bet · H101CU19 · 2014-02-24 00:00:00 — Frågan om hur barnets rätt bäst tillgodoses i mål om vårdnad, boende och umgänge behöver övervägas ytterligare. Regeringen hade uppgett att så skulle komma att ske i samband med den utvärdering av vårdnadsreform som skulle inledas . Mot denna bakgrund instämde utskottet i regeringens bedömning att det inte bör införas en möjlighet för domstolen att förordna ett juridiskt biträde för barnet i mål om vårdnad, boende och umgänge. Motionerna avstyrktes därför. Utskottet kan konstatera att regeringen avser att inleda en utvärdering av vårdnadsreform där bl.a. frågan om hur barnets rätt bäst tillgodoses i mål om vårdnad, boende och umgänge kommer att övervägas ytterligare. Mot denna bakgrund anser utskottet att den aviserade utvärderingen inte bör föregripas genom någon åtgärd från , varför motionsförslagen bör avslås. Olovligt bortförda barn i internationella förhållanden Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om olovligt bortförda barn i internationella förhållanden. (KD) föreslår i motion 2013/14:C301 tillkännagivanden om att det bör inrättas en samordningscentral för förbättrad samordning mellan berörda myndigheter (yrkande 5), att aktivering av och information om larmnumret 116 000 bör ske i (yrkande 6), att en förfördelad förälder ska få rätt till ett målsägandebiträde från staten vid förhandlingar utomlands (yrkande 7), att de bilaterala kontakterna mellan och andra länder bör förbättras med särskilt syfte att effektivisera tidiga insatser i samband med bortföranden (yrkande 8) och att inom ramen för sina bilaterala relationer bör verka för ett internationellt kontrollorgan som kan övervaka efterlevnaden av (yrkande 9). Med olovligt bortförande av barn i internationella förhållanden avses framför allt när en förälder utan den andra förälderns medgivande för med sig sitt barn till ett annat land. Hit hör också fall då en förälder olovligen håller kvar barnet i ett annat land efter utgången av en umgängestid eller efter det att en domstol bestämt att den andra föräldern ska ha vårdnaden om barnet. I båda fallen är ändamålet att hindra den andra föräldern från att utöva umgängesrätt eller ha vårdnaden om barnet. Ett internationellt samarbete i syfte att motverka olovliga bortföranden och kvarhållanden av barn i internationella förhållanden kom till stånd genom om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn. Konventionen gäller situationer där ett barn med hemvist i en konventionsstat förs bort till eller hålls kvar i en annan konventionsstat och detta strider mot den rätt att ta ansvar för barnet som tillkommer vårdnadshavaren. Konventionen syftar till att säkerställa ett snabbt återförande av barnet till den som barnet undanhålls från. har anslutit sig till konventionen. har även anslutit sig till om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård av barn. Det främsta syftet med är att komma till rätta med de problem som uppkommer när en förälder olovligen för ut barnet ur ett land och på så sätt skiljer barnet från en annan vårdnadshavare. Genom lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn införlivades och Europarådskonvention med svensk rätt. Den i dagtecknade konventionen om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn () syftar till att stärka skyddet för barn i internationella situationer. Genom en tillämpning av konventionen ska man kunna undvika konflikter mellan olika rättssystem som gäller behörighet, tillämplig lag eller erkännande och verkställighet av domar och andra avgöranden. Syftet med konventionen är också att utveckla det internationella samarbetet när det gäller skydd av barn. Konventionen gäller alla avgöranden om föräldraansvar, t.ex. avgöranden om vårdnad, boende, umgänge eller en tillfällig placering utanför det egna hemmet. Konventionen trädde i kraft . godkände anslutning till konventionen (prop. 2011/12:85, bet. 2011/12:CU23, rskr. 2011/12:219). Konventionen är