bet · H101CU20 · 2014-03-27 00:00:00 — Branschen har ändrat sina etiska riktlinjer och tillåter säljsamtal till mobiltelefoner. Den konsument som inte önskar att få säljsamtal till sin mobiltelefon måste numera anmäla detta till Nix-Telefon. För att skydda konsumenterna bör branschen tillsammans med andra aktörer och intressenter upprätta ett s.k. okej-register där privatpersoner kan lämna sitt medgivande till att ta emot säljsamtal till mobiltelefoner. Om ett sådant register inte kan inrättas på frivillig väg anser vi att lagstiftning bör övervägas. Även småföretagare upplever liknande problem som konsumenter när det gäller telefonförsäljning. Enligt kommittédirektivet till Utredningen om konsumentskydd vid telefonförsäljning ska utredningen dessutom bedöma om småföretag som får köperbjudanden via telefonsamtal behöver ett särskilt skydd och i så fall resonera kring hur detta skulle kunna utformas. Som vi närmare utvecklar i vår reservation om bluffakturor (res. 4) anser vi att regeringen också ska låta utreda möjligheten att införa ett skriftlighetskrav vid telefonförsäljning till näringsidkare. När det gäller de motioner som föreslår åtgärder i syfte att begränsa direktreklamen anser vi inte att det finns skäl för att frångå sina tidigare ställningstaganden. Vad slutligen gäller motionsönskemålet om en översyn av marknadsföringslagen kan vi av samma skäl som majoriteten inte se att det finns anledning till ett sådant tillkännagivande som motionärerna föreslår. Vad vi nu anfört om telefonförsäljning bör , med bifall till motionerna 2013/14:C403 och 2013/14:C447 yrkandena 3 och 4 och delvis bifall till motionerna 2013/14:C270 och 2013/14:C359, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motioner avstyrks. Obeställd reklam och telefonförsäljning m.m., punkt 1 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C207 av m.fl. (MP), 2013/14:C371 av m.fl. (MP) yrkandena 1–3 och 2013/14:MJ519 av m.fl. (MP) yrkande 16, 2013/14:C242 av (KD), 2013/14:C270 av (S), 2013/14:C283 av och (båda FP), 2013/14:C305 av och (båda C), 2013/14:C359 av m.fl. (S) och 2013/14:C403 av (S) samt 2013/14:C201 av (SD), 2013/14:C239 av (SD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:C280 av m.fl. (V) yrkandena 2–5 och 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkandena 3 och 4. Reklamen har blivit allt mer omfattande och svårare att undvika för den som så önskar. Reklamen är ofta mycket påträngande och vänder sig inte sällan till konsumenter som redan är ekonomiskt utsatta genom att t.ex. uppmana till dyra kreditköp som skapar ohållbara skuldfällor. Som om det inte vore nog att vi i den offentliga miljön utsätts för dessa påtryckningar får vi även s.k. direktreklam levererad rakt in i våra hem. Reklam som delas ut i pappersform bidrar också till att förvärra miljö- och klimatproblemen. Att begränsa direktreklamen löser självklart inte alla reklamrelaterade problem. Jag anser att det ändå är viktigt att försöka minska direktreklamen och därmed även minska reklamens negativa effekter. För att slippa oadresserad direktreklam måste man sätta upp en nej – tack-skylt på brevlådan. Den konsument som inte vill få direktadresserad reklam skickad till sig måste anmäla detta till ett spärregister. Enligt min mening vore det bättre att införa en modell där direktreklam endast distribueras till de konsumenter som uttryckligen har förklarat att de önskar få sådan reklam. Regeringen bör därför återkomma till med lagförslag som innebär att såväl oadresserad som adresserad direktreklam endast ska få delas ut till dem som uttryckligen ger sitt samtycke till detta. Telefonförsäljning har blivit ett allt större problem för många människor. En betydande del av anmälningarna till rör numera telefonförsäljning. Av anmälningarna framgår att konsumenten i många fall har fått en avtalsbekräftelse men inte anser sig ha tackat ja till något erbjudande. Jag anser därför att reglerna för telefonförsäljning bör skärpas. De ändringar i distans- och hemförsäljningslagen (2005:59) som beslutat om innebär visserligen att reglerna om näringsidkarens informationsskyldighet vid distansavtal blir tydligare. Även det lagförslag som utskottet ställt sig bakom om att det vid telefonförsäljning på premiepensionsområdet för ett giltigt avtal ska krävas att konsumenten skriftligen accepterar näringsidkarens anbud är ett steg i rätt riktning. Jag anser också att det är positivt att det tillsatts två utredningar som ska överväga frågor om telefonförsäljning, dels en allmän utredning om konsumentskydd