· H101UbU13 · 2014-02-05 17:03:51 — Jag är ingen vän av onödigt svartmålande. Man måste alltid försöka lyfta blicken och ha perspektiv på tillvaron. Därför vill jag inleda denna min kanske sista debatt här i kammaren med att säga att på många sätt är ett fantastiskt land eftersom vi nu länge har haft unika möjligheter för många att tillgodogöra sig högre utbildning. Den är avgiftsfri, och vi har byggt ut en väl fungerande infrastruktur av lärosäten som producerar utbildning av hög kvalitet i hela vårt avlånga land. Vi har också ett studiestödssystem som möjliggör studier även för den som kommer från enkla förhållanden. När vi reser i världen och träffar personer från andra länder eller tar emot besök från andra länder händer det att de häpnar över våra generösa villkor.Att det ser ut så här är resultatet av en medveten politik och medvetna prioriteringar . Till och med den sociala snedrekryteringen lyckades vi med hjälp av olika strategier motverka. Jag är själv ett levande bevis på det. Jag skulle troligen inte ha stått här om det inte vore så. Förbättrade villkor och utbyggd infrastruktur är historia. Men även har det skett en viss utveckling. Vi har i enighet ökat forskningsanslag och kvalitetsresurser, även om vi förstås gärna hade skjutit till ännu mer. Vi har försökt öka lärosätenas akademiska frihet och tagit steg i riktning mot ett utvärderingssystem som i högre utsträckning baserar sig på kvalitet. Det är också roligt att konstatera att den yrkeshögskola vi initierade har blivit verklighet och succé, eftersom det ställs allt högre krav på utbildning även för dem som inte längtar efter akademiska studier. Men, och det är ett stort men, det finns också en hel del som vi socialdemokrater inte har ställt oss bakom , saker vi hade velat göra annorlunda och saker som vi hade velat göra som inte har gjorts. En del, visserligen goda, ambitioner har också helt kommit på skam.I utkanten av den ljusa högskolehimmel jag målat upp tornar nu en rad orosmoln upp sig. Jag ska sammanfatta orosmolnen under två huvudrubriker, även om de naturligtvis påverkar och glider in i varandra. Den ena är tillgängligheten och den andra är kvaliteten, och därmed vår möjlighet att konkurrera med andra länder.Efter att tillgängligheten till högre utbildning ökat i rad tvingas vi konstatera att den minskar, trots att vi lever i där behoven av högre utbildning, missmatchningen på arbetsmarknaden och unga människors önskan om att läsa vidare aldrig varit större. Den nuvarande regeringen ger en mindre andel unga möjligheten att studera, och man har förkastat alla våra strategier för att minska den sociala snedrekryteringen utan att ha några egna idéer om hur man ska bredda den. För sedan fick utskottet besök av några medelstora universitet som påminde om vilken hög klass deras forskning höll och vilket ansvar de tog för att försörja sin region med till exempel lärare och sjuksköterskor. Detta är något som vi från oppositionen har påpekat länge, men det känns som om vi har gjort det för döva öron. Den här kvällen tyckte jag mig dock se att det blev en aha-upplevelse för majoriteten. Det är dags att se över högskolelandskapet för att slå vakt om mångfald, kvalitet och tillgången till god grundutbildning och forskning i hela landet. Det behövs ett nationellt grepp och en dialog med lärosätena om hur de kan utvecklas, profileras och samverka för att stärka högre utbildning och forskning. När det gäller tillgänglighet är det också hög tid att utveckla möjligheterna till distansutbildningar och massive online open courses. Det är utvecklingar som öppnar oanade möjligheter, och saknar såväl visioner som strategier för hur vi ska ta till vara de möjligheterna.Låt oss gå över till det andra orosmolnet, kvaliteten. Den riskeras på många håll . Studenterna behöver fler undervisningstimmar, bättre arbetslivskoppling och mer tid med sina handledare. Lärosätena behöver också ägna sig mer åt pedagogiskt