bet · H101SoU7 · 2014-02-14 00:00:00 — Detta är vad regeringen avser att göra: att få en kartläggning av hur läget ser ut utifrån domarna i och den domstolspraxis som har utvecklats och men också utifrån hur kommunernas riktlinjer och avgränsningar ser ut. Finns det anledning att efter kartläggningen se över lagstiftningen har vi ett kunskapsunderlag för att veta vad som skulle behövas. Vi måste börja där för att se hur bilden ser ut över hela . Enskilda exempel kan naturligtvis bero på att det finns en handläggare som inte har fullgjort plikten efter lagen och där det inte håller för en domstolsprövning. Vi ska skaffa oss en bild av hur läget är i , och utifrån den kartläggningen bestämmer vi oss sedan för hur vi ska gå vidare. Jag är djupt bekymrad över att ledsagningen inte fungerar på det sätt som många förväntar sig att den ska fungera, och jag vill titta närmare på den här frågan. Låt oss klara ut några saker. Ledsagarservice kan ges både inom ramen för LSS och inom ramen för socialtjänstlagen. Inom LSS är den alltid avgiftsfri, och ledsagning inom LSS avser vi nu att se över. Den andra delen som handlar om att kommuner ger ledsagning, vilket är mer vanligt förekommande än inom ramen för LSS, innebär att kommunerna också är fria att sätta avgifter. Det har vi gjort en tidigare kartläggning om som visar att en del kommuner tillhandahåller denna service avgiftsfritt medan andra sätter en avgift. Det är upp till både mig och interpellanten att i kommunpolitiken se till att vi får rimlig avgiftssättning. Men staten går inte in och reglerar den kommunala delen. Där är det kommunpolitiker som har avgörandet, och de måste agera där. Den debatten lämpar sig inte riktigt för talarstol. Det är viktigt att vi håller isär vad som är statens uppgift och vad som är kommunernas uppgift. För att bidra till ökad klarhet även när det gäller kommunernas insatser har vi gett i uppdrag att ta fram öppna jämförelser för området så att vi kan se vad varje kommun presterar och hur situationen ser ut. kommer ledsagarservice också att finnas med bland de LSS-insatser som jämförs. Det blir bra eftersom det hjälper oss att både få en klar bild av läget och att se hur trenderna ser ut på kort sikt och på lång sikt. Öppna jämförelser är ett bra instrument för att kunna benchmarka och för att se jämförande resultat och följa trender . Jag vill också nämna att vi har ganska många åtgärder på gång inom som ni förstår. pågår också en allmän översyn, både över handikappersättningen och vårdbidraget. Där ingår även att kartlägga olika slags merkostnader. Syftet med översynen är att modernisera och göra regelverket mer rättssäkert och mer förutsägbart för den enskilde. Vi har alltså vidtagit en rad åtgärder för att öka kunskapen. Det är nämligen kunskapen om hur det ser ut som är grunden för att kunna göra eventuella förändringar. När jag tittar på vad Socialdemokraterna skriver om LSS tolkar jag det ändå som att ni inte på något sätt avser att förändra förhållandena, att ledsagning kan ges inom ramen för LSS men också inom ramen för kommunerna. Man kan lätt få intryck av att det skulle vara en annan ordning när man hör interpellanten, men jag har aldrig sett att ert parti har föreslagit det och inte heller att ni har lagt över ytterligare medel från staten till kommunerna för att fullgöra fler tjänster. Vi får nog vara lite bestämda med att de förhållanden som råder måste få fortsätta råda, men vi måste se till att öka rättssäkerheten och ge möjligheter enligt det lagen föreskriver. Om vi har fått till stånd en ändrad praxis där det har blivit mycket svårare att få ledsagning är det precis det som jag i så fall får kunskap om via den kartläggning som ska göras. Den får sedan vara grund för att eventuellt titta på om det behövs förändringar i lagstiftningen. Interpellanten frågar när. Det är väldigt nära förestående. Vi håller på med slutberedningen av uppdraget om kartläggningen. Jag är angelägen om att den ska komma till stånd, och jag