vid telefonförsäljning (dir. 2013:95), och dels en utredning om telefonförsäljning av finansiella tjänster och produkter (dir. 2014:11). Enligt direktiven till Utredningen om konsumentskydd vid telefonförsäljning ska utredningen bl.a. överväga om det bör införas ett krav på skriftlig bekräftelse eller motsvarande från konsumenten för att ett avtal som träffas per telefon ska vara bindande. I uppdraget ingår också att överväga om det bör införas ett krav på godkännande i förhand från konsumenten för att näringsidkaren ska få ringa upp konsumenten i marknadsföringssyfte. Utredningen ska redovisa sitt arbete först . Med hänsyn till problemens omfattning anser jag dock att regeringen bör ta nödvändiga initiativ för att påskynda utredningens arbete. Enligt min mening bör regeringen återkomma till med förslag till lagstiftning som stärker konsumenternas rätt vid telefonförsäljning. Förslagen bör bl.a. innebära ett skriftlighetskrav vid telefonförsäljning och ett krav på godkännande i förhand från konsumenten för att näringsidkaren ska få ringa säljsamtal till konsumenten. Även småföretagare upplever liknande problem som konsumenter när det gäller telefonförsäljning. Enligt kommittédirektivet till Utredningen om konsumentskydd vid telefonförsäljning ska utredningen dessutom bedöma om småföretag som får köperbjudanden via telefonsamtal behöver ett särskilt skydd och i så fall resonera kring hur detta skulle kunna utformas. Som närmare utvecklas i reservationen om bluffakturor (res. 4) anser jag att regeringen också ska låta utreda möjligheten att införa ett skriftlighetskrav vid telefonförsäljning till näringsidkare. Jag anser vidare att även frågan om det bör införas ett krav på godkännande i förhand för säljsamtal till näringsidkare bör utredas. När det gäller motionsönskemålet om en översyn av marknadsföringslagen kan jag av samma skäl som majoriteten inte se att det finns anledning till ett sådant tillkännagivande som motionärerna föreslår. Vad jag nu anfört bör , med bifall till motionerna 2013/14:C207, 2013/14:C371 yrkandena 1–3 och 2013/14:MJ519 yrkande 16 och delvis bifall till motionerna 2013/14:C242, 2013/14:C270, 2013/14:C283, 2013/14:C305, 2013/14:C359 och 2013/14:C403, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motioner avstyrks. Obeställd reklam och telefonförsäljning m.m., punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C239 av (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:C201 av (SD), 2013/14:C207 av m.fl. (MP), 2013/14:C242 av (KD), 2013/14:C270 av (S), 2013/14:C280 av m.fl. (V) yrkandena 2–5, 2013/14:C283 av och (båda FP), 2013/14:C305 av och (båda C), 2013/14:C359 av m.fl. (S), 2013/14:C371 av m.fl. (MP) yrkandena 1–3, 2013/14:C403 av (S), 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkandena 3 och 4 samt 2013/14:MJ519 av m.fl. (MP) yrkande 16. Problem med telefonförsäljning har uppmärksammats allt mer . En betydande del av anmälningarna till rör numera telefonförsäljning. Av anmälningarna framgår att konsumenten i många fall har fått en avtalsbekräftelse men inte anser sig ha tackat ja till något erbjudande. har beslutat om ändringar i bl.a. distans- och hemförsäljningslagen (2005:59) för att genomföra ett EU-direktiv om konsumenträttigheter i svensk rätt (prop. 2013/14:15, bet. 2013/14:CU7, rskr. 2013/14:118). Lagändringarna, som ska träda i kraft , syftar till att stärka konsumentskyddet vid avtal som ingås på distans och utanför affärslokaler. Lagändringarna innebär bl.a. att distans- och hemförsäljningslagen ska byta namn till lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler och att reglerna om näringsidkarens informationsskyldighet vid distansavtal blir tydligare. För att ytterligare stärka konsumentskyddet vid telefonförsäljning anser jag att det i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler även ska införas en regel om att säljsamtal ska spelas in. På så sätt kan det säkerställas vad som sagts under samtalet. Eftersom tekniken redan finns innebär det inte några extra kostnader för de företag som sysslar med telemarketing. Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning gör i betänkandet Det måste gå att lita på konsumentskyddet (SOU 2014:4) också bedömningen att det bör införas en skyldighet för rådgivaren att spela in rådgivningssamtal. Jag anser vidare att det i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler ska införas en regel om att köparen ska få möjlighet att svara på om han eller hon önskar ändra eller lägga till något. Det får vara regeringens uppgift att utarbeta de lagförslag som krävs och återkomma till . När det gäller de motioner som föreslår åtgärder i syfte att begränsa direktreklamen anser jag inte att det finns skäl för att frångå sina tidigare ställningstaganden. Vad slutligen gäller motionsönskemålet om en översyn av marknadsföringslagen kan jag inte se att det finns anledning till ett sådant tillkännagivande som motionärerna föreslår. Vad jag nu anfört om telefonförsäljning bör , med bifall till motion 2013/14:C239 yrkandena 1 och 2, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motioner bör avslås. Bluffakturor, punkt 2 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkande 5 och 2013/14:N423 av m.fl. (S) yrkande 7 och 2013/14:Fi289 av (KD) yrkande 2, 2013/14:Fi290 av (SD) yrkandena 1 och 3, 2013/14:C230 av (M), 2013/14:C275 av (M), 2013/14:C387 av och (båda S), 2013/14:C429 av (S), 2013/14:C430 av (S) och 2013/14:C464 av och (båda S). Förekomsten av bedrägerier med bluffakturor som vilseleder privatpersoner och företag har blivit ett samhällsproblem. Bluffakturor orsakar kostnader och andra besvär för de som drabbas. Särskilt småföretagare är en utsatt grupp. Det är mycket viktigt att överträdelser av lagstiftningen beivras. En förutsättning för att kunna komma till rätta med problemen med fakturabedrägerier är att de drabbade känner till sina rättigheter och hur dessa bäst kan tas till vara. Det är därför viktigt att den som drabbas av bluffakturor kan få tillräckligt stöd och information om hur man ska gå till väga för att bestrida en bluffaktura. Vi anser att det arbete som pågår från branschens sida för att motverka bluffakturor, t.ex. genom Varningslistan, är bra. Men enligt vår mening måste det även till kraftfulla insatser från samhällets sida för att komma till rätta med problemet. Eftersom bluffakturor i allmänhet handlar om brott har fokus i första hand legat på straffrättsliga och polisiära åtgärder. Det är emellertid angeläget att även överväga åtgärder vid sidan av dessa områden. Vi anser att det krävs ett helhetsgrepp för att stoppa bluffakturorna. Även behovet av ändringar i den avtalsrättsliga lagstiftningen måste övervägas. Det är därför bra att regeringen nu har gett en särskild utredare i uppdrag att kartlägga problemen med bluffakturor och överväga åtgärder som rör avtalsrätt, inkassoverksamhet och kreditupplysning (dir. 2014:12). Vi anser dock att det är beklagligt att det enligt de direktiv som regeringen lämnat till utredaren inte ingår i uppdraget att överväga åtgärder som en lagstadgad ångerrätt för näringsidkare eller ett skriftlighetskrav vid telefonförsäljning mellan näringsidkare. Utredningen om konsumentskydd vid telefonförsäljning (dir. 2013:95) har inte heller fått något uttryckligt uppdrag att se över dessa frågor. Enligt vår mening är det mycket angeläget att landets småföretagare skyddas mot bluffakturor och kan känna sig trygga med lagstiftningen. Vi anser därför att regeringen även ska låta utreda möjligheten att införa en ångerrätt för näringsidkare och ett skriftlighetskrav vid telefonförsäljning till näringsidkare. I sammanhanget bör också möjligheten för företag att ansluta sig till Nix-Telefon utredas. Vad vi nu anfört bör , med bifall till motionerna 2013/14:C447 yrkande 5 och 2013/14:N423 yrkande 7, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motionsyrkanden avstyrks. Bluffakturor, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Fi290 av (SD) yrkandena 1 och 3 samt 2013/14:Fi289 av (KD) yrkande 2, 2013/14:C230 av (M), 2013/14:C275 av (M), 2013/14:C387 av och (båda S), 2013/14:C429 av (S), 2013/14:C430 av (S), 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkande 5, 2013/14:C464 av och (båda S) och 2013/14:N423 av m.fl. (S) yrkande 7. Förekomsten av bedrägerier med bluffakturor har blivit ett samhällsproblem. De åtgärder som regeringen vidtagit mot bluffakturor har inte varit tillräckliga. Enligt min mening är det angeläget att insatser mot bluffakturor också görs vid sidan av de straffrättsliga och polisiära områdena. Det är därför positivt att regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att kartlägga problemen med bluffakturor och överväga åtgärder som rör avtalsrätt, inkassoverksamhet och kreditupplysning (dir. 2014:12). Uppdraget ska dock redovisas först . För att skydda näringsidkare och privatpersoner från att drabbas av bluffakturor bör dock regeringen redan nu vidta vissa åtgärder. Jag anser därför att regeringen dels ska redovisa en åtgärdsplan mot bluffakturor med konkreta och effektiva