bet · H101MJU26 · 2014-06-11 00:00:00 — 2013/14:MJU26 Strandskyddet vid små sjöar och vattendrag Miljö- och jordbruksutskottets betänkande Strandskyddet vid små sjöar och vattendrag I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2013/14:214 Strandskyddet vid små sjöar och vattendrag, 2 följdmotioner med 3 yrkanden och 17 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . I propositionen föreslås ändringar i samt en följdändring i (2010:900). Förslaget syftar till att öka förståelsen och acceptansen för strandskyddet och förbättra möjligheterna till bebyggelse och andra åtgärder i sådana strandnära områden som angränsar till små sjöar och vattendrag. Med utgångspunkt i ett fortsatt generellt strandskydd i hela landet föreslås att ska få möjlighet att upphäva strandskyddet vid små sjöar och vattendrag, om det område som upphävandet avser har liten betydelse för att tillgodose strandskyddets syften. Förslaget innebär att det blir lättare att upphäva strandskyddet i denna typ av områden än vad som krävs för upphävande i andra strandskyddsområden, där kravet är att det ska vara uppenbart att området helt saknar betydelse för att tillgodose strandskyddets syften. Ändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet föreslår att antar regeringens lagförslag och ställer sig bakom de bedömningar som regeringen har gjort i propositionen. Utskottet föreslår att samtliga motionsyrkanden avslås. I betänkandet finns två reservationer (MP, V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i 2. lag om ändring i (2010:900). Därmed bifaller proposition 2013/14:214 punkterna 1 och 2 samt avslår motionerna 2013/14:MJ20 av m.fl. (V) och 2013/14:MJ28 av m.fl. (MP) yrkande 1. Reservation 1 (MP, V) Ett mer flexibelt strandskydd 2013/14:MJ28 av m.fl. (MP) yrkande 2, 2013/14:MJ252 av (M), 2013/14:MJ317 av (M), 2013/14:MJ386 av (M), 2013/14:MJ411 av de (M), 2013/14:MJ439 av m.fl. (M) yrkande 2, 2013/14:MJ459 av (M), 2013/14:MJ476 av och (båda C), 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 70 och 2013/14:MJ507 av m.fl. (MP) yrkande 1. Reservation 2 (MP) Områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen 2013/14:MJ227 av (M), 2013/14:MJ439 av m.fl. (M) yrkande 1, 2013/14:MJ453 av och (båda C) och 2013/14:MJ473 av Finn m.fl. (M). 2013/14:MJ209 av (KD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:MJ330 av m.fl. (M) och 2013/14:MJ458 av (M). På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V) och (FP). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlar utskottet regeringens proposition 2013/14:214 Strandskyddet vid små sjöar och vattendrag tillsammans med 2 följdmotioner med 3 yrkanden och 17 motionsyrkanden från allmänna motionstiden . Regeringens förslag till riksdagsbeslut och motionsförslagen finns i bilaga 1 och regeringens lagförslag i bilaga 2. Regeringen har hört Lagrådet som ansåg att det som avses med små sjöar och vattendrag bör framgå av lagtexten. Regeringen har utformat förslaget i enlighet med Lagrådets synpunkt. beslutades ändringar i strandskyddsreglerna som syftade bl.a. till en ökad samordning av med samt ett ökat lokalt och regionalt inflytande över strandskyddet. Bland annat ändrades ansvaret för prövningen av dispenser på så sätt att kommunerna som huvudregel övertog ansvaret för prövningen från länsstyrelserna. Kommunerna fick också rätt att i förekommande fall i sina översiktsplaner redovisa områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen, i vilka vissa lättnader i strandskyddet infördes. I gjordes förtydliganden i syfte att uppnå en mera enhetlig rättstillämpning, bl.a. med avseende på strandskyddets syften, förutsättningarna för att upphäva eller ge dispens från strandskyddet och bibehållande av en fri passage för allmänheten närmast strandlinjen. Ändringarna trädde i kraft , utom vissa bestämmelser om områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen som trädde i kraft . Regeringen gav och i uppdrag att göra en utvärdering och översyn