bet · H101MJU9 · 2014-02-24 00:00:00 — Enligt prioriterar regeringen insatser för att kartlägga naturvärden och skapa nätverk av skyddade områden, inklusive inrättandet av naturreservat. av värdefulla naturområden, Natura 2000, är ett viktigt bidrag. Särskilt fokus har lagts på att skydda utsjöområden. Regeringen arbetar aktivt med att också stärka Helcoms () och Ospars (konventionen om skydd av den miljön i nordöstra ) nätverk av skyddade områden genom att föreslå lämpliga områden. Utskottet har tidigare uttalat sig om bottentrålning (bet. 2010/11:MJU11) och anförde då att det kontinuerligt genomförs en översyn och analys av områden med känsliga bottnar där bottentrålning är olämpligt. Utskottet förutsatte i betänkandet att regeringen skulle följa utvecklingen på området. I det här sammanhanget vill utskottet även uppmärksamma det arbete som pågår i med utveckling av miljövänliga fiskeredskap med stöd från bl.a. Europeiska fiskerifonden. Ett pilotprojekt redovisades av till dåvarande . har arbetet fortsatt med att konstruera s.k. trålbord som inte släpar på havsbotten. En teknik har utvecklats som innebär att man ska kunna styra hur högt ovanför botten trålborden ska gå. Syftet är bl.a. att bottenfaunan inte ska påverkas av trålningen. Enligt har försöken fallit väl ut och ett arbete pågår med att ytterligare utveckla tekniken. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motion 2013/14:MJ424 (V) yrkandena 5 och 6 bör avslås. Vad gäller IUU-fiske (olagligt, orapporterat och oreglerat fiske) har EU antagit en förordning (nr 1005/2008) för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske. Enligt förordningen får bara fiskeprodukter som har certifierats som lagliga av den behöriga flaggstaten eller exportlandet importeras till eller exporteras från EU. Det finns en lista över fartyg som bedriver IUU-fiske som regelbundet uppdateras med uppgifter från regionala fiskeriorganisationer. Enligt IUU-förordningen går det också att svartlista länder som ser genom fingrarna med IUU-fiske. Fiskare från EU som fiskar illegalt någonstans i världen, oberoende av flagg, kan få dryga böter som ska stå i proportion till det ekonomiska värdet på fångsten och beröva dem vinsten. På den globala arenan är det FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) som arbetar med IUU-fiske. Enligt Landsbygdsdepartementet måste alla länder arbeta tillsammans inom FAO och på andra håll för att uppnå förbättringar internationellt. Det är angeläget stödja de svagaste länderna i deras kamp mot olagligt fiske så att illegala fiskefartyg får svårt att gömma sig bakom bekvämlighetsflagg. Ratificering av befintliga rättsliga instrument måste ske så att exempelvis det s.k. hamnstatsavtalet träder i kraft. (, PSMA) är ett avtal som innebär att länder ska utföra kontroller, bl.a. i hamnar, för att förhindra IUU-fiske. Av ett meddelande från kommissionen till och rådet om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension (KOM(2011) 424) framgår att EU på global nivå deltar i det arbete som bedrivs inom FN, dels som part i , dels som part i FN:s avtal om fiskbestånd. EU är också en aktiv medlem i FAO och deltar i arbete (och utveckling). Alla dessa organisationer är centrala för att få diskussionerna om skydd och bevarande av levande resurser att framskrida. Så snart ett avtal nåtts inom dessa forum (t.ex. inom FN om skydd av känsliga ekosystem) har instrumenten genomförts framgångsrikt på en mer operativ nivå, genom att de regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna har antagit konkreta förslag. EU bör därför enligt meddelandet fokusera och intensifiera sitt deltagande på dessa arenor. EU bör fortsätta att främja de initiativ inom ramen för FAO som koncentreras till hamnstaternas och flaggstaternas roll i kampen mot IUU-verksamhet, t.ex. hamnstatsavtalet eller tekniska samråd om flaggstaternas