bet · H101TU13 · 2014-05-22 00:00:00 — Utskottet slår vakt om undantag från lastbilslängder och anser att det är angeläget att de försök som pågår med längre och tyngre fordonskombinationer i syfte att miljöeffektivisera tunga transporter utan att det sker på bekostnad av trafiksäkerheten får fortskrida. Jämför reservationerna 10 (S) och 11 (MP, V). Fordons högsta tillåtna vikt och höjd regleras i direktiv /53/EG (rådets dir. 96/53/EG av om största tillåtna dimensioner i nationell och internationell trafik och högsta tillåtna vikter i internationell trafik för vissa vägfordon som framförs inom gemenskapen). Ett fordons högsta tillåtna längd enligt direktivet är . Direktivet innehåller möjligheter för medlemsstaterna att under vissa förutsättningar meddela undantag från kraven. Det gäller exempelvis för fordon med odelbar last och fordon som innehåller nya tekniker eller konstruktioner samt under vissa förutsättningar fordon som utför nationella transporter som inte påtagligt påverkar den internationella konkurrensen. har genomfört direktiv /53/EG genom trafikförordningen (1998:1276). Av 4 kap. 17 § nämnda förordning följer att ett annat motordrivet fordon än en buss, med eller utan ett fordon kopplat till detta, inte får föras på andra vägar än enskilda om fordonet eller fordonståget, lasten inräknad, är längre än . Längden av ett fordonståg, lasten inräknad, får uppgå om ett antal villkor som ges i denna paragraf är uppfyllda. Bruttovikten får vara max . Möjligheter till färd med längre och tyngre fordon än vad som är tillåtet enligt trafikförordningen skiljer sig åt beroende på om det är fråga om delbar eller odelbar last. Odelbar last definieras i förordningen (2001:651) om vägtrafikdefinitioner som last som inte utan risker för onödiga kostnader eller skador kan delas i två eller flera dellaster. För färd med lång odelbar last på allmän väg gäller Transportstyrelsens föreskrifter (TSFS 2010:142) om färd med lång odelbar last. I föreskrifterna anges att fordon eller fordonståg får föras på allmän väg om fordonstågets längd, lasten inräknad, uppgår till högst och om villkoren i övrigt i föreskriften är uppfyllda. Av 13 kap. trafikförordningen följer att undantag från begränsningen av längden på ett fordon med odelbar last kan meddelas av den kommun som undantaget rör eller av den statliga väghållningsmyndigheten (dvs. ) i den region där färden påbörjas. För färd som inte ryms inom föreskrifterna ovan gäller således att man ska ansöka om undantag hos en kommun eller hos . Undantag får medges om det behövs av särskilda skäl och det kan ske utan fara för trafiksäkerheten, skada på vägen eller någon annan avsevärd olägenhet. Transportstyrelsen har även meddelat allmänna råd om undantag för en färd med långa fordon (TSFS 2009:62). Transportstyrelsen kan med stöd av trafikförordningen också meddela föreskrifter om delbar last. Föreskrifterna ska vara förenade med sådana villkor när det gäller förandet och fordonets konstruktion och utrustning att trafiksäkerheten inte äventyras. Sådana föreskrifter har meddelats för färd med delbar last, bl.a. försöksverksamheten ETT–projektet (En trave till), och för försöksverksamhet med fordonståg mellan och . I motion 2013/14:T319 av och (båda C) yrkas att regelverket för den maximala vikten för tyngre lastbilar bör ses över. Som skäl för yrkandet framförs att genom att tillåta tyngre lastbilar med totalvikt upp till blir transporterna mer kostnads- och bränsleeffektiva än med dagens viktgräns på . Svensk forskning visar att åkerierna genom en sådan ändring kan minska sina bränslekostnader med och att det skulle leda till färre lastbilar på vägarna vid oförändrad transportvolym. I motionen anges att forskningen inte visar på något ökat vägslitage eller någon negativ inverkan på trafiksäkerheten då lasten fördelas på fler hjulaxlar. Däremot förväntas trafiksäkerheten öka då det blir färre lastbilar på vägarna. I motion 2013/14:T478 av och (båda S) anges att det har bedrivits