bet · H101FiU23 · 2014-04-07 00:00:00 — Men jag är absolut känslig för behovet av personlig integritet. Jag tror att det är en fråga som blir mer och mer viktig. Jag tror också att det är viktigt att man inte tillåter att väldigt detaljerad information och känslig information samlas ihop lättsinnigt. Men jag har en bakgrund som forskare i nationalekonomi. Jag har hållit på med mycket detaljerad data, stora dataset med väldigt specifik information om individer och företag. Min bedömning är att riskerna är ganska små i sådana här sammanhang. Det finns ingen möjlighet för dem som ska analysera sådana här dataset att fokusera på enskilda uppgifter. Under alla omständigheter är de alltid anonymiserade. Det är väldigt svårt att identifiera några specifika hushåll eller företag i sådana här dataset. När det gäller räntenettot har jag ingenting att tillföra utöver vad sade. frågade om vår bild av att tillväxten ska öka delvis på grund av att hushållens konsumtionstillväxt ska stiga. Hur går det ihop, om vi tycker att hushållen ska amortera? Det hänger lite samman med vad jag sade tidigare om att hushållen faktiskt sparar ganska mycket. Svenska hushåll både lånar och sparar. De skuldsätter sig och sparar . Vi räknar i och för sig med att det höga sparande som vi har sett kan komma ned en del. Det tror jag absolut att det kan göra utan att det är någon större risk för hushållens finansiella situation. Men det hindrar inte att hushållen skulle kunna välja att lägga en större del av sitt sparande i amorteringar. har inte det varit det vanliga mönstret. Vi har gjort en del studier som visar att det tillbaka i tiden kanske dessutom har varit rationellt att inte spara genom att amortera utan spara på andra sätt. Men det behöver inte vara så framöver. Jag tror inte att jag har något att tillföra när det gäller vad sade om byggandet. (S): Fru ordförande! Tack för föredragningarna! Jag har två frågor till riksbankschefen och vice riksbankschefen. Hur ser ni på problemet med skuldsättningen och valet av penningpolitiken? Är inte riskerna med att hushållen vänjer sig vid låga räntenivåer, och därmed drar på sig stora skulder, större om man ligger på en halvlåg räntenivå än om man har en politik där man kraftigt sänker räntan för ? Borde inte en sådan politik ge effekter så att man når inflationsmålet snabbare som risken minskar att hushållen vänjer sig vid onormalt låga räntor? Jag skulle också vilja höra er syn på vilka faktorer som är viktigast – det har nämnts här tidigare – när det gäller den ökade skuldsättningen. Är det mycket lågt bostadsbyggande, utförsäljningen av allmännyttan, så att man är tvungen att låna för att få en bostad, eller de stora skatteförändringar som har genomförts? Vad är det som är viktigast för hushållens skuldsättning, och hur betydelsefulla anser att dessa tre olika element är för den ökade skuldsättningen? Sedan har jag en liten fundering. Vi säger ofta att hushållen sparar. Då undrar jag: Vilka glömmer vi bort? Hur ser det faktiska sparandet ut? Jag tänker på de hushåll som har en skuldsättning på . Det känns som att vi osynliggör en stor grupp när vi säger: Hushållen har ett stort sparande. Stämmer det verkligen om vi tittar på alla hushåll? (M): Tack för föredragningarna! Av den diskussion som förs just nu i kan man ibland få intrycket att det är någonting som är dåligt med att vi har låg inflation. Men i grunden är det att betrakta som väldigt positivt att vi har låg inflation, så länge vi inte hamnar i ett läge där vi har deflation, förstås, för då blir det problematiskt. Min fråga är: Fokuserar vi fel i diskussionen när det problematiseras ganska mycket kring att inflationen är låg? har själv satt målet om . fanns det också ett toleransintervall på ± – det har tagits bort. Bidrar det till att det kanske blir ett onödigt stort problemfokus när inflationen är låg, vilket vi annars borde betrakta som någonting som är väldigt bra? Min andra fråga handlar mer om ert uppdrag kring finansiell stabilitet, att