av tillämpningen och utfallet av de strandskyddsregler som trädde i kraft och 2010 samt att vid behov föreslå ändringar av reglerna. I uppdraget ingick att bl.a. särskilt analysera och redogöra för konsekvenserna av att införa lättnader i strandskyddet vid små sjöar och vattendrag utanför högexploaterade områden. Uppdraget redovisades i en rapport . Rapporten har remissbehandlats. I propositionen föreslås ändringar i samt en följdändring i (2010:900). Förslaget syftar till att öka förståelsen och acceptansen för strandskyddet och förbättra möjligheterna till bebyggelse och andra åtgärder i sådana strandnära områden som angränsar till små sjöar och vattendrag. Med utgångspunkt i ett fortsatt generellt strandskydd i hela landet föreslås att ska få möjlighet att upphäva strandskyddet vid små sjöar och vattendrag, om det område som upphävandet avser har liten betydelse för att tillgodose strandskyddets syften. Förslaget innebär att det blir lättare att upphäva strandskyddet i denna typ av områden än vad som krävs för upphävande i andra strandskyddsområden, där kravet är att det ska vara uppenbart att området helt saknar betydelse för att tillgodose strandskyddets syften. Ändringarna föreslås träda i kraft . Det svenska strandskyddet är tillsammans med allemansrätten unikt i ett internationellt perspektiv. Strandskyddsbestämmelserna skapar förutsättningar för allmänhetens tillgång till naturupplevelser och för bevarandet av biologisk mångfald i strandnära områden. Strandskyddsbestämmelserna har en lång historia och går ytterst års byggnadslag (1947:385), som gav möjligheter att förbjuda bebyggelse i vissa områden som behövde skyddas. framväxt av en mer modern och allmän miljölagstiftning infördes bestämmelserna om strandskydd naturvårdslag (1964:822). Syftet med bestämmelserna i naturvårdslagen var ursprungligen begränsat till att trygga allmänhetens tillgång till platser för bad och friluftsliv vid vissa utpekade sjöar och vattendrag. En fortsatt exploatering av strandnära områden, inte minst genom utökade fritidsbebyggelse, ledde emellertid fram till att det infördes ett generellt strandskydd (prop. 1974:166, JoU 1974:52, rskr. Även ändringar var syftet med strandskyddet begränsat till att trygga allmänhetens tillgång till platser för bad och friluftsliv. kom naturvårdslagen att ändras på så sätt att strandskyddets syfte utökades från att bara avse allmänhetens tillgång till stränderna till att även avse skydd för växt- och djurlivet (prop. 1993/94:229, bet. 1993/94:JoU28, rskr. 1993/94:401). Enligt en övergångsbestämmelse skulle ompröva tidigare tagna beslut om upphävande av strandskydd. Omprövningen skulle ske mot såväl det gamla som det då tillkommande syftet med strandskyddet. Alla äldre beslut skulle upphöra att gälla . När tillkom 1999 överfördes naturvårdslagens bestämmelser om strandskydd till kapitel om skydd av områden (7 kap.). Strandskyddsbestämmelserna har sedan ikraftträdande ändrats och kompletterats . Den senaste större reformen skedde (prop. 2008/09:119, bet. 2008/09:MJU13, rskr. 2008/09:227). De ändringarna syftade bl.a. till att differentiera reglernas tillämpning, att öka det lokala och regionala inflytandet över strandskyddet samt att genom förtydliganden i lagtexten uppnå en mera enhetlig rättstillämpning. Avsikten var bl.a. att utveckla ett ändamålsenligt strandskydd som beaktar behovet av utveckling i hela utan att ett långsiktigt hållbart skydd av strändernas natur- och friluftsvärden äventyras. Strandskyddets syften och innebörd Strandskyddet regleras primärt i 7 kap. 13–18 h §§ . Strandskydd gäller vid havet samt vid insjöar och vattendrag i hela landet. Strandskyddets syften är att långsiktigt trygga förutsättningarna för allemansrättslig tillgång till strandområden och för att bevara goda livsvillkor för djur- och växtlivet på land och i vatten (13 §). Det s.k. strandskyddsområdet utgörs som huvudregel av land- och vattenområdet intill från båda sidorna av strandlinjen vid normalt