forskningsprojekt i med längre och tyngre fordon. Syftet är att effektivisera transporterna, särskilt av skogsråvaror. Enligt motionärerna har mycket lovande resultat påvisats när det gäller emissioner, vägslitage, trafiksäkerhet och kostnader. I motionen pekas på att man på detta sätt kan effektivisera transporterna från skogen fram till tåget. Det innebär däremot inte att lastbilarna konkurrerar med järnvägstransporterna. Motionärerna framhåller att det för att man ska kunna gå vidare krävs en ändring i trafikförordningen av maxvikten för lastbilar. I motion 2013/14:T510 yrkande 19 och kommittémotion 2013/14:T517 av m.fl. (S) yrkande 29 framförs att en ökad användning av längre och tyngre fordonskombinationer kan vara ett sätt att minska lastbilstrafikens miljöpåverkan. Motionärerna pekar bl.a. på att försöket ETT– En trave till, med längre och tyngre timmerbilar, har fallit väl ut. Likaså menar motionärerna att försök med fordonslängder runt är en intressant utveckling. I motionerna konstateras att det ger seriösa och innovativa åkerier möjligheter att specialisera sina uppdrag och på så vis minska konkurrensen från utländska enkla dragbilar. I motion 2013/14:T532 av (C) yrkas att maxvikten för tunga lastbilar i trafikförordningen bör höjas. Motionären menar att tyngre lastbilstransporter skulle stärka konkurrenskraften för svensk industri och också vara ett viktigt bidrag till att minska klimatpåverkan från tunga transporter. I motionen anges att det har bedrivits forskning om och tester av tyngre lastbilar och att det inte har visat någon negativ inverkan på trafiksäkerheten eller vägslitaget. I stället förväntas trafiksäkerheten öka med färre lastbilar på vägen. Utskottet vill inledningsvis erinra om att , tillsammans med , i samband med medlemsförhandlingarna med EU fick möjlighet att frångå EU:s tidigare krav om vikt- och längdbestämmelser för inhemska transporter. Utskottet bedömer att kortare fordon skulle leda till mer trafik som i sin tur ökar såväl utsläppen av koldioxid som transportkostnaderna som risken för olyckor blir större på grund av att trafikmängden på vägarna ökar. Utskottet vill vidare lyfta fram de försöksverksamheter med extra långa fordon som pågår bl.a. genom det s.k. . Utskottet har även fått veta att Transportstyrelsen har meddelat föreskrifter för färd med fordonståg mellan och och färd med en buss i . Utskottet har noterat att det även i andra länder pågår försök med långa vägtransportfordon. Utskottet vill också lyfta fram att kommissionens förslag till ändring av direktiv /53/EG om största tillåtna dimensioner i nationell och internationell trafik och högsta tillåtna vikter i internationell trafik för vissa vägfordon som framförs inom gemenskapen bl.a. innebär att gränsöverskridande användning av längre fordon görs laglig om transporten endast korsar en gräns och om de två medlemsstaterna som berörs redan har tillåtit detta och om villkoren för undantag är uppfyllda. Utskottet välkomnar att det i såväl som i andra länder i EU pågår försök med långa fordonskombinationer för att se om tunga transporter kan miljöeffektiviseras genom längre fordonskombinationer utan att det sker på bekostnad av trafiksäkerheten. I sammanhanget kan också nämnas att i sin kapacitetsutredning anger att de största och snabbaste vinsterna för ökad kapacitet i transportsystemet finns i det nuvarande systemet. Att enbart bygga nytt löser enligt inte kapacitetsproblemen och är inte heller ekonomiskt försvarbart. Systemet behöver därför utnyttjas på ett smartare och effektivare sätt. Det kan enligt bl.a. göras genom tyngre och längre fordon. Utskottet välkomnar även att regeringen har gett Transportstyrelsen och i uppdrag att förbereda för att lastbilar med en bruttovikt upp till ska kunna trafikera delar av det allmänna vägnätet. Enligt uppdraget ska identifiera i vilka delar av det statliga vägnätet det skulle vara möjligt att tillåta lastbilar med en bruttovikt upp till , och Transportstyrelsen ska lämna förslag på