bet · H101JuU18 · 2014-03-06 00:00:00 — Särskilt flickor och kvinnor kontaktar ibland svenska utlandsmyndigheter för att få hjälp. Sådan hjälp är i praktiken ofta svår att ge. Det viktigaste för att motverka sådana situationer är att arbeta för att personer som löper risk att giftas bort i utlandet inte lämnar . Fokus måste ligga på att upptäcka problemet här och se till att personerna får information om sina rättigheter och möjligheter att söka hjälp. När det gäller barn måste frågan om tvångsåtgärder aktualiseras . Skolans och roll är då mycket viktig. Utredningen föreslår bl.a. att det införs en bestämmelse som straffbelägger den som genom vilseledande förmår någon att resa till ett annat land i syfte att där tvinga personen att ingå äktenskap. Dessutom bör , , och förbättra sin samverkan när det gäller gränsöverskridande ärenden i vilka det finns en problematik kopplad till heder, äktenskap mot den egna viljan eller barnäktenskap. Det är också angeläget att regeringen i ett lämpligt sammanhang låter utreda om det, i fråga om unga som är omhändertagna eller vårdas enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, bör införas en uttrycklig möjlighet för socialnämnden att besluta om eller ta initiativ till återkallelse eller omhändertagande av pass och om socialnämnden bör kunna förhindra att pass utfärdas (SOU 2012:35 s. 34–35). Utredarens förslag bereds inom . En proposition är aviserad till . Undersökning av hedersmord på EU-nivå undertecknade konvention om förebyggande och bekämpning våld mot kvinnor och våld i hemmet (Istanbulkonventionen). Konventionen syftar bl.a. till att skydda kvinnor mot alla former av våld och att förebygga sådan brottslighet och innehåller ett flertal artiklar om förebyggande åtgärder. En utredare som regeringen tillsatt överlämnade promemorian tillträde till konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och av våld i hemmet samt vissa frågor om kontaktförbud avseende gemensam bostad (Ds 2012:52). En proposition där tillträde till konvention om våld mot kvinnor behandlas är aviserad till (Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap samt tillträde till konvention om våld mot kvinnor). Justitieministern har i svaret på en skriftlig fråga (2010/11:220) om undersökningar av hedersmord på EU-nivå förklarat att hon instämmer i att våld mot kvinnor och mord i hederns namn är en viktig fråga och att det är viktigt att få fram korrekt statistik vad gäller både våldets omfattning och de fall där det leder till mord, men att utgångspunkten måste vara att sådan statistik tas fram på nationell nivå, eftersom det är där uppgifterna finns. har lämnat följande information. Våld mot kvinnor är ett prioriterat ämne på EU-nivå, men det är svårt att samla in jämförbara data då definitioner och lagstiftning ser olika ut i medlemsstaterna. () och Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter (FRA) arbetar med att samla och sprida information om våld mot kvinnor. EIGE har upprättat en databas där man samlar in befintliga data och gör dem tillgängliga på sin webbplats. FRA kommer i vår att presentera en enkätundersökning om våld mot kvinnor i EU. Detta bör kunna ses som ett viktigt steg i framtagandet av data på området i EU. Inom EU sker också olika former av utbyte av erfarenheter. Detta utbyte finansieras av kommissionen inom ramen för Daphneinitiativet, som ger stöd till insatser för att motverka alla typer av våld mot kvinnor. Som framgår ovan har en särskild utredare haft i uppdrag att bl.a. se över relevant lagstiftning i syfte att stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Utredningen har lämnat betänkandet Stärkt skydd mot tvångsäktenskap (SOU 2012:35). I nämnda betänkande behandlas bl.a. de frågor som tas upp i motionerna 2012/13:Ju373 (S) yrkande 80 och 2012/13:14:Ju412 (S) yrkande 99 om möjligheten att ge stöd till svenska kvinnor och barn som befinner sig utomlands och där drabbas av hedersrelaterat förtryck. Betänkandet bereds av . Utskottet vill inte föregripa beredningen och avstyrker därför nämnda motionsyrkanden. Regeringen