bet · H101MJU12 · 2014-02-10 00:00:00 — Enligt en rapport från , och om tillståndet i den byggda miljön, har det visat sig att tillgången till ett grönområde inom från bostaden är avgörande för hur mycket och hur ofta man använder området. Av rapporten framgår att av tätortsinvånare har gångavstånd (inom ) från sin bostad till minst ett grönområde. Tillgången till grönområden varierar dock mycket från tätort till tätort. Ny bebyggelse och en växande befolkning innebär ett ökat tryck på grön- och vattenområden både i och runt städerna. Av rapporten framgår även att andelen hårdgjord yta i tätorten har ökat , men att det är en långsam process och att ändringen är liten. Att grönytorna minskar påverkar variationen av växter och djur i tätorter. Enligt rapporten skyddas allt mer tätortsnära natur genom att naturreservat bildas och skötselplaner tas fram. Därmed får allt fler i den snabbt växande tätorten tillgång till skyddad natur. Utskottet påminner om att regeringen i skrivelsen om mål för friluftspolitiken gör bedömningen att ett mål för friluftslivspolitiken bör vara att det finns attraktiv tätortsnära natur för friluftslivet. Målet bör enligt skrivelsen innebära att befolkningen har tillgång till grönområden och ett tätortsnära landskap med höga frilufts-, natur- och kulturmiljövärden. Det anförs att kommunerna särskilt bör verka för att tillgodose behovet av sådan natur som i och nära tätorten är attraktiv för friluftslivet. Här kan den kommunala planeringen spela en viktig roll. Det kan tilläggas att det enligt årets budgetproposition (utg.omr. 17) är regeringens ambition att uppmuntra bildandet av fler nationalstadsparker i . Av framgår att när planer utarbetas och när andra beslut tas kring byggande ska det göras med hänsyn till att det ska finnas parker och andra grönområden i närheten av bebyggelse. Det ska även finnas lämpliga friytor och platser för lek och motion och annan utevistelse. Enligt ovan nämnda skrivelse anser Regeringen att myndigheter bör samverka och stötta kommunerna i deras arbete och medverka till att stärka förutsättningarna för friluftsliv och rekreation i tätortsnära natur- och kulturlandskap. Miljömålsberedningen föreslår i sitt delbetänkande (SOU 2013:43) att regeringen ger i uppdrag att ge vägledning till kommunernas arbete med att beakta och utveckla sociala värden i tätortsnära natur. ska i sitt uppdrag samråda med berörda myndigheter. Miljömålsberedningen anför att kommunerna ofta spelar en viktig roll när det gäller den tätortsnära naturen. Kommunerna kan bl.a. i sina översiktsplaner redovisa sina avsikter när det gäller mark- och vattenanvändningen och kan i det sammanhanget ta hänsyn till de sociala värden som är kopplade till tätortsnära natur. Kommunerna kan även använda naturvårdsavtal för att värna tätortsnära natur när kommunerna inte själva äger marken. Många kommuner verkar redan aktivt för att beakta och utveckla sociala värden i tätortsnära natur. Så som Miljömålsberedningen framhåller saknas det dock vägledning för hur arbetet kan bedrivas. Det kan bli särskilt svårt för små kommuner som vill utveckla sitt arbete men inte har resurser för egen omfattande kunskapsinhämtning. Miljömålsberedningen föreslår därför att regeringen ger ovan nämnda uppdrag till . Utskottet noterar att det även i utredningen värdet av ekosystemtjänster (SOU 2013:68) föreslås att regeringen ger ett uppdrag till , nämligen att verket utarbetar en vägledning och ett kompetensstöd för hantering av ekosystemtjänster vid tillämpning av 2 kap. samt 3 och 4 kap. i den fysiska planeringen. Det påpekas även att möjligheten till synergier med det uppdrag som föreslagits av Miljömålsberedningen, om sociala värden i tätortsnära natur, bör beaktas och att uppdraget bör läggas med ett sådant uppdrag. Som nämnts ovan bereds förslagen