en del av svensk lagstiftning genom lagen (2012:318) om 1996 års . Inom EU pågår också arbete i syfte att motverka olovliga bortföranden och kvarhållanden av barn i internationella förhållanden. Rådets förordning (EG) nr 2201/2003 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar (den nya II-förordningen) innehåller regler som kompletterar . Som exempel kan nämnas sådana regler som medför att ett ärende om att återföra ett olovligt bortfört barn ska handläggas snabbare. II-förordningen förutsätter materiella kompletterande bestämmelser; sådana finns i lagen (2008:450) med kompletterande bestämmelser till den nya II-förordningen. är enligt förordningen centralmyndighet i och har till uppgift att på olika sätt bistå vid tillämpningen av II-förordningen. Därutöver finns FN:s konvention om barnets rättigheter () som antogs av . Konventionen trädde i kraft och har ratificerats av . Genom ratifikationen har iklätt sig en internationell folkrättslig förpliktelse att följa konventionens bestämmelser. föreskriver att konventionsstaterna ska vidta åtgärder för att bekämpa olovliga bortföranden och kvarhållanden av barn i utlandet. I skrivelse 2011/12:65 behandlade regeringen ett tillkännagivande från om att en översyn bör göras av hur handläggningen av ärenden om bortförda barn kan förbättras och effektiviseras. I skrivelsen redogör regeringen för hur arbetet bedrivs och vilka åtgärder som har vidtagits i handläggningen av dessa frågor. Av skrivelsen framgår att har vidtagit ett antal åtgärder för att ytterligare främja samarbetet med andra länders centralmyndigheter. har också tagit initiativ för att aktivt informera både vårdnadshavare och myndigheter om vad som kan göras för att förebygga olovliga barnbortföranden samt ytterligare förbättra möjligheterna till snabba återföranden av barn som olovligen förts bort. Genom att handläggarna utvecklat sin kompetens och genom interna organisationsgrepp kunnat renodla fokus på barnbortförandeärendenas olika aspekter och vad som i övrigt redovisats i skrivelsen har det sammantagna resultatet blivit att verksamheten har förbättrats och effektiviserats i en rad avseenden. Vid riksdagsbehandlingen hade inte något att erinra mot regeringens redovisning och föreslog att skrivelsen skulle läggas till handlingarna. följde utskottet (bet. 2011/12:KU21, rskr. 2011/12:269–272). Det EU-gemensamma journumret 116 000 för försvunna barn infördes i . Ärenden som kommer in ska hanteras som ett 112-ärende, vilket innebär förmedling till polis. Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2012/13:CU8. I betänkandet ansåg utskottet att det är en angelägen fråga att bortförda barn kan återföras och att förhindra att barn förs bort. Någon anledning för utskottet att föregripa det då pågående arbetet fanns inte, varför motionsyrkandena avstyrktes. Utskottet anser fortfarande att det är en angelägen fråga att bortförda barn kan återföras och att förhindra att barn förs bort. Av det som redovisats ovan framgår att arbetet med dessa frågor till stor del styrs av internationella konventioner och samarbete på EU-nivå. Vidare framgår att frågorna också är uppmärksammade nationellt. Utskottet vill här peka på att det EU-gemensamma journumret nu är infört i och på de åtgärder som regeringen redovisat i skrivelse 2011/12:65 Redogörelse för regeringens arbete med att förbättra och effektivisera hanteringen av ärenden som rör internationella barnbortföranden. Mot den redovisade bakgrunden saknas det enligt utskottet anledning att föreslå någon åtgärd från med anledning av motionsförslagen, varför de bör avslås. Umgänge med annan än biologisk förälder Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om umgänge med annan än biologisk förälder. Utskottet hänvisar bl.a. till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 16 (MP, V). I motion 2013/14:So301 av m.fl. (MP) framförs att barn ska ha rätt till umgänge med sina sociala föräldrar som inte är