är angelägen om att få den kunskap som behövs för att eventuellt kunna gå vidare. Utskottet vidhåller att assistansreformen har inneburit ökad valfrihet, större inflytande och bättre livskvalitet för många personer med svår funktionsnedsättning. LSS trädde i kraft , och det finns samma grundläggande skäl att reglera rättigheter till stöd och service för vissa personer med funktionsnedsättning som när lagen tillkom. Ytterst handlar det om att se till att personer med omfattande och varaktiga stödbehov får de insatser som de behöver för sitt dagliga liv. Detta kräver ett stabilt och långsiktigt ansvarstagande från samhällets sida. Om denna reglering inte är tillräckligt effektiv, finns det risk för att behoven skulle komma att prioriteras ned. En väl fungerande tillsyn är en del av det ramverk som krävs för att säkerställa att LSS tillämpas så att lagens syften och mål uppnås. Mot denna bakgrund anser utskottet att inte bör ta något initiativ med anledning av motionen 2013/14:So252 (KD) yrkande 1. Utskottet erinrar om att frågan om behovsbedömning vid personlig assistans senast behandlades av utskottet i betänkandet 2011/12:SoU13 Funktionshindersfrågor. Utskottet föreslog ett tillkännagivande för regeringen av innebörden att utskottet är angeläget om att arbetet med frågan om den personliga assistansen påskyndas. Utskottet anser därför att Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) ska delredovisa sina slutsatser senast . Regeringen ska därefter skyndsamt återkomma till utskottet med en bedömning av delredovisningen och eventuella behov av åtgärder för att upprätthålla intentionerna i LSS. En slutredovisning av uppdraget ska lämnas till () senast . Utskottet betonar vikten av att brukarorganisationerna får medverka i uppdragets genomförande genom att ges möjlighet att delge sina synpunkter. Som ett led i beredningen av detta ärende informerade företrädare för brukarorganisationerna IfA (Intressegruppen för Assistansberättigade) och JAG (Jämlikhet Assistans Gemenskap) utskottet vid utskottssammanträdet om erfarenheter av användningen av det s.k. behovsbedömningsinstrumentet i pilotkassor. Företrädare för informerade utskottet om erfarenheter av användningen av det s.k. behovsbedömningsinstrumentet i pilotkassor vid utskottssammanträdet . Som utskottet har uttalat är utskottet angeläget om att arbetet med frågan om den personliga assistansen påskyndas. Utskottet konstaterar att det pågår ett omfattande arbete på området. ISF ska slutredovisa sitt uppdrag att bl.a. ta fram underlag för och bedöma orsakerna till utfallet av beslut om assistansersättning enligt 51 kap. socialförsäkringsbalken senast . Vidare kan nämnas att har fått ett uppdrag att upphandla en utbildning för handläggare som prövar ansökningar om LSS-insatser. har även fått i uppdrag att kartlägga insatserna ledsagarservice, avlösarservice, korttidsvistelse samt bostad med särskild service för vuxna eller annan särskilt anpassad bostad för vuxna enligt LSS. I kartläggningen ska bl.a. inhämta information om insatsernas utformning, kommuners riktlinjer för insatserna och riktlinjers avgränsningar. ska även redogöra för hur riktlinjerna och avgränsningarna skiljer sig åt mellan kommunerna och hur de förhåller sig till rättspraxis. I uppdraget ingår också att analysera underlaget som tas fram med utgångspunkt från gällande lagstiftning, likvärdighet och rättssäkerhet. har fått i uppdrag att redovisa åtgärder för att säkerställa en bättre kontroll och en mer rättssäker hantering av assistansersättningen. Uppdraget omfattar dels åtgärder inom assistansersättningen för att minska risken för felaktiga utbetalningar och överutnyttjande, dels åtgärder som kan minska regionala skillnader relaterade till handläggning. Den tredje delen av uppdraget innebär att närmare analysera samstämmigheten mellan behovsbedömningsstöd och de medicinska underlag som finns att tillgå inom assistansersättningen. Mot bakgrund av det intensiva arbete som pågår på detta