tillhandahålla ett säkert och effektivt betalningsväsen, till exempel. Vi diskuterar en hel del frågor som handlar om kontanter. Vi får signaler från äldre människor i samhället, från pensionärer. Man ser problem med tillgången på kontanter. Det är en pågående diskussion på butikssidan kring säkerheten i kontanthanteringen. Det här spelar förstås roll – det gäller hushållens förtroende, deras aktiviteter och efterfrågan – för att betalningsväsendet ska kunna fungera. Hur tar banken det ansvaret? Och hur kan tillräcklig och säker tillgång till kontanter säkras? Hur kan det förbättras från bankens sida? Riksbankschef : Det var en fråga om att man skulle sänka kraftigt och sedan höja snabbt. Det här är bedömningsfrågor och avvägningar. berörde i sitt inlägg hur man ska se på detta. Vår bedömning är att det är bättre att ligga stilla nu och sedan höja en bit in . Det finns dock en fråga under ytan här som säkert kommer att spela roll i diskussionerna framöver. Vi har gått mot ett läge där allt fler lånar till rörlig ränta. Det innebär att den dag räntan börjar höjas, särskilt om räntan höjs kraftigt, kommer vi att få ett genomslag hos dem som har lånat som är mycket större än vad det har varit tidigare. Det är en strukturell förändring som har skett gradvis. Den är vi naturligtvis medvetna om och har med oss i bagaget. Det kan slå åt båda håll, för det innebär att penningpolitikens effektivitet, om man uttrycker det på det sättet, blir ganska omedelbar i en sådan värld. Men då får man också tänka två gånger, så att säga, när det gäller vad som känns någorlunda lagom. Vi är komfortabla med den räntebana som vi nu har. Å ena sidan skickar det signalen att räntan behöver vara låg så att vi får upp inflationstakten. Å andra sidan skickar det signalen att vi inte på något sätt har en normal räntenivå , utan vi får nog leva med högre räntor längre fram. Finns det någon enskild åtgärd när det gäller vår bostadsmarknad som spelar störst roll här? Vi har sakta glidit in i ett läge när ojämvikten på bostadsmarknaden över årens lopp har förstärkts. Och det är summan av ett antal olika åtgärder, naturligtvis inklusive vad som har skett och sker inom den finansiella sektorn, som har skapat den ojämvikt som vi befinner oss i. Jag vill inte säga att det finns en enskild åtgärd som är sådan att problemet hade försvunnit om vi enbart hade vridit på den ratten ett halvt varv till. Det är summan av ett antal olika fenomen och åtgärder i det svenska samhället som har skapat den ojämvikt som vi nu har. Men tycker jag att det, givet den diskussion som förs , finns en allt större acceptans och förståelse för att vi har hamnat i ett läge som inte är långsiktigt hållbart och inte är särskilt bra. Inte minst vore det bra om utbudet av bostäder ökar, men det ligger långt utanför det som sysslar med. tog upp den frågan. Det är klart att om man tittar på landet aggregerat har vi, och har haft , ett stort bytesbalansöverskott. Det innebär att som nation sparar och har sparat ganska mycket under en . Men det har också att göra med att vi sparade väldigt lite . Vi hade liksom en del att, så att säga, beta av. Men – och det tycker jag framkom av resonemangen här tidigare – det är nog viktigt att man också tittar lite under ytan på det här. För sparandet är ojämnt fördelat, och en del av detta är en generationsfråga. De äldre har sparat och amorterat väldigt mycket mer än de yngre. Så har det varit på ett eller annat sätt . Men om det sker ganska stora skiften i sparbeteendet finns det ännu större anledning än annars att hålla reda på den här fördelningen, så att vi inte försätter oss i ett läge, om detta skulle bli bekymmersamt, där man säger: Oj, är det så här det ser ut? Det var inte bra. Sedan kommer jag till frågan om toleransintervallet och penningpolitiken och avvikelserna från . Jag kan väl säga för min egen del, och med facit i hand, att det var olyckligt att ta bort toleransintervallet. Det hade varit bättre att ha det kvar, för det skapar ett intryck