bet · H101MJU17 · 2014-05-13 00:00:00 — Genom ett regeringsbeslut fick Formas i uppdrag att tillsammans med Stiftelsen lantbruksforskning och Stiftelsen utforma ett produktionsinriktat forskningsprogram för jordbrukets hållbarhet och konkurrenskraft samt för hästforskning. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet arbetar och med att undanröja handelshinder vid livsmedelsexport till tredjeländer. har myndigheternas insatser bidragit till att över 100 produktmarknader har öppnats för svenska exportörer. har det skett en tydlig ökning av både antalet aktiviteter och deltagare i programmet Food from . Vidare tar tjänstemän vid upp livsmedelsrelaterade handelsfrågor vid utgående och inkommande besök i . Svensk mat och dryck ingår också i främjandearbetet vid flera utlandsmyndigheter. Samtal om export- och handelsrelaterade frågor förs löpande med livsmedelsbranschen. Regeringen arbetar för att exporten av livsmedel ska fördubblas och därmed passera . För att nå målet har regeringen genom visionen – det nya matlandet satsat särskilda medel på Business och dess livsmedelsprogram Food from . Inom satsningen på visionen – det nya matlandet har det även utvecklats ett koncept för att lansera svenska livsmedel, Try Swedish, i samarbete mellan Business och Visit . Konceptet har använts vid deras aktiviteter utomlands, t.ex. mässor och liknande tillställningar. har också den digitala kanalen utvecklats. Inom ramen för arbetet med – det nya matlandet har också en gemensam kommunikationsplattform tagits fram där värden inom råvaror, förädlad mat och dryck m.m. framkommer och som används vid kommunikation av visionen. Vidare är utvecklingen av gastronomiska regioner i en del av arbetet med regeringens satsning – det nya matlandet. Genom att förtydliga och stärka kopplingarna mellan matens egenskaper och den geografiska plats där den är framställd ökar möjligheterna till värdeskapande för både varan och platsen. Varans ursprung byggt på naturgivna och kulturella förutsättningar kopplat till gastronomiska egenskaper som t.ex. smak, näringsinnehåll och kvalitet är en utgångspunkt för utvecklandet av unika måltidsupplevelser. Detta skapar möjligheter till bl.a. ökad konkurrenskraft och produktion inom primärproduktion såväl som förädlingsindustri. Att kunna ursprungsmärka och marknadsföra produkter i enlighet med EU:s kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel skapar också ökade förutsättningar för profilerade turistprodukter hos respektive region. Platsbunden konsumtion är betydelsefullt för jobb och utveckling av landsbygden. har ett uppdrag från regeringen att –2014 utveckla gastronomiska regioner inom ramen för – det nya matlandet. Uppdraget omfattar följande fyra delar: – en kartläggning av svenska jordbruksprodukter och livsmedel som är lämpade att marknadsföra via EU:s kvalitetssystem för skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar – att utveckla kunskaperna om gastronomiska egenskaper hos traditionella arter och sorter och tillgängliggöra dessa för bransch och allmänhet – att utarbeta en kunskapsöversikt över forskning med relevans för utvecklingen av svenska gastronomiska regioner – att samordna och stödja relevanta nationella och regionala utvecklingsarbeten och nätverk. Arbete med att utveckla gastronomiska regioner pågår också tillbaka på regionalt plan på flera håll i landet, bl.a. med medel från landsbygdsprogrammet. I svar på interpellationerna 2013/14:312, 334, 335 och 339 om det svenska produktionsjordbruket anförde landsbygdsministern att det inom svenskt jordbruk finns nära 180 000 sysselsatta på hel- eller deltid. Livsmedelsindustrin är den fjärde största näringsgrenen inom tillverkningsindustrin, t.ex. fyra gånger så stor som läkemedelsindustrin och så stor som kemiindustrin. I många landsbygdskommuner är jordbruk och livsmedel den viktigaste näringsgrenen. Regeringen ser därför med oro på utvecklingen i vissa delar av jordbrukets primärproduktion och