område anser utskottet inte att bör ta några initiativ med anledning av motionerna 2012/13:So269 (V) yrkande 2, 2012/13:So459 (S) yrkande 2, 2012/13:So543 (SD), 2013/14:So300 (S), 2013/14:So456 (V) yrkande 2 och 2013/14:So473 (FP). Ett antal motioner tar upp olika aspekter på ledsagarservice. Utskottet anser att detta är en mycket angelägen fråga och konstaterar inledningsvis att statsrådet i en interpellation har uttalat att hon är djupt bekymrad över att ledsagningen inte fungerar på det sätt som många förväntar sig att den ska fungera och att hon vill titta närmare på den här frågan. Som ett led i beredningen av detta ärende har företrädare för och informerat om stora problem inom området. Utskottet välkomnar därför ovan nämnda uppdrag att kartlägga bl.a. insatsen ledsagarservice. Syftet med kartläggningen är att få kunskap om huruvida det behövs ytterligare åtgärder för att stärka likvärdighet och rättssäkerhet i kommunernas beslut för de insatser som kartläggningen omfattar. Den kunskap som kartläggningen ger kommer att ligga till grund för regeringens analys om fortsatta åtgärder. Uppdraget ska redovisas till . Utskottet förutsätter att återkommer till regeringen med förslag på åtgärder som kan bidra till ökad likvärdighet mellan kommunerna och ökad rättssäkerhet för den enskilde. bör inte ta något initiativ. Av nu anförda skäl får motionen 2012/13:So535 (S) anses tillgodosedd och motionerna 2012/13:So269 (V) yrkandena 8–11, 2013/14:So304 (M), 2013/14:So425 (S), 2013/14:So456 (V) yrkandena 8–11, 2013/14:So465 (FP) och 2013/14:So562 (S) åtminstone delvis tillgodosedda. Det är synnerligen viktigt att personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga får det stöd de behöver för att kunna finna, få och behålla ett arbete. Utskottet konstaterar att regeringen har vidtagit flera åtgärder på detta område, varav här särskilt kan nämnas att det totala antalet subventionerade anställningar har ökat samt det högsta beloppet för stöd till arbetshjälpmedel och för personligt biträde höjts. Mot denna bakgrund anser utskottet att inte bör ta något initiativ. Motionerna 2012/13:So269 (V) yrkande 3 och 2013/14:So456 (V) yrkande 3 avstyrks. Några motioner tar upp frågan om assistansersättning vid sjukhusvistelse. Utskottet har fått veta att vid sjukhusvistelse bereds inom . bör inte föregripa resultatet av detta arbete. Utskottet avstyrker motionerna 2012/13:So269 (V) yrkande 4 och 2013/14:So456 (V) yrkande 4. Utskottet noterar att ISF har i uppdrag att följa upp och analysera effekterna av de ändringar i LSS och socialförsäkringsbalken som trädde i kraft . Utskottet delar inte uppfattningen i motion 2013/14:So456 (V) yrkande 6 att en fördjupad utvärdering av nya regler för inspektion av assistans i bostaden bör redovisas . I yrkande 7 tas frågan om anmälning av ändrade förhållanden upp. bör inte ta initiativ till en lagändring. bör inte heller ta något initiativ i frågan om redovisning till , och därför avstyrks även motionen 2013/14:So464 (FP). I motion 2013/14:So608 (S) framförs en synpunkt som avser en frågeställning som omfattas av direktivet för (S 2013:07). Uppdraget ska redovisas . Utredningens arbete bör inte föregripas och motionen avstyrks därför. Utskottet delar inte uppfattningen i motion 2013/14:So284 (MP) att man bl.a. bör utöka möjligheten till inhibition av beslut från . bör inte heller ta något initiativ i frågan om betalningsansvaret för hälso- och sjukvård för personer som bor i särskilt boende enligt LSS, och därför avstyrks även motionerna 2012/13:So366 (FP) och 2013/14:So466 (FP). Utskottet konstaterar att har haft i uppdrag att inom ramen för myndighetens arbete med öppna jämförelser inom utveckla datainsamlingen från kommunerna om vilka insatser som leder till arbete från daglig verksamhet och meningsfull sysselsättning. har även tagit fram en vägledning för hur den dagliga verksamheten enligt LSS kan utformas så att den grupp som står nära arbetsmarknaden får ökade möjligheter till arbete. Mot denna bakgrund anser utskottet att inte bör ta något initiativ med anledning av motionen 2013/14:So456 (V) yrkande 17. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en tolktjänstreform och om dövblindtolkning. Jämför reservationerna 11 (S, MP, V) och 12 (V). I motion 2013/14:So456 av m.fl. (V) yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt bör återkomma till med ett förslag på en tolktjänstreform. I motion 2012/13:So216 av (FP) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om ytterligare uppdrag till om dövblindas behov av dövblindtolkning och möjligheter att uppnå full delaktighet, jämlikhet och självständighet samt fullt självbestämmande i samhället. Enligt 3 b § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) ska erbjuda habilitering och rehabilitering, hjälpmedel för funktionshindrade och tolktjänst för vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade. Detta gäller dem som är bosatta inom eller som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas där. överlämnade betänkandet En samlad tolktjänst – samordning och utveckling av tolktjänst för barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade och personer med dövblindhet (SOU 2011:83). Utredningen har kartlagt och analyserat hur nuvarande reglering, finansiering, organisering och tillsyn av tolktjänst till barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade och personer med dövblindhet fungerar inom olika samhällsområden. Utredningen beskriver bilden av ett system där ansvaret för att anlita och finansiera tolktjänst i samhället vilar på så många olika myndigheter och huvudmän och styrs av så många olika regelverk att det begränsar samhällets möjligheter att erbjuda en resurseffektiv tolktjänst av hög kvalitet. Systemet är svåröverblickbart för tolkanvändarna. Olikheter i förutsättningar och i tillämpningen av gällande bestämmelser i olika delar av landet innebär att systemet inte är nationellt likvärdigt. Utredningen ger förslag på hur man kan skapa en mer brukarorienterad modell, en mer ändamålsenlig och kostnadseffektiv organisation och ett tydligare, mer förutsägbart och mer lättöverskådligt regelverk. Av Handisams andra lägesbedömning av det funktionshinderspolitiska arbetet 2012 framgår att exempel på förbättringar som skett är att många personer med funktionsnedsättning upplever att utvecklingen inom it har underlättat vardagen . Ett exempel är att ett större antal tv-program görs tillgängliga genom att allt fler program textas och visas med syn- och teckenspråkstolkning. Regeringen har gett bidrag till Nationellt kunskapscenter för dövblindfrågor. Verksamheten har reglerats genom avtal, men regeringen har konstaterat att formen för verksamheten behöver ses över. fick därför i uppdrag att utse en aktör med uppgiften att ha ett nationellt ansvar för bl.a. expertstöd, information och metodutveckling. Aktören ska även upprätta samarbetsformer för fördjupad brukarsamverkan inom området dövblindhet, särskilt vad gäller teknik och tjänster inom information och kommunikation. genomförde en upphandling utifrån regeringens uppdrag. har därefter slutit avtal med Nationellt kunskapscenter för dövblindfrågor i . Dess verksamhet påbörjades . besvarade statsrådet en interpellation om organisation av tolktjänsten (ip. 2012/13:487, prot. 2012/13:132). Statsrådet anförde bl.a. följande: har frågat mig vad som händer i frågan om att söka andra vägar för att lösa frågan om en ändamålsenlig, kostnadseffektiv och brukarorienterad tolktjänst. Bakgrunden till frågan är att jag , i svar på fråga 2012/13:62, meddelade att regeringen inte har för avsikt att remittera betänkande (SOU 2011:83) och att regeringen söker andra vägar för att lösa frågan om en ändamålsenlig, kostnadseffektiv och brukarorienterad tolktjänst. Det huvudsakliga skälet var att de kostnadsberäkningar utredningen redovisade inte gav en heltäckande bild av alla de konsekvenser som följde av utredningens förslag. gjorde en grundlig kartläggning