i båda dessa utredningar i . Med det anförda föreslår utskottet att kommittémotion 2013/14:MJ492 (S) yrkande 52 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller rekreationsinriktat skogsbruk i skogar med sociala värden påminner utskottet om det som anförs ovan vad gäller Miljömålsberedningens förslag att regeringen ska ge i uppdrag att se över föreskrifter och allmänna råd till 5, 6 och 10 §§ skogsvårdslagen i syfte att tydliggöra möjligheterna att bedriva alternativa brukningsformer till trakthyggesbruk, med rapportering senast . Miljömålsberedningen bedömer att en ökad variation i skogsbruket är önskvärd. Det är därför väsentligt att det inte finns onödiga hinder för en viss form av skogsbruk när den är lämplig. Som Miljömålsberedningen anför kan hyggesfria metoder exempelvis tillämpas i ökad utsträckning i tätortsnära skogar, i skogar med stor betydelse för friluftslivet eller i andra fall när det är lämpligt. Utskottet påminner även om vad som anförts ovan i fråga om förändringar i skogsvårdslagen. Mot bakgrund av det arbete som pågår i som rör dessa förslag är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2013/14:MJ301 (V) yrkandena 7 och 11 och 2013/14:MJ516 (S). Utskottet avstyrker därmed motionerna i berörda delar. Utskottet påminner om vad som framhölls i betänkande 2012/13:MJU15 när det gäller samråd. Utskottet anförde då att samrådsparagrafen i 12 kap. 6 § även gäller för skogsbruksåtgärder. I 15 § skogsvårdsförordningen (1993:1096) anges att skogsmarkens ägare ska underrätta om viss avverkning m.m., och i 15 a § samma förordning hänvisas till bestämmelsen i 12 kap. 6 § . Det innebär att en markägare måste anses ha fullgjort samrådsplikten om han eller hon underrättat om avverkning. Utskottet noterar även att det i utredningen om ekosystemtjänster (SOU 2013:68) framhålls att vikten av samråd med berörda inför beslut som rör mark- och vattenanvändning understryks av såväl myndighetspraxis som relevant lagstiftning. Det framhålls också att samråd som rör nyttjande av ekosystemtjänster inte entydigt kan hänföras till bestämmelser, utan lagkraven varierar med de lagar och förordningar som styr specifika ekosystemtjänster, t.ex. Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd. Utredningen konstaterar i detta sammanhang att det saknas enhetliga rättsprinciper på området. Det påpekas också att det finns en större risk för oenighet om processens legitimitet (dvs. vilken hänsyn markägare behöver ta till andra intressenter) när ekosystemtjänstbedömningar spänner över olika sektorer med skiftande laglig grund för samråd och medinflytande från berörda, vilket kan leda till att policyrelevanta slutsatser ifrågasätts. I utredningen anförs att det närmaste utredarna kommer en etablerad norm för fördelning av nyttan från ekosystemtjänster är 15 § regeringsformen om egendomsskydd och allemansrätt. Så som anförs i utredningen är samråd med olika slags intressenter viktiga för att föreskrifter ska bidra till en konstruktiv konfliktlösning. Avslutningsvis kan påminnas om att Miljömålsberedningen föreslår som etappmål att ska ha utvecklat ett nationellt skogsprogram som omfattar skogens ekonomiska, sociala och miljömässiga värden . Skogens samlade ekonomiska, sociala och miljömässiga värden behöver uppmärksammas mer i ett långsiktigt perspektiv enligt Miljömålsberedningen. Det anförs bl.a. att det är angeläget att hantera helheten och se sambanden mellan exempelvis miljötillståndet i skogen och ekonomiska och andra samhällsmål som är kopplade till skogen. I detta sammanhang kan integreringen och synliggörandet av ekosystemtjänsternas värde vara en viktig utgångspunkt. Målkonflikter och synergier inom skogspolitiken bör behandlas, liksom skogens ömsesidiga beroende av andra politikområden. En långtgående samsyn när det gäller