· H101AU4 · 2014-03-05 12:40:18 — Jag håller med om att det är orimligt att det är så låga löner i akademikeryrken som är kvinnodominerade. Historiskt har det varit så att där kvinnorna går in går lönerna ned, och det är oacceptabelt.Jag tror att man måste jobba mycket mer redan tidigt i skolan med normkritik och med att bryta mönstren för hur man ska vara som kille eller tjej som sedan styr yrkesvalet. Man måste kunna få välja utifrån intresse och vad man passar för. Ett konkret exempel finns i , i mitt hemlän, där man jobbade med att få lugn i klassen utifrån normkritik. Det ledde till att pojkarnas resultat i skolan ökade.Min andra fråga till blir alltså: Skulle ni kunna tänka er att genomföra den sortens arbete i skolan i hela landet? Det är väl väldigt bra om fler skolor lär sig av . Jag tror att man över huvud taget behöver bli mycket bättre i både förskola och skola att lära av varandra och de framgångsrika exemplen.Som jag sade tidigare är det inte bara lagstiftning som gör att folk väljer det ena eller det andra, utan det är också de normer och sociala konventioner som finns i samhället. Det är också en av anledningarna till att vi tillsatte en utredning om mäns situation på jämställdhetsområdet, som presenterade.Den första frågan, om man ska kunna överlämna en tredjedel till någon annan, svarade jag inte på. Vi vill inte ha en föräldraförsäkring som är uppdelad i tre tredjedelar, utan vi har en annan modell.När det slutligen gäller kvinnodominerade akademikeryrken är det väldigt svårt att göra relativförändringar av löner generellt sett på arbetsmarknaden. Det behöver nog vara ett långsiktigt arbete där några står tillbaka för att andra ska kunna nå fram. Men det är ännu svårare när man är en stor grupp som dominerar en liten ekonomi. Jag tänker då på lärarna. Det blir väldigt svårt att se till att lärarna får lön efter den insats de gjort i akademiska studier så länge de är anställda av kommunerna. Det blir svårt att göra en relativ löneförändring som gynnar lärarna, som gör att de får höjd status och den lön som de är värda, så länge som de är kommunalt anställda. Det är en av anledningarna till att vi förordar ett statligt huvudmannaskap i skolan. Då skulle man kunna göra någonting åt detta. Vi debatterar ett motionsbetänkande som gäller jämställdhet. Det innehåller 30 yrkanden, och där finns också ett tillkännagivande.Jag har suttit och lyssnat på inledarna i debatten här. målas det i svart och svarta nyanser, och det kanske är oppositionens roll. Så försöker jag tänka tillbaka på hur vi lät . Hur nyanserade var vi då? Det låter jag någon annan bedöma. Men när jag lyssnar på känner jag att det finns en del luckor och att vi skulle behöva visa på att det har hänt saker . Även om vi inte skulle enas om att allting är jättebra, skulle jag vilja ha lite fler nyanser i jämställdhetsdebatten, för det är en alldeles för viktig fråga för att måla i svart eller vitt.Jag har tagit fram senaste rapport som jämfört kvinnors och mäns löner. Rapporten bygger på data insamlade . Den visar att den ovägda löneskillnaden mellan kvinnor och män för hela arbetsmarknaden var . Om man genom så kallad standardvägning tar hänsyn till yrke, sektor, utbildningsnivå, arbetstid och ålder kvarstår en oförklarad löneskillnad på . Använder man i stället en så kallad regressionsanalys kan man redovisa betydelsen av olika faktorer där yrke är den viktigaste. Vilken metod man använder beror på vad man vill belysa. Men det står i alla fall klart att löneskillnaderna mellan kvinnor och män har minskat i alla sektorer 2005-2012 oberoende av mätmetod. Den ovägda löneskillnaden har minskat med 2,2-5,4 procentenheter.Då tror jag att jag och är överens om att det är på tok för mycket. Jag hoppas att vi också kan vara överens om att det rör på sig och i rätt riktning, även om vi kan vara otåliga över utvecklingstakten.Det som är lite intressant när det gäller löneskillnader, oavsett vad de beror på, är att på svensk arbetsmarknad är det inte