förslag, dels återkomma till med förslag om hur Svensk Handels varningslista eller en liknande lista kan utvecklas och användas av svenska myndigheter för att identifiera företag som bedriver verksamhet med bluffakturor eller liknande. Vad jag nu anfört bör , med bifall till motion 2013/14:Fi290 yrkandena 1 och 3, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motionsyrkanden avstyrks. Reklam riktad till barn, punkt 3 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkande 7 och 2013/14:C236 av (S), 2013/14:C280 av m.fl. (V) yrkandena 10 och 11, 2013/14:C437 av m.fl. (S) och 2013/14:C445 av (S). Den marknadsföring som riktar sig till barn blir alltmer påträngande. Det har också tillkommit nya kanaler för att nå barnen. Mobiltelefoner används inte bara för att ringa utan man kan även beställa ringsignaler, logotyper, ladda ned musik m.m. Dessa tjänster kan fås utan att tillräcklig kontroll görs av om beställaren är underårig. Samma sak gäller på internet där marknadsföring försöker maskera sig som spel och underhållning. Vi anser därför att regeringen bör ge i uppdrag att fortlöpande följa upp reklam som riktar sig till barn samt att övervaka att lagar och riktlinjer följs vid marknadsföring som riktar sig till barn. Vad vi nu anfört bör , med bifall till motion 2013/14:C447 yrkande 7, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motionsyrkanden avstyrks. Reklam riktad till barn, punkt 3 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C280 av m.fl. (V) yrkande 10 och 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkande 7 och 2013/14:C236 av (S), 2013/14:C280 av m.fl. (V) yrkande 11, 2013/14:C437 av m.fl. (S) och 2013/14:C445 av (S). Marknadsföring som vänder sig till barn blir allt aggressivare och mera omfattande. På olika sätt smygs det in reklam för olika varor och tjänster riktade till barn. I sin marknadsföring till barn använder sig företag ofta av sådana säljfrämjande åtgärder som utdelning av leksaker, gratiserbjudanden, tidningsutskick, utfärdande av s.k. medlemskort och pysselaktiviteter. Det har vidare tillkommit nya kanaler för att nå barnen. Mobiltelefoner används inte bara för att ringa utan man kan även beställa ringsignaler, logotyper, ladda ned musik m.m. Dessa tjänster kan fås utan att någon kontroll görs av om beställaren är underårig. Samma sak gäller på internet där marknadsföring försöker maskera sig som spel och underhållning. Visserligen förbjuder marknadsföringslagen direkta köpuppmaningar som riktar sig till barn, men enligt min mening bör ytterligare åtgärder vidtas för att skydda barn från en alltför stark exponering. Jag anser att regelverket mot denna form av reklam bör förstärkas utan att det införs ett totalt förbud mot reklam riktad till barn. Enligt min mening bör regeringen utreda möjligheten att införa en regel i marknadsföringslagen som ålägger näringsidkare att beakta barns allmänna utsatthet i kommersiella sammanhang. Det är enligt min mening nödvändigt att se över lagen så att den blir ett effektivare medel för att motverka de negativa effekter som reklam kan ha på barn. Branschens regler har inte visat sig tillräckliga. Jag anser även att regeringen bör ge i uppdrag att fortlöpande följa upp reklam som riktar sig till barn samt att övervaka att lagar och riktlinjer följs vid marknadsföring som riktar sig till barn. Vad jag nu anfört bör , med bifall till motionerna 2013/14:C280 yrkande 10 och 2013/14:C447 yrkande 7, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motionsyrkanden avstyrks. Lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam, punkt 4 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkande 8 och 2013/14:C280 av m.fl. (V) yrkandena 12 och 13. Reklam som förmedlar en könsstereotyp bild till vuxna, barn och ungdomar är inte önskvärd i ett samhälle som strävar efter ökad jämställdhet mellan könen och alla människors lika värde. Den socialdemokratiska regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att kartlägga utvecklingen och omfattningen av könsdiskriminerande reklam i och lämna förslag till hur lagstiftning mot sådan reklam skulle kunna utformas. Utredningen överlämnade betänkandet Könsdiskriminerande reklam – kränkande utformning av kommersiella meddelanden (SOU 2008:5) till den ansvariga ministern. I betänkandet föreslogs en ny och fristående lag mot könsdiskriminerande reklam. Utredningen anser inte att en sådan lagstiftning är grundlagsstridig. Den borgerliga regeringen har emellertid beslutat att inte gå vidare med förslaget. Vi beklagar