bet · H101AU8 · 2014-06-12 00:00:00 — Till en vårdmottagning kommer ju massor med människor som är äldre och som är beroende av rullstol eller andra hjälpmedel. Det är ingen ovanlig syn på ett vårdföretag.Jag tror att det här bara är ett skäl för att kunna säga nej och för att kunna ha ett undantag. Det är mycket viktigare att ta fram den sociala medborgarrättigheten än att tala om att det är för dyrt för en restaurang att sätta upp en ramp.Om vi tittar på en tandläkarmottagning är det dessutom inte vanligt att de är ensamma i sin byggnad. Det finns andra företag, andra verksamheter eller bostäder i det huset som definitivt också har glädje av det. Att säga att de små företagen kommer att gå i konkurs tror jag bara är ett alibi och ingenting annat. I och med dagens debatt kommer ett efterlängtat förslag äntligen på plats. Det är ett förslag som innebär att bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning införs som en ny form av diskriminering i diskrimineringslagen. Den föreslås gälla för alla samhällsområden där lagens övriga regler gäller , men med undantag för tillhandahållandet av bostäder.Sverige är ett samhälle präglat av mångfald och respekt för individens fri- och rättigheter. Trots det finns det många delar kvar där okunskap, brister i fysiska förutsättningar eller respektlöshet drabbar enskilda människor. Delaktighet i samhällslivet är en grundläggande mänsklig rättighet, även för personer med funktionsnedsättning. Åtgärder för att motverka och förebygga exkludering eller åtgärda brister och i sista hand vidta sanktioner är alla delar i arbetet för att verka för att fler omfattas av denna fri- och rättighet.I dag innehåller diskrimineringslagen ett diskrimineringsförbud i form av åtgärder mot bristande tillgänglighet endast inom arbetslivet och i fråga om lokaler på högskolans område. Med regeringens förslag som denna kammare ska anta utökas förbudet till alla samhällsområden där diskrimineringslagens övriga regler gäller , med undantag för tillhandahållandet av bostäder.Det är positivt att det införs en generell möjlighet för personer med funktionsnedsättning att använda sig av rättsmedel på individuell nivå när någon brister mot förbudet på bristande tillgänglighet. Enskilda personer får därmed tillgång till ett effektivt rättsmedel i form av diskrimineringsersättning.Uttrycket funktionsnedsättning kommer att vara den term som ersätter funktionshinder och ska användas i lagstiftningens alla olika delar.Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande AU8 förutom punkt 2.Herr talman! I fråga om tillhandahållande av varor och tjänster föreslås att förbudet inte ska gälla för privatpersoner eller för företag som vid det senaste årsskiftet sysselsatte färre än tio arbetstagare. Förbudet ska inte gälla om det krävs åtgärder på fastigheter eller byggnadsverk som går utöver de krav på tillgänglighet och användbarhet som ställts i bygglov eller startbesked för den aktuella fastigheten eller byggnadsverket.I regeringens proposition fanns även ett undantag för små företag inom hälso- och sjukvårdens område som en majoritet i utskottet avstyrker. Det gör de med hänvisning till att det är verksamhet som tillhör välfärdens kärna. Socialdemokraterna, har inte redovisat någon bedömning av vilka kostnader slopandet av det undantag som regeringen föreslog kan medföra. Det finns schablonberäkningar på 130 000 per vårdcentral, men precis som sade i repliken tidigare är det klart att det finns olika bilder av det. Jag tror nämligen också att många företag är i allra högsta grad tillgängliga. Men utredningar visar ändå att det finns konsekvenser kopplade till det här. Då lagförslaget innebär mer än bara fysiska anpassningar kan kostnaden sannolikt bli högre. Det kan finnas kraftiga och oförutsedda ökade kostnader som kan få stora konsekvenser och som är kännbara, särskilt för små företag.Borttagande av undantaget utan föregående konsekvensanalys är inte ansvarsfullt och riskerar att leda till ökade