önskvärd utveckling och prioriteringar i skogspolitiken bör eftersträvas. Som utskottet nämnt ovan lämnade regeringen ett uppdrag till om att göra en förstudie om utvecklingen av ett nationellt skogsprogram för . Rapporten, som redovisades (meddelande 6/2013), ger förslag till en process för framtagandet samt förslag på element som kan ingå i ett nationellt skogsprogram. Miljömålsberedningens förslag liksom förslagen som nämns i utredningen om ekosystemtjänster bereds inom . Med det anförda föreslår utskottet att kommittémotion 2013/14:MJ301 (V) yrkande 9 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande (V) om statligt ägd skogsmark. Jämför reservation 19 (MP, V). I kommittémotion 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 10 anförs att regeringen bör få i uppdrag att skyndsamt ta fram lagstiftning och ägardirektiv för statligt ägd skogsmark så att avverkningen av skogar med höga naturvärden stoppas. Utskottet vill inledningsvis hänvisa till vad det anförde i sitt betänkande 2012/13:MJU16. Utskottet erinrade då om att rapporterade uppdraget Skyddsvärda statliga skogar och urskogsartade skogar. Utredningen var ett regeringsuppdrag att bedöma vilka statliga skogsmarker som bör ges formellt skydd främst i form av naturreservat. Genom inventeringen identifierades 1 078 skogsområden med höga skyddsvärden på statens mark som inte tidigare var skyddad. Efter inventeringen har två överenskommelser slutits med . I ovan nämnda betänkande konstaterade utskottet att regeringen i propositionen Hållbart skydd av naturområden (prop. 2008/09:214, bet. 2009/10:MJU9) anförde att staten bör säkerställa ett långsiktigt skydd av områden med höga naturvärden på sin egen mark för att bidra till uppfyllelsen av miljökvalitetsmålen. Som utskottet har framhållit (bet. 2009/10:MJU9) bör vikten av att staten har en helhetssyn på den skogsmark den förvaltar betonas, likaså att staten försöker bidra till att säkerställa ett långsiktigt skydd av skogsområden med höga naturvärden. Utskottet kan vidare konstatera att bolagsordning slår fast att bolaget ska beakta naturvårdshänsyn, vilt- och faunavård i sin verksamhet. Så som framhålls i näringsutskottets betänkande 2009/10:NU22 har detta konkretiserats i ett ambitiöst naturvårdsarbete med flera olika instrument, bl.a. Naturhänsyn i produktionsskogar, Ekoparker och Naturvårdsskogar. Utskottet anförde i sitt betänkande 2012/13:MJU16 att det delar regeringens syn på vikten av statens ansvar att bidra till och säkerställa ett långsiktigt skydd av skogsområden med höga naturvärden i de statligt ägda skogarna, som den också har ett uppdrag att bedriva ett hållbart skogsbruk. När det gäller ägardirektiv hänvisade utskottet till näringsutskottets betänkande 2012/13:NU7 som behandlar en motion om ägarstyrning av statliga företag bl.a. i fråga om skydd av gammelskog i de statligt ägda skogarna. anförde med anledning av nämnda motion följande: Regeringen har uppdrag att aktivt förvalta statens tillgångar så att den långsiktiga värdeutvecklingen blir den bästa möjliga och – i förekommande fall – att de särskilt beslutade samhällsuppdragen utförs. Det är väsentligt att de statliga bolagen ges möjlighet att utvecklas och växa för att skapa värde för ägaren samt att den aktiva förvaltningen sker på ett professionellt sätt med värdeskapande som ett övergripande mål. Vidare är det viktigt att staten hanterar sin ägarroll på ett ansvarsfullt, transparent och tydligt sätt. Styrningen av de statligt ägda bolagen sker i första hand med stöd av statens ägarpolicy. Vidare ska en kontinuerlig dialog ske mellan å ena sidan förvaltningsorganisation och den politiska ledningen och å andra sidan styrelseordförandena och bolagen. Målen för bolagens ekonomi och verksamhet ska följas upp regelbundet och utvärderas. Som redovisats