bet · H101UU10 · 2014-04-30 00:00:00 — Därmed bifaller motionerna 2013/14:U316 yrkande 48 och 2013/14:Sf392 yrkandena 14 och 15 samt avslår motionerna 2013/14:U11 yrkandena 2 och 12, 2013/14:U12 yrkandena 8, 10 och 12–14, 2013/14:U203 yrkandena 6 och 10–12 samt 2013/14:U303 yrkandena 68, 69, 71 och 72. Krig och konflikter både orsakar fattigdom och försvårar fattigdomsbekämpning. Väpnade konflikter är ofta ett resultat av ojämlik resursfördelning, brist på demokrati eller mänskliga rättigheter, samt minskande naturresurser. En utvidgad säkerhetsanalys visar att risken för väpnade konflikter ökar med konkurrens inom och mellan länder om energi, vatten, mat och mineraler. Insatser för fred och säkerhet är därför helt avgörande även för fattigdomsbekämpningen. har ingen tydlig fredspolitik, vilket får konsekvenser för all utrikespolitik. Det finns en beredskap mot krig, men inga system för att säkra fred. vill betona fredsarbetet där militära insatser görs överflödiga till förmån för civila och långsiktiga engagemang för att förebygga väpnade konflikter och bygga hållbar fred. Alla väpnade konflikter kan förebyggas och därmed undvikas. Dock finns det en bristande politisk vilja att prioritera förebyggande insatser. Omvärlden brukar i stället reagera när våldet redan har brutit ut. bör i möjligaste mån bidra till att förebygga väpnade konflikter för att skydda civilbefolkningen och minimera humanitärt lidande. Svenska insatser i konflikthärdar bör i första hand inriktas på förebyggande åtgärder. En del av detta early warning-system kan vara inrättandet av en europeisk civil fredskår: en beredskapsstyrka av diplomater, freds- och utvecklingsarbetare som skickas till områden där en konflikt kan komma att övergå i väpnad strid. Den allvarliga situationen i har visat hur länderna inom unionen och länder i unionens omedelbara närhet påverkas av krig och inbördeskrig. Detsamma gäller tidigare händelser i och andra nordafrikanska stater. Att det finns ett behov av stöd och hjälp inom många länder i unionens omedelbara närhet är därför tydligt. Ofta krävs vidarebosättning för att inte konflikten ska eskalera ytterligare eller för att situationen är fullständigt ohållbar i överfulla flyktingläger. Men det krävs också mer hjälp på plats. är den fjärde största givaren i världen till UNHCR, men EU måste satsa mer resurser på att hjälpa människor som flyr från i närområdet. som lagliga vägar till EU för att söka asyl måste skapas, krävs också att ökade resurser riktas till flyktingläger i närliggande länder. anser också att ett fokus i högre grad riktas mot hur EU kan utveckla frihandel och samarbete med länder i närområdet och hur resurser kan användas för att stödja demokratiutveckling. Utrikes- och säkerhetspolitik, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2013/14:U12 yrkandena 8, 10 och 12–14 samt avslår motionerna 2013/14:U11 yrkandena 2 och 12, 2013/14:U203 yrkandena 6 och 10–12, 2013/14:U303 yrkandena 68, 69, 71 och 72, 2013/14:U316 yrkande 48 och 2013/14:Sf392 yrkandena 14 och 15. ser med oro på att vill driva EU att bli en alltmer sammanvävd militär organisation. När EU beslutar om militära insatser där inflytande är begränsat innebär det i praktiken att är med i en militär allians. anser det vara tveksamt om denna förändring i svensk utrikespolitik är förankrad hos det svenska folket. Därför menar att regeringen inom EU ska verka för en linje där säkerhets- och försvarspolitik i huvudsak ligger på respektive medlemsland, samt motverka en inriktning som går mot en sammanvävd militär organisation. Om samarbete i stora frågor är nödvändigt ska det ske på mellanstatlig basis. , då en FN-resolution antogs om EU:s deltagande i FN:s arbete, har EU:s representanter (i stället för det land som innehar det roterande ordförandeskapet i rådet) haft rätt att