utvecklingsarbete för att öka genomströmningen.Vi behöver arbeta för en ökad internationalisering, till exempel genom att erbjuda fler och bättre villkor för utländska stipendiater, så att inte lärosätenas stipendiepengar tar slut långt innan behoven gör det, vilket är fallet på många håll . Vi behöver strategier för att minska inkvoteringen av män till toppositionerna inom akademin. För nog måste det handla om inkvotering när de flesta studenter som kliver in på är kvinnor medan en övervägande majoritet av dem som kliver ut som professorer är män.Regeringen har en iver att slå vakt om just kvaliteten - man har en bergfast tro att kvalitet alltid utesluter kvantitet och att bara det faktum att kreti och pleti sitter där i föreläsningssalen devalverar värdet på den utbildning som ges. I den ivern har regeringen genomfört en autonomireform som inte alls har lett till ökad akademisk frihet utan till att universitetsledningar och administrationer i landet har fått en stärkt ställning på bekostnad av undervisande och forskande personal. Det framgår till exempel av en granskning som statsvetenskapliga institutionen i har gjort. Och det var precis det som SULF varnade för när autonomireformen sjösattes av 2010.Jag säger inte att allt är nattsvart. Jag säger inte att , , och , utifrån bilden av sitt drömsamhälle, inte har haft goda ambitioner. Det vet jag att ni har. Men för mig känns det ofta lite fyrkantigt och futtigt. Jag vill mer.Jag vill leva i ett land som inte bara producerar utbildning för att forma 19-åringar så effektivt som möjligt för anställbarhet. Jag vill leva i ett land som också värdesätter bildning, aktiva medborgare, vidsynthet, livslångt lärande och öppenhet för omvärlden.Jag vill inte bara att alla elever och studenter i det här landet ska kunna räkna. Jag vill också att de ska kunna räkna med sig själva. Jag vill inte bara att de ska kunna skriva utan också att de ska vara med och skriva historia. Jag vill inte bara att de ska kunna läsa utan också att de ska kunna läsa mellan raderna.Och, fru talman, jag vill inte att begreppet klassresa bara ska stå för den där utflykten eleverna gör till eller tillsammans när de slutar nian - de som har råd. Jag vill att den ska bli verklig och konkret för många fler och att nya generationer får samma möjligheter som jag fick att göra en sådan.Jag yrkar bifall till reservation 1 och 7, men vi står naturligtvis bakom alla våra reservationer. Högskolestudier är viktiga för oss alla och viktiga för våra framtida möjligheter i samhället. Studierna bidrar till bildning och till personlig utveckling. Dessutom kan de leda till att vi får de arbeten som vi strävar efter. Studier av god kvalitet kan också leda till att vi kan hävda oss internationellt.Studier av hög kvalitet förutsätter ett kvalitetssäkringssystem och ett utvärderingsprogram som är av hög kvalitet. Så är inte fallet . har vi levt med ett av hemsnickrat och undermåligt utvärderingssystem. Det är ett utvärderingssystem som har tagits fram i strid med forskarvärlden och som har fått den europeiska organisationen för kvalitetssäkring Enqa att kasta ut som ordinarie medlem och förpassa oss till medlem under observation. Det är pinsamt.Det vi behöver är ett utvärderingssystem som snarare ska mäta utbildningens kvalitet - det handlar alltså om att utbildningen ska säkerställa att studenten når målen - än att bara mäta studentens resultat.Ett utvärderingssystem blir lyckat om det utformas som ett planeringsverktyg och upplevs som användbart av dem som ska utföra utvärderingen. Systemet ska konstrueras av en självständig myndighet tillsammans med berörda lärosäten och andra berörda aktörer. Dessutom måste systemet vila på forskning och kunskap. Vidare ska utvärderingssystemet vara förutsägbart och transparent.Regeringens hemmagjorda utvärderingssystem, som har dömts ut av den europeiska utvärderingsorganisationen, uppfyller inte något av de kriterierna.Fru