och analys av hur samhällets tolktjänst fungerar och framför allt av vad som inte fungerar. Utredningen framhöll att det finns problem förknippade med att skyldigheten att anordna tolk är uppdelad på många olika huvudmän och att det finns oklarheter i betalningsansvaret. Enligt utredningen upplevs dagens system av många som både svåröverblickbart och osäkert vad avser likvärdig tillgång till tolk. [] Det pågår ett arbete inom som tar sin utgångspunkt i kartläggning, analys och förslag. Detta arbete syftar till att ta fram förslag till framtida reglering, organisering, finansiering och placering av en nationellt samordnad tolktjänst till döva, hörselskadade och personer med dövblindhet. En viktig förutsättning för regeringens fortsatta överväganden i frågan är att de förslag som lämnas är kostnadsneutrala i förhållande till nuvarande organisation och möjliggör en god budgetkontroll och styrning från huvudmannen eller huvudmännen. Förslagens långsiktiga ekonomiska konsekvenser ska därför analyseras, och långsiktig finansiell hållbarhet ska värnas. Konsekvens- och kostnadsanalysen ska också innefatta en bedömning av effektivitetsvinsterna av förslag om en nationellt samordnad tolktjänst. Utgångspunkten för det arbete som vi gör nu är att vi vill få till stånd en ökad likvärdighet i landet och en rättssäkerhet. [] Vi vill också skapa bättre förutsättningar för tolkanvändarna att få en överblick, och det ska naturligtvis vara resurseffektivt och ge förutsättningar att säkerställa att det är en god kvalitet på tolkverksamheten. Utredningen föreslog ju att det skulle bildas en särskild myndighet för bara den här verksamheten. Det är ett förslag som vi inte ämnar gå vidare med, eftersom det skulle bli en väldigt liten myndighet, och myndigheter har vi redan ganska många. Däremot tittar vi på var en nationellt samordnad tolkverksamhet skulle kunna rymmas inom ramen för redan befintliga myndigheter. Det är en fråga som vi prövar i samband med det här. Ett arbete är alltså på gång på . Därför jobbar vi nu med detta på departementet, och förhoppningsvis kan vi lägga fram en promemoria som kan gå ut på remiss. Vi har för avsikt att komma till skott i frågan om tolktjänst . En motion tar upp frågan om en tolktjänstreform. Utskottet har av fått veta att det inte är aktuellt att remittera en departementspromemoria med förslag till en nationellt samordnad tolktjänst utifrån förslag. Departementets sammantagna bedömning är att det finns för många osäkerhetsfaktorer om fördelarna för den enskilde tolkanvändaren, ändamålsenligheten samt kostnadseffektiviteten för att motivera att staten inom ramen för befintliga medel ska ha huvudansvaret för en nationellt samordnad tolktjänst. Frågan om en brukarorienterad, ändamålsenlig och kostnadseffektiv lösning på tolktjänstfrågan har fortsatt hög prioritet, och det fortsatta arbetet inriktas nu på att i nära dialog med tolkanvändarorganisationerna identifiera de områden som de ser som särskilt problematiska. Avsikten är att tillsätta en interdepartemental utredning med uppdrag att lämna förslag som kan förbättra tolktjänstsituationen inom ett antal prioriterade områden, förtydliga det ansvar olika huvudmän har enligt ansvars- och finansieringsprincipen och ett mer effektivt utnyttjande av befintliga resurser. Utskottet har fått veta att en närmare tidsplan för arbetet kommer att kunna lämnas när det går att överblicka omfattningen av det fortsatta arbetet. Resultatet av detta arbete bör enligt utskottets uppfattning inte föregripas. Motionen 2013/14:So456 (V) yrkande 12 avstyrks. bör inte heller ta något initiativ i frågan om dövblindtolkning, och därför avstyrks även motion 2012/13:So216 (FP) yrkande 2. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om glasögon för barn. Jämför reservation 13 (MP, SD, V) och särskilda yttrandena 3 (S) och 4 (V). I motion 2012/13:So336 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om en översyn av dagens system för subventionering av barns glasögon. Liknande yrkanden finns i motionerna 2012/13:So229 av (S), 2012/13:So238 av och (båda S), 2012/13:So385 av m.fl. (S), 2012/13:So503 av m.fl. (S) yrkande 2, 2013/14:So269 av och (båda S), 2013/14:So327 av (S), 2013/14:So411 av m.fl. (S) yrkande 2, 2013/14:So506 av och (båda S), 2013/14:So507 av m.fl. (S) och 2013/14:So556 av (S). I motion 2013/14:So411 av m.fl. (S) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om glasögonens betydelse för skolarbetet. Ett likalydande yrkande finns i motion 2012/13:So503 av m.fl. (S) yrkande 1. I motion 2012/13:So396 av (SD) begärs ett tillkännagivande om att betrakta glasögon för barn som hjälpmedel och att glasögonen ska vara kostnadsfria. Motionsyrkanden om glasögon för barn behandlades av utskottet i betänkande 2011/12:SoU13 Funktionshindersfrågor. Utskottet uttalade då följande (s. 40 f. ingen res. Utskottet vidhåller att tillhandahållandet av hjälpmedel är en viktig del av hälso- och sjukvården. Enligt 3 b § 2 hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) ska erbjuda hjälpmedel för funktionshindrade till dem som är bosatta inom eller som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas där. I de fall ett synfel är så svårt att det definieras som en funktionsnedsättning ska erbjuda de hjälpmedel som den enskilde har behov av utifrån den påverkan synfelet har på det dagliga livet. En sådan bedömning ska göras av hälso- och sjukvården i varje enskilt fall. Det är av stor vikt att medborgarna möts av en likartad bedömning från landstingens sida i fråga om när glasögon ska definieras som hjälpmedel. Utskottet har fått veta att inkom med en skrivelse till om glasögon till barn. Förbundet önskar besked från bl.a. i frågan om huruvida synnedsättning hos barn är att betrakta som ett funktionshinder (dnr 3.2-9598/2012). Beroende på hur svar på denna skrivelse utformas kan det enligt utskottet komma att få betydelse för landstingens bedömningar. Utskottet har också fått veta att regeringen kommer att ta initiativ till en kartläggning av landstingens tillämpning av sitt ansvar för hjälpmedel vad avser glasögon för barn. Flertalet landsting ger frivilliga bidrag till glasögon för barn och liknande frivilliga subventioner kan lämnas också på andra områden. Bidragen till glasögon för barn är oreglerade och varierar mellan landstingen och det finns ingen samlad statistik på området. Utskottet välkomnar därför den sammanställning av landstingens bidrag till glasögon som tas fram på . Varje landsting ska enligt hälso- och sjukvårdslagen erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom . Det är sjukvårdshuvudmännen som självständigt planerar, finansierar och beslutar hur de organiserar och bedriver vården inom sitt område och det är de som är bäst lämpade att göra de prioriteringar av resurser som behövs för en bra vård. Enligt utskottet måste huvudmännens ansvar för detta både betonas och respekteras. Utskottet anser att det är viktigt att värna landstingens nuvarande insatser i form av bidrag till glasögon för barn. Landstingen har möjlighet att vidareutveckla och konstruera sina bidragssystem utifrån medborgarnas behov. Utskottet erinrar om att den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd för sin försörjning och för sin livsföring i övrigt enligt socialtjänstlagen (2001:453). Bistånd till livsföring i övrigt kan till exempel vara kostnader för hälso- och sjukvård, tandvård och glasögon. Om det finns ett styrkt behov av glasögon finns det således en möjlighet att få bistånd till detta. Av allmänna råd om ekonomiskt bistånd (SOSFS 2003:5) framgår bl.a. att socialnämnden bör ge ekonomiskt bistånd till skäliga kostnader för glasögon om behovet styrks av en legitimerad optiker eller läkare. Utskottet ser mycket positivt på landstingens insatser i form av bidrag till glasögon för barn. Frågan om huruvida synnedsättning hos barn ska definieras som en funktionsnedsättning bör klargöras i samband med svar på Majblommans riksförbunds skrivelse.