framföra EU:s ståndpunkter i generalförsamlingen. Enligt är det Europeiska rådets ordförande som ska representera EU på statschefsnivå. anser det vara av vikt att det finns ett nära samarbete mellan FN och EU. är ett samarbetsorgan för självständiga stater, och vi är kritiska till att EU som inte är en stat ska ses som en egen representant i FN, vi ställer oss inte bakom den förstärkta roll EU har fått i . Risken finns att EU kommer att verka för att EU ska sätta agendan och att avvikande åsikter mellan medlemsstaterna sedan inte ska få förekomma. anser också detta vara ännu ett steg närmare att EU ska räknas som en stat, vilket vi motsätter oss. Europeiska rådets ordförande bekräftade den inriktningen genom att uttrycka att FN:s resolution som EU:s roll i generalförsamlingen på sätt och vis innebar ett internationellt erkännande av Europeiska unionen. Därför menar vi att regeringen inom EU och FN bör verka för att EU:s förstärkta rätt att föra talan i FN upphävs alternativt begränsas för att inte inskränka på medlemsstaternas rätt att framföra sina åsikter i FN. EU:s alltmer fördjupade samarbete i konsulära frågor har visserligen medfört vissa fördelar. Det är dock värt att komma ihåg att ett av de mest grundläggande kännetecknen för en suverän stat är möjligheten att upprätthålla egna diplomatiska representationer, och den konsulära frågan kan inte isoleras från detta. Konsulära frågor är ett område där medlemsstaternas nationella kompetens strikt bör värnas; regeringen bör motverka att det konsulära samarbetet leder till en gemensam EU-representation. Vi är i grunden positiva till frihandel och anser att såväl inom EU som i internationella forum, såsom (), ska verka för en öppen och fri handel och motverka protektionism. Vi instämmer även i uppfattningen att ökad handel ger ökad tillväxt som i sin tur skapar bättre ekonomiska förutsättningar för länder och deras medborgare. Liksom tidigare sluter vi även upp bakom uppfattningen att frihandel kan vara en starkt välståndsskapande kraft för såväl fattiga som mer utvecklade länder. Det är därför både ett globalt och ett svenskt intresse att värna principen om frihandel. Även andra intressen än rent ekonomiska bör kunna beaktas inom handelspolitiken, t.ex. ska vi kunna ställa motsvarande krav på djuretik på de animaliska produkter vi importerar som på de inhemskt producerade produkterna. kan inte ställa sig bakom den utveckling inom EU som innebär att alltmer av utrikespolitiken förflyttas från respektive medlemsland till EU och EU:s utrikestjänst. Regeringen och utrikesministern har vid tidigare tillfällen uttryckt att EU:s utrikespolitik är vår utrikespolitik. anser att regeringen i EU bör värna och stärka svenska utrikespolitiska intressen i stället för att på det sätt som sker helt överlämna svensk utrikespolitik åt EU. Med hänvisning till detta är det vår uppfattning att Europeiska utrikestjänsten bör avvecklas. I övrigt vad gäller den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken hänvisar vi till våra ställningstaganden i . Utrikes- och säkerhetspolitik, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2013/14:U203 yrkandena 6 och 10–12 samt avslår motionerna 2013/14:U11 yrkandena 2 och 12, 2013/14:U12 yrkandena 8, 10 och 12–14, 2013/14:U303 yrkandena 68, 69, 71 och 72, 2013/14:U316 yrkande 48 och 2013/14:Sf392 yrkandena 14 och 15. Den arabiska våren har synliggjort dubbelmoralen i EU:s relationer till regionen. Man har i högtidstalen i talat om mänskliga rättigheter, men i relationerna med och har det varit de ekonomiska och politiska egenintressena som gång på gång vägt tyngst. Ska EU på allvar bli en kraft för fred, demokrati och mänskliga rättigheter måste den s.k. grannskapspolitiken i grunden förändras. anser att frågor om handel och ekonomiskt samarbete inte kan frikopplas