medelvattenstånd. får i det enskilda fallet besluta att utöka detta område till högst från strandlinjen, om det behövs för att säkerställa något av strandskyddets syften (14 §). Strandskyddet innebär enligt 15 § ett förbud mot att inom strandskyddsområdet uppföra nya byggnader eller vidta åtgärder som väsentligt förändrar livsvillkoren för djur- eller växtarter. Förbudet omfattar även ändringar av byggnaders användning eller utförande av anläggningar eller anordningar som hindrar eller avhåller allmänheten från att beträda ett område där den annars skulle ha kunnat färdas fritt. Strandskyddet innebär också hinder mot att vidta förberedelsearbeten till byggnader, anläggningar och anordningar. I 16 § anges ett antal undantag från strandskyddet. Förbudet gäller inte sådana byggnader m.m. som, utan att avse bostadsändamål, behövs för de s.k. areella näringarna (jord- eller skogsbruk samt fiske eller renskötsel) och som för sin funktion måste uppföras inom strandskyddsområdet. Andra undantag gäller bl.a. för verksamheter som i särskild ordning tillåtits av regeringen eller som omfattas av ett tillstånd enligt eller som avser byggande av allmän väg eller järnväg i vissa fall. Enligt 7 kap. 17 § respektive 11 § förordningen (1998:1252) om områdesskydd får regeringen eller under vissa förutsättningar också meddela föreskrifter om att förbuden inte ska gälla kompletteringsåtgärder till huvudbyggnader. Strandskyddet vid små sjöar och vattendrag Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag och avslår två motionsyrkanden om avslag på propositionen (MP, V). Vidare avslår motioner om lättnader i strandskyddet vid små sjöar och vattendrag och om synnerliga skäl för dispens (MP), proportionalitetsprincipens tillämpning (M), justeringar av strandskyddet (S), ett mer flexibelt strandskydd och områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen (M, C) och ökat kommunalt inflytande (M, KD). Jämför reservationerna 1 (MP, V) och 2 (MP). Regeringen föreslår att i det enskilda fallet får upphäva strandskyddet i ett område, om strandskyddet gäller vid en liten sjö eller ett litet vattendrag och områdets betydelse för att tillgodose strandskyddets syften är liten. Frågan om vad som ska anses utgöra små sjöar och vattendrag avgörs lämpligen genom bedömningar i varje enskilt fall och är något som ytterst måste avgöras i rättspraxis. Utgångspunkten för vad som ska vara att anse som en liten sjö bör vara att den typiskt sett inte bör ha en större vattenyta än . När det gäller utgångspunkten för bedömningen av vad som ska anses vare ett litet vattendrag bör emellertid vattendrag med upp till i vart fall två meters bredd kunna komma ifråga för upphävanden. Detta i syfte att säkerställa att reformen inte får ett alltför begränsat genomslag. Ett generellt upphävande skulle behöva föregås av insatser för att bl.a. kartlägga och identifiera var gränserna för strandskyddet går samt vilken tid och vilka myndighetsinsatser detta skulle kräva. Då ett sådant underlag saknas ger ett upphävande genom särskilda beslut bättre förutsättningar för att undvika denna typ av osäkerhet och merarbete. Detta blir fallet särskilt om vägledningen kring vad som avses med förslagen är tydlig och ändamålsenlig. Myndigheten får då i varje enskilt fall ta ställning till om det är fråga om en sådan liten sjö eller ett sådant litet vattendrag att ett upphävande kan komma i fråga. Med den ordning som valts för förslaget behöver ingen särskild inskränkning till hög- eller lågexploaterade områden göras i lagen. Förutsättningarna för att ett område ska bedömas ha endast liten betydelse för tillgodoseendet av strandskyddets syften måste typiskt sett anses vara större i områden utanför tätbebyggda områden och gles- och landsbygdsområden med god tillgång på orörda stränder än i sådana områden där tillgången på strandnära områden är liten. En prövning måste göras i varje enskilt fall. Regeringen anser att länsstyrelserna bör vara de som beslutar om upphävande i dessa