bet · H201SfU2 · 2014-12-09 00:00:00 — Antalet fattigpensionärer ökade och har legat på över 200 000 människor. Politik handlar också om att blicka framåt, att inte bara titta på det som varit utan verkligen ta nästa steg framåt. Jag kan förvånas över att väljer att säga nej till att höja bostadstillägget för pensionärer. Vi vet att det är en viktig del. pekade på att man ser problemet med den orättvisa beskattningen, att pensionärer betalar högre skatt än löntagare, men varför då bidra till att den verkligheten fortsätter? Varför ska det finnas någon trovärdighet i det ni nu säger när ni inte åstadkommit det ? Vad är det som ändrar linjen så att pensionärsskatten med ert inflytande skulle tas bort? Tack för frågan, ! Jag blir alltid lite stimulerad när någon frågar: Hur kan , med det sociala patos de har, gå med på detta? Det är en bra utgångspunkt. Vi har ett stort socialt engagemang. Du började med att ta upp barnfattigdomen. Det är sådant som inte händer . Den steg ganska drastiskt och planade därefter ut. Sedan har den stigit något och ligger på hyfsat samma nivå. Det är naturligtvis väldigt trist och bedrövligt att många människor, framför allt barn, far illa även i vårt samhälle. Det kan vi aldrig bortse från. Ser man inte problem kan man inte heller göra någonting åt dem. När det gäller bostadstillägget för pensionärer är vi i Alliansen överens om att vi först måste ha ordning och reda i ekonomin. Vi har sänkt skatten med 16 000 miljoner och dessutom höjt bostadstillägget , senast . har vi bestämt oss för att det ska vara ordning och reda i ekonomin i första hand. vill vi naturligtvis fortsätta att höja både bostadstillägget och andra sådana typer av ersättningar. Jag välkomnar till linjen att det är viktigt med ordning och reda i statens finanser. Det är inte ansvarsfullt att sänka skatten med 140 miljarder, vilket skett . Det gjorde den regering som utgjorde ett underlag till. Verkligheten nu är att barnfattigdomen ökar. Det är ett trendbrott som skedde 2007, och det kommer att kräva enorma insatser i form av inte minst arbete och utbildning. Men också pensionärerna har fått det tuffare. Då handlar det om att hantera ojämställdheten på arbetsmarknaden, och där saknar jag fortfarande svar från men också från det borgerliga samarbetet. Fördelning av pension mellan makar kan inte vara lösningen på ojämställdheten och ojämlikheten i samhället. Den linje som tillsammans med landar i, att frågan ska utredas, är inte det som löser problemet. Då handlar det om att säkerställa att vi har ett arbetsliv där män och kvinnor har en naturlig del. Det är inte, som , att driva fram ett kvarhållande av vårdnadsbidraget - en bidragsform som är helt galen. Det handlar om att säkerställa att kvinnor orkar jobba fram till 65 och att det inte finns en löneskillnad på 3,2 miljoner. Men det är också att säkerställa för såväl män som kvinnor att den orättvisa pensionärsskatten avvecklas. Ni bidrar inte till det steget. Ni kan säga det utåt, men verkligheten här inne är att ni till cementerar orättvisan i skatt mellan pensionärer och andra. När det gäller barnfattigdomen delar jag uppfattningen att det är mycket sorgligt med alla de barn som far illa. Jag känner verkligen starkt för dem, om jag får uttrycka en personlig tanke. Jag kan ta ett exempel. Vad vi försökte göra var bland annat att införa en fritidspeng som gav barn i familjer med ekonomiska svårigheter möjlighet att delta i en hel del aktiviteter som de annars inte skulle kunna delta i. Det sa ni nej till. Vi känner nog lika starkt för det här, men vi hittar olika vägar. Barnfattigdomen är bedrövlig. Jag tror att det i grunden handlar om att människor, föräldrar, kommer i arbete så att det finns förutsättningar för barn att utvecklas i skolan. Det är ett stort perspektiv. När det gäller att dela på pensionen när man blir äldre håller jag med när han uttrycker att det viktiga är att man har jämställda löner som man arbetar. Där finns det väldigt mycket att göra. Vi återkommer till