talman! Utbildningens kvalitet är även kopplad till studenternas möjligheter till lärarledd undervisning. I många utbildningar är den rätten mycket begränsad. Vissa utbildningar, bland annat inom humaniora, har endast lärarledd undervisning . Detta vill vi i ändra på genom att avisera satsningar som gör det möjligt för studenter, oavsett utbildning, att få en genomsnittlig undervisningstid om minst per vecka.Ytterligare en fråga som behöver uppmärksammas i detta sammanhang är universitetslärarnas anställningsvillkor. Det är direkt kopplat till utbildningens kvalitet. Det kan inte vara rimligt med 33-procentiga visstidsanställningar bland den undervisande och forskande personalen i högskolan - detta är uppgifter . Det är givet att det påverkar kvaliteten i högskolan. Av den anledningen kritiserade EU för brott mot EU:s visstidsdirektiv.Fru talman! Ett annat viktigt högskoleområde som behöver reformeras är resursfördelningssystemet. Dagens system riskerar att bli korrumperande, då det bara premierar genomströmning i stället för att i första hand stimulera akademisk kvalitet och kreativitet. Resursfördelningssystemet i den högre utbildningen behöver reformeras på ett sätt som bidrar till framgångsrika studier och breddad rekrytering.En av de aktuella frågorna i den europeiska kontexten är befolkningens utbildningsnivå och hur den kan främjas och ökas. Tyvärr har alliansregeringen inte lyckats flytta fram position , tvärtom. ställning i jämförelse med andra länder har sjunkit från plats fem i 2006 till plats nio 2010 när det gäller andelen högskoleutbildade i åldrarna . Detta behöver vi ändra på.Fru talman! Bostadsbristen är ett allvarligt samhällsproblem som måste tas på allvar. För oss i innebär ett hållbart bostadsbyggande och byggande av studentbostäder att man värnar om en hållbar samhällsbyggnad.För att öka bostadsbyggandet generellt, och studentbostäder specifikt, vill vi ge kommunerna ett tydligare ansvar. Vi vill att mindre företag ska få bättre förutsättningar att konkurrera. Och vi vill främja innovationer som gör det möjligt att bygga billigare och energieffektiva bostäder. För att möjliggöra detta behövs det fler krafter och mer kapital. Ett sätt att göra det är att ge lärosätena och Akademiska Hus utökade möjligheter att ta en aktiv roll i bostadsförsörjningen.Vi i vill också genomföra en kraftig sänkning av fastighetsskatten när det gäller studentkorridorer. Ett rum i en studentkorridor beskattas med samma avgift som en stor lägenhet. Detta är inte rimligt utifrån studenternas ekonomiska villkor.Ett annat område som är viktigt för oss är musik- och kulturskolorna. har i allt högre grad utmärkt sig i ett internationellt perspektiv som ett musikland. Det uttrycks allt som oftast att musik- och kulturskolor är en del av grunden till det som brukar kallas det svenska musikundret.Kultur ger oss perspektiv, bidrar till reflexion, skapar möten mellan människor och ger oss fler sätt att utvecklas på. En självklar del i det svenska kulturlivet är musik- och kulturskolornas verksamheter. De kommunala musik- och kulturskolorna är dessutom grunden för många skolors kulturarbete och för återväxten i kulturlivet, men förutsättningarna för kulturskolorna har försämrats i och med att lärarutbildningen till har lagts ned.När de nya lärarutbildningarna skapades försämrades förutsättningarna för kultur- och musikskolorna. innebär lärarutbildningen att studenterna ska läsa minst två ämnen, varigenom utbildningarna till enbart instrumentallärare har försvunnit. Detta riskerar att leda till brist på lärare inom kultur- och musikskolorna. Detta bör uppmärksammas. Med anledning av det vill vi ge regeringen i uppdrag att ta fram ändringar i lärarutbildningen som gör det möjligt att tillgodose kultur- och musikskolornas behov av utbildade lärare.Fru talman! När folkhögskolorna startades var de ett demokratiprojekt. Alla, inte bara de lyckligt lottade, skulle få möjlighet till bildning, och