har tillsatt en nationell samordnare mot våld i nära relationer. Av uppdraget till den nationella samordnaren (dir. 2012:38) framgår att med våld i nära relationer avses även den problematik som utgörs av hedersrelaterat våld och förtryck där förövarna inte sällan är föräldrar, syskon eller andra närstående. I samordnarens uppdrag ingår bl.a. att särskilt överväga hur förebyggande insatser mot våld kan utvecklas och genomföras. Utskottet ser inte skäl för ett sådant initiativ som efterfrågas i motion 2013/14:Ju261 (V, MP) yrkande 1 om tilläggsuppdrag till den nationella samordnaren om att ägna särskild uppmärksamhet åt de s.k. hederskulturerna ur bl.a. ett socialantropologiskt och historiskt perspektiv. Yrkandet bör därför avslås. Mot bakgrund av den nationella samordnarens arbete vill utskottet inte heller ställa sig bakom det riksdagsinitiativ som efterfrågas i motion 2012/13:Ju380 (S) yrkande 1 om handlingsplaner för hur det förebyggande arbetet mot hedersrelaterat våld ska bedrivas. Utskottet ser inte heller skäl för en sådan genomgående granskning av de brottsutredningar som efterfrågas i motion 2013/14:Ju261 (V, MP) yrkande 2. Utskottet avstyrker motionsyrkandet. Utskottet har ovan konstaterat att det pågår ett arbete inom polisen med att förbättra arbetet med hot- och riskbedömningar. Vidare har getts i uppdrag att dels genomföra en försöksverksamhet för att förbättra säkerheten för närstående till våldsutövare (/3248/FST), dels utveckla bedömningsinstrument och stödinsatser för personer som har utsatts för våld eller andra övergrepp av närstående (S/2012/4385/FST). De senast nämnda uppdragen ska redovisas . I den nationella samordnarens uppgift ingår även att aktivt verka för att förbättra samverkan mellan berörda aktörer. Mot bakgrund av det arbete som pågår ser utskottet inte skäl att ställa sig bakom de yrkanden om samordningen mellan myndigheter i fråga om hot- och riskanalyser vid hedersproblematik. Motionerna 2012/13:Ju373 (S) yrkande 78 och 2013/14:Ju412 (S) yrkande 97 bör avslås. Utskottet återkommer till det särskilda personsäkerhetsarbete som polisen bedriver och ser inte skäl för ett tillkännagivande till regeringen om stärkta skyddsmöjligheter för personer som lever under en ständig hotbild till följd av hedersförtryck, som begärs i motion 2012/13:A394 (SD) yrkande 28. Motionen bör därför avslås. Justitieministern har i svaret på en skriftlig fråga (2010/11:220) om undersökningar av hedersmord på EU-nivå förklarat att utgångspunkten måste vara att statistik om omfattningen av hedersmord tas fram på nationell nivå. Utskottet instämmer i detta och konstaterar att man på Europanivå arbetar med att samla in data om våld mot kvinnor, men att det är svårt att samla in jämförbara data då definitioner och lagstiftning ser olika ut i olika medlemsstater. Utskottet avstyrker motion 2012/13:Ub281 (V, MP) yrkande 2 med en begäran om att en övergripande utredning görs i EU-regi av förekomsten av hedersrelaterade mord i . Barn som har utsatts för övergrepp Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska stimulera myndigheternas arbete med att inrätta fler barnahus. Enligt utskottets uppfattning bör det finnas minst ett barnahus i varje län. Regeringen bör även verka för att barnahusens uppdrag ska omfatta barn , att barnahusens verksamhet utvecklas genom forskning och samverkan samt att verksamheten utvärderas. Därmed bifaller motionerna 2012/13:Ju249 (MP) yrkande 30, 2012/13:Ju359 (S), 2012/13:Ju373 (S) yrkande 48, 2013/14:Ju290 (S) och 2013/14:Ju412 (S) yrkande 58. avslår en motion om vikten av att kunskapen om barns rättigheter förstärks hos de yrkesgrupper som kommer i kontakt med barn som har utsatts för brott. Jämför reservation 9 (M, FP, C, KD). I kommittémotion 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 48 begärs att det ska finnas minst ett barnahus i varje län. Motionärerna anför vidare att regeringen bör medverka till att barnahusens uppdrag ska omfatta barn och att barnahusens verksamhet bör utvärderas och utvecklas genom forskning. Samma yrkande finns i