politiken som sätter löner, utan vi har en modell där det är arbetsmarknadens parter som förhandlar om löner. I vissa delar finns politiken med som arbetsgivare, men annars är det arbetsmarknadens parter som är de förhandlande parterna.Det , som har en facklig bakgrund, har skällt rejält på här i talarstolen är sig själv. Men i debatten här låter det som att det är regeringen som är ansvarig för att vi inte har lyckats.Det är oerhört viktigt att vara klar över att det finns delar som politiken har ansvar för, men de delar som någon annan har ansvar för gäller det att lägga där de hör hemma. När det gäller löner är det arbetsmarknadens parter som har ansvaret.Fru talman! Det finns ytterligare ett område som jag tycker är rätt intressant att titta på. Det är kopplat till företagande, där det också har hänt saker. fick 2007 ett första uppdrag att vara med och stärka kvinnors företagande. När vi tog över 2006 var sämst av EU:s 27 länder när det gällde kvinnors företagande. Då låg vi på 23 procent.Under flera år har vi jobbat systematiskt med de här frågorna. Det sker på inga sätt revolutioner på det här området, utan det är långsamma, försiktiga förändringar i rätt riktning.Det man kan konstatera är att startades av företagen av kvinnor och av kvinnor och män gemensamt. Det är helt klart en förändring i rätt riktning, apropå påståendet att ingenting har hänt, att allting står stilla.I vår har diskussionen gått het under rubriken: Har det gått för långt? Även i den delen är vi rätt många i kammaren som är överens om att det inte har det. På många områden, såsom löneutveckling, vem som fortfarande har huvudansvar för familjeprojektet, utsatthet för sexualiserat våld, psykisk ohälsa och förslitningsskador, kan vi lugnt konstatera att det inte har gått för långt i utvecklingen, möjligtvis i bekymmersutvecklingen.Under regeringsåren har vi arbetat med att öka kunskapen, systematisera arbetet och lägga ansvaret för arbetet där det hör hemma. Respektive myndighet har ett ansvar att följa upp på sina områden. Vi har också tydliggjort och fördjupat kunskaperna när det gäller handlingsplaner.Det område som är svårast att jobba med är utsatthet för våld. Ju mer kunskap vi har och ju mer vi belyser det, desto fler får vi som anmäler bekymmer. Det är bra, men vi har ännu inte en organisation som klarar av att möta de ökade anmälningarna på ett klokt och bra sätt.I vissa delar kan det vara glapp i lagen. tog upp samtyckeslagstiftning. Det var synd att inte fick igenom sitt förslag 2005, men då tyckte majoriteten, S, V och MP, inte att det behövdes. Annars hade den varit på plats när vi gick in i denna debatt. Förhoppningsvis kan vi ta detta steg . Förslaget har funnits tidigare, men då var det som sagt partier som var emot det.Nationellt centrum för kvinnofrid har arbetat med många av delarna i handlingsplanen mot våld i nära relationer. Man kom med en rapport där man gjort en djupstudie och frågat 10 000 män och lika många kvinnor i olika åldrar, både unga och gamla, om de under sin levnad varit utsatta för våld, sexualiserat våld eller trakasserier.I rapporten, som kommer att ligga till grund för många vidare forskningsrapporter framöver, konstateras att många varit utsatta på ett eller annat sätt . Det handlar om både kvinnor och män. Utskottet har tagit del av rapporten, och den tar upp många viktiga frågor. Även mäns utsatthet när det gäller sexualiserat våld finns alltså med.I detta arbete är det attitydförändringar, normförflyttningar, kunskap och insikt som behövs. Jag skulle önska att det fanns en enkel formel som över kunde förändra situationen. Jag har inte sett den formeln i någon av motionerna eller reservationerna.Det är viktigt att ha respekt för ämnesområdet och inte måla allt i svart. Det tjänar ingen på. Låt oss i stället föra en nyanserad debatt om saker som går åt rätt håll och bekymmer där lösningen går för sakta. Låt oss också hitta stöd i forskning och liknande för att flytta fram positionerna.Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet, förutom under punkt 8. Vi står bakom samtliga sverigedemokratiska reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 2 och 11.Fru talman! Jämställdhet innebär för vidkommande att män och kvinnor ska tillerkännas samma värde och att båda könen ska ha samma rättigheter, vara lika inför lagen och kunna känna trygghet i fysisk, ekonomisk och social bemärkelse.Vi anser att de offentliga verksamheterna har ett ansvar för att bemöta människor som individer och att det måste finnas goda möjligheter och stor acceptans för individuella avvikelser från traditionella könsmönster. Vi anser dock inte det ska vara statens uppgift att försöka förändra alla medborgares könsidentitet eller att försöka ersätta gamla tvingande normer med nya tvingande normer.Till skillnad från merparten av de övriga partierna erkänner och betonar vi att kön och könsidentitet är ett samspel mellan sociala och biologiska faktorer. Vi är ödmjuka inför det faktum att vi ännu inte har den fulla bilden av hur detta samspel ser ut, men vi anser det vara av vikt att båda faktorer beaktas.I enlighet med vårt stöd för principen om likhet inför lagen är vi motståndare till positiv särbehandling och kvotering. Med utgångspunkt i samma likabehandlingsprincip är det för oss helt oacceptabelt att någon enbart på basis av sin könstillhörighet ska få en lägre lön än den förtjänar. Vi hoppas och förutsätter därför att regeringen hörsammar tillkännagivande om att återinföra kravet på årliga lönekartläggningar.Jämställdhetspolitiken bör enligt vår mening ta sin utgångspunkt i att förbättra livssituationen för både män och kvinnor. Då flera av de mest akuta och mest djupgående samhällsproblemen i högre utsträckning drabbar kvinnor än män riktar sig av vår budgetsatsning primärt mot kvinnor - detta enligt utredningstjänst.På arbetsmarknadsområdet för vi fram flera förslag som syftar till att förbättra villkoren inom såväl mans- som kvinnodominerade branscher. Inom den mansdominerade bygg- och transportarbetarsektorn har vi som en följd av EU-medlemskapet och de slapphänta reglerna för arbetskraftsinvandring kunnat se en utveckling mot försämrad arbetsmiljö, lönedumpning och illojal konkurrens.Sverigedemokraterna vill bryta denna utveckling och förespråkar en återgång till nationellt självbestämmande och ett mer ansvarsfullt regelverk.För att motverka de allvarliga arbetsplatsolyckor som oftare drabbar män vill vi bland annat utöka arbetsplatsinspektionerna och satsa mer på arbetsmiljöforskning.Inom den kvinnodominerade offentliga sektorn och i synnerhet vården och omsorgen är arbetsvillkoren och arbetsmiljön på flera sätt ännu värre. Både borgerligheten och Socialdemokraterna har svikit kvinnorna inom dessa sektorer. Inom äldreomsorgen har vi sett en utveckling mot att allt mindre personal ska ta hand om allt fler äldre. Den kroniska underbemanningen skapar stress, arbetsskador och sjukskrivningar.I betänkandet berömmer sig regeringen med att man har givit i uppdrag att utveckla metoder som ska hindra att kvinnor slås ut från arbetslivet. Det är naturligtvis bra. Betydligt bättre hade det dock varit om man på allvar hade tagit sig an problemet med underbemanningen, som utgör roten till många av problemen.Sverigedemokraterna avsätter betydande resurser för personalförstärkningar inom den offentliga sektorn.Ett annat problem är den stora ofrivilliga deltidsarbetslösheten inom den offentliga sektorn. Att många trots den skriande personalbristen inte får arbeta så mycket som de önskar innebär att de får svårt att leva på sin lön, får sämre pensionsutveckling och halkar efter i kompetensutvecklingen. Det innebär också att vårdkvaliteten inte kan upprätthållas. Enligt en färsk rapport från LO är den ofrivilliga deltiden också en av de främsta orsakerna till inkomstklyftan mellan män och kvinnor.Sverigedemokraterna anser att alla anställda inom offentlig sektor som så önskar borde erbjudas en heltidstjänst eller ökad arbetstid, och