hur dagens regelverk behöver anpassas samt hur dagens möjligheter till färd med längre och tyngre fordon ska kunna underlättas. Uppdraget ska redovisas till . Utskottet konstaterar vidare i sammanhanget att i regeringens fattade beslut om fastställelse av nationell trafikslagsövergripande plan för utveckling av transportsystemet för perioden –2025 anges att planen innehåller ett antal offensiva satsningar på lösningar som kan bidra till uppsatta klimatmål, bl.a. en introduktion av längre och tyngre lastbilar på delar av det svenska vägnätet. Mot bakgrund av pågående utvecklingsarbete inom såväl som EU avstyrker utskottet motionerna 2013/14:T319 av och (båda C), 2013/14:T478 av och (båda S), 2013/14:T510 av m.fl. (S) yrkande 19, 2013/14:T517 av m.fl. (S) yrkande 29 och 2013/14:T532 av (C). Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om övergivna fordon. Utskottet konstaterar att övergivna fordon kan vara både ett miljöproblem och en trafiksäkerhetsrisk och välkomnar pågående arbete. Jämför reservation 12 (S). I motion 2013/14:T214 av och (båda FP) konstateras att det utmed motorvägar och även andra vägar samt direkt i skog och mark allt som oftast finns övergivna fordon. Det kan leda till olyckor då bilister stannar för att se om någon olycka inträffat. Övergivna fordon kan också leda till miljöproblem då olja eller bensin rinner ut från bilvraken. Dessutom är förekomsten av övergivna fordon en nedskräpning i naturen som måste åtgärdas. Motionärerna framför att med hänsyn till vår miljö och till trafiksäkerheten måste mer tidsenliga regler om omhändertagande av bilar komma på plats. Regeringen bör därför skynda på detta arbete. I motion 2013/14:T273 av (S) framförs att det finns ett behov av att se över lagstiftningen om möjligheten att snabbt få bort övergivna fordon från skog och mark. Motionären menar att mer eller mindre körbara bilar och skrotbilar som lämnas i skog och mark och utmed vägar är ett stort och ständigt återkommande problem. I motionen konstateras att uttjänta och övergivna motorfordon inte bara skräpar ned utan även kan skada växter och djur genom de miljöfarliga ämnen de innehåller. Bilvrak kan också locka till sig barn och bli till farliga lekplatser. Motionären anger att det ofta tar innan dumpade skrotbilar kan transporteras bort, eftersom deras ägare först ska sökas och ges möjlighet att själva ta hand om sina bilar. Det finns därför ett klart behov av att se över lagstiftningen för att göra det möjligt att få bort dessa bilvrak ur naturen så snabbt som möjligt. Även i motion 2013/14:T406 av och (båda S) framförs att antalet övergivna fordon utmed vägarna och i naturen ökar, vilket utgör en risk både ur trafiksäkerhets- och miljösynpunkt. Motionärerna menar att regelsystemet måste bli enklare så att polisen kan forsla bort övergivna fordon. I motion 2013/14:T423 av m.fl. (S) yrkande 2 yrkas att kommunernas arbete med uttjänta fordon måste minskas. Motionärerna konstaterar att Kommuner och Landsting och enskilda kommuner ofta framför att kostnaden för flyttning av övergivna skrotbilar är hög och ett stort kostnads- och miljöproblem för kommuner och privata markägare. Vidare framförs att många kommuner upplever problem vid indrivningen av kostnaden för omhändertagande av bilar. Utskottet har under en rad år behandlat motionsförslag om övergivna fordon och delar motionärernas synpunkter om att övergivna fordon längs vägarna och i naturen både är ett miljöproblem och en trafiksäkerhetsrisk som måste tas på allvar. Övergivna fordon förorsakar även kostnader för såväl staten som kommunerna. Mot bakgrund av att frågan har bäring på de transportpolitiska delmålen när det gäller trafiksäkerheten, tillgängligheten och miljön har utskottet valt att ta initiativ till att följa upp frågan om flyttning av fordon, vilket har redovisats i en särskild rapport (2006/07:RFR3). Tanken med utskottets uppföljning var att klarlägga om det är lagstiftningen som inte är lämpligt utformad när det gäller övergivna