från frågor om folkrätt och mänskliga rättigheter. bör som medlem i EU verka för att kommande associerings- och handelsavtal ska villkoras med respekt för de mänskliga rättigheterna och folkrätten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. är det land som kommit längst i sin demokratiska övergång bland de länder som omfattades av den arabiska våren. Det innebär inte att man saknar utmaningar. Frågor om religionens roll i politiken, pressfrihet och frågor om kvinnors rättigheter skapar konflikter. Avgörande för om demokratiseringen av ska lyckas eller inte kommer att vara hur landets nya konstitution utformas. Det är nu avgörande att omvärlden stödjer arbetet med att ta fram en ny garantera att de mänskliga rättigheterna respekteras, att militärens makt begränsas och kvinnors rättigheter garanteras. Därför bör som enskilt land, såväl som medlem i EU och FN, i enlighet med ovan, understödja arbetet med en ny tunisisk konstitution. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Att Gaddafis regim har fallit innebär varken ett slut på våldet eller en fullvärdig demokratisering i . När regimen kollapsade spreds mycket av landets enorma vapendepåer. Libyska vapen används i och spelade en avgörande roll i det väpnade upproret i . Våldet har också i viss utsträckning fortsatt i , inte minst på grund av oenighet mellan de olika miliser som störtade Gaddafi. Försöken att bygga upp demokratiska institutioner har stött på många utmaningar och den nya centralregeringen är fortfarande svag. har hitintills stött försöken till demokratiska val genom UNDP och . anser att har ett större ansvar än så. Eftersom vårt land var ett av de som aktivt deltog i störtandet av den tidigare regimen har ett ansvar att aktivt stödja försöken att lägga grunden för en verklig demokratisering av . Regeringen bör återkomma till med förslag på hur som enskilt land, såväl som medlem i EU och FN, aktivt kan bidra till demokratisering och stabilitet i . I genomförde militären en kupp och tog själv makten. Efter kuppen har våldet eskalerat. Anhängare till Muslimska som motsatt sig kuppen har mötts med våld och övergrepp. har grupper i det egyptiska samhället som uppfattas som anhängare till kuppen, exempelvis landets kopter, drabbats av ett flertal attacker. är ett land som står inför mycket stora utmaningar. Skyddet för de mänskliga rättigheterna är svagt, det saknas starka civila institutioner och ekonomin har stagnerat. Kränkningarna av kvinnors rättigheter är mycket utbredda, bl.a. beräknas så många som av landets kvinnor vara könsstympade. har landet blivit en bricka i ett betydligt större spel där grannländer och stormakter satt sina intressen före det egyptiska folkets bästa. För att ett inbördeskrig i ska kunna undvikas krävs nu en återgång till civilt styre, att demokratiska val kan genomföras och att militärens politiska inflytande begränsas. I en sådan process är det viktigt att de demokratiska krafterna stöds. Landets arbetar- och kvinnorörelse måste kunna verka. Därför bör som enskilt land, såväl som medlem i EU och FN, arbeta för en återgång till civilt styre och demokratiska val i . , punkt 3 (MP, SD, V) av (MP), (SD) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2013/14:U221 yrkande 7. Det behövs en ökad medvetenhet hos regeringar, parlament och partier om situationen i . Den gör en klar uppdelning mellan vad som är och vad som är ockuperat territorium och menar att när det talas om inkluderas inte . Problemet är dock att när talar om inkluderar man , vilket innebär att och talar om olika territorier. EU, främst sydeuropeiska länder, bör engagera sig mer för att nå en politisk lösning och press behöver sättas på men också på , och . bör enskilt och inom EU driva på för att bryta det rådande dödläget i förhandlingarna så att FN kan genomföra den utlovade