delar. prövning av om och i vilken utsträckning ett upphävande kan komma i fråga kan göras såväl på eget initiativ som på begäran av en extern sökande. I det senare fallet ligger skillnaden mot en ordinarie dispensprövning i att sökanden inte behöver åberopa sig av några särskilda skäl samt att ett upphävande får innebörden att man inte heller behöver söka dispens för framtida åtgärder inom det område där strandskyddet upphävts. beslut innebär att strandskyddet upphör i det område som omfattas av upphävandet. Vid varje beslut om upphävande krävs att tydligt avgränsar det område för vilket strandskyddet upphävs. Eftersom det är fråga om irreversibla åtgärder är det viktigt att länsstyrelserna noga utreder om förutsättningarna för ett upphävande är uppfyllda innan beslut fattas. Det måste vara fråga om tydliga bedömningar av vad liten betydelse innebär och att det rör sig om områden som har liten betydelse för strandskyddets syften. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ20 av m.fl. (V) bör avslå propositionen. Regeringen genomförde ändringar i strandskyddet för att öka det lokala och regionala inflytandet. Den nya lagstiftningen gav ökade möjligheter för kommunerna att satsa på landsbygdsutveckling i strandnära lägen, s.k. LIS-områden. Glesbefolkade områden med god tillgång till obebyggda stränder skulle kunna få fler dispenser utan att strandskyddets syften äventyrades. Motionärerna menar att införande av LIS-områden har skapat sådana möjligheter. Genom strandskyddet bör även framtida behov av både allmänhetens tillgänglighet och växters och djurarters fortlevnad säkerställas. I stort sett varje vattendrag är betydelsefullt för den biologiska mångfalden, och eftersom definitionerna i förslaget av mindre sjöar och vattendrag inte är helt tydliga är konsekvenserna av propositionen svåra att överblicka. Utarmningen av biologisk mångfald i måste brytas för att vi ska kunna fullgöra internationella åtaganden och nå våra miljömål. Även i kommittémotion 2013/14:MJ28 av m.fl. (MP) yrkande 1 yrkas att avslår regeringens förslag. Det ska bli lättare för att i det enskilda fallet upphäva strandskyddet vid sjöar och vattendrag som räknas som små, vilket regeringen definierar som mindre än respektive . Det är alltså inte bara de allra minsta gölarna och bäckarna som kommer i fråga, utan tvärtom en ansenlig del av Sveriges sjöar och vattendrag. Förslaget är heller inte begränsat till lågexploaterade områden, utan regeringen argumenterar för att begräsningen till områden med endast liten betydelse för strandskyddets syften i praktiken kommer att begränsa genomslaget i högexploaterade områden. Med tanke på den stora mängd dispenser från strandskyddet som beviljas i just högexploaterade områden menar vi dock att det vore befogat med en tydlig begräsning till områden med lågt exploateringstryck. Ett mer flexibelt strandskydd Enligt kommittémotion 2013/14:MJ28 av m.fl. (MP) yrkande 2 öppnar regeringens förslag för omfattande upphävanden av det generella strandskyddet. finns möjlighet för att i det enskilda fallet upphäva strandskyddet i ett område som uppenbart saknar betydelse för att tillgodose strandskyddets syften. I den utsträckning detta inte har varit tillräckligt för att möjliggöra bebyggelse i anslutning till exempelvis vattenförande diken har motionärerna inga invändningar om regeringen återkommer med ett mer begränsat förslag för att avgränsa och förtydliga när det generella strandskyddet ska gälla. Strandskyddet bör enligt motion 2013/14:MJ252 av (M) göras mer flexibelt så att det tar hänsyn till både lokal och regional utveckling utan att tumma på det långsiktiga och mycket värdefulla skyddet av våra stränder. För många kustnära och sjörika kommuner tenderar det strikta strandskyddet att inverka negativt på den lokala utvecklingen. Ett mer flexibelt strandskydd skulle kunna innebära många nya eftertraktade bostadsmöjligheter och vidareutveckla turistnäringen, vilket skulle främja kommunernas