil ger upphov till ca koldioxid och förbrukar stora mängder vatten, energi och kemikalier. finns inga betydande flöden för materialåtervinning av textilier i . Ett av de stora hindren för en välfungerande materialåtervinning av textilier är användningen av blandmaterial. har mer avancerade processer tagits fram där konstfibrer separeras från naturfibrer genom en kemisk process. Processen innebär att textilierna kan tas om hand utan att de behöver sorteras i ett oändligt antal fraktioner. För tillfället konstrueras en pilotanläggning som ska testa om tekniken kan fungera i industriell skala. Om tekniken klarar att skalas upp ska en fullskalig demonstrationsanläggning uppföras som ska klara av att hantera hela av uttjänta textiler som inte lämpar sig för återanvändning. I betänkande anförs vidare att regeringen bör, oberoende av den nu pågående frivilliga utvecklingen av materialåtervinning av textilier, överväga att införa mål för återanvändning, förberedelse för återanvändning och materialåtervinning av textilier. Detta bör göras för att i största möjliga mån försöka begränsa den negativa inverkan på miljön som framställningen av nya textilier innebär. Utöver detta bör även regeringen se över möjligheterna att införa producentansvar för textilier för att på så sätt skapa förutsättningar för en minskad resursanvändning i produktionsledet och för att påverka användningen av blandmaterial som är svåra att materialåtervinna. Ansvaret skulle kunna innefatta både krav på miljömässighet i produktionsledet och krav på ekonomiskt ansvar för insamling av kasserade textilier. Den exakta utformningen av ett sådant ansvar bör emellertid diskuteras på EU-nivå eftersom sådana krav kan komma att påverka den inre marknaden. har valt att inte lägga fram något förslag till ett producentansvar för textilier nu eftersom det enligt utredningen är av stor vikt att textilbranschen tar sitt ansvar och det pågår ett arbete inom klädes- och textilbranschen för att frivilligt försöka skapa ett fungerande system för insamling, återanvändning och återvinning av använt textilmaterial. Som nämnts ovan är betänkande under beredning i . Regeringen har även lämnat ett uppdrag till att föreslå vissa nya etappmål. I det fall anser att det finns skäl att införa ytterligare etappmål på avfallsområdet, exempelvis för textilier och textilavfall, ska även dessa förslag till etappmål redovisas. ska enligt uppdraget även föreslå åtgärder som bedöms som nödvändiga för att nå etappmålen. Uppdraget ska redovisas till (regleringsbrev ). planerar flera projekt vad gäller textilavfall. redovisade avfallsplan 2012–2017 (Från avfallshantering till resurshushållning, rapport 6502). Ett mål enligt avfallsplanen är att återanvändningen av textiler och materialåtervinningen av textilavfall ska öka. För att följa de mängder som går till återanvändning och materialåtervinning kommer materialflödesberäkningar att användas. kommer bl.a. att inleda en dialog med textilbranschen om vilka miljöförbättrande åtgärder som är viktiga att genomföra, driva på utvecklingen av teknik för materialåtervinning som inte bidrar till spridning av miljögifter och samverka med Kemikalieinspektionen för att hitta lösningar för att minska textilavfallets mängd och farlighet. Vidare kommer att medverka i kampanjer, forskningsprojekt och nätverk med syfte att öka textiliernas användningstid, t.ex. policyprojektet inom forskningsprojektet som finansieras av Mistra. planerar även att analysera för- och nackdelar samt möjliga effekter av styrmedel inom ramen för det nationella programmet för förebyggande av avfall. I detta sammanhang kan även ett arbete inom ramen för nämnas. En studie som Nordiska ministerrådets avfallsförebyggande grupp låtit ta fram (Prevention of Textile – Material flows of textiles in three Nordic countries and suggestions on policy instruments) visar att konsumtionen av kläder och textilier ökar kraftigt i , och . slängs textilier i dessa länder, vilket motsvarar hälften av den mängd textilier som släpps ut på marknaden . I studien kartläggs