av styrförmåga när det gäller att ta sig till , som jag inte riktigt tror finns i en liten öppen ekonomi som den svenska ekonomin. Det händer nämligen väldigt mycket i svensk ekonomi, och det kommer mycket från utlandet. Oaktat att vi alltid strävar mot kommer vi inte alltid att befinna oss där. En del av sättet att kommunicera kring detta har att göra med toleransintervallet. är det alldeles korrekt att notera, när det togs bort, att det egentligen inte var så att några beslut ändrades för att vi var en tiondel utanför toleransintervallet jämfört med att vara en tiondel innanför toleransintervallet. Det var väl snarare ett kommunikationsverktyg än någonting som de facto ändrade beslutens innehåll. Kontanter – ja, vi tillhandahåller sedlar och mynt. Det har vi hållit på med på lite olika sätt över årens lopp. fick vi ett sedelmonopol. Det som sker är att vi har omstrukturerat vår verksamhet. Vi öppnar vårt kontor i . Vi har gått igenom en mycket lång strukturomvandling när det gäller hantering av sedlar och mynt i . Vår förhoppning är att det ska fungera väl. Vi är ju – hur ska man uttrycka det? – grossister när det gäller sedlar och mynt, så det är inte vi som fyller på bankomaterna eller fördelar sedlar och mynt ute i landet. Det finns en diskussion där ute som vi är väl medvetna om: Hur ska vi hantera sedlar och mynt på olika håll i ? Hur ska hanteringen av sedlar och mynt förhålla sig till andra typer av betalningssätt och betalningsmedel? Och hur ska vi arrangera detta på olika håll i vårt land, så att man kan genomföra betalningar på ett smidigt sätt, i grunden egentligen oberoende av om det råkar vara sedlar och mynt eller något annat sätt att betala. Vi ser det ju inte som något självändamål att pusha just för användande av sedlar och mynt. Det viktiga är att vi har ett effektivt betalningsväsende i som alla kan använda på ett bra sätt. Det pågår en stor strukturomvandling i när det gäller betalningsteknologier av olika slag. Vi har en roll när det gäller att delta i den diskussionen och också när det gäller att till en del kanske forma den diskussionen, även om huvuddelen av själva transaktionerna ligger någon annanstans. Vice riksbankschef : Låt mig först säga någonting om frågor kring skuldsättningen och hur man skulle kunna hantera den. Frågan var: Vore det bättre att sänka räntan mycket för att kunna höja den snabbt igen? Skulle det vara bättre än att ha en halvlåg ränta ? Det är någonting som vi explicit har diskuterat inom direktionen i olika sammanhang. Men min uppfattning är att det, givet vår bild av utvecklingen framåt och hur vi föreställer oss att penningpolitiken kommer att se ut i omvärlden, är väldigt svårt att tro att vi skulle kunna höja vår egen styrränta snabbt och mycket. Någonstans begränsas nämligen våra möjligheter att höja vår egen styrränta av att det är ett generellt väldigt lågt ränteläge där ute, och vi är så pass beroende av vad som händer internationellt sett. Vi är ju en öppen ekonomi med en rörlig växelkurs. Att agera så skulle få för stora effekter för att det skulle vara förenligt med vårt inflationsmål. tror jag att du har rätt, att det i princip kanske skulle kunna vara bra ur den synvinkeln att förväntningar om låg ränta inte skulle bita sig fast. Sedan gäller det frågan om vilka faktorer som har varit viktigast för att förklara den uppbyggnad av skulder som vi har sett i . Där tror jag också att man behöver göra ett slags internationell utblick, för man ser ett likartat mönster i många länder. Man kan nog beskriva det som något slags global kreditcykel som ledde till en eleverad skuldsättning i många länder och som någonstans kulminerade i den globala finanskrisen. Finanskrisen har lett till ett abrupt slut på detta i ett antal länder. I vissa länder har fastighetspriser fallit. I vissa länder har skuldsättningen kommit ned rejält just därför att hushållen har ökat sitt sparande väldigt mycket. Men sedan finns det länder som , där detta inte skedde i samband med den globala