prestationsnivå. EU bör enligt meddelandet även fortsätta att verka för att viktiga frågor tas upp på FN-nivå, som t.ex. överkapacitet, fångst som kastas överbord, bifångster eller vissa fiskeredskaps inverkan på de ekosystemen. Jämna spelregler bör främjas för fartyg som fiskar i regionala fiskeriorganisationers och tredjeländers vatten, eftersom en mindre sträng förvaltningsram kan missbrukas till skada för resurserna. Det finns även regler inom EU som gäller kontroll av fiske. För att effektivisera kontrollsystemet och därmed möjliggöra en framgångsrik gemensam fiskeripolitik antog rådet förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (kontrollförordningen). För att se till att reglerna följs och för att stoppa olagligt fiske utförs fiskerikontrollen både av medlemsstaterna själva och av . I övervakar Havs- och vattenmyndigheten och att svenska yrkesfiskare inte fiskar olagligt, använder otillåtna redskap eller överskrider sina kvoter m.m. Kontrollen sker både i hamnar och till sjöss. Europeiska kommissionen genomför också kontroller genom att sända ut gemenskapsinspektörer. EU har även bildat en kontrollmyndighet () som samordnar medlemsstaternas fiskerikontroll i EU:s olika fiskevatten. Enligt budgetpropositionen (prop. 2013/14:1 utg.omr. 23) omfattar fiskerikontrollen i bl.a. kvotuppföljning genom statistik från loggböcker, landningsdeklarationer och avräkningsnotor. Den satellitbaserade kontrollen ger information om fartygsaktiviteter i relation till fiskebestämmelser (tekniska regleringar), och kontroll i hamnar avser landningskontroll, fångsternas artsammansättning och handelsstandarder. Till detta kommer kontroll av transportdokument vid förflyttning av fisk mer än från landningsplats samt kontroll av hygien som genomför. och även 2013 har enligt budgetpropositionen präglats av arbetet med att utveckla fiskerikontrollen för att anpassa verksamheten och it-stödet till de krav EU ställer i kontrollförordningen och IUU-förordningen. Med det anförda avstyrks motion 2013/14:U316 (MP) yrkande 39. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förutsättningar för vattenbruk, forskning om vattenbruk, tillstånd till fiskodling, insjöfiske och sanktioner inom regelsystemet för yrkesfisket. Jämför reservationerna 16 (SD) och 17 (S, MP, V). Enligt kommittémotion 2013/14:MJ369 av m.fl. (SD) bör vattenbruket i stärkas. har utmärkta förutsättningar för att bedriva små och stora vattenbruk i hav, sjöar och andra vattendrag. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 28 bör en nationell handlingsplan för vattenbruket tas fram som en uppföljning av den gemensamma strategi för vattenbruket som presenterades 2012. När resurserna av vildfångad fisk hotas bör vi enligt motionärerna satsa mer på odling av fisk. Fiskodlingar i de svenska vattenmagasinen kan vara en lämplig lokalisering. Enligt motion 2013/14:MJ429 av och (båda C) bör forskning och rådgivning kring insjöfiske och vattenbruk utvecklas, och bör samordna detta vatten- och miljöarbete med de övriga nordiska länderna. I motion 2013/14:MJ342 av och (båda S) anförs att det är angeläget att se över det gällande regelverket för tillståndsgivning till fiskodlingar, och begränsa verksamheter som leder till ökade utsläpp av kväve och fosfor. Fiskodlingar i öppna kassar ger stora utsläpp av kväve och fosfor och bidrar därmed till övergödning av vatten i bl.a. , inte minst i det känsliga området vid . Fiskbeståndet i behandlas i motion 2013/14:MJ378 av (FP). Beståndet av fisk minskar stadigt och utvecklingen är oroande. Enligt motionären bör man tillsätta en ordentlig utredning om hur man ska vända trenden med det minskande fiskebeståndet i . Tre motioner behandlar sanktioner inom yrkesfisket. Enligt motion 2013/14:MJ264 av (M) bör skälighetsbedömningen vid beslut om sanktionsavgift ses över. I motion 2013/14:MJ271 av (M) anförs att man bör se över de