fordon eller om tillämpningen och samordningen mellan olika aktörer inom området behöver utvecklas. I betänkande 2006/07:TU7 framhöll utskottet att det som särskilt framstår som angeläget att diskutera vidare bl.a. är behovet av ett tydligt och samlat ansvar för samordningen mellan de berörda myndigheterna när det gäller flyttning av fordon och i vilken utsträckning som kraven på myndigheterna att i vissa fall flytta fordon bör skärpas. Utskottet konstaterade att i båda fallen torde en översyn av lagstiftningen kunna övervägas och utgick från att regeringen tog fasta på vad utskottet förordade. Utskottet har tagit del av att statsrådet framförde bl.a. att det faktum att bilar dumpas i miljön och skrotas illegalt är ett problem i flera kommuner. Statsrådets utgångspunkt var att förorenaren ska betala och att det inte är rimligt att låta skattebetalarna ta kostnaden för att någon medvetet, och i strid med lagen, lämnat sitt uttjänta fordon vind för våg. Vidare konstaterade statsrådet att problemet med skrotbilar i skog och mark kvarstår och att man från regeringens sida överväger att ge ytterligare uppdrag till för att undersöka hur exempelvis ansvaret för insamlingen av övergivna bilar kan förtydligas, liksom hur ett system för ersättning för omhändertagande av övergivna uttjänta bilar skulle kunna utformas och finansieras. Statsrådet framförde att hon vill kunna prioritera denna fråga och hoppas kunna besluta om uppdraget . Utskottet välkomnar detta och utgår från att regeringen uppmärksammar både miljö- och trafiksäkerhetsaspekterna i den pågående beredningen av frågan. Enligt utskottets mening saknas därmed skäl för utskottet att ta ytterligare initiativ i frågan. Utskottet avstyrker därför motionerna 2013/14:T214 av och (båda FP), 2013/14:T273 av (S), 2013/14:T406 av och (båda S) och 2013/14:T423 av m.fl. (S) yrkande 2. Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att en utredning bör genomföras om hur utförsäljningen av AB besiktningsstationer har påverkat priserna och tillgängligheten på fordonsbesiktningsmarknaden samt att någon ytterligare försäljning av bolagets besiktningsstationer inte bör göras förrän utredningen är färdigställd och behandlad. Jämför reservation 13 (M, FP, C, KD). Fordonsbesiktningar görs för att säkerställa att ett fordon är i det skick och har den utrustning som krävs ur miljö- och trafiksäkerhetssynpunkt. Fordonsbesiktningar utförs av olika besiktningsföretag, beroende på vilken typ av fordon det gäller. är fordonsbesiktningen i konkurrensutsatt. Det innebär att det inte längre bara är AB utan även andra företag som kan utföra besiktningar på personbilar, lastbilar, maskiner och andra fordon. har bemyndigat regeringen att minska eller öka statens ägande i bolaget. Mot den bakgrunden inledde AB försäljningen av grupperingar av besiktningsstationer. Stationsnätet har delats in i grupper för att skapa förutsättningar för en väl fungerande marknad som en även i fortsättningen god täckning av fordonsbesiktningar i hela landet beaktas. såldes en tredjedel av stationsnät till Opus . delade staten och de övriga ägarna upp resten av mellan sig. Staten äger numera AB med besiktningsstationer över hela landet. De övriga ägarna (, Bilförsäkringsföretagen, Kungliga Automobil Klubben, , , , , , ) äger Besikta i med 55 besiktningsstationer främst i och västra . Av uppgifter från Transportstyrelsen om fordonsbesiktningsmarknaden t.o.m. framkommer vidare att marknaden domineras av de tre ovan nämnda aktörerna med följande marknadsandelar: AB (), () och Besikta i (). I fordonslagen (2002:574) och fordonsförordningen (2009:211) finns bestämmelser om kontroll av bl.a. fordon, fordons last, färdskrivare, taxameter och den verksamhet som bedrivs av besiktningsorgan på fordonsområdet. I lagen föreskrivs bl.a. att besiktningsorgan som utför besiktningar av fordon ska vara ackrediterade av Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac). För att kunna ackrediteras som besiktningsorgan måste ett