vårdnadsbidraget, så jag kanske inte ska ta upp det i den här debatten. Jag håller absolut inte med om att det är en dålig reform, utan jag kommer att argumentera för den . Mycket klokt har redan sagts i denna fråga här . Vi kan konstatera att vi i är väldigt stolta över vårt pensionssystem och att regeringen är stolt över pensionssystemet. Det är ekonomiskt självbärande. Det bygger på livsinkomstprincipen, och på så sätt garanteras systemet. bidrar systemet, som flera har sagt här , till att upprätthålla en tydlig arbetslinje. Som flera har sagt är det väldigt bra. Det handlar om att vi då fokuserar på att få fler arbetade timmar i svensk ekonomi, vilket är ett av regeringens mål. Vi kan också konstatera att vi har stora utmaningar, som flera av de föregående talarna redan har varit inne på. Vi har en arbetsmarknad med en stor ojämställdhet. Kvinnor tjänar i genomsnitt betydligt mindre än män. Man pratar om en skillnad på under ett liv. Detta leder enligt PRO:s beräkningar till en pension som i genomsnitt ligger lägre för en kvinna än för en man. Vi kan konstatera att det är särskilt äldre kvinnor som har det svårast. Vi vet att orsaken till den låga pensionen för av de kvinnliga pensionärerna var att de inte orkade arbeta längre. Jag vill återkomma till just förutsättningarna på den svenska arbetsmarknaden . Om vi vill ha ett starkt pensionssystem som garanterar goda, bra och stabila pensioner måste vi ta itu med det som är roten. Vi måste ta itu med det ojämställda arbetslivet. Vi vet att det i stor utsträckning är när man bildar familj som ojämställdheten uppstår. Kvinnor tar ut en mycket större del av föräldraledigheten. Väldigt många arbetar, och tjänstemannakvinnor väljer att gå ned på deltid i samband med att de bildar familj. Vi vet också att kvinnors karriärer avstannar och att de så viktiga löneskillnaderna på arbetsmarknaden ökar, som flera föregående talare har nämnt. Det är verkligheten. Det är så det ser ut. Det är klart att vi som politiker har ett ansvar för att lägga fram förslag som gör att vi kan ta itu med det som är roten. De insatser som vi behöver göra för att åstadkomma ett mer långsiktigt och jämställt arbetsliv är åtgärder som det kommer att ta innan vi ser genomslag för. Vi har en situation här och där äldre kvinnor upplever att de har det ekonomiskt väldigt tufft. Det som skaver extra mycket är att de kvinnor som i dåtidens samhälle tog ett särskilt ansvar för barnuppfostran och de som tog ett särskilt ansvar för sina äldre också var de som i stor utsträckning arbetade deltid. Det handlar om att vidta politiska åtgärder som har effekt på lång sikt men också att föreslå saker som har en effekt här och . Som flera har varit inne på handlar det om en höjning av bostadstillägget, som regeringen föreslog men som inte blir av. Det handlar också om att påbörja en avtrappning av den orättfärdiga pensionärsskatten, som innebär att man som pensionär betalar mer skatt än vad man gör som löntagare. Det är inte heller någonting som ser ut att bli av. Det är tråkigt att vi nu inte kommer att kunna genomföra flera av de reformer som hade haft effekt, både på lång sikt och på kort sikt. Jag tror att det här är ett ansvar som vi politiker kommer att ställas till svars för. Vi står bakom det svenska pensionssystemet. Vi ser fram emot ett fortsatt arbete i Pensionsgruppen kring de här olika viktiga områdena som vi har varit överens om. Det handlar bland annat om hur man åstadkommer ett längre arbetsliv, som flera av er har varit inne på, men också om hur man skapar en arbetsmiljö på svensk arbetsmarknad som gör att kvinnor orkar arbeta till 65. Vi behöver börja i den änden: se till att kvinnor inte slits ut utan orkar hela vägen. När vi har åstadkommit det pratar vi gärna om hur vi dessutom kan åstadkomma förutsättningar för människor att arbeta längre. Först ett tack till statsrådet för talet, och inte minst den viktiga biten om att det är framför allt arbete som gör att vi kommer att kunna ha bra pensioner . Börjar