flödena av textilier i , och från det att textilierna sätts på marknaden tills de blir avfall. Författarna i den nordiska studien föreslår att secondhandprodukter och redesign borde uppmärksammas i större utsträckning genom märkningar liknande Bra Miljöval. är materialåtervinningen av textilier nästan obefintlig i och , men den uppgår till i . De största hindren antas vara höga kostnader för arbetskraft för sortering. I studien analyseras möjliga styrmedel för att förebygga textilavfall. Ett förslag är att tillverkarna själva tar ansvar för att samla in textilavfall för att öka återvinningen och återanvändningen. Författarna rekommenderar att styrmedlen utformas så att tillverkarna redan i designfasen får ett incitament att förebygga miljöpåverkan och avfall. De föreslår bl.a. att kostnaden för miljöpåverkan inkluderas i konsumentpriset på varan eller att någon form av skatt övervägs. Även i det nordiska statsministerinitiativet för grön tillväxt ingår en satsning på att öka materialåtervinningen av textilavfall. Vidare kan nämnas att Mistra () kommer att investera i ett långt tvärvetenskapligt forskningsprogram om hållbart mode, Mistra Future Fashion. Syftet med programmet är att bidra till ett uthålligare samhälle, att ge svensk modeindustri ökad konkurrenskraft och kompetens om hållbarhet samt att finna innovativa lösningar. Utskottet har tidigare behandlat frågan om textilavfall (bet. 2011/12:MJU16). I betänkandet välkomnade utskottet att det i skulle ingå att utreda potentialen att förbättra omhändertagandet av det farliga avfallet för att minimera spridningen av farliga ämnen. Detta skulle enligt utskottet kunna göras genom ytterligare krav på utsortering av fler avfallsfraktioner, bl.a. textilier. Utskottet ansåg att utvecklingen behöver vändas. För att minska miljöpåverkan från vårt textilavfall skulle ett ändrat konsumtions- och produktionsmönster behövas vad gäller kläder och textil. Det behöver vara enkelt att lämna kläder till återanvändning. Det skulle också enligt utskottet behöva utvecklas metoder för materialåtervinning av textilier i . Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning. redovisade på uppdrag av regeringen förslag till ett nytt etappmål inom miljömålssystemet för textil och textilavfall (NV-00336-13). anförde i redovisningen att vår konsumtion av textil inte är hållbar. Textilier är en värdefull resurs som inte utnyttjas i någon större omfattning. återanvänds och endast en liten andel går till materialåtervinning. Konsumtionen av textilier har ökat i , vilket medför miljöproblem både i och i tillverkningsländerna. Produktion av textilier är resurskrävande, både vad gäller vatten och energi. Dessutom används stora mängder farliga ämnen som kan skada både människor och miljö i tillverkningslandet. Textilproduktion ger också upphov till utsläpp. Flera farliga ämnen kan finnas kvar i produkterna när de sätts på den svenska marknaden. går enligt största delen av det textilavfall som genereras i till förbränning. Detta trots att textilier är en värdefull resurs och miljövinsten vid återanvändning och återvinning är stor jämfört med förbränning. föreslår ett etappmål för att ska ta ett steg närmare en mer hållbar användning av textil. föreslår också att ett producentansvar införs kombinerat med informationsinsatser. Förslaget till etappmål innebär följande. är kretsloppen för textilier så långt som möjligt resurseffektiva och fria från farliga ämnen. finns lättillgängliga insamlingssystem som säkrar att textilier i första hand återanvänds. återanvänds av de textilier som satts på marknaden. materialåtervinns av de textilier som satts på marknaden, i första hand till nya textilier. underlättas kretsloppet för textilier av att särskilt farliga ämnen och andra ämnen med oönskade egenskaper inte förekommer i nyproducerade textilier. föreslår att etappmålet för textil och textilavfall följs upp , givet att ett producentansvar införs. Utan ett producentansvar rekommenderas minst två uppföljningar, inklusive . Miljöminister anförde i ett svar på