målet var att ta makten över sitt eget liv och att tillsammans med andra påverka och förändra samhället.Genom åren har folkhögskolan inneburit en andra chans och en väg in i arbetslivet och vidare studier för dem som av en eller annan anledning inte har fått gymnasiekompetens i den ordinarie skolan. Skolformen är en viktig väg för många som annars inte skulle kunna utbilda sig vid universitet och högskola.Själv är jag ett exempel på detta. på folkhögskolan kunde jag gå vidare och söka till universitetet.Men den vägen har blivit allt svårare. För de allra flesta som läser på folkhögskola har det blivit mycket svårt att gå vidare till högre studier. Som exempel togs 2012 inte en enda student in på folkhögskolekvoten till landets lärar- eller läkarprogram.Jag menar att regeringen bör vidta åtgärder för att underlätta för folkhögskolestuderande att komma in på högskolan. Vidare anser vi i att man ska satsa extra på folkhögskolorna, och vi aviserar därför 10 000 platser och anslår medel för dem.Fru talman! En öppen värld är en bättre värld. Med den utgångspunkten anser vi att det bör betraktas som positivt om människor från omvärlden vill studera på svenska lärosäten. De är en tillgång som ska tas till vara. Tyvärr har regeringens politik gått i motsatt riktning. Genom att införa studieavgifter har antalet studenter från länder utanför minskat markant. Konsekvensen blir att svenska lärosäten, och därmed våra studenter, får färre impulser från omvärlden.Om sluter sig för omvärlden är vi alla förlorare. Som en konsekvens av studieavgifterna tar ett steg bort från internationellt samarbete och försämrar sina kontakter med omvärlden. Den svenska högskolan tappar därmed i kvalitet.Vi behöver öppenhet, inte avgifter. arbetar därför för att studieavgifter för studenter från länder utanför EU, EES och ska avskaffas.Avslutningsvis, fru talman, vill jag säga att jag självfallet står bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservationerna 2 och 14. debatterar vi svensk högskola, vår största statliga arbetsplats som engagerar runt en halv miljon individer.Även om det, som vi har hört tidigare, finns vissa orosmoln är det fortfarande så att ligger högt vad gäller andelen människor som genomgår en högre utbildning. Vi har en förhållandevis väl utbyggd högskola vad gäller antalet utbildningsplatser. Vi har även en ganska hygglig geografisk spridning på våra högskolesäten. Däremot varierar kvaliteten, och den varierar ganska ordentligt. Det är någonting som borde oroa både regeringen och även oss övriga beslutsfattare, och det tycker jag mig känna att det också gör. Det handlar trots allt om att våra studenter ska vara anställbara efter avslutade studier. Det handlar också om att vi ska få ned arbetslösheten, inte minst när det gäller våra ungdomar, som vi måste stärka vår konkurrenskraft.Ett nära samarbete mellan högskola och näringsliv underlättar för våra studenter att etablera kontakter med näringslivet, vilket naturligtvis ökar chanserna att faktiskt också erhålla ett jobb efter avslutade studier. Ett sådant samarbete ökar dessutom möjligheterna att verklighetsanpassa studierna så att de är optimerade i förhållande till de krav som dagens näringsliv ställer på utbildningen. Detta är en fråga som vi alla verkar vara mer eller mindre eniga om.Vi menar att vi måste försöka öka studenternas anställbarhet och säkerställa relevant forskning genom en ökad skyldighet för högskolorna att samverka med det omgivande samhället. I högskolelagen står det att det ingår i högskolans uppgift att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet samt att verka för att forskningsresultat tillkomna vid högskolan kommer till nytta.Fru talman! För att säkerställa att relevanta utvärderingar görs fortlöpande menar vi att det bör införas en passus i högskolelagen där det inte bara framgår att lärosätena samarbetar med det omgivande samhället utan att de även har en skyldighet att