finanskrisen. Men skuldsättningen har vi i viss mån ärvt från den här perioden. Vad vi nu håller på med är mer att hantera att den har hamnat på den nivå där den har hamnat. Jag håller med när det gäller sparandet. Det är viktigt att veta mer om hur det ser ut för olika typer av grupper. Att hushållssparandet på aggregerad nivå är högt hänger delvis samman med att vi har ganska mycket pensionssparande i kollektiv form – hushållen själva kan inte direkt styra det sparandet. Det är ju inte tillgångar som är särskilt likvida för hushållen. Det är en sådan faktor som kan verka både positivt och negativt; det kan vara negativt att det inte utgör en tillgänglig buffert för hushållen om något skulle hända med värdet på deras andra tillgångar, men det gör att svenska hushåll kan räkna med en hygglig levnadsstandard också efter pension även om värdet på deras bostäder har fallit. Jag går över till fråga om det inte är ganska positivt med den låga inflationen. Där tror jag att fråga vad vi skulle säga till arbetsmarknadens parter är relevant. Jag tror att ett problem är att det är viktigt för lönebildningen att man har någonting att förhålla sig till, och där uppfattar jag ändå att det är lite av en kostnad att inflationen avviker från det mål man har – även om det är på nedåtsidan. Sedan är det väl så att det, när inflationen avviker från vad företag och hushåll har förväntat sig, kan visa sig att de beslut de har fattat är något som inte ser lika tilltalande ut i efterhand. Det skapar alltså en del problem av det skälet. I och för sig visar det sig att vissa beslut som såg ganska dåliga ut blir bättre i ljuset av en låg inflation, men sedan finns det aktörer där det motsatta inträffar. Ur den synvinkeln är det dock ganska viktigt att behålla något slags ordentligt ankare där inflationen är rimligt stabiliserad kring målsättningsnivån och att alla vet att de kan hålla sig till det. Det är min inställning. När det gäller toleransintervallet beskrev hur det gick till när vi tog bort det, och vi uppfattade det som ganska okontroversiellt. Men visst – med ett toleransintervall blir det tydligare att man kan acceptera avvikelser som håller sig inom vissa gränser, men kommer man utanför det kanske det blir större konsekvenser. Det kanske skulle underlätta den utvärdering var inne på – har man hamnat utanför blir det mer av att bli tagen i örat som penningpolitisk beslutsfattare. Jag tror att jag slutar där, för jag tror inte att jag har så mycket att tillföra angående det sade om vår roll när det gäller betalningsväsendet och kontanthanteringen. Ordföranden : Då har klockan passerat sluttiden för utfrågningen, så jag väljer att avsluta där. Jag vet att det nog finns mer som kan sägas, och det kommer säkert att fortsätta göras i olika diskussioner. Jag tackar ledamöter, riksbanksledningen och er som har följt detta utifrån. Dagens sammanträde är avslutat. Jag yrkar bifall till finansutskottets förslag.För ett år sedan när vi behandlade detta ärende talade jag om att vi behöver ett tydligare ramverk: roll, eget kapital, upplåning till valutareserven, storleken på valutareserven, ansvarsfördelningen mellan och Riksgälden, beslutsordningen mellan , regeringen och myndigheter. har kommit med sina förslag, och utredningen om kapital har lagt fram förslag. Vi får se vad dessa förslag kommer att leda till för beslut här i och hos myndigheterna. Jag tycker att det är positivt att stabilitetsrådet nu är bildat.I dag behandlar vi ansvarsprövning av . resultat var -, men ändå delar banken ut 3,3 miljarder till staten. Denna utdelning beror på att det är en beslutad beräkningsmodell, så utdelningen baserar sig på ett medeltal med resultat några år tillbaka.Det är naturligtvis bekymmersamt att prognostiserar minusresultat. Detta beror på att man tjänar pengar på ränta, och den är relativt låg.Ser man på årsredovisning de senaste två mandatperioderna präglas de naturligtvis av finanskrisen och den kraftiga inbromsningen i världsekonomin. Den snabba