folkomröstningen i . Det går inte att hänvisa till pågående politiska process då inga förhandlingar hållits . Avsaknaden av förhandlingar gör att människorna i regionen känner sig övergivna. För att undvika en destabilisering av situationen behöver politiska beslut fattas . Nationell säkerhet och försvarsindustrifrågor, punkt 4 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2013/14:U11 yrkande 23 och avslår motion 2013/14:U12 yrkande 11. Vi anser att ska ta aktiv del i att stärka försvarsindustri genom att uppmuntra och stödja svensk medverkan i industriellt samarbete som också gynnar svenskt försvar och svensk säkerhet. En utveckling mot en mer konkurrensutsatt marknad på försvarsmaterielområdet är i grunden positiv, och svensk försvarsindustri kan ha mycket att vinna på ett öppet upphandlingsförfarande i samtliga medlemsländer. Vi vill emellertid varna för en alltför naiv tilltro till marknadskrafterna inom detta område och framhålla att svensk försvarsindustri riskerar att drabbas hårt om tillämpningen av upphandlingsbestämmelserna skiljer sig åt mellan länderna. De stater som inte har någon klar vilja med sin försvarsindustri och hur man ska förhålla sig till denna utveckling kommer att få se sin industri försvinna och därmed vara hänvisade till andra stater även vad gäller den materiel som är mest känslig och hemlig. saknar fortfarande en försvarsindustriell strategi och skiljer sig i det avseendet från andra stater på motsvarande teknologiska nivå. hållning vad gäller försvarsmaterielsamarbetet inom EU och strategin för en gemensam försvarsmarknad måste ta hänsyn till kärnfrågan om försvarets behov av inhemsk materielförsörjning i ett skarpare läge och den svenska försvarsindustrins överlevnad. Här måste en tydlig medvetenhet om den inhemska försvarsindustrins betydelse för vara vägledande. har vid ett flertal tillfällen ställt sig bakom försvarsutskottets uttalanden om vikten av att regeringen säkerställer svenska säkerhetsintressen och värnar den svenska försvarsindustrins ställning i . I den sjupartiuppgörelse som ingicks i försvarsutskottet underströks regeringens ansvar för att definiera de nationella säkerhetsintressen som kan motivera avsteg från konkurrensupphandling och för att inleda ett strategiskt utvecklingsarbete tillsammans med försvarsindustrin för att säkerställa utveckling av sådan försvarsmateriel som kan kopplas till dessa säkerhetsintressen. I överenskommelsen ingick också att regeringen löpande skulle informera om arbetet. Vi anser att regeringen måste vidta mer aktiva och kraftfulla åtgärder för att leva upp till intentionerna i uppgörelsen. Nationell säkerhet och försvarsindustrifrågor, punkt 4 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2013/14:U12 yrkande 11 och avslår motion 2013/14:U11 yrkande 23. Det är ett oundgängligt behov för det svenska försvarets framtida utveckling att ha tillgång till en tekniskt välutvecklad försvarsindustri med bred kompetens. En svensk myndighet som upphandlar försvarsmateriel bör använda undantagsregeln i artikel 346 i EUF-fördraget på liknande sätt som andra medlemsländer som har viktig försvarsindustri. Regeringen bör därför hålla en linje som håller fast vid möjligheten att kunna ta sådana hänsyn om ett medlemslands säkerhetsintressen står på spel. Detta är nödvändigt om vi vill att försörjningstryggheten ska genomsyra försvarsmaterielförsörjningen av vår försvarsmakt. Nationell säkerhet och försvarsindustrifrågor, punkt 4 – motiveringen (V) av (V). har sakta men säkert övergivit en traditionell och framgångsrik säkerhetspolitik som byggt på militär alliansfrihet, nedrustning, fredliga lösningar på konflikter, stöd till FN och solidaritet med tredje världen. Internationell säkerhet ska vila på samarbete och ett starkt globalt regelverk under FN:s ledning, och bör