vi slira på det är det bara, som någon sa, med tomma tunnor eller tomma lador - då kommer vi inte att kunna upprätthålla bra pensioner. Vi har ändå utmaningar, precis som statsrådet sa. Det är till exempel hur ni tänker när det gäller premiepensionen. Tänker ni som vissa pensionärsorganisationer - att man ska försöka skrota modellen och föra tillbaka den till inkomstpensioner? Det är första frågan. Andra frågan är: Hur tänker ni göra med ? Jag hör att ni säger att vi ska förbättra arbetsmiljön för vissa grupper. Jag håller med om det. Det är viktigt för att fler ska orka jobba till 65 och helst ännu längre. Men det är inget motsatsförhållande mellan det och att sätta igång åtgärder redan nu för att de som orkar ska bidra till av sitt yrkesliv och på det viset tillföra fler arbetade timmar. När det gäller de fattigaste pensionärerna håller jag med om att vi måste sätta in åtgärder och hjälpa dem på olika sätt. Men om vi tittar tillbaka på Alliansens tid och vid makten ser vi att det framför allt var garantipensionärerna och de som hade den lägsta pensionen som fick den största höjningen. De fick en hel inte månadslön utan månadspension till . Till och med den gruppen fick en höjning av sin realpension - men också höjning av bostadstillägget. Det förslag från er som ligger på bordet är inte en höjning av själva bostadstillägget, utan det är en höjning av bidragsdelen från . Tack, , för kloka frågor! Vi är helt överens om att det är fler arbetade timmar i svensk ekonomi som vi behöver åstadkomma. Vi behöver öka inte minst kvinnors arbetskraftsdeltagande. När det gäller premiepensionerna är vi på väg in i en utredning. Jag tror att det var som nämnde det tidigare. Vi ska precis tillsätta en utredare som ska titta på premiepensionssystemet med de utgångspunkter som vi har kommit överens om i pensionsgruppen. Vi står bakom den överenskommelsen och ser fram emot att den utredningen ska kunna komma igång och att vi ska kunna fortsätta att ha en konstruktiv dialog i premiepensionsfrågan. Jag hoppas att det är klara besked. När det gäller är det mycket riktigt så som du säger, . Det är en central fråga för oss hur vi åstadkommer ett mer hållbart och längre arbetsliv. vet ju precis som jag att det är en fråga som inte är fullt så enkel som den verkar på papperet. Det handlar om hur trygghetssystemen möjligtvis ska följa med en höjd pensionsålder. Det handlar om att fortsätta samtalen som vi har inlett med arbetsmarknadens parter. Jag kan glädja med att de har uttryckt ett tydligt intresse för att fortsätta och intensifiera sådana diskussioner. Det ser jag fram emot. behöver vi vara väldigt överens om att satsa på arbetslivet här och för kvinnor som befinner sig i det, de kvinnor som bidrar till att sjukskrivningarna i ökar med utgångspunkt inte minst i psykiska diagnoser. Det handlar om hur arbetslivet organiseras i kvinnodominerade miljöer, och det handlar om de förutsättningar och villkor man har. Där behöver vi skaffa oss mer kunskap genom satsningar på och forskning om kvinnors arbetsmiljö, och vi behöver skapa förutsättningar för kvinnor att orka hela vägen. Jag får först tacka för svaret. Det var konkret och bra när det gäller premiepensioner - och lugnande. Skälet till att jag ställde den frågan så konkret var att om vi tar bort premiepensionen drabbar det kommande generationer med ganska stor kraft. Tack för det! När det gäller tror jag att det är jätteviktigt att vi kommer med förslag rent konkret redan i närtid och inte inväntar till exempel en arbetsmiljöutredning, för då fördröjer vi alltihop. Vi behöver redan i närtid fler människor som arbetar förbi 65. Då bidrar de till samhället, till sin egen pension men också till den stora pott som även hjälper dem som inte orkar ända till 65. Det är inget motsatsförhållande; vi behöver både och. När det gäller bostadstillägget är det kanske inte alla som har läst detaljerna. Det är ett väldigt komplicerat förslag ni har lagt fram. Ni höjer från av max 5 000. Sedan tar ni tillbaka