inbromsningen gjorde att reporäntan sänktes till en historiskt låg nivå på , och skapade extraordinära krisåtgärder. När vi läser verksamhet och årsredovisning ser vi att då redan hade avvecklat de extraordinära krisåtgärderna.Av balansra¨knings skuldsida framga°r att posten Utelöpande sedlar och mynt minskade med na¨rmare 11 miljarder. Det totala värdet på utelo¨pande sedlar och mynt är knappt 86 miljarder . Ser man det o¨ver en fema°rsperiod har utestående sedlar och mynt minskat med . Det beror naturligtvis på den minskade kontanthanteringen i samhället och förändringen av 1 000-kronorssedeln.Riksbanken bedo¨mer att denna utveckling kommer att fortsa¨tta. Jag tycker att tidigare förtjänstfullt har analyserat effekterna av denna utveckling. Men fortsätter trenden är det naturligtvis viktigt att man ser över och utreder detta framöver, beroende på att den finansiella ställningen och stabiliteten påverkas av om det finns sedlar och mynt i samhället.Vi får en del signaler om problem. Det svenska föreningslivet har svårt att sätta in pengar på konton på bankkontor beroende på att de inte tar emot kontanter. Detta område måste ses över framöver.Herr talman! har fått uppdrag att främja ett säkert och effektivt betalningsväsen. roll är central på detta område. Själva det centrala betalningssystemet, det så kallade RIX-systemet, har stor betydelse för det finansiella systemet.Vi socialdemokrater är oroade över att det är en extern operatör som svarar för den funktionella driften. Det är svårt att tydligt definiera ansvarsförhållanden, och enligt vår mening har ett vidsträckt ansvar för ett fungerande betalningssystem. måste detta följas upp och utvärderas. Vi ser inte bara som ett datasystem utan som ett system med kritisk betydelse för att det finansiella systemet ska fungera väl. Misstag kan vara dyra för samhällsekonomin.Herr talman! Vi ska inte utvärdera penningpolitiken . Men läser man betänkandet ser man att ett tjugotal sidor handlar om penningpolitiken, så jag tänkte ändå nämna den. Vi kommer ju att utvärdera penningpolitiken i denna kammare , och finansutskottet kommer att fatta beslut om en utvärdering av penningpolitiken 2010-2014 som nästa riksdag ska behandla. Men jag ska ändå säga några ord i och med att det står om penningpolitiken i betänkandet.Riksbanken har misslyckats med sin måluppfyllelse om 2 procents inflation . I genomsnitt uppgick inflationen till mycket under inflationsmålet. Inflationen mätt i KPIF, alltså när man tar bort ränteeffekterna, var 2013. Slutsatsen man drar är att sätter en något för hög ränta. Detta påverkar sysselsättning och investeringar negativt.Frågan är varför man gör detta. Är det för att man är rädd för en bolånebubbla? Regeringens oförmåga i bostadspolitiken gör ju att det byggs för lite, och detta skapar för höga bostadspriser när efterfrågan är högre än utbudet. Detta gör kanske att räntan hålls uppe något för mycket. Låt mig först yrka bifall till förslaget i finansutskottets betänkande FiU23, . I betänkandet behandlas också sju motioner, och jag yrkar avslag på samtliga.I stora delar är nog jag och föregående talare överens, även om han gör allt han kan för att hitta en konfliktlinje i diskussionen om förvaltning.Betänkandets avsikt är att förbereda beslut om ansvarsfrihet för riksbanksfullmäktige och direktionen för verksamhetsåret, att fastställa resultat- och balansräkning samt att fastställa förslag på vinstdisposition. Det är liksom syftet med hela beslutet.Precis som föregående talare sade handlar betänkandet alltså inte alls om penningpolitiken utan bara om . Utvärderingen av penningpolitik hanteras i ett särskilt betänkande inom en inte alltför avlägsen tid. Men det går ju nästan inte att gå förbi penningpolitiken när man diskuterar den här frågan. Vi kan bara kort konstatera att penningpolitiken kommit att handla om dels inflationsmålet, som tog upp, dels upprätthållandet av finansiell stabilitet. Det har varit alldeles tydligt också under 2013.Riksbanken har i uppgift