detta, och vi anser att regeringen åtminstone borde ha remissbehandlat betänkandet i syfte att få grundlagsfrågan belyst. ligger möjligheten att motverka könsdiskriminerande reklam i händerna på branschen och deras egen förmåga till självsanering. Vi socialdemokrater anser att det finns stora brister när det gäller denna förmåga. Därför anser vi att regeringen bör återuppta beredningen av utredningens betänkande och därefter överväga förslag till lagstiftning. Vad vi nu anfört bör , med bifall till motion 2013/14:C447 yrkande 8 och avslag på motion 2013/14:C280 yrkandena 12 och 13, som sin mening ge regeringen till känna. Lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam, punkt 4 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C280 av m.fl. (V) yrkandena 12 och 13 samt 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkande 8. förekommer reklam som förmedlar en könsstereotyp bild till vuxna, barn och ungdomar. Bilderna är nästan utan undantag retuscherade, vilket leder till att de befäster ett skönhetsideal som inte existerar i verkligheten. Reklamen skapar och upprätthåller den heterosexuella . Könsdiskriminerande reklam påverkar formandet av människors identitet och motverkar samhällets jämställdhetssträvanden. Vidare sänder könsdiskriminerande reklam en tydlig signal om att det är acceptabelt att behandla andra människor, i synnerhet kvinnor, som objekt som kan konsumeras. har genom olika internationella konventioner åtagit sig att motverka könsdiskriminering. Trots detta har lagstiftaren överlåtit åt näringslivet att genom frivilliga åtgärder motverka den könsdiskriminerande reklamen. Vi anser att de åtgärder som vidtagits från branschens sida inte visat sig tillräckligt verkningsfulla för att komma till rätta med problemen. Enligt vår mening är könsdiskriminerande reklam ett allvarligt samhällsproblem som kräver effektivare åtgärder än vad en branschfinansierad organisation som erbjuder. Den tidigare regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att kartlägga utvecklingen och omfattningen av könsdiskriminerande reklam i och lämna förslag till hur lagstiftning mot sådan reklam skulle kunna utformas. Utredningen överlämnade betänkandet Könsdiskriminerande reklam – kränkande utformning av kommersiella meddelanden (SOU 2008:5) till den ansvariga ministern. I betänkandet föreslogs en ny och fristående lag mot könsdiskriminerande reklam. Utredningen anser inte att en sådan lagstiftning är grundlagsstridig. Regeringen har emellertid beslutat att inte gå vidare med förslaget. Vi beklagar detta, och vi anser att regeringen åtminstone borde ha remissbehandlat betänkandet i syfte att få grundlagsfrågan belyst. Vår ståndpunkt är att regeringen bör återuppta beredningen av utredningens betänkande och återkomma till med förslag till lagstiftning som förbjuder könsdiskriminerande reklam. Regeringen bör vidare ge i uppdrag att göra en kartläggning av den könsdiskriminerande reklamens utveckling och omfattning samt att utforma råd och sprida information om könsdiskriminerande reklam. Vad vi nu anfört bör , med bifall till motion 2013/14:C280 yrkandena 12 och 13 och delvis bifall till motion 2013/14:C447 yrkande 8, som sin mening ge regeringen till känna. Införande av en konsumentbalk, punkt 5 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C329 av och (båda MP). För att stärka konsumenternas makt bör det göras en översyn av lagstiftningen för att så långt som möjligt samla all konsumentlagstiftning i en gemensam konsumentbalk. Det skulle betyda att bl.a. konsumenttjänstlagen, konsumentköplagen och produktsäkerhetslagen skulle ges en enhetlig och konkurrensneutral tillämpning på de olika sektorerna i ekonomin. Även de delar av marknadsföringslagen som berör konsumentskydd skulle kunna ingå i en konsumentbalk. En sådan förändring skulle också gynna konsumentorganisationerna i landet genom att de på ett enklare och mer effektivt sätt skulle kunna ta till vara konsumenternas intressen. Fördelen med att ha samlat miljölagstiftningen i en miljöbalk talar för att det även skulle vara till fördel att samla konsumentlagstiftningen i en konsumentbalk. Frågan bör därför prövas i en utredning om den framtida konsumentpolitiken. Det får vara regeringens uppgift att tillkalla en sådan utredning. Vad jag nu anfört bör , med bifall till motion 2013/14:C329, som sin mening ge regeringen till känna. Avtal om digitalt innehåll, punkt 6 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:N441 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 24.