kostnader och försämrade förutsättningar för de aktuella småföretagen samt i förlängningen ett minskat utbud och valmöjlighet inom denna sektor. En stor osäkerhet om vad som gäller och vad som kommer att bedömas som skäligt kommer att råda.Att inte kunna förutsäga vad som krävs för att vidta åtgärder slår hårdare mot de små företagen och därmed mot jobben. Därför anser vi i reservationen att den här typen av förändringar rimligtvis borde föregås av en konsekvensanalys.Skälighetsbedömningen borde vara tillräcklig enligt majoriteten i utskottet, som vi i denna del inte är del av, och skulle vara den säkerhetsventil som gäller för att inte ställa orimliga krav på tillgänglighetsåtgärder på små företag. Det som regeringen har tagit hänsyn till under arbetets gång är att det i tillkännagivandet uttrycktes att "det är viktigt att beakta förutsättningar för näringslivets utveckling vid utformandet".Det finns också ett arbete med att förenkla och minska den administrativa bördan för företag, kopplat till att vi alla är beroende av att det finns fler jobb och med det skattepengar och med det välfärd.Undantagen ska ses med hänsyn till de båda delarna. Med skälighetsbedömning kan det vara alldeles tillräckligt, men problemet är att företagarna inte vet. Det kommer att vara tvunget att prövas i varje enskilt fall, det kommer att råda stor osäkerhet om var gränserna kommer att gå. Vilka åtgärder krävs, och till vilken kostnad? Den osäkerheten vill vi undanröja för mindre företag som generellt sett inte har de ekonomiska musklerna som kan komma att krävas.Bestämmelser om tillgängligheten finns också i andra delar av lagstiftningen, till exempel i som alla företag har att förhålla sig till, oavsett antal anställda och vilken bransch de är verksamma i.Herr talman! Att skyddas mot diskriminering är en mänsklig rättighet. Att lagstifta att bristande tillgänglighet är diskriminering är en viktig del, men väl så viktigt är att arbeta förebyggande.Den samlade och heltäckande lagstiftningen, diskrimineringslagstiftningen, och den samlade myndigheten , med sitt övergripande ansvar, är ett sätt att effektivt arbeta mot diskriminering. utövar tillsyn, och det finns att antal statliga myndigheter som har arbetat med antidiskrimineringsstrategier som tar sikte på att motverka diskriminering, både internt och externt i sin verksamhet.Aktiva åtgärder för att motverka diskrimineringen har utretts och har lämnats till regeringen, tror jag, och kommer att beredas vidare. Utredningen ska dels titta på hur åtgärder ska utformas och göras tydliga för att bli effektiva i arbetet med att förebygga diskriminering och uppnå lika möjligheter och rättigheter.En utredare arbetar också med hur arbetet ska organiseras och effektiviseras. Det är viktigt att arbetet mot diskriminering förs på systemnivå, med lagstiftning och strategier - en del av det gör vi här - men också i övergripande praktiskt arbete i våra myndigheter och även på arbetsplatser runt om i landet. Det är dock viktigt med ett dagligt arbete även på gräsrotsnivå där man uppmärksammar och synliggör och på så sätt motarbetar strukturer och okunskap. De lokala antidiskrimineringsbyråerna fyller en viktig funktion och bidrar till kontinuiteten i arbetet mot diskriminering.Herr talman! Funktionsnedsättning ska inte vara ett hinder för människor som vill utbilda sig, arbeta, ha en aktiv fritid eller engagera sig i samhället. är ett samhälle präglat av mångfald och respekt för individens fri- och rättigheter. Men i många delar finns det fortfarande kvar såväl okunskap, brist på förutsättningar som respektlöshet vilket drabbar enskilda människor. Med denna förstärkning av diskrimineringslagstiftningen för att omfatta bristande tillgänglighet som diskrimineringsgrund tar vi ytterligare ett steg mot det samhället. Jag läser upp en punkt ur program: Bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning ska betraktas som en diskrimineringsgrund och omfattas av diskrimineringslagstiftningen.I