fortlöpande följa upp hur examinerade studenter har upplevt sin utbildning och dess lämplighet för arbetsmarknaden. Vidare bör det ske en uppföljning av vilken framgång de har rönt på arbetsmarknaden efter avslutad utbildning. Det är oerhört viktigt att utvärdera och fråga oss: Hur ser det ut? Hur har det gått? Har de fått jobb? Hur länge har de gått arbetslösa? Vart har de tagit vägen? Har de tvingats att fortsätta studera för att få jobb?Allt detta bör ske för att säkerställa matchningen mellan utbildningar, arbetsmarknadens krav och efterfrågan. Det är helt enkelt för att få veta om en viss utbildning är optimerad efter dagens arbetsmarknadsbehov.Ett exempel på den missmatchning som finns i vårt utbildningssystem är den expanderade gruvnäringen. Där behövs utbildad arbetskraft, och råder en brist på sådan kompetens. Här bör satsningar göras för att i möjligaste mån tillgodose att företagen får den arbetskraft de är i behov av. Därför behövs relevanta utbildningar som kan tillgodose behoven.Ett annat exempel på missmatchning, till och med en historisk missmatchning, är den underdimensionerade läkarutbildningen. Det har fått till följd att vi tvingats importera läkare och överutnyttja så kallade stafettläkare, vilket fördyrat vården avsevärt. Regeringen har utökat antalet utbildningsplatser för läkare, vilket är bra. budgetförslag innefattar dock en ännu större utökning, men ett steg i rätt riktning är bättre än inget steg alls.För att hänga med i den kapplöpning om kunskap som sker i världen behöver vi både satsa och bli duktiga på den högre utbildningen. budget innehåller stora satsningar på bland annat fler utbildningsplatser för läkare, vuxenutbildningen och fler lärare i högskolorna. Vi har också en stor satsning på forskning inom olika områden i vår budget. Alla problem går dock inte att lösa enbart med pengar. Vi måste även se över regler och strukturer. har en högt utbildad befolkning, men trots det finns en hög arbetslöshet. Det är inte bara människor som saknar högre utbildning som drabbats av arbetslöshet utan även de med högre utbildning. Det här måste vi självklart göra något åt. Och än en gång, fru talman, handlar det om att se till att matcha efterfrågan med rätt utbildningar och att resurser fördelas på ett rättvist och korrekt sätt.En annan högskoleform vi anser är viktig för att minska arbetslösheten och tillgodose företagens behov av arbetskraft är . Vi har satsat extra pengar på denna utbildningsform, och i vår budget skapar vi 5 000 nya utbildningsplatser. Vi tror att denna satsning är viktig för att få de ungdomar som inte är teoretiskt lagda att hitta sina nischer i samhället. Vi vet att ungdomar som har lyckats att fullfölja utbildningar också oftast får ett arbete.Fru talman! Avslutningsvis vill jag yrka bifall till reservation 3 och sammanfatta mitt anförande och vår inställning i fyra meningar:Vi vill satsa resurser på den högre utbildningen, och vi vill att utbildningssystemet blir så ändamålsenligt som möjligt så att studenterna får ett arbete efter avslutad utbildning.Det är av största vikt att vårt utbildningssystem och vår högskola håller hög klass i den internationella konkurrensen.Det är de som går igenom vårt utbildningssystem och våra högskolor som en gång ska få ett arbete och upprätthålla vårt välfärdssystem.Vi är alla i högsta grad beroende av att vårt utbildningssystem håller måttet, även och även sett ur ett internationellt perspektiv. Utbildningen ska vara avgiftsfri. Att studenter måste köpa sin egen kurslitteratur kan ses som ett avsteg från den principen. Det kan också vara svårt att få tag på vissa böcker när de är slut i bokhandeln. Dessutom används inte alltid allt på litteraturlistan i kursen. Biblioteken köper förstås inte heller in så många exemplar av varje bok så att det räcker till alla.När nu alltmer digitaliseras anser vi att man bör utreda om det kan ställas krav på att all kurslitteratur ska göras tillgänglig