prioriterar därför arbetet med att stärka jordbruksföretagens konkurrenskraft. Regeringen har, bl.a. i budgetpropositionen , tydliggjort varför detta arbete är viktigt. De gröna näringarna fungerar som en motor i utvecklingen mot ett hållbart samhälle, och en minskande jordbrukssektor innebär inte bara färre jobb på den svenska landsbygden utan också ett mindre öppet odlingslandskap med färre betade ängs- och hagmarker och därmed en förlust av biologisk mångfald och natur- och kulturmiljöer. Regeringen har vidtagit några åtgärder för att förbättra villkoren för landsbygdens företag, nämligen sänkta egenavgifter, sänkta arbetsgivaravgifter, sänkt restaurangmoms, sänkta köttkontrollavgifter, borttagen avgift för djurskyddskontroll, slopad handelsgödselskatt och ett intensifierat arbete med regelförenkling. Visionen – det nya matlandet är en strategi för att öka intresset för svensk mat för att långsiktigt öka efterfrågan, lönsamheten och därmed produktionen. Det är jordbrukets primärproduktion som är ryggraden i visionen. Utan en lönsam och konkurrenskraftig primärproduktion kan inte visionens mål förverkligas. Landsbygdsprogrammet är ett viktigt verktyg, inte bara för att stärka jordbrukets konkurrenskraft utan också för att stödja jordbrukets miljöinsatser och betala för de kollektiva nyttigheter som ett aktivt jordbruk bidrar till. Landsbygdsprogrammet bidrar också till att stärka landsbygdens utveckling även utanför jordbrukssektorn. Varje skattekrona ska användas på ett sådant sätt att nyttan blir så stor som möjligt. I det förslag till nytt landsbygdsprogram som regeringen kommer att besluta om kommer jobb, miljö och en modern landsbygd att stå i fokus. Ambitionen är att stimulera företagande och hållbar utveckling i jordbruket och på landsbygden utan att krångla till det i onödan. Landsbygdsprogrammet bör också ses som en del i en helhet där även gårdsstödet spelar en viktig roll. I de förslag till nytt gårdsstöd som har remitterats föreslås bl.a. att ett särskilt djurbidrag till nötkreatur införs, att stöden blir mer rättvist fördelade inom landet och att unga premieras. En del av satsningen inom visionen – det nya matlandet är och arbete med att undanröja handelshinder i tredjeländer. Tack vare förstärkningar och myndigheters insatser har fler marknader i tredjeländer öppnats. Antalet aktiviteter och deltagande livsmedelsföretag i programmet Food from har ökat kraftigt. Livsmedelsexporten fortsätter att öka stadigt, med . Detta sker som vi är inne i en lågkonjunktur och den totala varuexporten har minskat ganska kraftigt – minus . Fördubblingsmålet är ambitiöst men definitivt inom räckhåll. Regeringen kommer att fortsätta att arbeta för att livsmedelsexporten ska öka och på så vis stödja svenskt produktionsjordbruk. Ett livskraftigt svenskt jordbruk ger oss goda, nyttiga livsmedel som har producerats med gott djurskydd och hög miljöhänsyn och som tagits fram med låg användning av såväl bekämpningsmedel som antibiotika. Jordbruket bidrar dessutom till sysselsättningen på landsbygden. Jordbruket är en förutsättning för att upprätthålla den biologiska mångfalden och fungerar som en motor i utvecklingen mot ett hållbart samhälle. Landsbygdsminister redovisade , respektive i svar på interpellationerna 2013/14:125 om matlandet och jobben, 2013/14:251 om levande landsbygd och 2013/14:224 om färre arbetstillfällen på landsbygden att regeringen har ett stort ansvar för att bidra till att skapa de förutsättningar som behövs för att kunna bo och verka på landsbygden och möjliggöra för näringslivsutveckling och tillväxt i hela . Regeringen har genomfört flera skatteåtgärder för att stimulera ett ökat företagande. Bland dessa finns sänkt bolagsskatt, sänkta egenavgifter och förmånligare 3:12-regler och sänkta socialavgifter. Jobbskatteavdragen har gett människor mer kvar i plånboken. Dessutom arbetar regeringen kontinuerligt med att förenkla och minska regelbördan för företag, något som främst gynnar små