den här meningen och över huvud taget inte i det som ni har skrivit om tillgänglighet och funktionshinder kan jag inte se någonting som ens påminner om de begränsningar som ni vill göra. Har ni svängt, eller vad har hänt? Det vi gör är ett steg på vägen. Vi har inte svängt, utan vi står fortfarande kvar vid det som du har läst på vår hemsida.Det finns ett tillkännagivande med ett tydligt uppdrag till regeringen om att man ska ta hänsyn till näringslivets fortsatta utveckling. Det finns också en oro bland många småföretag för hur det här kommer att fungera. Därför har vi landat i detta steg. Men självklart ser vi inte något annat än att det ska gälla utan undantag. Det var ju glädjande att höra att ni har en på-sikt-syn. I samband med propositionen skrev ju Lagrådet att det inte är godtagbart att verksamhetsanordnarens ekonomi ska komma in i bilden.Det är vad Lagrådet skriver. fick vi veta att - den som tittar på det här - var långt ifrån nöjd. Man uttrycker sin oro för att detta är någonting som vi som politiker helt käckt lämnar över till juridiken att bestämma.Är detta ingenting som oroar , att den lag som vi nu behandlar står i strid med den som vi som land har skrivit under? Ändå går man emot den. Är inte det ett bekymmer? Om vi hade gått åt andra hållet, då hade jag varit riktigt orolig. Jag väljer att se det som att vi tar ett steg i rätt riktning, att vi äntligen inför det som en diskrimineringsgrund, om än med ett undantag inledningsvis. Men riktningen är helt klar, och jag tycker ändå att det finns ett tillfredsställande och bra förslag som jag tycker att vi ska vara stolta över att vi får på plats . Det är viktigt att fortsätta att arbeta med dessa viktiga frågor, inte bara lagstiftningsvägen utan även i kommuner och landsting där det också finns bekymmer. Det är inte bara de små företagen som beskriver det som ett bekymmer. Än är det många offentliga institutioner som inte har all sin verksamhet tillgänglighetsanpassad, precis som du beskrev när det gällde skolorna.Det här förslaget är en del. Och jag ser det som ett steg i rätt riktning. säger: Äntligen kommer den här förändringen i diskrimineringslagstiftningen. Jag vill bara påminna om att var ett av de partier som röstade emot det tillkännagivande som Socialdemokraterna, och hade föreslagit. Ni ville ju inte göra något tillkännagivande, men vi socialdemokrater säger äntligen. Även om vi inte är nöjda med resultatet är vi ändå nöjda med att man har kommit en liten bit.Man kan faktiskt använda sig av skälighetsbedömning. De ekonomiska musklerna behöver ju inte gälla just siffran tio anställda. Därför undrar jag: Hur har kommit fram till att tio anställda ska vara det optimala?Sedan undrar jag: Hur kommer det sig att ni har ändrat er , eftersom ni säger äntligen?Det sitter människor på läktaren som lyssnar på debatten, och det är väldigt roligt att de är här. Jag kan tänka mig att det var några av dem som demonstrerade här utanför. De vet hur det är. De skriver: Vi accepterar inga undantag. Bristande tillgänglighet ska bli en ny form av diskrimineringsgrund i lagen, men alltför många undantag legitimerar diskriminering. FN har kritiserat lagförslaget. måste ta det på stort allvar. Undantagen måste bort. Bara så får vi ett samhälle där alla kan var delaktiga.Jag instämmer i det. Dessa människor har erfarenhet och vet vad det är som gäller. Varför ska det vara så många undantag? Omröstningen gällde ett tillkännagivande. Som regeringsparti jobbar vi oftast på ett annat sätt. Jag vet inte om satt med i , för då var det precis samma arbetssätt som Socialdemokraterna i regeringsställning använde sig av. Man lade inte fram tillkännagivanden i . Så vi sade inte nej till att göra bristande tillgänglighet till en diskrimineringsgrund, utan vi sade nej till ett tillkännagivande här i kammaren.Rent praktiskt skulle en skälighetsbedömning vara väl så effektiv och vara mer träffsäker. Men det finns å andra sidan ett bekymmer med en skälighetsbedömning och