ställs krav på att samtliga styrelser i de statligt ägda bolagen ska fastställa långsiktiga övergripande hållbarhetsmål knutna till verksamheten samt strategier för att nå målen. Hållbarhetsmålen ska vara ambitiösa och relevanta för affärsverksamheten. Vilka hållbarhetsfrågor som är mest relevanta för det enskilda bolaget kommer således att variera beroende av bolagets verksamhet. Utskottet anser att inte bör ta något initiativ med anledning av den nämnda motionen och föreslår därför att den avslås. Utskottet vill även hänvisa till vad Miljömålsberedningen anför i sitt delbetänkande Långsiktigt hållbar markanvändning del 1, SOU 2013:43. Miljömålsberedningen anför där att staten ska vara ett föredöme som markägare. Vidare framhålls att regeringen i sin styrning av myndigheter och statliga företag med större markinnehav tydligt bör ange ambitiösa mål för naturvård, med utgångspunkt i de prioriteringar som anges i naturvårdspolitiken i övrigt. Det gäller bl.a. de prioriteringar av skötsel- och restaureringsinsatser som Miljömålsberedningen utvecklar i delbetänkandet. Regeringen bör även överväga om mark som förvaltas av , , och andra statliga myndigheter kan förvaltas på ett mer samlat och effektivt sätt. Så som tidigare anförts pågår beredning av delbetänkandet i . Mot bakgrund av det anförda finner inte utskottet skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av kommittémotion 2013/14:MJ301 (V) yrkande 10. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande (V) om sanktioner för brott mot hänsynsreglerna. Jämför reservation 20 (MP, V). anför i sin kommittémotion 2013/14:MJ301 av m.fl. yrkande 5 att effektiva sanktionsmöjligheter bör införas för brott mot hänsynsreglerna i skogsvårdslagen. Utskottet har tidigare behandlat frågan om sanktioner av hänsynsreglerna och vill särskilt nämna vad som anfördes i betänkande 2010/11:MJU13. Utskottet påminde då om regeringens tidigare uttalade bedömning (prop. 2007/08:108) i fråga om sanktionsavgifter knutna till hänsynsbestämmelserna i skogsvårdslagen (30 och 31 §§). Bedömningen var att införandet av en sanktionsavgift skulle kräva schabloniserade föreskrifter på en detaljnivå som knappast skulle vara förenlig med den nuvarande skogspolitikens inriktning. Utskottet har vid tidigare tillfällen (bet. 2007/08:MJU18) framhållit att en utveckling av någon form av sanktionsavgift skulle kunna komplettera de skogspolitiska tillsynsinstrumenten på ett eftersträvansvärt sätt men att ett sådant instrument måste vila på en stabil rättssäker grund och inte medge godtycke i tillämpningen. Mot den bakgrunden ansåg utskottet det vara rimligt att skogsvårdslagens hänsynsbestämmelser inte omfattas av en sanktionsavgift. Så som Miljömålsberedningen anför i sitt delbetänkande (SOU 2013:43) innebär rättssäkerhet att rättsregler är förutsägbara och tillämpas objektivt och effektivt. Det förutsätter att reglerna är tydliga och att regelbrott hanteras systematiskt och vid behov sanktioneras. Markanvändning berör ofta frågor som både är komplexa och komplicerade. Som Miljömålsberedningen påpekar saknar vi fullständig kunskap om många samband i naturen. Det kan då vara svårt att skapa tydliga regler och uppföljningssystem. Det är emellertid angeläget att rättsäkerheten alltid säkerställs. Särskild uppmärksamhet behöver därför riktas mot tydligheten i rättsreglerna och systematiken i hanteringen av regelbrott. Att rättsregler är förutsägbara och tillämpas på ett objektivt sätt ger förutsättningar för ett långsiktigt ansvarstagande hos markägarna. Utskottet noterar att Miljömålsberedningen föreslår att den nya skogsvårdsförordningen anger nya påföljder vid allvarliga regelbrott. I betänkandet anförs att dagens brist på sanktionsmöjligheter gör att det ofta saknas möjligheter att beivra även allvarliga brott mot