sanktioner som kan drabba yrkesfiskare vid regelbrott som orsakas av faktorer utom yrkesfiskarens kontroll, t.ex. väder och vind. Enligt motion 2013/14:MJ480 av och (båda C) i denna del begärs en översyn av de avgifter som tas ut i samband med kontroll av fångad fisk. Möjligheter till befrielseregler och nedsättningsgrunder bör övervägas. När det gäller vattenbrukets utveckling har utskottet tidigare uttalat sig om detta i betänkande 2010/11:MJU11 och 2012/13:MJU13. Utskottet anförde då bl.a. följande i det sistnämnda betänkandet: [] den svenska fiskerinäringen är viktig för att skapa arbete och tillväxt på landsbygden och att det är möjligt att utveckla såväl det småskaliga lokala fisket som vattenbruk och förädling av fisk. Utskottet ansåg det därför glädjande att produktionen av odlad fisk har vuxit och omsättningen har ökat. Utskottet hänvisade även till att regeringen uppdrog åt en särskild utredare att analysera förutsättningarna för samt identifiera hinder mot att ett ekonomiskt och ekologiskt bärkraftigt svenskt vattenbruk ska kunna utvecklas. Utredningen lämnade sitt betänkande (SOU 2009:26, Det växande vattenbrukslandet). Utskottet anförde att medel hade tillförts för att t.ex. koordinera den svenska vattenbruksnäringen, till riktade insatser till vattenbruket samt till forskning. Det operativa programmet för fiskenäringen i –2013 ligger till grund för satsningar för att utveckla verksamheten. Utskottet framhöll att regeringen avsätter som tillsammans med medel från kommer att uppgå till för att utveckla den småskaliga fiskeverksamheten. När det gäller forskning och utveckling bedriver () forskning om hållbar fiskodling. Utskottet anförde att regeringen också har fördelat medel för avelsarbete för att förbättra den odlade fiskens egenskaper. Av budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 23) framgår att har övertagit ansvaret för främjandet av vattenbruksnäringen . En gemensam myndighetsingång har skapats för vattenbruksföretagare, vilket bidrar till att underlätta för den enskilda vattenbruksföretagaren, bl.a. vad gäller information och praktisk hjälp. Vidare framgår av propositionen att regelförenklingsarbetet för vattenbruksföretagare har fortsatt även . har presenterat en nationell vattenbruksstrategi i dialog med näringen i syfte att utveckla näringen till att bli hållbar. För att underlätta utvecklingen av vattenbruket i har regeringen bl.a. förstärkt medfinansieringen i fiskeriprogrammet. arbete med avel av odlad fisk har förstärkts. För att ytterligare bidra till tillväxten av vattenbruksbranschen har regeringen finansierat kontrollen av musslor . [– – –] presenterade , som nämnts ovan, en gemensam strategi för det svenska vattenbruket (Svenskt vattenbruk – en grön näring på blå åkrar). Strategin gäller –2020 och ligger till grund för en fortsatt utveckling av ett långsiktigt lönsamt och hållbart vattenbruk. Många aktörer står bakom strategin och deltog också i arbetet med att ta fram den. Strategin ska kompletteras med en handlingsplan. Arbetet med handlingsplanen påbörjades . Strategin visar vägen för ett växande, hållbart svenskt vattenbruk . Utmaningen är att kombinera ekonomisk, ekologisk och social hänsyn. Genom samverkan mellan branschen, forskningen, intresseorganisationer, myndigheter och beslutsfattare kan denna utmaning mötas på bästa sätt. Strategin är ett verktyg som kan medverka till att stärka den växande vattenbruksnäringen runt om i . Strategin är indelad i tre områden som behandlar näringen, produkterna och regional utveckling. Inom varje område finns ett antal mål som bidrar till vattenbrukets utveckling mot en lönsam, växande och hållbar näring. Strategin innehåller även en fördelning av ansvar mellan branschen och berörda myndigheter för att nå målen. Strategin syftar till att underlätta förverkligandet av visionen om ett växande och hållbart vattenbruk som