det är oförutsägbarheten. Ingen vet var skälighetsgränsen går förrän det kommer ett rättsfall som anger det. De små företagen - inte alla, men väldigt många - kan ha begränsade ekonomiska muskler för att kunna hantera den typen av förändringar som kan behöva göras i lokaler eller i verksamheten på olika sätt. Det är allra bäst med en skälighetsbedömning, men i den finns en oförutsägbarhet som är en svaghet. Jag fick frågan hur man har landat i att tio anställda skulle vara optimalt. Jag tror inte att det är någon optimal gräns, men det finns i andra sammanhang i den lagstiftning som berör småföretagen. Det är mer från det perspektivet än något annat perspektiv. Det är min bedömning.Jag instämmer i det som du läste upp. Det ska inte vara några undantag. Men det här är det som vi har kommit fram till, och jag tycker att det är ett bra steg på vägen. Men jag är också beredd att jobba vidare för att vi ska komma dithän att det inte finns några undantag. Jag är lite osäker på vad sade i början av sin replik. Hon undrade om jag satt i eller inte. Jag kan upplysa om att jag gjorde det.Alla människor ska ha sina mänskliga rättigheter. Det måste ju gälla också de människor som har en funktionsnedsättning. Det handlar om människor som är föräldrar eller som är unga och vill leva sina liv, precis som du och jag eller som våra barn kanske får göra.Det handlar om så mycket mer än allt detta med att kunna köpa tjänster. Det handlar om mänskliga rättigheter.FN har kritiserat för att undantagen inte är okej. Varför ska ni då lägga fram en sådan lagstiftning?Bara för att det finns tio anställda i ett företag som har ekonomiskt starka muskler - det finns ju små företag som har enorma ekonomiska muskler och det finns stora företag som står på ruinens brant - gör ju inte det möjligheterna bättre.Det låter på allianspartierna i debatten som att allt kostar hur mycket som helst, men det gör det inte. En del justeringar är små. De allra flesta företagen har, enligt statistiken, under tio anställda, och då blir det ganska verkningslöst för de människor som stängs ute på grund av att tillgängligheten inte finns.Annika Qarlsson kan göra som jag, gå runt i sin hemkommun och se efter hur många hinder det finns. Vad bra att var med - jag tror att hon kom in 2004 eller 2005 - också vi hade en socialdemokratisk regering. Jag kan sätta en peng på att hon inte röstade ja för ett tillkännagivande till sin egen regering. Det arbetssättet är mycket ovanligt. Jag påverkar min regering på andra sätt. Det vi röstade om 2012 var inte ifall tillgänglighet skulle in i diskrimineringslagstiftningen eller ej, utan vi röstade om ett tillkännagivande.Centerpartiet har tyckt att det är viktigt att tillgänglighet kommer in som diskrimineringsgrund, och på det sättet har vi arbetat.Även om vi står och talar om mänskliga rättigheter - det är vad det i grund och botten handlar om och jag instämmer till fullo - är det bara att konstatera att vi måste skapa ett samhälle som fungerar, ett samhälle där många människor har ett arbete att gå till och är med och betalar skatt till den välfärd som vi har. Även om det finns ett parti i kammaren som gärna skulle se att vi inte har tillväxt är övriga partier eniga om att det är tillväxten som gör att landet växer och frodas och vi får en bättre välfärd som kommer alla till del, oavsett om vi har funktionshindrade eller inte. Då behövs det företag som har idéer, som brinner för saker och ting, som anställer människor som sedan är med och betalar skatt. Får vi inte in skatteinkomster så händer ingenting i andra ändan.Ja, vi diskuterar mänskliga rättigheter , men vi måste också se till att vi har ett samhälle som fungerar. Därför tycker jag att det är välkommet att vi nu tar det här steget. Jag är helt övertygad om att vi kommer att behöva fortsätta att arbeta vidare så att det ska gälla utan undantag . Jag vill börja med att säga att vi står bakom samtliga våra reservationer i betänkandet, men för tids vinnande väljer