företag och som gör det enklare att starta och driva företag. Inom infrastruktur görs stora investeringar för både elektronisk och fysisk infrastruktur. Den strukturomvandling som har pågått ända sedan mitten av har gjort att behovet av arbetskraft inom exempelvis jordbruket har minskat och att arbetstillfällen har försvunnit. Det nuvarande landsbygdsprogrammet erbjuder många möjligheter att utveckla både primärproduktionen och förädlingen av livsmedel, likaväl som möjligheter för företagen att diversifiera sina verksamheter. Innovationer är avgörande för vår framtida konkurrenskraft och är därför också i fokus såväl i kommande landsbygdsprogram som i det fortsatta arbetet med matlandet. Visionen om matlandet är en strategi för att skapa jobb och sysselsättning men också för att synliggöra den potential som finns för företagande på landsbygden. har antalet sysselsatta ökat med 9 000 inom de näringsgrenar som omfattas av visionen. Förmågan att attrahera, behålla och utveckla kompetenser, företag och kapital är avgörande för att regioner och kommuner ska bli utvecklingskraftiga. Inom initiativet Attraktionskraft arbetar regeringen med insatser som lyfter och främjar förutsättningar för att skapa attraktiva platser. Det arbetet kommer att tas om hand i en nationell strategi för regional tillväxt och attraktionskraft –2020, som regeringen arbetar med och som blir klar . Med den nu lämnade redovisningen anser utskottet att syftet med kommittémotion 2013/14:MJ490 (S) yrkande 29 i allt väsentligt är tillgodosett. Motionen bör lämnas utan vidare åtgärd i berörd del. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en betesresursinventering (SD), slaktavfall (M) och inventering av gemensamma resurser (MP). Jämför reservationerna 3 (SD), 4 (MP, V) och 5 (SD). I motion 2013/14:MJ206 av (SD) framhålls att en betesresursinventering kan kartlägga värdet av skogsbete, fjällbete och skärgårdsbete och ge en bild av de värden som skulle kunna tas till vara med modernt jordbruk i kombination med traditionella kunskaper. Att bruka utmarksbetet skulle generera nya jobb på landsbygden och inom de gröna näringarna. Att ha djur på de mycket stora arealerna utmarksbete som finns i skulle även ge positiva effekter för den biologiska mångfalden. Det är en stor och oanvänd resurs. I fråga om slaktavfall anförs i motion 2013/14:MJ251 av (M) att efter avslutad slakt ska slaktbiprodukter destrueras på godkända anläggningar för att undvika spridning av smittsamma sjukdomar. Även transporten till anläggningen måste vara godkänd. Dessa regler är bra för att undvika olika sorters av utbrott likt mul- och klövsjukan, galna ko-sjukan m.m. när det gäller industriell slakt, men det är orimligt att inkludera slaktavfall från hemslakt i samma regelverk. För ett enstaka djur slaktat på exempelvis innebär regelverket godkänd transport till fastlandet för destruktion på där godkänd anläggning, vilket är en mycket kostsam process. För att underlätta för fortsatt hemslakt av småskalig karaktär bör regelverket ses över. Enligt motion 2013/14:MJ515 av m.fl. (MP) yrkande 2 bör man inventera och utreda hur gemensamma resurser, s.k. allmänningar, kan förvaltas på ett långsiktigt hållbart och rättvist sätt och hur avkastningen av dessa bör fördelas rättvist. Mineraler och hav är exempel på viktiga gemensamma naturresurser. Utsläpp av skadliga ämnen bör begränsas och resurser får inte överutnyttjas. Man kan också avstå från att exploatera en resurs. , den enda kvinnliga Nobelpristagaren i ekonomi, dokumenterade hur lokalbefolkningar över hela världen genom sinnrika sociala innovationer uthålligt lyckas förvalta skogar, fiskrika vattendrag och andra allmänningar. När det gäller frågan om en betesresursinventering vill utskottet redovisa att miljömålet Ett rikt odlingslandskap innebär att odlingslandskapets och jordbruksmarkens värde för biologisk produktion och livsmedelsproduktion ska skyddas som den biologiska mångfalden och kulturmiljövärdena