kommittémotion 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 58. I motion 2012/13:Ju359 av och (båda S) begärs att det ska finnas minst ett barnahus i varje län. Motionärerna anför också att forskningen på området bör prioriteras och att man bör uppmana och andra myndigheter till ett djupare och effektivare samarbete. Samma yrkande finns i motion 2013/14:Ju290 av och (båda S). Även i motion 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) yrkande 30 begärs att det ska finnas minst ett barnahus i varje län eller region. I motion 2013/14:Ju304 av i (C) framhålls vikten av att kunskapen om barns rättigheter förstärks hos de yrkesgrupper som hanterar barn som har utsatts för brott. Av 5 kap. 1 a § socialtjänstlagen (2001:453) framgår att socialnämnden ska samarbeta med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa. I bestämmelsen anges att nämnden aktivt ska verka för att samverkan kommer till stånd. I 6 § förvaltningslagen (1986:223) finns ett allmänt krav på att myndigheter ska lämna hjälp till andra myndigheter inom ramen för den egna verksamheten. Av 6 § myndighetsförordningen (2007:515) framgår bl.a. att myndigheter ska verka för att genom samarbete med myndigheter och andra ta till vara de fördelar som kan vinnas för enskilda samt för staten som helhet. På uppdrag av regeringen har i samverkan med , och tagit fram nationella riktlinjer för samverkan kring barn som misstänks vara utsatta för brott. Syftet med riktlinjerna är att säkerställa att samverkan mellan berörda myndigheter vid utredningar kring barn sker på ett effektivt och rättssäkert sätt med ett konsekvent barnperspektiv. Arbete med brottsutsatta barn i enlighet med riktlinjerna ska främst ske i s.k. barnahus, men även på orter där sådana saknas ska samverkan ske. Förfarandet för när barn hörs under förundersökningen ska präglas av ett konsekvent barnperspektiv. Polisen arbetar därför enligt särskilda metoder när offret är ett barn. Förhör hålls av särskilt utbildad personal antingen i barnahus eller i speciellt inredda förhörsrum för barn hos polisen för att barnet ska slippa besöka olika inrättningar och upprepa sin historia. Videoförhör används för att barnet inte ska behöva närvara vid rättegången (prop. 2012/13:111 s. 93). Av regeringens uppdrag till den nationella samordnarens mot våld i nära relationer (dir. 2012:38) framgår att denne aktivt ska verka för att förbättra samverkan mellan berörda aktörer och bidra till en ökad samsyn om hur våld i nära relationer bäst ska förebyggas och bekämpas. Enligt information från bereds riktlinjerna för barnahusens verksamhet fortfarande och man inväntar redovisningen från den nationella samordnaren mot våld i nära relationer. har även lämnat följande information. Samverkan mellan myndigheter förekommer i alla län oavsett om det finns barnahus eller inte. Det finns ca 30 barnahus i . Enligt samverkar alla polismyndigheterna, förutom de i , , , och , i barnahus. I nu nämnda län samverkar myndigheterna i arbetet med barn som har utsatts för brott i större eller mindre utsträckning beroende på de geografiska förutsättningarna. Enligt de nationella riktlinjer som de berörda myndigheterna (, , och ) på regeringens uppdrag tagit är målgruppen för barnahusens verksamhet barn som misstänks vara utsatta för misshandel och andra våldsbrott, olaga frihetsberövande, grov fridskränkning m.fl. brottstyper och där utredningen om barnet inleds parallellt av sociala myndigheter samt av åklagare och polis. Detta inbegriper barn i åldrarna . Kostnaderna för barnahus är svåra att precisera och en sammanställning av dem saknas. Kostnaderna för drift av barnahus regleras lokalt genom samverkansavtal. Enligt brukar polisen stå för kostnaderna för tekniken för inspelning av förhör och för monitorn i angränsande rum för medhörning. står polisen även för kostnaden för inredning av förhörsrummet i sin helhet. Tjänsterna för samordningen av respektive barnahus brukar delas mellan polisen och . Justitieministern har i sitt svar på en skriftlig fråga (2012/13:708) om att stimulera kommuner och