jag att yrka bifall endast till reservation 5 och 16.Vi diskuterar alltså arbetsmarknadsutskottets betänkande 8 om bristande tillgänglighet som en form av diskriminering. Jag är väldigt glad att vi diskuterar ett betänkande med just den titeln. använde vi vår vågmästarställning i utskottet till att rösta igenom ett tillkännagivande till regeringen i den här frågan. Det är glädjande att de borgerliga partierna, som 2012 reserverade sig mot förslaget i dess helhet, nu har ändrat sig.Att en enig riksdag står bakom ett skarpt lagförslag om att bristande tillgänglighet ska kunna räknas som diskriminering är en viktig principiell händelse. Att nya reformer införs stegvis och utvärderas noga innan nästa steg tas samt att olika samhällsintressen balanseras mot varandra är något som ligger väl i linje med konservativa grundprinciper. Att små företag, sådana med färre än tio anställda, undantas från lagförslaget tycker vi därmed är en rimlig kompromiss i det här skedet.Efter att ha funderat närmare över saken och efter att ha lyssnat på de berörda parterna anser vi dock att det inte är rimligt att även mindre hälso- och sjukvårdsföretag ska undantas på det sätt som regeringen förslår. Hälso- och sjukvårdssektorn kan inte jämföras med andra branscher. Rätten för människor med funktionsnedsättning att få vård och omsorg på samma villkor som övriga medborgare kan inte vara villkorad, och inte heller deras rätt att kunna vara med och stötta sjuka anhöriga.Det så kallade varaktighetsrekvisitet, som återfinns i lagförslaget, tycker vi inte heller är rimligt eller väl avvägt, och vi befarar att det kan riskera att reducera hela lagförslaget till att bara bli ett slag i luften. Hur ska en person med funktionsnedsättning kunna etablera en varaktig relation till exempelvis en affärsidkare om han eller hon inte ens kan komma in i lokalen vid första besöket? Jag förstår verkligen inte hur det är tänkt.Herr talman! Om jag helt har missförstått något ber jag verkligen om ursäkt, men jag blev lite häpen när jag hörde från Socialdemokraterna hålla sitt anförande. Hon riktade i sitt anförande skarp kritik mot Alliansen och ställde ett antal frågor om varaktighetsrekvisitet och hur det ska tolkas. När jag tittar i betänkandet kan jag inte se att Socialdemokraterna har reserverat sig mot varaktighetsrekvisitet. Det finns en reservation 5 som handlar om just den frågan och som , och står bakom, men jag kan inte se att Socialdemokraterna stöder reservationen.Såvitt jag kan bedöma stöder Socialdemokraterna i den frågan. Det vore bra om kunde reda ut hur det förhåller sig, om det är så att jag tolkat betänkandet rätt och att Socialdemokraterna inte har reserverat sig mot varaktighetsrekvisitet. I så fall skulle jag vilja bolla tillbaka de frågor till som hon ställde till Alliansen. Hur ska det tolkas? Är det verkligen rimligt att vi har en sådan ordning? Vi sverigedemokrater tycker i alla fall inte det.Innan jag slutar, herr talman, skulle jag vilja säga några ord om vår reservation 16, som rör en motion från den allmänna motionstiden och ämnet svenskfientlighet. Svenskfientligheten och i synnerhet vuxenvärldens och det etablerade samhällets undfallenhet inför, förminskande av eller till med förnekande av det utbredda problemet var faktiskt en av anledningarna till att jag började intressera mig för politik.Jag vet personligen vad det innebär att bli misshandlad, kränkt och behandlad som mindre värd på grund av min etniska tillhörighet. En stor del av mina svenska vänner från den sena skoltiden vet det. Tusentals och åter tusentals andra över hela landet vet det. Åtminstone ett par hundra av dem har jag personligen varit i kontakt med under mina år i politiken. Den som säger till mig att svenskfientlighet inte existerar eller inte är ett stort problem betraktar jag således med förvissning som antingen dåligt informerad eller som en lögnare.Tyvärr har väldigt lite eller ingenting förändrats från det att jag för snart två decennier sedan fick