reglerna. Det kan skapa oklarhet kring statens avsikter med regelverket. För att kunna dömas till brott mot en hänsynsbestämmelse krävs att har meddelat ett föreläggande eller förbud om vilken hänsyn den enskilde markägaren ska ta innan avverkning. Miljömålsberedningen framhåller att det finns ett behov av att allvarligare brott ska kunna sanktioneras även om inte meddelat ett föreläggande eller förbud. Miljömålsberedningen föreslår nya påföljder vid två typer av allvarliga regelbrott. Underlåtenhet att vidta rimliga åtgärder för att förebygga en körskada. Försvårande av natur- och kulturmiljökontroll. I delbetänkandet förklaras förslagen enligt följande: Om man med uppsåt eller av oaktsamhet underlåter att vidta rimliga åtgärder för att förebygga en körskada kan man dömas till böter. Böter kan dock inte utdömas om förfarandet tillåtits av en behörig myndighet, är allmänt vedertaget eller med hänsyn till omständigheterna kan anses försvarligt. Försvårande av natur- och kulturvårdskontroll innebär att man med uppsåt eller av oaktsamhet lämnar en oriktig uppgift som från natur- och kulturvårdssynpunkt har betydelse för prövning eller tillsyn. Det kan ske i en ansökan, anmälan eller annan handling som man är ålagd att lämna till . Man kan då dömas till böter. Det innebär bl.a. att man kan dömas till böter om man med uppsåt eller av oaktsamhet lämnar oriktiga uppgifter i en avverkningsanmälan. Båda de nya påföljderna innebär ett straffrättsligt förfarande. Det betyder att polisanmäler en överträdelse som misstänks vara brott, polismyndigheterna utreder misstanken, åklagaren väcker åtal för brottet om det finns tillräckliga grunder för åtal, och slutligen sker behandling vid en allmän domstol. I båda fallen krävs att åklagaren kan bevisa uppsåt eller oaktsamhet för att någon ska kunna dömas till böter. Utskottet vill inte föregå det arbete som pågår i med anledning av Miljömålsberedningens förslag och föreslår därför att kommittémotion 2013/14:MJ301 (V) yrkande 5 avslås. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, M, MP och V) om skogsbruk som rör förslag som har behandlats tidigare . Jämför särskilda yttrandena 1 (S), 2 (MP) och 3 (V). De motionsförslag som tas upp i bilaga 2 rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare i betänkandena /11:MJU13 Skogspolitik, 2010/11:MJU2 Utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel och 2012/13:MJU16 Skogspolitik. avslog i enlighet med utskottets förslag motionsyrkandena. Utskottet ser ingen anledning att nu göra någon annan bedömning och avstyrker därför motionsförslagen. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Skogsskydd, punkt 1 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ506 av m.fl. (MP) yrkande 2. Medan skogspolitiken utreds fortskrider utvecklingen, tyvärr inte alltid åt rätt håll. I väntan på en ny skogspolitik kan det finnas anledning för mer akuta åtgärder för att hejda irreversibla förluster. Till att börja med bör alla befintliga skogliga värdekärnor skyddas mot avverkning och andra åtgärder som kan skada dem. För att säkerställa detta också i praktiken behöver regelmässigt göra fältbesök på all skog som är äldre än och som anmäls för avverkning. Detta bör ges regeringen till känna. Frivilliga avsättningar, punkt 2 (S, MP, V) av (S), (S), i (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 54. I antagna miljökvalitetsmål Levande skogar ingick ett delmål till 2010 där skulle ges formellt skydd (naturreservat, naturvårdsavtal och biotopskydd) och ytterligare skulle avsättas frivilligt av markägarna själva. vill den borgerliga regeringen även räkna in de frivilliga avsättningar som skogsägarna gjort som en del i åtagande för att nå Nagoyamålen. Att nå miljömålen kräver god samverkan och engagemang från alla parter, och vi vill understödja det viktiga