inrikta sin internationella säkerhetspolitik på att förebygga kriser och hjälpa människor som drabbats av krig och katastrofer att återuppbygga sina samhällen. är officiellt fortfarande militärt alliansfritt, men genom att delta i den nordiska stridsgruppen 2015 anser vi att har frångått kravet på att svenska militära insatser internationellt alltid ska ha FN-mandat. För att ska bli trovärdigt i sitt internationella engagemang krävs en oberoende utrikespolitik och militär alliansfrihet. Fredsskapande, fredsbevarande och fredsfrämjande åtgärder ska enbart ske på FN:s uppdrag. menar därför att bör lämna samtliga åtaganden i den nordiska stridsgruppen 2015. Inom Europeiska unionen pågår ett fördjupat militärt samarbete. EU satsar på att bygga upp militära strukturer och resurser. Detta är en utveckling som vänder sig mot – vi värnar militära alliansfrihet. har därför redan tidigare föreslagit att inte ska delta i Nordic Battlegroup (NBG) eftersom insatsstyrkan är en del av EU:s militarisering. är officiellt fortfarande alliansfritt, men genom att delta i NBG anser vi att har frångått kravet på att svenska militära insatser internationellt alltid ska ha FN-mandat. bör därför lämna samtliga åtaganden i NBG. Vad gäller EU:s arbete för att stärka och utveckla den europeiska försvarsindustrin och skapa en gemensam försvarsmaterielmarknad anser vi att detta utgör ännu ett steg mot ett gemensamt militärt samarbete inom EU, med målet att bygga upp ett gemensamt militärt försvar. Med den försvarsindustristrategi som utarbetas på EU-nivå kommer ännu större fokus att läggas vid lösningar som gynnar marknadskrafter och ekonomiska aktörer. Det är en utveckling vi i grunden motsätter oss, då vi värnar en oberoende och militärt alliansfri utrikes- och säkerhetspolitik. Det finns därför all anledning att se till att vi har en strategi för svensk försvarsindustri som gör att vi har en större egenförsörjning. bör lämna samarbetet inom Europeiska försvarsbyrån, som är en del av EU:s militarisering och upprustning. Ett ökat samarbete avseende upphandling av krigsmateriel torde dessutom försvåra möjligheterna att skärpa den svenska regleringen av krigsmaterielimporten, något som vi har krävt vid ett flertal tillfällen. Vi vill att ska vara en föregångare genom sin lagstiftning om svensk export och import av vapen och krigsmateriel. Det svenska övergripande målet måste vara att den totala vapenhandeln i världen minskar, och bör därför motsätta sig alla riktlinjer eller regelverk inom EU som kan leda till att vår möjlighet att reglera vapenhandeln begränsas. Ekonomi och finans, punkt 5 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2013/14:U13 yrkandena 1 och 3 samt avslår motion 2013/14:U12 yrkandena 3–5, 16–19 och 28. Eurosamarbetet är en bidragande orsak till den ekonomiska krisen. Den snabba beslutstakten gör att demokratiska principer sätts åt sidan, vilket innebär en fara. Att vidta långtgående åtgärder som inte har stöd bland befolkningen skapar inte stabilitet och trygghet i ekonomin, utan riskerar snarare att bygga in en ökad osäkerhet i det europeiska politiska och ekonomiska systemet. har återkommande fört upp diskussionen om att fördjupa den ekonomiska och monetära unionen (EMU), bl.a. med en ökad samordning av den ekonomiska politiken. Detta bör regeringen med all kraft motverka. Centralstyrningen i EU ska begränsas, vilket betyder att medlemsländerna ska få behålla makten över sin egen ekonomiska politik. pågår ett arbete med att försöka komma till rätta med problem när det gäller korrektheten i hur EU:s pengar används, såväl inom som i medlemsstaterna. Revisionsrätten kan dock fortfarande inte avge något ordentligt intyg om hur EU hanterar alla penningtransaktioner. borde agera mer för att oegentligheter med EU-medel ska bekämpas. Ekonomi och finans, punkt 5 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2013/14:U12 yrkandena 3–5, 16–19 och 28 samt avslår motion 2013/14:U13 yrkandena 1 och 3. 