bevaras och stärks (bet. 2013/14:MJU2). Regeringen anför att utvecklingen i miljön är negativ. Hävdade betesmarker har stor betydelse för bevarandet av den biologiska mångfalden i odlingslandskapet. har den totala arealen betesmarker som sköts med hjälp av landsbygdsprogrammets miljöersättningar minskat med . En bidragande faktor för detta är den minskning av antalet betande nötkreatur som skett . Lantbrukarnas intresse att ingå avtal om skötsel av kulturhistoriska landskapselement fortsätter att minska. Sammantaget ger dessa negativa utvecklingstrender en minskad variationsrikedom i livsmiljöer för arter som är knutna till odlingslandskapet. Betesmarker hör till odlingslandskapets mest artrika miljöer. De är även viktiga för kulturmiljön och människors möjlighet att uppleva ett rikt och varierat odlingslandskap. Regeringen bedömer att det inte är möjligt att nå miljökvalitetsmålet till 2020 med de styrmedel som är beslutade eller planerade. Ett öppet odlingslandskap är beroende av ett aktivt jordbruk. Förutsättningarna för att nå miljökvalitetsmålet styrs av flera faktorer. Två av dessa faktorer är att prisutvecklingen för jordbrukets produkter på världsmarknaden påverkar jordbrukets lönsamhet samt utformningen av EU:s gemensamma jordbrukspolitik. För betesmarkerna innebär den minskade lönsamheten för företag med nötkreatur att antalet betande djur riskerar att fortsätta minska. Den ändrade betesmarksdefinitionen inom den gemensamma jordbrukspolitiken har lett till ett komplicerat regelverk, vilket riskerar att leda till att värdefulla marker slutar skötas eller hävdas på ett sätt som minskar naturvärdena. Ett aktivt och konkurrenskraftigt jordbruk är en mycket viktig förutsättning för att bibehålla ett öppet landskap. Ersättningarna för miljöåtgärder i landsbygdsprogrammet för perioden –2020 blir viktiga även fortsättningsvis. Den framtida utformningen av landsbygdsprogrammet kommer också att ha betydelse för intresset att fortsätta hävda jordbruksmarken och hålla betande djur. gjordes smärre förändringar av programmets miljöersättningar. Anslutningen till ersättningsformerna motsvarar ungefär nivån 2011. Det är oroande att den totala arealen ängs- och betesmarker som ersätts med miljöersättningar minskade något även , trots de medel som tillfördes genom överföring från direktstöden till landsbygdsprogrammet 2010. Av regleringsbrev framgår att under anslaget 1:8 ska användas för kvalitetsuppföljning i ängs- och betesmarker samt uppföljning av småbiotoper inom (nationell inventering av landskapet i ). Uppföljningen är en del av uppföljningen inom miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet gjordes en ängs- och betesmarksinventering 2002–2004 med komplettering 2007–2010. Resultatet av dessa inventeringar finns i databasen . I denna visas förekomsten av olika typer av betesmarker, både sådana som det söks stöd för och som därför även ingår i blockdatabas och betesmarker som ligger utanför jordbrukarstöden. Enligt dessa uppgifter är betesmarkerna alltså väl kända i . TUVA-databasen är tillgänglig via webplats. Blockdatabasen är ett administrativt hjälpmedel för stödgivningen och inte direkt åtkomlig men frågor kan ställas till om man är intresserad av arealfördelning m.m. Miljömålsberedningen kommer att presentera sitt förslag till en strategi för en långsiktigt hållbar markanvändning där användning av jordbruksmarken ingår (dir. 2011:91) och en strategi för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik med ett helhetsperspektiv på havs- och sötvattenpolitik (dir. 2012:95). Förslagen kommer att utgöra en viktig utgångspunkt för kommande analyser om utformandet av åtgärder som syftar till att miljökvalitetsmålen ska kunna nås. Utskottet avstyrker med det anförda motion 2013/14:MJ202 (SD). Inventering av gemensamma resurser I regeringens proposition 2013/14:186 Hushållning med havsområden föreslås nya bestämmelser om hushållningen med havsområden. Bestämmelserna avser en samlad