företag utöver tekniska krav också uppfylla vissa krav av annan karaktär, t.ex. krav på oberoende och allmänt gott anseende. I fordonsförordningen finns bemyndiganden till Transportstyrelsen att meddela föreskrifter om bl.a. fordons beskaffenhet och utrustning, omfattningen av kontrollen enligt förordningen, den tekniska kompetensen och utrustningen samt kvalitetssäkringen hos besiktningsorgan och provningsorgan enligt fordonslagen samt besiktningsteknikers utbildning och kompetens. Transportstyrelsen har utnyttjat sitt bemyndigande och meddelat föreskrifter om bl.a. kontrollbesiktningar, teknisk kontrollutrustning hos besiktningsorgan, registreringsbesiktningar, mopedbesiktningar och lämplighetsbesiktningar, utbildning och kompetens för certifiering av besiktningstekniker osv. I fordonsförordningen anges vidare att Transportstyrelsen ska utöva tillsyn över efterlevnaden av fordonslagen och fordonsförordningen och föreskrifter meddelade med stöd av denna. I motion 2013/14:T382 av Edip Noyan (M) konstateras att omregleringen av har ökat tillgängligheten då många av de nya aktörerna har kvälls- och helgöppet och inte kräver en förbokad tid. Motionären anger att det finns många svenskar som är bosatta utomlands och som måste resa till för att besiktiga sina bilar eftersom en bilbesiktning i ett annat EU-land inte godtas i . I motionen anges att detta är både tidskrävande och kostsamt för den enskilde samt gör det svårare att använda samma bil i hemlandet som i bosättningslandet. Motionären framhåller att genom EU har avstånden i blivit kortare och rörligheten friare, och många européer bor i ett annat EU-land. Motionären menar att som ett led i att öka rörligheten för EU-medborgare, borde dessa kunna besiktiga bilen i ett annat EU-land, varför regeringen bör se över möjligheten för svenskar att få bilbesiktningen utförd även i andra EU-länder än . I motion 2013/14:T417 av och (båda S) framförs att fordonsbesiktning är myndighetsutövning och därmed en statlig angelägenhet. Motionärerna menar därför att bilbesiktningen inte bör vara konkurrensutsatt och att staten har ett ansvar för tillgängligheten till bilbesiktning i hela landet. I motionen anges att omregleringen av bilbesiktningen har skapat en ny situation som riskerar att bli dyr för den enskilde fordonsägaren. I kommittémotion 2013/14:T517 av m.fl. (S) yrkande 39 framför motionärerna att det finns flera frågetecken kring regeringens utförsäljning av . Motionärerna pekar på att besiktningspriserna höjdes kraftigt när i såldes ut. I motionen konstateras att när offentliga monopol ersätts av privata monopol finns det en stor risk att priserna höjs. Motionärerna ställer sig frågande till om de aktörer som har tagit över flertalet av besiktningsstationer verkligen ser långsiktigt på sina åtaganden. Med tanke på att fordonen får alltmer avancerade säkerhetssystem och förfinad avgasrening är det sannolikt att kraven skärps ytterligare . Motionärerna ifrågasätter om de nya aktörerna är beredda att investera i sina besiktningsstationer runt om i landet för att klara framtida krav. Om vissa stationer skulle sluta att besiktiga tunga fordon skulle det innebära ett stort slag mot åkerier och bussbolag. Motionärerna anser därför att det är lämpligt att bilprovningsföretaget stannar kvar hos de åtta motor- och trafikorganisationer som äger kedjan. Den resterande tredjedelen av ska enligt motionärerna stanna i statlig ägo för att kunna agera prispressare. Vidare framför motionärerna att regeringen bör presentera en utredning om hur utförsäljningen har påverkat priserna och tillgängligheten på fordonsbesiktningsmarknaden. Motionärerna menar att utredningen även ska belysa hur möjligheten till fordonsbesiktning för alla typer av fordon i hela landet ska garanteras . Utskottet vill framhålla vikten av att ha ett system för fordonsbesiktning som fungerar väl och är effektivt. Tillgängligheten ska vara hög, pålitligheten god och priserna rimliga. Utskottet vill särskilt peka på vikten