vårdnadshavare. Ett tillkännagivande yrkas med detta innehåll (yrkande 4). och (båda S) föreslår i motion 2013/14:C234 ett tillkännagivande om att mor- och farföräldrar bör ges umgängesrätt med sina barnbarn. Barnets vårdnadshavare har enligt 6 kap. 15 § tredje stycket ett ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan som står barnet särskilt nära så långt möjligt tillgodoses. Det kan vara fråga om t.ex. mor- och farföräldrar, andra släktingar, familjehemsföräldrar eller en styvförälder. I den mån ett bristande umgänge beror på att vårdnadshavaren inte tar sitt ansvar är det en viktig uppgift för att försöka få vårdnadshavaren att se till barnets behov. På talan av socialnämnden får rätten enligt 6 kap. 15 a § besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder. Vid bedömningen av om en sådan talan ska föras ska socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära. redovisade i rapporten och barnet i vårdnadstvister uppdraget att följa upp hur vårdnadsreform slagit igenom i arbete. En undersökning har bl.a. gjorts av socialnämndernas praxis att väcka talan i fråga om umgänge med föräldrar, umgänge med annan än förälder och socialnämndernas behov av vägledning i frågor som rör umgänge. Enligt är resultatet av uppföljningen positivt, men efterfrågar bl.a. hur den bäst ska använda sina möjligheter att väcka talan om t.ex. umgängesrätt. tog som ett led i detta fram handboken , boende och umgänge som syftar till att vara ett stöd för rättstillämpningen och handläggningen inom familjerätt. Den tar upp lagstiftning, förarbeten, rättsfall, JO-uttalanden samt kunskap som baseras på vetenskap och erfarenheter från det familjerättsliga området inom bl.a. vad gäller socialnämndens rätt att väcka talan om umgänge (s. 111 f.). Motsvarande eller i allt väsentligt motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2012/13:CU8. I betänkandet hade utskottet inte någon annan uppfattning än det tidigare (bet. 2007/08:CU14) gett uttryck för om att den gällande ordningen får anses väl avvägd. Enligt utskottet kommer att se över behov av stöd. Mot denna bakgrund fanns inte skäl att föreslå någon åtgärd från sida. Motionsyrkandena avstyrktes därför. Utskottet har inte heller nu någon annan uppfattning än att den gällande ordningen får anses väl avvägd. Som framgått ovan har bl.a. tagit fram en handbok som syftar till att underlätta tillämpningen av reglerna. I sammanhanget vill utskottet också erinra om att regeringen aviserat att den kommer att inleda en utvärdering av vårdnadsreform. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte finns anledning att föreslå någon åtgärd från sida, varför motionsförslagen bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om överförmyndare. Utskottet hänvisar till en aviserad proposition. Jämför reservationerna 17 (S), 18 (MP) och 19 (V). I motion 2013/14:C310 föreslår och (båda S) ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en revidering och modernisering av lagstiftningen om överförmyndarnas verksamhet för att göra systemet mer ändamålsenligt utifrån de behov som finns . Motion 2013/14:C365 av (S) innehåller förslag om ett tillkännagivande om en översyn av hela överförmyndarverksamheten. Enligt motionären bör det skapas en lagstiftning och organisation av överförmyndarinstitutet anpassad till dagens samhälle. (FP) föreslår i motion 2013/14:C216 ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av överförmyndarorganisationen och därmed sammanhängande verksamhet. och (båda FP) föreslår i motion 2013/14:C284 ett tillkännagivande om att en utredning bör göras om det framtida systemet för gode män, förvaltare och förmyndare samt samhällets tillsyn över dessa. Enligt motionärerna behöver hela systemet med förmyndare, gode män, förvaltare, kommunala överförmyndare alternativt överförmyndarnämnder och tillsynsfunktioner bli föremål för en grundläggande och förutsättningslös genomgång och översyn. I en sådan bör också