fråga 2013/14:318 Textilåtervinning bl.a. följande: har inom ramen för ett regeringsuppdrag föreslagit etappmål inom miljömålssystemet för textil och textilavfall. Rapporten innehåller bl.a. mål om både återanvändning och återvinning samt förslag till åtgärder och styrmedel. framhåller i rapporten att i genomsnitt konsumerar varje svensk textilier varav hamnar i soppåsen och går direkt till förbränning. Det kan finnas flera skäl till detta. pekar bl.a. på hur insamlingsmöjligheterna ser ut samt att kunskap om miljönyttan av att återanvända och återvinna textilier hos allmänheten ofta är bristfällig. Jag anser att vi behöver utveckla systemen för att ta hand om de textilierna som redan finns i samhället . I det sammanhanget anser jag att det är viktigt att kunna använda befintliga textilier som en resurs, antingen genom återanvändning eller genom materialåtervinning. Det går åt ca kemikalier per kg textil. Det är viktigt att kretsloppen blir resurseffektiva och så långt som möjligt fria från farliga ämnen. Den visar tydligt på behovet av att vidta ytterligare åtgärder. bereder vi frågan internt och har för avsikt att remittera rapporten innan regeringen kan ta ställning till förslagen. har vidare tagit ett initiativ för att stärka arbetet med resurseffektivitet och hållbar konsumtion och produktion genom att öka dialogen med näringslivet. Initiativet sker i samarbete med IVL och deras plattform samt med . Det är glädjande att företag såsom bl.a. H&M redan vidtagit åtgärder för återvinning av textilier, jag hoppas fler företag följer deras exempel. Mot bakgrund av det anförda föreslås att motionerna 2013/14:MJ406 (S), 2013/14:MJ468 (V) yrkande 27 och 2013/14:MJ519 (MP) yrkande 15 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om elavfall har utskottet tidigare anfört följande (bet. 2012/13:MJU8). Hanteringen av elavfall i regleras främst genom regler i avfallsförordningen (2011:927). Dessa regler ger konsumenten en skyldighet att sortera ut elavfall och hantera det skilt från annat avfall. Reglerna ställer också krav på att allt elavfall förbehandlas av certifierade förbehandlare innan det går vidare till återvinning, fragmentering, förbränning, deponering eller annat bortskaffande. Bestämmelser om skyldighet för producenter att ta hand om avfall som utgörs av elprodukter finns i förordningen (2005:209) om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter. Producenternas ansvar innebär bl.a. att den som tillverkar och importerar elektronik ska märka produkterna, samla in elavfallet och sedan se till att återanvända eller återvinna elavfallet eller ta hand om det på något annat miljövänligt sätt. är ansvarig tillsynsmyndighet. Förordningen ålägger också kommunerna vissa skyldigheter. Kommunerna ansvarar inom ramen för den kommunala renhållningsskyldigheten för att hantera det elavfall från hushållen som inte lämnats till producenternas insamlingssystem. I omfattar producentansvaret även vanliga glödlampor och armaturer för hushållsbruk. Enligt finns krav på att samla in elavfall per person och år. I samlar vi in ungefär per person och år. ska mängderna som samlas in relateras till hur mycket produkter som säljs, vilket innebär hårdare krav på insamlingen i . Totalt beräknas elavfall hamna på fel ställe. Det motsvarar per invånare som skulle kunna materialåtervinnas. anser att insamlingen, speciellt av smått elavfall som lätt hamnar i soppåsen, måste utvecklas för att underlätta för människor att göra rätt. Elavfall kan bl.a. innehålla kvicksilver, bly, kadmium och bromerade flamskyddsmedel. Om avfallet inte tas om hand på rätt sätt kan det skada miljön och människors hälsa. Dessutom kan värdefulla resurser, som metaller, gå förlorade ur kretsloppet. arbetar med ett program för att förebygga avfall, och där kommer sådana frågeställningar upp. antogs formellt det omarbetade EU-direktivet (2012/19/EU) om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE). utreder på vilka sätt dagens regler behöver ändras med anledning av direktivet och kommer att redovisa detta till .