2020-strategin och den europeiska terminen inkluderar numera rättspolitiska och sociala frågor. konkurrens och marknadstillträde är bättre för att nå tillväxt och samstämmighet mellan medlemsstaternas ekonomier än harmoniserad utbildningspolitik och användning av strukturfonder. Det finns anledning att ifrågasätta om EU ska fungera genom gemensamma mål som i förlängningen omvandlas till gemensamma rekommendationer och reformer i medlemsstaterna. Regeringen bör verka för att den europeiska terminen endast ska omfatta de länder som omfattas av stödprogram eller ingår i . De nationella reformprogrammen är en av de avgörande bitarna för att EU ska kunna utöva inflytande över en medlemsstats finanspolitik. Dessutom har den europeiska terminen utvecklats till att bli ett av de starkaste verktyg EU har för att påverka medlemsstaterna. För att medborgarna och de partier som är EU-skeptiska ska kunna ta del av och bilda opinion kring hur EU påverkar medlemsstaterna och vilka krav EU bör ställa på dessa är det av avgörande vikt att regeringens förslag till ett nationellt reformprogram lämnas till i en särskild skrivelse. Europeiska stabilitetsmekanismen (ESM) ska styras av ett råd med finansministrar. Även om beslut huvudsakligen ska fattas enhälligt öppnar detta för beslut genom kvalificerad majoritet under vissa förhållanden. En svensk finansminister kan alltså enkelt köras över, då röstetalet baseras på respektive lands andel av ESM:s kapital, vilket i sin tur baseras på andelen av befolkningen respektive BNP. Jag ställer mig starkt negativ till att , i en eventuell framtid som euronation, ska tvingas låna ut pengar efter beslut på federal nivå. Varje land måste ha en möjlighet och en rättighet att föra en ekonomisk politik som passar just det egna landet. Den s.k. korrigeringsmekanismen är oklar såväl till funktion som till tillvägagångssätt. På grund av det oklara rättsläget och för att skydda svenska skattepengar bör regeringen driva linjen att den europeiska finansiella stödmekanismen (EFSM) ska avskaffas. Så länge riskerar att dras djupare in i eurosamarbetet måste ta avstånd från sådana ömsesidiga åtaganden som ESM. En samordnad penningpolitik och en ökad centralisering av makt mellan länder med olika förutsättningar och målsättningar har kommit att innebära stora bekymmer. Hela har att vinna på fri handel och frivilligt samarbete. Här ingår att värna den inre marknaden, men även att bekämpa den tilltagande överstatligheten, den växande federalismen och nedmonteringen av fria nationer. ska därför dra tillbaka sitt godkännande av fördraget om stabilitet, samordning och styrning. har till skillnad från exempelvis och inte ett formellt undantag från att gå med i den tredje etappen av EMU och införa euron som valuta. Därför måste förhålla sig till ett eventuellt framtida medlemskap i tredje etapp och ha synpunkter på det som är att betrakta som EMU-områdets angelägenheter. ska inte delta i en ökning av Europeiska investeringsbankens kapital. Risken, beroende av bankens resultat, utlåningspolitik och finansiella ställning, blir för svenskt vidkommande alltför hög. Det förefaller som en olycklig princip att öka statsskulden för att låna ut medel till tredje part. Regeringen bör motverka varje försök att använda svenska skattemedel för att finansiera biståndsprojekt i andra EU-länder inom ramen för sammanhållningspolitiken. Inget medlemsland bör få tillgång till om inte landet i fråga kan visa att det inte förekommer korruption eller felanvändning av EU:s medel. Hårdare krav ska även införas på kontroller och redovisning av EU:s medel innan utbetalning sker. Ekonomi och finans, punkt 5 – motiveringen (V) av (V).