systemets uppbyggnad övervägas och jämförelse göras med andra länder som valt en statlig verksamhet i stället för den kommunala. I motion 2013/14:C204 föreslår m.fl. (V) ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att samordna och följa upp länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndare och återkomma till med förslag på vilken myndighet som ska ansvara för detta (yrkande 1). Motion 2013/14:C375 av (C) innehåller förslag om ett tillkännagivande om att regeringen bör se över möjligheten att inrätta en sammanhållande central myndighet med uppgiften att på nationell nivå leda och utveckla överförmyndarverksamheten samt även svara för insamlande av nationell statistik om verksamheten. Enligt motionären skulle en sådan myndighet öka rättssäkerheten för samhällets allra mest utsatta. Enligt ska det finnas en överförmyndare eller en överförmyndarnämnd i varje kommun. Kommuner får också bestämma att de ska ha en gemensam överförmyndarnämnd. har tillsyn över överförmyndarna och överförmyndarnämnderna. uppgift är att se till att överförmyndarna och överförmyndarnämnderna kontrollerar att förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet sköts på ett korrekt sätt. ska med råd stödja överförmyndarna och överförmyndarnämnderna i deras verksamhet och se till att utbildningen av överförmyndarna och ledamöterna i överförmyndarnämnderna är tillfredsställande. Till uppgifter hör också att anmäla olämpliga överförmyndare till rätten och förordna tillfälliga vikarier för överförmyndare. För att åstadkomma en regelbunden tillsyn av samtliga överförmyndare infördes bestämmelser i förmynderskapsförordningen (1995:379) som innebär att det som huvudregel ska genomföras årliga inspektioner. För att länsstyrelserna inte ska behöva ödsla resurser på inspektioner som redan på förhand framstår som onödiga får en länsstyrelse dock avstå från en inspektion. Som ett absolut krav gäller att varje överförmyndare ska inspekteras minst . I förordningen har det också förtydligats att syftet med inspektionen är att säkerställa att ärenden handläggs på ett rättssäkert och i övrigt lämpligt sätt enligt lagen. Inspektionen ska alltid omfatta, men är inte begränsad till, granskning av det register överförmyndaren ska föra samt stickprovsvis utvalda akter. I syfte att förstärka det allmännas tillsyn har det även genomförts vissa ändringar i som trädde i kraft . Ändringarna innebär att överförmyndarens tillgång till information har förbättrats och att länsstyrelsernas tillsyn över överförmyndarna har utvidgats och kompletterats. För att förbättra utbildningen av överförmyndare, ledamöter i överförmyndarnämnder och ersättare har det införts en bestämmelse om att ska se till att utbildningen är tillfredsställande. Länsstyrelsernas tillsyn har också kompletterats med en rådgivande funktion i förhållande till överförmyndarna och deras tjänstemän (prop. 2007/08:150, bet. 2008/09:CU2, rskr. 2008/09:7). trädde lagändringar i kraft som innebär att vissa delar av de verksamheter som länsstyrelserna har hand om, bl.a. överförmyndarverksamheten, ska kunna koncentreras till ett mindre antal länsstyrelser. Syftet är att nå en högre effektivitet och en mer rationell användning av resurserna. Ett annat syfte är att stärka rättssäkerheten. Regeringen har därefter beslutat att dessa verksamheter ska koncentreras till länsstyrelserna i , , , , , och (prop. 2011/12:31, bet. 2011/12:KU2, rskr. 2011/12:135). Utredningen om bättre förutsättningar för gode män och förvaltare gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att föreslå åtgärder som ger bättre förutsättningar för gode män och förvaltare (dir. 2012:16). I direktiven konstaterar regeringen bl.a. att någon rikstäckande statistik om t.ex. antalet gode män och förvaltare samt storleken på förvaltat kapital inte finns. För att kunna följa utvecklingen av överförmyndarnas verksamhet och underlätta länsstyrelsernas tillsyn är det viktigt att det finns