attraktionskraft. Lagändringen 2009 innebar enligt motion 2013/14:MJ317 av (M) att ny bebyggelse måste lämna en strandremsa mellan byggnader och strandlinje. Denna regel gäller även i glesbygd, eftersom strandskyddsbestämmelserna gäller lika i hela landet, oavsett hur tät- eller glesbebyggt området är. Om strandskyddet tolkades mer flexibelt skulle flera obebyggda strandlinjer kunna bebyggas av både privatpersoner och turistindustrin. Detta skulle skapa arbetstillfällen, öka turismen och skapa intäkter till kommunerna i länet. Det kan, enligt motion 2013/14:MJ386 av (M), ifrågasättas om en strand i lagens mening verkligen bör sträcka sig inåt land och om det verkligen bör vara formulerat så att det ska gälla alla vattendrag, kuster och öar oaktat lokala förutsättningar. Förutom möjligheten till dispens från strandskyddsbestämmelserna som medges under vissa förutsättningar bör därför möjligheten övervägas att även se en variabilitet i vilka områden som ska täckas. För att säkerställa att strandskyddet i enskilda fall är fullständigt förenligt med egendomsskydd och dess proportionalitetsprincip bör regeringen enligt motion 2013/14:MJ411 av de (M) se över den rättspraxis som följer av det nuvarande regelverket kring strandskydd. Den gällande regeln om byggförbud närmare än från strandkanten bör enligt motion 2013/14:MJ439 av m.fl. (M) yrkande 2 kunna frångås i större utsträckning än vad som är möjligt enligt den nuvarande lagstiftningen. Det är enligt motion 2013/14:MJ459 av (M) inte rimligt att ett hus som står från stranden helt plötsligt blir ett hot mot både växtligheten och djurlivet, bara för att det byggs ut. Man borde därför se över möjligheten att låta fastigheter som redan omfattas av dispens från strandskyddet få byggas ut enligt gällande byggregler utan att dispensen från strandskyddet omprövas. Strandskyddet bör enligt motion 2013/14:MJ476 av och (båda C) anpassas och tillämpas utifrån lokala och regionala förutsättningar där det blir möjligt för kommuner med långa obebyggda stränder att utnyttja den konkurrensfördel som strandnära lägen kan ha för turism och boende. Regeringen bör enligt kommittémotion 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 70 återkomma till med justeringar av strandskyddet som säkrar den biologiska mångfalden och ökar tillgången till stränderna för friluftslivet i hårt exploaterade områden. De införda lättnader som gäller glesbygd anser vi vara helt rimliga, men den ökade bebyggelse som lagen öppnar för i områden med redan högt exploateringstryck drabbar den biologiska mångfalden och allemansrätten. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ507 av m.fl. (MP) yrkande 1 bör synnerliga skäl krävas för dispens i de områden som preciseras i 4 kap. 2–4 §§ . 2009 trädde nya strandskyddsregler i kraft. Syftet var enligt regeringen att differentiera strandskyddet så att det skulle bli lättare att bygga strandnära där det inte var så hårt tryck på stränderna och svårare där trycket var högre. har vi dock sett mer av uppluckringen än av uppstramningen. En angelägen förändring för att strandskyddet ska fylla sitt syfte är att göra det svårare att bevilja dispenser i områden med höga naturvärden och högt exploateringstryck. I de områden som preciseras i 4 kap. 2–4 §§ bör det därför krävas synnerliga skäl för att dispens ska kunna beviljas. Områden för landsbygdsutveckling i strandnära områden bör enligt motion 2013/14:MJ227 av (M) göras till försöksregion för att minska strandskyddet ytterligare för byggnationer. Strandskyddsreglerna undantar områden för landsbygdsutveckling i strandnära områden och detta bör utökas till att även inkludera våra större sjöar. I detta sammanhang bör , som ligger mellan och och genomkorsas av , bli försöksregion för att ytterligare minska strandskyddet. Enligt motion 2013/14:MJ439 av m.fl. (M) yrkande 1 bör möjligheten till en fortsatt reformering av strandskyddet ses över där de tre inte undantas från lättnaderna i strandskyddet. Att kunna erbjuda