från de pensionärer som har en förmögenhet och försämrar de reglerna så att de själva betalar 50 miljoner. Det kostar statskassan 150 miljoner, medan utgiftsposten blir 200 miljoner. Det är farligt. De pensionärerna, som kanske har jobbat hela sitt liv, har sin lilla förmögenhet på 100 000 som ett kapital och en trygghet. De ska få lägre bostadstillägg igen. Pensionärerna ska betala sitt eget bostadstillägg. Den typen av olika konstruktioner är inte bra. Fattigpensionärerna behöver varenda krona de faktiskt ska erhålla. Det har alliansregeringen sett till under sina , och jag hoppas att vi kan fortsätta med det . Tack, , för det inlägget! Det känns skönt för mig att konstatera att vi har ett gemensamt engagemang för den grupp av pensionärer som har det sämst ställt, för de har det riktigt tufft. Även där, som vi har sagt tidigare i debatten, har vi en tydlig jämställdhetsproblematik. Det är väldigt många kvinnor som befinner sig i den gruppen. Jag tar också tacksamt emot engagemanget för att fortsatt hitta åtgärder som vi kan rikta till de här grupperna för att se till att de får en bättre situation. Det tror jag är helt avgörande. Ett sådant förslag som regeringen lade fram och som skulle ha förbättrat för de pensionärer som har det sämst ställt var att börja ta steg för att ta bort den skillnad i beskattning som vi har mellan löntagare på svensk arbetsmarknad och pensionärer. Det hade varit en betydande åtgärd för de pensionärer som har det sämst ställt. Jag vill knyta an till detta med ojämställdheten för kvinnor. De biter ju i gräset när det gäller pensionerna. I pensionsarbetsgruppen där jag satt försökte vi med barnår, men då måste man ju ha en begränsning för att inte skapa en inlåsningseffekt. Vi diskuterade garantipension mycket. Där har ni varit inne på en höjning, men det finns en risk med att höja den för mycket. Då har det inte lönat sig att arbeta. Det är alltså inte någon riktigt bra väg att gå. Det jag vill höra lite mer om är det här att kvinnor måste orka arbeta längre, speciellt inom vården och omsorgen. För regeringen nu diskussioner med SKL om hur man kan styra om och ha karriärstegar, så att man eller så som undersköterska i ett vård- och omsorgsboende kan växla över till sådant som man kan fortsätta att jobba med fram tills man är 69 eller så? Det är ju arbetslivsinkomsten som är avgörande - och naturligtvis också tjänstepensionerna. Vi glömmer bort dem ibland i de här diskussionerna. Tack, , för ett klokt inlägg i viktiga frågor! Det engagemanget delar jag verkligen. Den regering som sitter har tydligt uttalat att den är en feministisk regering, att jämställdhetsfrågorna ska genomsyra varje politikområde och att man ska ha det perspektivet med sig. Just frågan om kvinnors arbetsmiljö är en av de frågor som är högt prioriterade. Det var också därför vi föreslog en fortsättning på den satsning som den förra regeringen inledde på kvinnors arbetsmiljö kopplad till . Verket har inlett den satsningen på ett alldeles utmärkt sätt med den granskning som man gjorde av 52 kommuner 2013. Man jämförde arbetsmiljön inom en kommun i en mansdominerad och en kvinnodominerad verksamhet och kunde tydligt se vad det är som skiljer och hur det påverkar förutsättningarna för kvinnor att arbeta längre. Jag vet att det också pågår diskussioner om hur man kan utveckla arbetslivet. Att kunna ställa om under arbetslivet är en nyckelfråga för att orka arbeta längre. Det behövs starkare incitament för att klara sådana omställningar. Där är arbetsmarknadens parter oerhört viktiga samtalspartner. I förhandlingarna om det huvudavtal som inte blev av kom de ganska långt när det handlar om till exempel en kompetensstiftelse för att understödja och underlätta omställningen under arbetslivet. Tyvärr är det väldigt många arbetsgivare som inte ser värdet av livserfarenhet hos sina medarbetare. Det är väldigt viktigt vilka signaler vi sänder här. Jag blev bedrövad av den signal som regeringen sände ut om att det skulle bli dyrare att