tillgång till statistik. Utredaren ska därför ta ställning till vilka åtgärder som behöver vidtas för att säkerställa att det finns tillgång till relevant statistik över överförmyndarnas verksamhet. överlämnade utredningen betänkandet Vissa frågor om gode män och förvaltare (SOU 2013:27). I betänkandet lämnar utredningen förslag till ett antal åtgärder som ska ge bättre förutsättningar för gode män och förvaltare. Utredningen anför att statistik över överförmyndarnas verksamhet och de ställföreträdarskap som omfattas av överförmyndarens tillsyn behövs för att säkerställa att den som har (eller har behov av) god man eller förvaltare får sina intressen, behov och rättigheter tillgodosedda och att detta sker inom rimlig tid. Vidare behövs statistik för att ge överförmyndare bättre möjligheter att följa upp och analysera sin verksamhet och som ett redskap i tillsyn över överförmyndarna. Det finns även behov av statistik för att nationellt kunna följa utvecklingen av överförmyndarnas verksamhet och för att ge allmänheten bättre insyn i denna verksamhet i samband med utredningar och forskning samt i journalistiska sammanhang. Utredningen föreslår att de länsstyrelser som ansvarar för tillsynen över överförmyndarnas verksamhet ska framställa statistik över sådan verksamhet inom respektive tillsynsområde. En av dessa länsstyrelser ska framställa rikstäckande statistik på området samt göra denna tillgänglig för externa intressenter. Överförmyndarna ska till länsstyrelserna lämna sådana uppgifter om verksamheten som behövs för framställning av statistiken. Det bör finnas tre olika kategorier av statistiska uppgifter. I ett första skede bör ett mindre antal statistiska uppgifter tas fram inom dessa kategorier och därefter bör antalet uppgifter vid behov successivt utökas. Den första kategorin av statistiska uppgifter bör avse kvantitativa mått avseende överförmyndarnas verksamhet. Inom den andra kategorin bör det finnas statistiska uppgifter om kostnaderna för verksamheten. Den tredje kategorin av uppgifter bör ge en beskrivning av kvaliteten på verksamheten. Statistiken över överförmyndarnas verksamhet bör inte vara en del av den officiella statistiken. Regeringen har i propositionsförteckningen för /14 aviserat att en proposition om bättre förutsättningar för gode män och förvaltare kommer att lämnas till . Motionsyrkanden om tillsyn av överförmyndare har tidigare behandlats av utskottet , i betänkande 2012/13:CU8. Utskottet kunde konstatera att ett antal lagändringar hade beslutats som låg i linje med motionsönskemålen. Utskottet ansåg därför att det inte var nödvändigt med någon åtgärd från , och motionerna avstyrktes därför. Som utskottet har kunnat konstatera har ett antal lagändringar beslutats som ligger i linje med de aktuella motionsönskemålen. Av det som redovisats ovan framgår att Utredningen om bättre förutsättningar för gode män och förvaltare bl.a. har föreslagit att statistik över överförmyndarnas verksamhet ska tas fram så att man kan följa utvecklingen av deras verksamhet och underlätta länsstyrelsernas tillsyn. Dessutom är en proposition aviserad till . Enligt utskottet bör förslagen i den aviserade propositionen inte föregripas genom någon åtgärd från . Motionsförslagen bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om gode män. Utskottet hänvisar till en aviserad proposition och ett pågående arbete. Jämför reservationerna 20 (S), 21 (MP) och 22 (V). (S) föreslår i motion 2013/14:C233 ett tillkännagivande om en översyn av bestämmelser om gode män. (S) föreslår i motion 2013/14:C461 ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda och föreslå skärpta regler för gode män. Finn (M) föreslår i motion 2013/14:C432 ett tillkännagivande om att regeringen bör överväga en översyn av regelverket för gode män. I motion 2013/14:C204 föreslår m.fl. (V) ett tillkännagivande om att regeringen bör ges i uppdrag att utreda frågan om att införa ett rent kommunalt