vi avsätter betydande resurser för det i vårt budgetförslag.I debatten om jämställdhetsbudgeten ställde jag två frågor till Socialdemokraterna i detta ämne. Jag upplevde att jag inte fick något tydligt svar, och upprepar dem därför. När ska Socialdemokraterna infria sitt mer än löfte om att ge de anställda i de kommuner där S har makten rätt till heltid? Hur ska ni kunna förverkliga löftet om rätt till heltid utan att skjuta till några pengar?Enligt skulle införandet av rätt till heltid i offentlig sektor motsvara 25 000 helårsarbetskrafter. Hur ska det finansieras? Ska pengarna komma från nedskärningar i andra delar av verksamheterna med ytterligare försämrad arbetsmiljö och vårdkvalitet som följd? Jag hoppas att det inte är vad ni föreslår, men klargör gärna hur ni tänker.Apropå problemet med ofrivillig deltid och försämrad pensionsutveckling förtjänar det att nämnas att i sitt budgetförslag också gör betydande satsningar på förstärkta inkomster för landets fattigpensionärer, varav en klar majoritet är kvinnor.Fru talman! Jag nämnde inledningsvis att anser det vara viktigt att man erkänner både den sociala och den biologiska delen av könsbegreppet. Jag ska ge två konkreta exempel på detta från utbildnings- och vårdområdet.Ett av dagens allvarliga jämställdhetsproblem är att betydligt fler pojkar än flickor halkar efter i skolan. Sociala faktorer som utvecklandet av en antipluggkultur bland pojkar förekommer ofta i debatten. Det kan säkert ligga en del i det, och det måste bekämpas.Vi vet dock att forskningen har visat att många pojkar på grund av biologiska skillnader utvecklas senare än flickor. Jag tror att detta är ett faktum som har stor betydelse i sammanhanget och att mer forskning och diskussion skulle behövas kring huruvida den pedagogiska inriktningen i verkligen är optimalt utformad för att passa alla elever.Även på vårdområdet har de biologiska faktorerna betydelse i jämställdhetspolitiskt hänseende. I pågår just nu en intensiv debatt efter att det amerikanska läkemedelsverket har ändrat sina rekommendationer kring flera vanligt förekommande läkemedel och anpassat rekommendationerna efter könstillhörighet.Bakgrunden är att den moderna forskningen visat att de biologiska skillnaderna mellan könen är betydligt fler och mer avgörande än man trott. Män och kvinnor drabbas av olika typer av sjukdomar. De får olika symptom på samma sjukdomar och reagerar olika på samma mediciner. Detta är ett område som behöver uppmärksammas och diskuteras mer även i Sverige.Det är till exempel en stor skam att kvinnor i ska behöva kämpa för att få en diagnos på vanligt förekommande kvinnosjukdomar som endrometrios och att många, när de väl fått en diagnos, blir tvungna att betala skyhöga läkemedelsräkningar för att få lindring, eftersom verksamma mediciner inte omfattas av högkostnadsskyddet.Avslutningsvis, fru talman, vill jag säga några ord om kampen mot det hedersrelaterade våldet och förtrycket, som enligt vår mening är vår tids kanske största jämställdhetsutmaning.Även om jag inte är lastgammal minns jag fortfarande den tid då var i stort sett ensamma bland de politiska partierna om att försöka lyfta fram problematiken kring det hedersrelaterade våldet. Det var då man rutinmässigt blev anklagad för att vara rasist när man ville diskutera frågan och då till och med så högt uppsatta personer som Socialdemokraternas före detta ordförande helt förnekade hedersvåldets existens och dess kulturella bakgrund.Lyckligtvis har mycket hänt . Jag vill faktiskt ge den borgerliga regeringen och i synnerhet den före detta jämställdhets- och integrationsministern en eloge för att man gjort betydande insatser på området och framför allt för att man på ett tydligt sätt lyft frågan högt på den politiska dagordningen.Tyvärr är min känsla att den nuvarande jämställdhetsministern inte alls har samma glöd och att hon tycks vara mer intresserad av radikalfeministiskt testuggeri och hätska utfall mot sina meningsmotståndare.Trots att mycket alltså