producerar god och miljömässigt bra mat med ringa påverkan på ekosystemen och klimatet. Svenskt vattenbruk ska enligt strategin bli en grön näring som skapar sysselsättning och tillväxt på landsbygden. Enligt väntas arbetet med handlingsplanen för vattenbruket slutföras . har även tagit fram ett förenklings- och förbättringsförslag för svensk vattenbruksnäring. Arbetet har genomförts på uppdrag av regeringen. Förslagen innebär bl.a. att tillsynen av vattenbruksverksamhet ska bli effektivare och bättre samt att kostnaden för tillsyn ska sänkas. Det ska också bli lättare för vattenbruksföretag att hitta lämpliga områden att starta odling i. När det gäller stöd till vattenbruk kan medel sökas ur Europeiska fiskerifonden. Vattenbrukare kan söka stöd för investeringar och miljövårdande åtgärder, t.ex. för gårdsförsäljning av produkter från vattenbruket. Förutom individuella stöd kan odlare också tillsammans med andra odlare söka stöd för sådant som är av gemensamt intresse för branschen. Enligt väntas handlingsplanen vara klar . Med hänvisning till det utskottet tidigare anfört avstyrks motionerna 2013/14:MJ369 (SD) och 2013/14:MJ490 yrkande 28 (S). När det gäller forskning och rådgivning kring insjöfiske och vattenbruk kan verksamheten vid Nationellt för Vattenbruk (NKfV) vid () nämnas. NKfV har sitt ursprung i den statliga utredningen Det växande vattenbrukslandet (SOU 2009:26). Där föreslogs att statens satsning på utbildning, forskning och utveckling inom vattenbruksområdet skulle stärkas bl.a. genom att tillföra resurser till SLU:s strategiska forskningsprogram för fiskodling och vattenbruk samt till () för fortsatt utveckling av forskning kring vattenbruk av musslor, ostron och fiskarter. Vidare föreslogs att denna satsning skulle åtföljas av en ökad samordning mellan SLU och GU, som tillsammans skulle tilldelas nationellt ansvar för samverkan, undervisning och forskning inom vattenbruket. NKfV ansvarar för samordning av forskning och utbildning samt spridning av kunskapsbaserad information till samhället, myndigheterna och näringen. NKfV verkar genom att skapa mötesplatser för samverkan, samordning av utbildningsinsatser och kompetensutveckling, implementering av forskningsresultat i näringen samt samverkan med övriga aktörer inom vattenbruksrelaterad forskning och näringslivsutveckling. Verksamheten är öppen för alla organisationer och personer som har ett intresse av vattenbruksfrågor. Det övergripande målet är att bli en central kunskapsportal för utvecklingen av ett såväl naturresursuthålligt som ekonomiskt lönsamt vattenbruk i . vid (SLU Aqua) har en roll i arbetet för ett hållbart nyttjande av de akvatiska resurserna i sötvatten och marin miljö. Institutionen undersöker de akvatiska ekosystemens tillstånd och utveckling och hur resursutnyttjandet påverkar dessa. SLU Aqua utvecklar även biologisk rådgivning för förvaltning. Institutionen ansvarar för del av EU:s datainsamlingsprogram och bedriver nationell miljöövervakning. Enligt finns en stor potential att utveckla ett miljömässigt hållbart vattenbruk, t.ex. genom forskning och innovation genom EU:s kommande fond för havs- och fiskeripolitiken 2014–2020, Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF). Enligt reglerna i den nya gemensamma fiskeripolitiken inom EU ska varje medlemsstat ta fram en strategisk plan för vattenbruksverksamhetens utveckling (se ovan om svenskt strategiarbete). Medlemsstaterna ska byta information om vattenbruksverksamhet och kommissionen ska uppmuntra sådant informationsutbyte. I kommer strategin, som nämnts ovan, att kompletteras med en handlingsplan. Handlingsplanen ska ge förslag på konkreta åtgärder som behöver vidtas för att målen i vattenbruksstrategin verkligen ska uppnås, bl.a. på forskningsområdet. Med anledning av det arbete som pågår anser utskottet att några ytterligare åtgärder inte behöver vidtas med