anställa 65-plussare. Det var en direkt signal om att man inte skulle bemöda sig om att bevara årsrik arbetskraft i arbetslivet. Jag återkommer till detta med myterna. Det görs ju forskning, inte minst i våra grannländer, med fokus på livserfarenhetens betydelse, inte minst i beslutsfattande och liknande. Detta med jobben, pensionerna och de årsrikas ekonomi hänger ju ihop. Jag skulle gärna vilja höra hur regeringen har tänkt ta vara på alla de rapporter som flyter in hos om diskriminering i arbetslivet. Det är inte fall som föranleder domstolsprocesser, men det handlar om attityder, också inom vård, omsorg och andra områden. Dessa rapporter kommer i böcker från DO, men det som står i dem går inte ut till arbetsgivare. Tack, , för att du fortsätter att lyfta fram väldigt intressanta frågor. Det är mycket riktigt som du säger, och pekade också tydligt på åldersdiskrimineringen på arbetsmarknaden i och de konsekvenser den får för möjligheten att arbeta längre och att också få ett bra avslut på sitt arbetsliv, där man känner att ens kunskap och kompetens tas till vara. Vi vet till exempel att innan man går i pension tenderar löneutvecklingen att avstanna för äldre arbetskraft på svensk arbetsmarknad - detta säger jag apropå hur arbetsgivare värderar dem som är äldre. Detta är verkligen sådant som jag tror att vi måste ta itu med och också belysa tydligt. Det är helt orimligt - vi befinner oss i ett där varje hand kommer att behövas på arbetsmarknaden. Bara välfärdssektorn kommer att behöva anställa 420 000 nya arbetstagare. Då säger det sig självt att man också måste orka ta vara på den arbetskraft man har och på den kompetens som finns. Kanske måste man som arbetsgivare också våga tänka kreativt på hur man kan hitta lösningar som kan bidra dels till att äldre arbetskraft med sin kompetens kan bidra till att slussa in nya i verksamheten, dels till att de kanske kan få andra och mer spännande arbetsuppgifter i slutet av livet och verkligen låta sin kompetens blomma ut. Detta tror jag är något vi måste tala mycket mer om i och sätta mer fokus på, för det är verkligen så att äldre diskrimineras. När det gäller frågan om att det blir dyrare att anställa personer över 65 handlar det egentligen om en grundsyn på att arbetsinkomster ska beskattas på samma sätt och att man ska betala skatt på den lön som man tjänar. Principen är ungefär densamma som när det gäller att pensionärer inte ska behöva betala mer skatt än de som är i arbetslivet och är löntagare. Jag uppskattar verkligen ministerns tydlighet om att tillväxt, arbetstillfällen och fler i arbete är väldigt viktigt, liksom att vi arbetar längre upp i åldrarna och att fler kvinnor ska komma ut på arbetsmarknaden. Det är oerhört viktigt att ministern är tydlig på det sättet. Då måste jag ställa frågan: Håller ministern med om att det är bra med friår, som vill ha? Tycker ministern att det stämmer överens med tillväxt när man håller fast vid att det är bra för att få in personer på arbetsmarknaden? Jag är naturligtvis tveksam, men jag undrar vad ministern tycker om detta. Sedan vet vi att när det gäller beskattning av pensionärer handlar orättvisan om att man betalar lägre skatt när man arbetar. gjorde man avdrag för resor för inkomstens förvärvande när man arbetade. Det är inte möjligt . Man kan säga att jobbskatteavdraget har varit ett sätt att kompensera det. När vi nu har möjliggjort för pensionärer att få en högre pension genom att vi har bidragit med drygt 16 miljarder äts detta upp av att kommunerna höjer skatten. Då undrar jag: Är ministern beredd att medverka till att förbjuda att kommunerna höjer avgifterna när regering och riksdag försöker möjliggöra för människor att få mer pengar i plånboken? Jag ska börja med detta med friår. har sin egen politik som parti, liksom politiken kan skilja mellan partierna i Alliansen när det gäller vad man menar är mer eller mindre verkningsfulla åtgärder för att åstadkomma ett gott arbetsliv. Jag tror att det är viktigt att man deltar. Allt