förbättrats och att frågan kommit högre upp på dagordningen finns det naturligtvis mycket kvar att göra. Väldigt lite tyder på att hedersproblematiken har minskat i realiteten.Flera tunga instanser i sammanhanget, såsom den statliga utredningen mot tvångsäktenskap, och i , har pekat på allvarliga brister i arbetet mot det hedersrelaterade förtrycket. De har efterlyst större långsiktighet och en tydligare, bredare och starkare nationell struktur, till exempel genom införandet av ett nationellt kompetensteam med ett breddat uppdrag i förhållande till det som i har i dag.Mot bakgrund av detta är det glädjande att en majoritet av utskottet har enats om ett tillkännagivande till regeringen i detta avseende. Jag hoppas och tror att tillkännagivandet ska bidra till en nytändning hos regeringen på detta område och ett i slutändan mer effektivt arbete som innebär att fler kan räddas från våld och förtryck.Till skillnad från hur det såg ut när jag inledde mitt politiska engagemang tvivlar jag inte på att det finns ett uppriktigt och djupgående engagemang mot det hedersrelaterade förtrycket inom samtliga riksdagspartier.Tyvärr är dock fortfarande helt ensamma när det gäller vissa centrala insikter och åtgärder på området. Vi är fortfarande ensamma om att peka på kopplingen mellan hederskulturens styrka i vårt land och omfattningen och utformningen av vår invandringspolitik.Vi är fortfarande ensamma om att inse att den mångkulturalistiska samhällsordningen och frånvaron av en assimileringspolitik bidrar till att förstärka de hedersrelaterade strukturerna.Vi är fortfarande ensamma om att inte acceptera att hederstänkandet slår rot i det svenska samhället i någon form. Vi accepterar inte könsuppdelade badtider för män och kvinnor i badhusen baserat på respekt för hederskulturer, vi accepterar inte att män ska kunna vägra att ta kvinnor i hand i arbetssituationer och sedan få skadestånd när de sparkas för att de inte kunnat fullgöra sitt uppdrag, vi accepterar inte att religiösa samfund som sätter kvinnor bakom skärmar, tvingar dem att gå in bakvägen i religiösa samlingslokaler eller sanktionerar våld mot eller förtryck av kvinnor i religionens namn ska kunna fortsätta att erhålla statsbidrag, vi accepterar inte heltäckande slöjor i offentliga yrken med mera, med mera.Vi menar att det är dags att sluta sila mygg och svälja kameler både i kampen mot hedersförtrycket och i jämställdhetsdebatten i stort. ställde frågan varför vi inte kom längre än vi gjorde med heltiden . För upplysnings skull, , har vi inte styrt . När vi lämnade över makten hade vi i tagit fram ett lagförslag om rätt till heltid, men det hann inte läggas fram.För del tror jag inte att ni har ett ärligt uppsåt när det gäller heltider. Det är ett valfläsk, helt enkelt, för att locka kvinnor att rösta på er. Ni vet att kvinnor inte litar på er. Det är ett spel för gallerierna. Hur ska ni arbeta med detta i kommuner och landsting? Era mandat där står ofta tomma, eller också sitter det några politiska vildar där.Om man har en politisk vilja att förändra måste man ta ansvar och se till att göra sin röst hörd ute i kommuner och landsting.I , som jag kommer från, har vi nu tagit politiska beslut om att alla nya tjänster ska vara på heltid . ska alla deltidstjänster vara på , så som en grundtjänst ska vara. Det handlar om politisk vilja. Där styr vi socialdemokrater. Det är så vi måste göra.Ni har hjälpt regeringen att sänka skatter för över 130 miljarder. Ni är helt enkelt ett borgerligt parti. För de pengarna hade vi kunnat skapa en god arbetsmiljö för de kvinnor som jobbar i äldreomsorgen, och vi hade kunnat skapa en god kvalitet på äldreomsorgen för våra gamla och sjuka. Vi hade hunnit göra mycket mer för de pengarna, men ni förstör vår gemensamma välfärd. Nej, ni sitter inte i regeringen. Däremot har ni makten i ett stort antal kommuner där ni har lovat att ni ska genomföra rätt till heltid. Men det är bara i av de kommunerna som ni har gjort detta under tolv år.Jag