frivilliga arbete som skogsägarna gör. Om de frivilliga avsättningarna ska kunna räknas in i måluppfyllelsen är det dock viktigt att de lever upp till kriterierna för kvalitet, transparens och långsiktighet. finns det inga garantier för att de frivilliga avsättningarna håller tillräckligt högt biologiskt värde eller att de kommer att skyddas långsiktigt. Det saknas dokumentation över många av de områden som anses skyddade, och avsatta områden kan flyttas mellan skog som står i väntan på slutavverkning. Om de frivilliga avsättningarna ska kunna tillgodoräknas i uppfyllandet av Nagoyamålen och det nationella miljökvalitetsmålet Levande skogar måste de frivilliga avsättningarna vara transparenta, kontinuerliga och kvalitativa. Denna granskning bör i enlighet med Miljömålsberedningens förslag göras i dialog med skogsägarna. Detta bör ges regeringen till känna. Samverkan med markägare, punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 14 och 2013/14:MJ422 av och (båda C). Det finns ett mycket starkt samband mellan antalet arter och yta. Ju mer livsmiljö som försvinner för en specifik art, desto större är risken för att den kan finnas i ett livskraftigt bestånd. Även miljön omkring en arts habitat spelar stor roll. av de djur- och växtarter som lever i gammelskogar har betydligt större behov av ett sammanhängande landskap med lämpliga biotoper för att överleva på lång sikt. tas mycket sällan hänsyn till närliggande marker vid avverkning, vilket förstärker en uppsplittring av livsmiljöer för många arter. Berörda myndigheter bör få i uppdrag att landskapsplanera i samverkan med markägare. Detta bör ges regeringen till känna. Ersättningsmark, punkt 4 (S) av (S), (S), i (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 55. sålde produktiv skogsmark till staten och för att användas som ersättningsmark. Tanken var att systemet med ersättningsmark skulle skynda på processen att uppnå miljökvalitetsmålet, men detta har visat sig orealistiskt. Förutsättningarna och formerna är fortfarande oklara, och värderingarna av marken har varit osäker. Enligt nuvarande bedömning kommer de endast att räcka till ca reservat. Det är till och med så att har konstaterat att de stora skogsbolagens krav på ersättningsmark för att medverka till reservatsbildning har lett till att arbetet med reservatsbildning stått stilla. Vi menar att processen med ersättningsmark bör avbrytas. Regeringen bör skyndsamt granska och utreda förutsättningarna för ett fortsatt system med ersättningsmark som kan bidra till att uppfylla det nationella miljökvalitetsmålet Levande skogar. Att staten minskar sin andel av den brukade skogen innebär ju också att statens möjlighet att genom sitt ägande aktivt påverka skogsbruket att ta större hänsyn till biologisk mångfald minskar. Lika viktigt som att skydda skog är att skapa incitament för en ökad naturhänsyn och biologisk mångfald i delar av den konventionellt brukade skogen. Vi vill arbeta för ett större användande av frivilliga skogsbruksplaner där skogsägare, inom ramen för sitt skogsbruk, stimuleras till en ökad biologisk mångfald. Det handlar om ökad kunskap för naturvårdande insatser som går utöver hänsynskraven i skogsvårdslagen. Detta bör huvudsakligen inriktas på små skogsägare. Detta bör ges regeringen till känna. Skogsbruksmetoder, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 12 och 2013/14:MJ297 av (M) och 2013/14:MJ362 av (MP). Det finns ett behov av skogsbruksmetoder som alternativ till trakthyggesbruk. Även om trakthyggesbruket sannolikt kommer att vara dominerande krävs det att det naturanpassas och att alternativa skötselmetoder används i lämpliga områden. Hyggesfritt skogsbruk, som t.ex. kontinuitetsskogsbruk, kan vara ett alternativ, exempelvis i de tätortsnära områden som inte helt undantas från skogsbruk.