anledning av motion 2013/14:MJ429 (C). Frågan om tillståndsgivning av fiskodlingar har behandlats i en interpellationsdebatt . I sitt svar på interpellation 2013/14:47 anförde miljöminister bl.a. följande. Övergödning är ett allvarligt problem, och att motverka denna är högt prioriterat av regeringen. Regeringens inriktning är att alla sektorer behöver bidra till att reducera utsläppen av fosfor och kväve inom ramen för en hållbar utveckling. Alla verksamheter, även fiskodling, måste kunna visa att man inte överskrider de normer och krav som lagstiftningen ställer. Tillstånd till fiskodlingar regleras inom ramen för prövningssystem, och alla befintliga fiskodlingar i har också fått ett sådant – antingen från eller från kommunen, beroende på odlingens storlek. Fisk är nyttig mat, men många vilda fiskbestånd är hotade av utfiskning. För att vi ska kunna äta fisk även behöver vattenbruket växa. Vid såväl utökning av befintliga anläggningar för vattenbruk som eventuella nya etableringar är det viktigt att minimera de negativa miljöeffekterna. Starka åtgärder behöver vidtas för att reducera utsläppen av fosfor och kväve för en långsiktigt hållbar matproduktion. Det är samma lagstiftning som tillämpas, oavsett var i verksamheten är belägen. För att skapa mer enhetliga handläggningsrutiner genomfördes en reform som innebar att prövningsverksamheten koncentrerades till färre länsstyrelser. Lagstiftningen är också tydlig med att delegationerna ska samverka och samråda med varandra i frågor om handläggning som är gemensamma för deras verksamheter. Miljöprövningsdelegationen i har ansvar för att pröva ansökningar om fiskodling längs för anläggningar som använder fiskfoder . Jag förutsätter att prövningen sker på det sätt som regelverket föreskriver. Havs- och vattenmyndigheten arbetar just nu med att ta fram en ny vägledning för prövning och tillsyn av vattenbruk med anledning av att de gamla allmänna råden är och därmed föråldrade. har stor potential för att utveckla ett hållbart vattenbruk. För att ta till vara denna potential har tillsammans med forskare, myndigheter, intresseorganisationer och näringen tagit fram en strategi för svenskt vattenbruk. Strategin ska konkretiseras genom en handlingsplan med ett antal åtgärder som beräknas vara klar . Slutligen är det viktigt att utveckla tekniken för att samla upp foderrester och fekalier från fiskodlingar för att minimera utsläppen av kväve och fosfor till omgivande vatten. Därmed avstyrks motion 2013/14:MJ342 (S). När det gäller fiskbeståndets status i kan nämnas att sjön var utsatt för stora utsläpp av näringsämnen som bl.a. hotade att leda till övergödning. Av den anledningen bildades 1957 med syfte att bevara sjöns unika egenart och samordna åtgärder, övervakningsprogram och forskning i och omkring . Den första vattenvårdsplanen antogs 1970 och kraftfulla insatser inleddes för att begränsa näringstillförseln. ombildades organisationen till som driver övervakningsprogrammet vidare och bevakar olika intressen i och runt . De mål man vill uppnå är att bevara sjön som en näringsfattig klarvattenssjö, bevara yrkes- och fritidsfiske och friluftsliv och säkerhetsställa vattentäktskvaliteten. Enligt i har arbetat för att förbättra ekologiska status med olika åtgärder, bl.a. har man förbättrat förhållandena i tillflöden och infört fiskerestriktioner. bedöms ha god ekologisk status. har gett goda resultat och de flesta fiskarter ökar i antal. Historiska problem med förhöjda halter av bl.a. PCB och dioxiner kvarstår, men halterna minskar kontinuerligt. Trots den positiva trenden för ekologiska status är det enligt viktigt att miljöövervakningen fortgår så att kontinuerliga kontroller kan ske av miljötillståndet och omfattningen av fritidsfisket. Därmed anser utskottet att motion 2013/14:MJ378 (FP) bör lämnas utan vidare åtgärd. Regeringen gav, genom beslut av , en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till en förändrad fiskelagstiftning (). Utredningen lämnade sitt slutbetänkande Med fiskevård i fokus – en ny fiskevårdslag (SOU 2010:42) . Utskottet har fått uppgifter om att betänkandet har remissbehandlats och att det bereds inom . Sedan utredningen lämnade sitt betänkande har nya EU-förordningar trätt i kraft som bl.a. rör tillämpningen av ett s.k. pricksystem inom fiskets område. Dåvarande redovisade ett regeringsuppdrag att lämna förslag till utformning av ett pricksystem för fiskelicensinnehavare och ett pricksystem för befälhavare samt att utreda under vilka förutsättningar befrielse från sanktionsavgift bör medges. lämnade sin rapport . Enligt uppgift bereds frågan om befrielse från sanktionsavgift inom . När det gäller pricksystemet utfärdade regeringen en lag om ändring i fiskelagen (2012:524), genom vilken pricksystemet genomfördes i svensk rätt. Genomförandet av pricksystemet innebär att det finns två olika återkallelsebestämmelser för licens, en för överträdelser som omfattas av pricksystemet, och en för övriga överträdelser. Regeringen ansåg i förarbetena till denna ändring av fiskelagen att ett system för återkallelse borde vara enhetligt. Det fanns dock inte något underlag för att genomföra någon annan ändring än den som redovisats i . Departementspromemorian Ändringar i bestämmelser om straff och administrativa sanktioner vid fiske (Ds 2013:11) innehåller förslag till komplettering av bestämmelsen om straff för brott mot om den gemensamma fiskeripolitiken, en höjning av högsta möjliga sanktionsavgift och en förändrad utformning av den bestämmelse om återkallelse som gäller för brott och överträdelser som inte omfattas av pricksystemet. Enligt Landsbygdsdepartementet planerar regeringen att lämna en proposition om vissa ändringar i fiskelagen till . I avvaktan på det arbete som pågår föreslås därmed att motionerna 2013/14:MJ264 (M), 2013/14:MJ271 (M) och 2013/14:MJ480 (C) i denna del lämnas utan vidare åtgärd. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om fiskeripolitik som tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare . Jämför särskilt yttrande (S). De motionsförslag som tas upp i bilaga 2 rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare i betänkande 2012/13:MJU13 Fiskeripolitik. avslog i enlighet med utskottets förslag motionsyrkandena. Utskottet ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning och avstyrker därför motionsförslagen. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Selektiva fiskeredskap m.m., punkt 1 (S) av (S), i (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 21 och 2013/14:MJ262 av (M), 2013/14:MJ290 av och (båda S) och 2013/14:MJ424 av m.fl. (V) yrkande 4. Regeringen bör inom EU arbeta för ökade krav på redskap som förhindrar bifångster i fisket. Selektiva fiskeredskap minskar också den mängd fisk som slängs i havet. Detta bör ges regeringen till känna. Selektiva fiskeredskap m.m., punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ424 av m.fl. (V) yrkande 4 och 2013/14:MJ262 av (M), 2013/14:MJ290 av och (båda S) och 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 21. Inom EU kommer utkast av oönskad fisk att successivt förbjudas. Åtgärder för ett mer selektivt fiske måste nu intensifieras. Regeringen satsar –2017 för att mer selektiva redskap ska tas fram och för att färre oönskade fiskar ska tas upp. Vi ser positivt på regeringens riktade satsningar även om vi befarar att anslaget är otillräckligt. Vi saknar ett mer långsiktigt arbete. Regeringen bör därför i samarbete med fiskerinäringen ta fram en handlingsplan för att utveckla det hållbara selektiva fisket. Detta bör ges regeringen till känna. Subventioner, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ398 av (S). Om vi ska kunna nyttja havets rikedomar även måste vi ställa om till ett mer uthålligt fiske.