tror inte att det är som står för valfläsket och de falska löftena. Det är ni som gör det. I tre valkampanjer i rad har ni lovat kvinnor och även de män som jobbar inom offentlig sektor att ni ska införa rätt till heltid. Men ni har inte gjort det, inte ens i de kommuner där ni har makten. Ni har bara tagit deras röster och sedan hoppats att de ska glömma bort vad ni har sagt till dem.Det stämmer att vi har tomma stolar på vissa ställen, men jag tror att det kommer att bli mycket bättre. I vissa fall har vi tomma stolar därför att våra företrädare har blivit utsatta för trakasserier, våld och hot bland annat från grupper som ditt eget ungdomsförbund tyvärr samarbetar med på löpande basis, sade att ni skulle lösa frågan . Då skulle alla socialdemokratiska kommuner ha tagit tag i frågan om rätt till heltid. Men det har inte hänt något där heller. Det var ytterligare ett tomt löfte.Ni finansierar fortfarande inte förslaget över huvud taget. Inte en krona i er budget går till rätt till heltid. Hur ska förslaget genomföras när ni, inte ens nu när ni är i opposition, kan visa hur ni ska finansiera det? Det är 25 000 helårsarbetskrafter. Hur ska de finansieras? Det kommer att bli nedskärningar och försämrad arbetsmiljö om ni inte skjuter till pengar från staten.När det gäller skattefrågan, slutligen, har ni köpt hela jobbskatteavdraget - varenda krona. Om det nu vore så att vi skulle ha haft dessa pengar till andra saker, varför visar ni inte att ni vill göra det då?Ni har köpt hela den borgerliga skattepolitiken, utom då vi hjälpte er att stoppa skattesänkningarna för de allra rikaste och i stället lägga dem på människor som jobbar och har lite lägre inkomster. Det är en helt obegriplig retorik.Vi kan göra båda delarna, för vi gör besparingar som inte ni gör. Ni väljer fortsatt massinvandring och att satsa på ett ineffektivt bistånd och så vidare i stället för att förbättra välfärden. Det tycker jag är ett svek mot svenska väljare. Jag vet inte om inte har sett hur vi har röstat i riksdag. Vi har inte köpt några jobbskatteavdrag. Vi har röstat emot dem allihop. Men är faktum att det fanns en majoritet i riksdag, och då är det det som gäller.Vi har aldrig varit för ett jobbskatteavdrag som diskriminerar sjuka, arbetslösa och pensionärer så att de ska betala mer i skatt. Vi har haft en skattsedel, för vi tycker att det är rätt och riktigt. Men ni sverigedemokrater har stött den här regeringen, så att sjuka, arbetslösa och pensionärer får betala högre skatt på de inkomster eller ersättningar som de får. Det är människor som redan har det tufft, och de har fått det ännu tuffare.Det här med heltider finns det forskning om. Om man tittar ute i kommuner och landsting ser man att det inte behöver kosta, eftersom man har en så dålig personalpolitik: Man ringer in kvinnor och män, oftast kvinnor, på timmar. Hade man haft en mer riktig grundbemanning med heltid hade man kunnat ha ett mycket mer flexibelt arbetssätt. Då hade man inte behövt ha de fördyrande anställningar som alla dessa visstidsanställningar är.Att bara teckna det hela rent budgettekniskt hjälper inte. Det kan hjälpa en del, men det är faktiskt den politiska viljan som hjälper mer.Skattesänkningarna har vi arbetat emot. För 130 miljarder, som man har sänkt med, hade det blivit väldigt fin vård för våra gamla, väldigt fin barnomsorg för våra barn och väldigt mycket bättre inom vården. Men framför allt hade det gynnat kvinnors arbetsvillkor och deras arbetsmiljö där de jobbar.När du säger att vi inte har röstat nej i den frågan får du titta i protokollet. Jag sade inte att ni inte hade röstat nej, utan jag sade att ni hade köpt alla skattesänkningar i efterhand. Hela den borgerliga skattepolitiken har ni anammat nu.Det var intressant att få höra hur Socialdemokraterna resonerar. Du säger: finns det en majoritet, och då är det det som gäller. Innebär det att ni kommer att anpassa er politik efter vilken majoritet det är här i kammaren, oavsett vilken fråga det gäller?