av att det går smidigt att besiktiga fordon för företagsutvecklingen i landets glest befolkade delar. Det förutsätter fordonsbesiktning på rimligt avstånd för att undvika onödig miljöpåverkan och höga kostnader för brukarna. Utskottet tvingas konstatera att några förslag för att säkerställa en likvärdig service i hela landet inte har lagts fram av regeringen. Utskottet kan också konstatera att omregleringen av fordonsbesiktningsmarknaden inte har lett till förväntade pressade priser eller högre kvalitet. Transportstyrelsens rapport visar att besiktningsmarknaden i stort fungerar på samma sätt som innan omregleringen. Dock har snittpriset tydligt ökat , och öppettider har minskat. Som exempel nämner Transportstyrelsen att snittpriset för en personbil har ökat 2013. Utskottet vill i sammanhanget särskilt peka på att besiktningspriserna höjdes kraftigt när i såldes ut. Det kan konstateras att när offentliga monopol ersätts av privata monopol finns det en stor risk att priserna höjs. Utskottet har även tagit del av att Transportstyrelsen inte heller har sett någon teknikutveckling inom branschen genom de tillsynsbesök som styrelsen gör. Utskottet vill vidare peka på att det finns flera frågetecken kring regeringens utförsäljning av AB besiktningsstationer. Utskottet ställer sig frågande till om de aktörer som har tagit över flertalet av AB besiktningsstationer verkligen ser långsiktigt på sina åtaganden. Med tanke på att fordonen får alltmer avancerade säkerhetssystem och förfinad avgasrening är det sannolikt att kraven skärps ytterligare . Utskottet anser att det är tveksamt om de nya aktörerna är beredda att investera i sina besiktningsstationer runt om i landet för att klara de framtida kraven. Utskottet kan konstatera att om vissa besiktningsstationer skulle sluta att besiktiga tunga fordon skulle det innebära ett stort slag mot åkerier och bussbolag. Mot den bakgrunden anser utskottet att det är lämpligt att Besikta stannar kvar hos de åtta motor- och trafikorganisationer som äger kedjan och att AB besiktningsstationer stannar i statlig ägo, bl.a. för att kunna agera prispressare. Utskottet är medvetet om att Transportstyrelsen enligt fordonslagen ska kontrollera att besiktningsverksamheten fungerar väl med avseende på trafiksäkerhet, miljö, prisutveckling, teknikutveckling och tillgänglighet. Utskottet anser dock att en utredning bör genomföras om hur just utförsäljningen av AB besiktningsstationer har påverkat priser och tillgänglighet på fordonsbesiktningsmarknaden. Utredningen ska vidare belysa hur möjligheten till fordonsbesiktning för alla typer av fordon i hela landet ska garanteras . Fram till dess att utredningen är färdigställd och behandlad bör någon ytterligare försäljning av AB besiktningsstationer inte göras. Vad utskottet nu har anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. När det gäller motionsförslaget om att bilbesiktningar ska kunna göras av svenskregistrerade bilar även i andra EU-länder konstaterar utskottet att det inte finns möjlighet att kontrollbesiktiga en svenskregistrerad bil utomlands. Utskottet har dock tagit del av information om att det pågår ett internationellt arbete som skulle kunna möjliggöra detta. Utskottet tillstyrker därmed motion 2013/14:T517 av m.fl. (S) yrkande 39, tillstyrker delvis motion 2013/14:T417 av och (båda S) och avstyrker motion 2013/14:T382 av Edip Noyan (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om enskilda vägar. Utskottet noterar med tillfredsställelse att den statliga medelstilldelningen till enskilda vägar fortfarande ligger på historiskt höga nivåer. Av motion 2013/14:C392 yrkande 2 av Per Åsling (C) framgår att motionären vill se en översyn av vilka enskilda vägar som bör omklassificeras till allmänna vägar. I motionen framförs att regeringen bör ge i uppdrag att utreda vilka enskilda vägar som användas som allmänna vägar och därför bör omklassificeras. I motion 2013/14:T447 av (C) yrkas att stödet till enskilda vägar bör ses över.