havsförvaltning i syfte att bidra till en långsiktigt hållbar utveckling. För hushållningen med havsområdena , och ska regeringen besluta om vägledning till myndigheter och kommuner när de prövar anspråk på användningen av områdena. Vägledningen ska ges i form av en havsplan för vart och ett av områdena och omfatta ekonomiska zon och de områden som inte är fastigheter i svenskt territorialhav från en nautisk mil utanför baslinjen. Havsplanen ger uttryck för statens syn på hushållningen med havsområdet. Planen blir en del av myndigheternas och kommunernas beslutsunderlag i fråga om vilken användning som ett havsområde är mest lämpat för med hänsyn till områdets beskaffenhet och läge samt de behov som finns. Regeringen ska få meddela föreskrifter om förbud mot eller begränsningar för verksamheter och åtgärder inom ett område som omfattas av en havsplan. Föreskrifterna föreslås träda i kraft . presenterade kommissionens förslag till och rådets direktiv om upprättandet av en ram för fysisk planering i kust- och havsområden och integrerad förvaltning av kustområden, KOM(2013)133, ett förslag om havsplanering och kustzonsförvaltning. Förslaget syftar bl.a. till att främja en hållbar tillväxt av aktiviteter till havs liksom en hållbar användning av havets resurser. förslag till direktiv har behandlats i en arbetsgrupp inom . har under denna process bl.a. verkat för att de medlemsstater som har havsområden ska upprätta en ekosystembaserad havsplanering som ger en hållbar utveckling av dessa områden. Genom beslut gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att se över de svenska baslinjerna och de olika jurisdiktionsgränserna till havs i syfte att ge dessa den precision som modern teknik medger (dir. 2011:41). Utredaren ska lägga fram förslag om att inrätta en angränsande zon runt Sveriges kuster. Enligt direktiven är frågan om relationen mellan de begrepp som definierar havs- och landgränser i vissa avseenden oklar. En otydlighet finns även i gränssnittet mellan havsgränslagstiftningen och fastighetslagstiftningen när det gäller förhållandet mellan fastighetsgräns och inre vatten i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde. Det ingår i utredningens uppdrag att överväga frågan om äganderätten till allmänt vatten. Rättsläget när det gäller statens rätt att bestämma över dispositionsrätten i allmänt vatten och att ta ut en avgift för denna rätt är oklart som möjligheten att ta ut en avgift eller ersättning för att nyttja naturresurserna är ett viktigt medel för att göra havsförvaltningen ekosystembaserad. Uppdraget ska redovisas . Enligt inhämtade uppgifter kan det som på landytan i kallas för allmänningar vara mark ägd av staten eller kommunen eller mark gemensam för flera fastigheter. Enligt dessa uppgifter överväger regeringen inte någon inventering av dessa områden. Samhällsintresset av att kan brytas och tas till vara anses vara ett så starkt allmänt intresse att grundlagens förutsättningar för ingrepp i markägarnas rätt är uppfyllda (bet. 2013/14:NU14). Minerallagen ger ensamrätt till utvinning av till det bolag som beviljas en bearbetningskoncession. Genom en ändring i minerallagen 1974 togs statens rätt till del av gruvverksamhet bort (kronoandelen), och tillfaller vinsten den som gör de nödvändiga investeringar som krävs för att kunna utvinna malm. I övrigt är det marknadskrafterna som styr utvinning av malm. För avvägningar mellan motstående intressen (värdefulla ämnen och , rennäring, naturvärden etc.) finns riksintressesystemet i 3 kap. . Genom 3 kap. kan mineralutvinning nekas om den medför oacceptabel skada på annat intresse. Verksamhetens miljöpåverkan i övrigt regleras i enligt samma regler som annan industriell verksamhet. Målet med är att främja en hållbar utveckling och att tillförsäkra nu levande och kommande generationer en hälsosam och god livsmiljö. Alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd ska utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka att verksamheten eller åtgärden medför skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. Genom reformerna av den gemensamma jordbrukspolitiken under 1990-och 2000-talen har denna politik successivt blivit mer marknadsorienterad, mer samstämmig med utvecklingspolitiken samt fått ett ökat fokus på miljö- och klimatåtgärder, i linje med regeringens målsättning (bet. 2013/14:MJU2). Regeringens långsiktiga målsättning för den gemensamma jordbrukspolitiken är en avreglerad, marknadsorienterad och konkurrenskraftig jordbrukssektor styrd av konsumenters efterfrågan och med hänsyn tagen till klimat, miljö, djurskydd och utvecklingsaspekter (prop. 2013/14:12 utg.omr. Inom ramen för väsentligt lägre utgifter för jordbrukspolitiken i EU vill regeringen rikta ökat relativt fokus mot åtgärder för landsbygdspolitiken. Utskottet instämmer med regeringen i att det är angeläget att EU:s gemensamma jordbrukspolitik fortsätter att förändras i linje med tidigare genomförda reformer. För att möjliggöra detta krävs ett proaktivt arbetssätt. Det är därför angeläget att i ett tidigt skede påbörja analyser med utgångspunkter för en modernisering av EU:s gemensamma jordbrukspolitik inför nästa budgetperiod efter 2020, samt inför halvtidsöversynen –2020. Utskottet har tidigare i detta betänkande redovisat huvuddragen i det förslag till landsbygdsprogram 2014–2020 som kommer att redovisas för Europeiska kommissionen. har ministerrådet och parlamentet enats om en ny förordning om en gemensam fiskeripolitik och en förordning om den gemensamma marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter. I detta arbete har regeringens fokus varit att säkerställa maximalt hållbart uttag och att införa ett utkastförbud (prop. 2013/14:1 utg.omr. Överkapacitet i fiskeflottan, såväl i EU som globalt, bedöms vara en av de viktigaste orsakerna till bristande måluppfyllelse av fiskeripolitiken. uppfyller de EU-krav som gäller förvaltningen av fiskeflottan. Hur detta ska hanteras är dock avhängigt av resultaten i reformen av den gemensamma fiskeripolitiken. I samband med ett nytt havs- och fiskeriprogram kommer även en aktuell och fördjupad analys av balansen i det svenska fisket mellan tillgängliga resurser och fiskeflottans kapacitet att göras. Utvecklingen för EU:s gemensamma fiskbestånd visar på viss positiv utveckling. Fortsatta åtgärder krävs dock och resultatet av reformeringen av den gemensamma fiskeripolitiken blir av avgörande betydelse för att uppnå ett långsiktigt hållbart fiske. Utskottet föreslår att motion 2013/14:MJ515 (MP) yrkande 2 lämnas utan åtgärd med vad som anförts. Omhändertagandet av animaliska biprodukter, t.ex. slaktavfall, regleras genom den s.k. ABP-förordningen – och rådets förordning (EG) nr 1069/2009. Enligt inhämtade uppgifter finns inget särskilt undantag i förordningen som medger generella lättnader för omhändertagandet av animaliska biprodukter från hemslakt. Någon översyn av föreskrifter som skulle innebära lättnader för animaliska biprodukter från hemslakt är alltså inte möjlig. Förordningen om animaliska biprodukter möjliggör för medlemsstaterna att för avlägsna områden medge undantag från kravet på insamling av animaliska biprodukter och tillåta t.ex. nedgrävning. arbetar med en översyn av dessa områden. generella ståndpunkt är att lagstiftningen om animaliska biprodukter är viktig för att inte riskera människors och djurs hälsa. Bestämmelserna kan dock i vissa fall uppfattas som omotiverat långtgående och komplicerade, varför stöder förenklingar som är till fördel för berörda näringsidkare eller myndigheter utan att för den skull riskera människors eller djurs hälsa eller att det innebär negativa effekter för miljön. Utskottet föreslår att motion 2013/14:MJ251 (M) med denna redovisning lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om Samefonden (SD), rennäringsdelegationerna (SD), om rättigheter och skyldigheter (SD) och om miljömål för fjällen (SD). Jämför reservation 6 (SD).