att upprätthålla ett säkert och effektivt betalningsväsen. Det innebär att de obalanser som kan komma att växa fram i hushållens skuldsättning och i bankernas höga finansieringsgrad i utländsk valuta inte kan lämnas helt oberörda. Det finns alltså en poäng i att man diskuterar även den frågan.Riksbanken fortsätter att följa och noga analysera de risker för finansiell instabilitet som eventuellt kan byggas upp. Som sagt kommer diskussionerna sannolikt att fortsätta om den eventuella konflikt som finns mellan stabilitet och inflationsmål, om ansvaret för detta och om verktygen för finansiell stabilitet. Jag är helt säker på att vi har anledning att återkomma till det. Jag har inte tänkt förlänga den debatten ytterligare, även om gjorde försök att föra in bostadspolitiken i det hela.Ett effektivt betalningsväsen handlar också om kontanthantering och om elektroniska betalningar. spelar en viktig roll både för den tekniska utvecklingen och för att betalningssystemet fungerar som kontanthanteringen kommer att fortsätta att vara betydelsefull.Det är viktigt att det finns en fungerande struktur för kontanthanteringen. Mängden sedlar sjönk förvisso med under verksamhetsåret, men det berodde främst på att man drog in vissa sedlar som blev ogiltiga vid utgången av året. tog upp och att mängden hade sjunkit med 25 miljarder . däremot har mängden sedlar varit relativt stabil. Jag vill inte dra några förhastade slutsatser att vi har hamnat på en nivå som kommer att fortsätta att vara stabil, men det ska ändå noteras.Jörgen tog upp resultat. Det var som sagt ett underskott på 2 miljarder , och det var en vinst på 2 miljarder . Det är ju en försämring med 4 miljarder. Prognosen är, som mycket riktigt var inne på, att resultatet kommer att vara fortsatt svagt . Leveransen till staten blir ytterligare förskjuten med anledning av den modell som redovisade.En anledning till att man förväntar sig en svag avkastning även är att de räntebärande papper som man innehar har svag avkastning. Men den främsta anledningen är de sjunkande tillgångsvärdena, och den främsta anledningen till att de sjunker är att man förväntar sig en viss uppgång av räntorna. När räntorna går upp sjunker värdet på obligationerna. Det är alltså den främsta anledningen till att man prognostiserar en svag utveckling även - och utvecklingen kan bli rätt ordentligt mycket sämre om räntorna går upp mycket.Balansomslutningen uppgick till 432 miljarder vid utgången av året. förslag på vinstdisposition baseras, som var inne på, på en modell där man tar ett genomsnitt av de senaste fem årens vinster. Trots en förlust levererar man då 3,3 miljarder till statskassan.Herr talman! Jag vill avslutningsvis bara uttrycka vikten och det stora värdet av och engagemang i och stöd till IMF:s program och verksamhet. Det har inte minst under den senaste krisen framgått hur viktig den verksamheten har varit, inte bara för programländerna utan också för trovärdighet och stabilitet i ett större perspektiv, vill jag hävda, och inte bara för det direkta finansiella stödet utan också för det stöd, det kompetensutbyte och den hjälp man kan få i form av strukturella reformeringar för programländerna.Vikten av detta kan inte nog understrykas, enligt mig. Inte minst för som liten öppen ekonomi är det av yttersta vikt med en fungerande internationell organisation som har muskler, kompetens och trovärdighet att kunna intervenera när så behövs, detta för att vi ska kunna fortsätta tro på en alltmer globaliserad ekonomi och mer av internationellt utbyte. Det tror jag är oerhört viktigt.Det svenska åtagandet till IMF uppgår till 168 miljarder, vilket är en ökning med 66 miljarder. Det har vi fattat beslut om tidigare och diskuterat i denna kammare. nettofordran på IMF är dryga 10 miljarder, dragningsrätterna uppgår till dryga 22 miljarder och utnyttjade åtaganden uppgår till nära 33 miljarder. har bland annat bidragit till IMF:s lån till och Irland.Herr talman! Detta var i all korthet det jag hade att säga om .