ansvar för gode män och förvaltare inom den egna organisationen (yrkande 2). I 11 kap. 12 § föreskrivs att till god man ska utses en rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig man eller kvinna. Allmänna bestämmelser om bl.a. gode mäns verksamhet finns i 12 kap. . män och förvaltare ska, i den mån det följer av deras förordnande, bevaka rätten för de personer som de företräder, förvalta deras tillgångar och sörja för deras person. Förmyndare, gode män och förvaltare ska omsorgsfullt fullgöra sina skyldigheter och alltid handla på det sätt som bäst gagnar den enskilde. män och förvaltare är enligt 12 kap. 14 § skyldiga att ersätta skada som de uppsåtligen eller av oaktsamhet har orsakat den enskilde. Det finns möjlighet, men inte någon skyldighet, för gode män eller förvaltare att teckna ansvarsförsäkring. Utredningen om bättre förutsättningar för gode män och förvaltare gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att föreslå åtgärder som ger bättre förutsättningar för gode män och förvaltare (dir. 2012:16). överlämnade utredningen betänkandet Vissa frågor om gode män och förvaltare (SOU 2013:27) där utredningen lämnar förslag på ett antal åtgärder som ska ge bättre förutsättningar för gode män och förvaltare. Utredningen föreslår bl.a. att gode män och förvaltare ska ges en lagreglerad rätt att i vissa situationer kunna lämna sitt uppdrag trots att någon ersättare inte har utsetts. Där finns också förslag som medför att ett dödsbo efter en ställföreträdare lättare ska kunna fullgöra sin skyldighet att upprätta en sluträkning över huvudmannens egendom. Det finns i betänkandet även överväganden bl.a. i fråga om gode mäns och förvaltares möjligheter att få ersättning för sina kostnader för försäkringar. Regeringen har i propositionsförteckningen för /14 aviserat att en proposition om bättre förutsättningar för gode män och förvaltare kommer att lämnas till . fick en sakkunnig person i uppdrag (Ju2013/4614/P) att i en promemoria lämna förslag till vissa kompletterande bestämmelser till ett förslag till lag om framtidsfullmakter som lämnats i utredningsbetänkandet Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112). Inriktningen ska vara att behålla framtidsfullmaktens föreslagna privaträttsliga karaktär. Vidare ska systemet med fullmakter vara så enkelt som möjligt som det uppfyller tillräckliga krav på rättssäkerhet. Relevanta lösningar i framför allt men även ska beaktas. Utredaren ska ta ställning till fullmakten ska träda i kraft. I uppdraget ingår vidare att överväga om tillsynen behöver stärkas i förhållande till utredningens förslag om framtidsfullmakter, att ta ställning till om utredningens förslag om rätt för anhöriga att företräda den enskilde i vissa ekonomiska angelägenheter kan förenklas, samt att ta ställning till om det finns behov av att i den föreslagna lagen om framtidsfullmakter införa internationellt privaträttsliga bestämmelser. Utredaren får även i övrigt föreslå de ändringar och kompletteringar av utredningens förslag om framtidsfullmakter som kan anses behövas. Uppdraget ska redovisas . Motionsyrkanden om gode män behandlades av utskottet i betänkande 2012/13:CU8. Utskottet konstaterade att arbete pågår på området och att det därför inte fanns någon anledning för utskottet att föregripa detta arbete. Utskottet kan konstatera att regeringen har aviserat att en proposition om bättre förutsättningar för gode män och förvaltare kommer att lämnas till . Det kan också konstateras att frågan om framtidsfullmakter övervägs. Utskottet anser att den aviserade propositionen och det pågående arbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från . Motionsförslagen bör därför avslås. God man för ensamkommande barn Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om en god man för ensamkommande barn. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden och en aviserad proposition. Jämför reservationerna 23 (S), 24 (MP) och 25 (V).