strandtomt är ett sätt att locka människor att etablera sig på landsbygden, och det är därför olyckligt att det fortfarande finns begränsningar i strandskyddet när det gäller de tre . I fråga om en förbättrad tillämpning av strandskyddslagstiftningen anförs i motion 2013/14:MJ453 av och (båda C) att åtgärder skyndsamt bör vidtas för att genomföra syftet med reglerna likvärdigt i hela landet med hänsyn till de områden där strandnära byggande för landsbygdsutveckling kan ske. I motion 2013/14:MJ473 av Finn (M) föreslås en översyn av de kustområden där möjligheterna att utpeka LIS-områden är särskilt begränsat. Områdena regleras i 7 kap. 18 c och d §§ samt 3 kap. 5 § . Syftet med översynen ska vara att undanta de delar som berör från dagens restriktioner, så att det blir möjligt att utpeka LIS-områden utan särskilda begränsningar även längs västra och östra kuster. I motion 2013/14:MJ209 av (KD) yrkande 1 anförs att det kommunala inflytandet över strandskyddsdispenser måste öka. I många kommuner finns bostadsbrist och i andra kommuner skulle rekrytering och inflyttning liksom turism och rekreationsmöjligheter öka om man kunde erbjuda strandnära bostäder vid en insjö, en å eller vid havet. Det är viktigt att tydliggöra kommunernas möjligheter att anpassa tillämpningen av 100-metersregeln för bebyggelse vid vattenlinjen (yrkande 2). Regeringen bör enligt motion 2013/14:MJ330 av m.fl. (M) se över möjligheten att ge större frihet och ansvar för respektive kommun att i större utsträckning ge dispens för strandskyddet. Enligt motion 2013/14:MJ458 av (M) bör regelverket kring strandskyddet ses över för att medge större frihet till kommunerna. Kommunerna och länsstyrelserna behöver få mer stöd och vägledning kring tillämpningen av de nya reglerna. beslutades ändringar i strandskyddsreglerna som syftade till bl.a. en ökad samordning av med samt ett ökat lokalt och regionalt inflytande över strandskyddet (prop. 2008/09:119, bet. 2008/09:MJU13, rskr. 2008/09:227). I gjordes förtydliganden i syfte att uppnå en mera enhetlig rättstillämpning, bl.a. med avseende på strandskyddets syften, förutsättningarna för att upphäva eller ge dispens från strandskyddet och att bibehålla en fri passage för allmänheten närmast strandlinjen. Ändringarna trädde i kraft , utom vissa bestämmelser om områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen som trädde i kraft . Ett skäl till att man ville ändra de gamla reglerna var att det förekom brister i strandskyddsregleringen och dess tillämpning (prop. 2013/14:1 utg.omr. 20 s. 72). Bristerna bedömdes bl.a. kunna leda till att strandskyddet successivt urholkades – åtminstone i delar av landet. Ambitionen var att utveckla ett ändamålsenligt strandskydd som beaktade behovet av utveckling i hela , särskilt i många landsbygdsområden, som ett långsiktigt skydd av strändernas natur- och friluftsvärden inte äventyrades. Det finns indikationer som tyder på att ändringarna av strandskyddsreglerna inte har fyllt sina syften i alla delar, har tillämpats olika över landet och har lett till oavsedda effekter. Utskottet anser i likhet med regeringen att det är ett viktigt mål att åstadkomma ett mer ändamålsenligt strandskydd som tar hänsyn till behovet av utveckling i hela , särskilt på landsbygden, utan att ett långsiktigt skydd av strändernas natur- och friluftsvärden äventyras. Trycket på ytterligare byggnation är stort i områden som redan har exploaterats i hög grad. är bebyggelsetrycket lågt och tillgången till orörda stränder ofta god i kommuner som har problem med avfolkning. Det generella strandskyddets syfte att bevara stränderna avser inte bara livsmiljöer för känsliga och hotade arter, utan är förebyggande och framåtsyftande. Det ger möjlighet till utveckling mot höga naturvärden i områden som inte hyser sådana värden . Det har också betydelse för att bevara spridningskorridorer och tillflyktsorter för olika arter, och ökar möjligheten att upprätthålla strandmiljöernas viktiga ekologiska funktion.