upp ögonen för den här frågan. Undfallenheten, ointresset och dubbelmoralen från etablissemanget består. bedriver på många sätt ett bra arbete mot den rasism som riktas från svenskar mot invandrare, och det ska vi fortsätta att göra. Frågan är när vi också ska börja tala om den rasism som riktas från invandrare mot svenskar.Rasistiskt våld mot infödda svenskar renderar fortfarande inte tillnärmelsevis lika starka reaktioner från makthavare som andra former av rasistiskt våld. Infödda svenskar är fortfarande den enda folkgrupp som man offentligt kan kränka och uppvigla mot utan att riskera att dömas för hets mot folkgrupp. Svenskarna är fortfarande den enda folkgrupp som det enligt lag är tillåtet att diskriminera. Svenskfientligheten förnekas fortfarande och finns fortfarande inte på agendan hos någon av de offentligt finansierade antirasistiska organisationerna.Att min motion, med i grunden ganska förslag om likabehandling, konsekvent antirasism och icke-diskriminering, slentrianmässigt blir avstyrkt är ingenting som jag vid det här laget blir särskilt förvånad över. Jag skulle dock vilja be mina kolleger i utskottet att än en gång läsa igenom min motion, eller någon liknande sammanställning av konkreta exempel på svenskfientlighet och våld riktat mot svenskar, byta ut ordet svensk mot rom, jude, kurd eller någon annan etnicitet och sedan ärligt fråga sig själva om de hade reagerat med samma ointresse om exemplen hade gällt någon annan folkgrupp. Jag tror inte det. Det var bra att lyssna på anförande, för jag blev lite brydd när jag skulle se efter vad skrev om det här. I texten sägs: Vad tillsammans med övriga oppositionspartier nu har lyckats driva igenom är ett avslag på regeringens förslag om ett undantag från dessa bestämmelser. Undantaget från kraven på tillgänglighet menade regeringen skulle gälla företag med mindre än tio anställda, även företag verksamma inom hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet.När jag läste det var det lätt att tro att ni, , sade nej till alltihop, men egentligen handlar det om det som finns inom området hälso- och sjukvård. Det skulle jag vilja säga inte framgår alls. Det framstår som om ni hade en vågmästarroll gällande allt som står skrivet där. har du förklarat det, så nu vet jag att det inte är så.Därav följer min fråga. anser alltså att det är väldigt viktigt att komma in även när det är under tio anställda om det är fråga om hälso- och sjukvård. Jag håller naturligtvis med om detta och har ingen annan uppfattning. Men - man behöver inte gå längre än till sig själv - rör alla de tillfällen i min vardag då jag vill ha frihet, delaktighet och tillgänglighet bara besök på sjukhus, vårdcentral, apotek, barnavårdscentral och så vidare? Det är det enda; det andra är inte viktigt för mig. Ser det ut så? Från sida jobbar vi på många olika plan med att öka tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning. i kulturutskottet tror jag att vi var det enda parti som lade extra pengar i budgeten för att i högre utsträckning tillgängliggöra olika typer av kulturlokaler och kulturverksamheter. Jag tror att vi var ensamma om att driva på för att punktskrift skulle jämställas med teckenspråk och för att föräldrar till barn med synskada skulle få enklare att assistera sina barn. Vi har också drivit många andra frågor i andra utskott.Man måste dock alltid göra en avvägning, och det är det som ganska ofta missar. Man måste väga olika intressen mot varandra. Man måste se till den samlade effekten och den samlade nyttan av de förslag som vi driver igenom. Jag säger inte att vi för alltid ska sätta stopp här. Detta är ett bra första steg på vägen. Men jag tycker att man ska vara försiktig. Man ska göra utvärderingar, och man ska genomföra förändringar gradvis.I värld kan man ha nolltillväxt, straffbeskatta företag hur mycket som helst och lägga på hur mycket byråkrati och regelverk som helst. Men ska man kunna ha en mycket bättre välfärd. Den ekvationen går inte ihop.