digitalt via högskole- och universitetsbiblioteken. Det skulle öka tillgängligheten och minska studenternas ekonomiska utgifter väsentligt.Studenternas ekonomi halkar fortfarande efter. Det visar SFS senaste studentbudget. Regeringens lösning är att lägga ansvaret på studenterna och låta dem jobba sig till en bättre ekonomi vid sidan om studierna. En rad rektorer på våra lärosäten menar att detta har en negativ inverkan på kvaliteten på utbildningen eftersom studenterna ägnar mindre tid åt studierna.En höjning av fribeloppsgränsen har av regeringen motiverats med att studenterna då får arbetslivserfarenhet. Problemet är att den arbetslivserfarenheten inte alltid är relevant för det man studerar.Vi vill se en bättre arbetslivsanknytning i utbildningen som ger studenterna kunskap om vad de utbildar sig till. Arbetslivsanknytning ger både förståelse för sammanhang och studiemotivation. Arbetslivsanknytning utjämnar också skillnaderna i kontakter på arbetsmarknaden, som är så viktiga för att få det jobb studenten strävar efter.Högskolor och universitet bör få ett tydligt uppdrag att förbereda studenterna inför arbetslivet. Särskilt viktigt är detta för studenter som saknar kontakter och nätverk.Fru talman! var alla riksdagspartier eniga om att utreda hur kårobligatoriet kunde avskaffas på ett sätt som bevarade och stärkte studentinflytandet. Det avskaffades utan garantier eller förslag som kunde säkra detta.Nu har det gått avskaffandet, och en rapport från SUHF och SFS visar att det finns skäl att känna oro för både studentinflytandet och studentkårernas oberoende. Många kårer har minskande medlemstal och är ekonomiskt pressade. Därmed riskerar granskningen och utvecklingen av högskolornas kvalitet att försämras.Regeringen har dessutom lagt över ett antal nya kostsamma uppgifter för den studiesociala verksamheten på högskolorna utan att skjuta till en enda krona för det. Resurser kommer därför att tas från grundutbildningsanslaget och urholka utbildningskvaliteten ytterligare.Sammantaget är detta djupt ansvarslöst mot alla som verkar i den högre utbildningen . Det är dags att se över konsekvenserna av avvecklingen av kårobligatoriet och formerna för hur studentinflytandet kan säkras långsiktigt och utan stark beroendeställning till vare sig staten eller lärosätena.Fru talman! Som på alla andra områden verkar regeringen tro att jämställdhet i högskolan är något som kommer av sig självt. Så är det inte, för som på alla andra områden finns där ojämställdhet. Utvecklingen mot en jämställd akademi går alldeles för långsamt. Det behövs större ansträngningar och en mer strategisk politik för att nå målet om en jämställd akademi.Vi vill därför kraftigt förstärka arbetet för en mer jämställd akademi där såväl kvinnors som mäns kompetens tas till vara. Kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i akademin. Bara då kan allas kompetens tas till vara fullt ut.Så ser det inte ut . Kvinnor och män har olika villkor för att göra akademisk karriär och meritera sig till de högsta tjänsterna. Det är ett brott mot de värden forskningssamhället bygger på och en misshushållning med resurser. Om ska vara en framstående forskningsnation krävs en mer jämställd akademi där såväl mäns som kvinnors kompetens tas till vara.I talar man ofta om the leaky pipeline, en metafor som används för att illustrera att kvinnor som resurs försvinner ur det akademiska systemet under hela vägen upp genom forskningshierarkin, från grundutbildning upp till professor.Trots att kvinnor har varit i majoritet bland studenterna är av professorerna i kvinnor. Det ger en ökning . Det är en ökning med . I den takten kommer det att ta nästan tre decennier innan vi når en numerärt jämställd akademi. Inom teknik och naturvetenskap pekar prognoser rentav på att andelen professorer som är kvinnor riskerar att minska. Utvecklingen går uppenbarligen för långsamt eller till och med inom vissa områden åt fel håll.