vi har talat om här pekar i den riktningen. Det handlar om det sätt på vilket socialförsäkringarna är konstruerade och hur vårt pensionssystem är konstruerat. Det är väldigt viktigt att man deltar i arbetslivet så mycket man kan och i så stor utsträckning som möjligt. Å andra sidan skulle jag kunna säga att jag inte är helt förtjust i friår, men jag är inte heller så förtjust i vårdnadsbidrag. Det är ju en åtgärd som leder till att man inte deltar i arbetslivet fullt ut på det sätt man skulle kunna. av dem som ansöker om vårdnadsbidrag är kvinnor. Dessutom finns det en profil på vårdnadsbidraget som innebär att det är fler med annan etnisk bakgrund som ansöker om det. Vi vet att inte minst invandrade kvinnor är bland dem som har det svårast att komma in på den svenska arbetsmarknaden. Där är min grundläggande inställning att man ska delta i arbetslivet så mycket som möjligt, och jag tycker att vi som politiker ska bidra till det. När det handlar om huruvida vi skulle förbjuda kommunerna att höja skatten är mitt klara besked att vi har stor respekt för det kommunala självstyret i det här fallet. Med utgångspunkt från den situation man har lokalt måste man fatta de beslut som man anser nödvändiga i kommunen. Jag uppskattar att ministern är tydlig med att friår inte är något som ni anammar och tycker är bra utan att det är viktigt att man arbetar. När det gäller vårdnadsbidraget har vi i Alliansen föreslagit att man ska kompensera det genom att man ska dela pensionsrätten mellan makarna. Det är ett sätt att möjliggöra för kvinnor, som eventuellt utnyttjar vårdnadsbidraget, att få högre pension. Jag har dock inte hört att ni skulle ha något förslag för att motverka friåret, men det är en annan fråga. Vi har en pensionsgrupp som jag tycker är oerhört viktig. Vi har under gjort stora framsteg på pensionsområdet. Det är viktigt att vi får fortsätta utveckla pensionerna. De fyra utredningar som vi nu har på bordet är mycket viktiga för våra pensionärer. Det handlar inte minst om detta med balanseringen. Balanseringen drabbar naturligtvis dem med de lägsta inkomsterna allra mest om den går ned. Det är viktigt. De andra tre, om ålder, premiepension och AP-fonder, är också jätteviktiga. Självklart är det så. Därför måste jag fråga: Varför har ministern inte medverkat till att vi har träffats i Pensionsgruppen för att gå vidare med de förslag och de diskussioner som vi har? Jag hörde att ministern sade att det nu skulle tillsättas en utredare. Jag har i alla fall inte i Pensionsgruppen varit med och diskuterat det. Naturligtvis bygger överenskommelsen på att vi samverkar. Varför har inte ministern kallat Pensionsgruppen? Jag tackar för att hon ställer den frågan så tydligt att jag får en chans att svara på den. Först och främst tycker jag att det är väldigt glädjande att konstatera att vi delar åsikten att de frågor som ligger på Pensionsgruppens bord är avgörande för pensionärer. Jag delar även uppfattningen om just balanseringen. Den pockar på. Där behöver vi ta nästa steg. Min bild är naturligtvis att jag kallade till ett möte med Pensionsgruppen där vi hade berett alla de här frågorna för att just få till stånd en diskussion om att ta de här frågorna vidare på ett bra sätt. Det mötet avbröts på ett, enligt mitt tycke, ganska olyckligt sätt. Jag hade uttryckt att vi från min och regeringens sida såg fram emot att fortsätta samarbetet i Pensionsgruppen med full styrka och full kraft och med en full uppslutning bakom pensionsöverenskommelsen och de frågor som vi har på Pensionsgruppens bord. Jag tar tacksamt emot den hand som jag uppfattar att nu sträcker ut i fråga om att fortsätta dialogen om hur vi ganska snabbt kan få till stånd ett möte i Pensionsgruppen. Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 1 och 3. största utmaning är den vi ser på arbetsmarknaden. Arbetslösheten är inte bara ett problem för den som själv drabbas. Den är ett hinder för vår gemensamma tillväxt och välfärd. Den är också ett hinder för framtiden.