landsting att inrätta fler barnahus förklarat att hur många barnahus det ska finnas och var dessa ska vara lokaliserade är en fråga för berörda myndigheter att besluta om. Arbete för att ge stöd till utsatta barn För att möta nya utmaningar när det gäller barns utsatthet i samhället kommer regeringen att presentera en ny, uppdaterad handlingsplan mot sexuell exploatering av barn. Handlingsplanen kommer att innehålla åtgärder med sikte på att ge flickor och pojkar skydd mot andra former av exploatering och övergrepp, t.ex. människohandel och utnyttjande i tiggeri eller kriminell verksamhet. Enligt regeringen behövs också ökad kunskap om våld och andra övergrepp mot barn. Regeringen avser därför att ge stöd för samordning och spridning av kunskap om våld mot barn (prop. 2013/14:1 utg.omr. 9 s. 209). Regeringen har gett i uppdrag att vidareutveckla och genomföra ett utbildningsprogram om bättre bemötande av sexualbrottsoffer. Utbildningsprogrammet riktar sig till personal inom polisen, och domstolsväsendet. Även advokater ska ges möjlighet att delta och utbildningen bör enligt uppdraget genomföras gemensamt för personal ur olika yrkeskategorier. Syftet med programmet är att öka kunskapen om sexualbrottsoffer och förbättra bemötandet av dessa brottsoffer i samband med polisanmälan, förundersökning och rättegång. Uppdraget ska vara redovisat och slutfört (Ju2011/3982/). har också i uppdrag att ta fram eller anpassa information om skydd och stöd som direkt vänder sig till barn och unga som brottsoffer, inklusive barn som har bevittnat våld. Uppdraget ska genomföras i samverkan med och samråd med andra berörda myndigheter och ideella organisationer ska ske. En slutlig redovisning ska lämnas till regeringen (S2013/2348/FST). Utskottet har vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden behandlat yrkanden om att inrätta fler barnahus (bet. 2010/11:JuU11 s. 44). Utskottet anförde då att man ställde sig positiv till den samverkan kring barn som misstänkts ha varit utsatta för brott som barnahus innebär. Yrkandena avstyrktes med motiveringen att man ville invänta beredningen av de författningsförslag som lämnades i delredovisning samt beredningen av . Liknande yrkanden behandlades förenklat vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden (bet. 2011/12:JuU14). Enligt bereds ovan nämnda redovisningar fortfarande. inväntar redovisningen från den nationella samordnaren mot våld i nära relationer (dir. 2012:38) vars uppdrag i hög utsträckning berör samverkan mellan myndigheter som möter våldsutsatta barn. Det är viktigt att bemöta barn och ungdomar som är brottsoffer på rätt sätt. Den första kontakten kan vara avgörande för barns och ungdomars fortsatta bearbetning och hantering av vad de har varit med om. Som framgår ovan finns det tillbaka barnahus runt om i landet. I denna samverkan som barnahusen innebär samlar man alla myndigheter som deltar i det utredande, stödjande och behandlande arbetet under ett och samma tak och i en miljö som är anpassad för att i största möjliga mån minska påfrestningarna för barnet. Barnahusens verksamhet skapar goda förutsättningar för en effektiv samverkan mellan berörda myndigheter. Genom denna samverkan får barn som har utsatts för våld eller övergrepp ett bättre bemötande, bättre stöd i rättsprocessen och bättre psykosocialt stöd i den inledande fasen av den rättsliga utredningen. Med anledning av det ovan sagda föreslår utskottet att tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska stimulera myndigheternas arbete med att inrätta fler barnahus. Enligt utskottets uppfattning bör det finnas minst ett barnahus i varje län. Utskottet anser också att regeringen bör medverka till att barnahusens uppdrag ska omfatta barn . Utskottet anser även att regeringen bör arbeta för att barnahusens verksamhet utvecklas genom forskning och samverkan samt att barnahusens verksamhet utvärderas. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2012/13:Ju249 (MP) yrkande 30, 2012/13:Ju359 (S), 2012/13:Ju373 (S) yrkande 48, 2013/14:Ju290 (S) och 2013/14:Ju412 (S) yrkande 58. Vidare bör kommunerna utveckla det egna stödet samt uppmuntra och stödja frivilligorganisationer som vill arbeta med stöd till brottsoffer och deras anhöriga. Som framgår ovan pågår arbete för att förbättra bemötandet av sexualbrottsoffer (Ju2011/3982/). Vidare har i uppdrag att ta fram eller anpassa information om skydd och stöd som vänder sig direkt till barn och unga som brottsoffer. Utskottet ser därför inte något skäl för att ställa sig bakom det initiativ som begärs i motion 2013/14:Ju304 (C) om att förstärka kunskapen om barns rättigheter hos de yrkesgrupper som kommer i kontakt med barn som har utsatts för brott. Motionen bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om lagstiftningen och skadeståndsrätten när det gäller kränkningar av privatlivet. I motion 2013/14:C367 av (M) yrkande 3 begärs att man ska se över de brister som finns i lagstiftningen och skadeståndsrätten när det gäller kränkningar av privatlivet. Fotografering eller filmning av andra personer i sexuella situationer kan inte betraktas som ofredande. Om däremot filmen sprids kan detta betraktas som ärekränkning. Denna ordning är fel, dels då en uppenbar kränkning av privatlivet går ostraffad, dels då en spridning betraktas som en ärekränkning, dvs. av en enskild persons anseende i andras ögon, när det ju borde handla om en kränkning av privatlivet. Av 4 kap. 6 a § framgår att den som olovligen med tekniskt hjälpmedel i hemlighet tar en bild av någon som befinner sig inomhus i en bostad eller på en toalett, i ett omklädningsrum eller annat liknande utrymme, döms för kränkande fotografering till böter eller fängelse i högst . Till ansvar ska det inte dömas om gärningen med hänsyn till syftet och omständigheterna är försvarlig. Straffansvar enligt första stycket gäller inte den som med tekniskt hjälpmedel tar en bild av någon som ett led i en myndighets verksamhet. Brottet kränkande fotografering fördes in i . Brottet tar sikte på sådan fotografering som innebär ett intrång i den fredade sfär som enskilda bör ha rätt till i förhållande till andra enskilda (prop. 2012/13:69, bet. 2012/13:JuU21, rskr. 2012/13:250). Av skadeståndslagen följer att skada som kränkande fotografering innebär kan vara ersättningsgill (prop. 2012/13:69 s. 41). Regeringen konstaterar i förarbetena till lagändringen (prop. 2012/13:69 s. 7) att fotografering eller filmning av enskilda personer som sker utan samtycke, i smyg, när den enskilde befinner sig i ett privat sammanhang kan orsaka allvarlig kränkningar av den enskildes personliga integritet och att skyddet vid sådana kränkningar länge har ansetts bristfälligt. Regeringen konstaterade att det förelåg ett behov av lagstiftning på området (s. 9 f.). är det, som framgår ovan, i regel straffbart bl.a. att i hemlighet fotografera någon eller några som befinner sig i sexuella situationer. Av skadeståndslagen följer att skada som kränkande fotografering innebär kan vara ersättningsgill. Utskottet anser därmed att yrkande 3 motion 2013/14:C367 (M) är tillgodosett. Utskottet avstyrker yrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att utveckla ett nytt kodningssystem där det framgår vilken relation en misshandlad kvinna har till förövaren. Jämför reservation 10 (V). I kommittémotion 2012/13:So267 av m.fl. (V) yrkande 22 begärs att regeringen ska ge i uppdrag att utveckla ett nytt kodningssystem för brott där kvinnor har misshandlats. Motionärerna anför att det för att få mer kunskap om mäns våld mot kvinnor och hur utvecklingen ser ut över tiden är nödvändigt med statistik som redovisar vilken relation kvinnan har till förövaren. Ett likalydande yrkande finns i kommittémotion 2013/14:So249 av m.fl. (V) yrkande 27. Regeringen har arbetat med Rättsväsendets informationsförsörjning (RIF). Syftet med arbetet är att uppnå ett utvecklat samarbete mellan myndigheterna med fokus på en effektiv, kvalitativ och kunskapsbaserad verksamhet. Den ökade kunskap som arbetet leder till ska ge underlag för förbättrad statistik och uppföljning om såväl rättsväsendets verksamhet som brott och brottslighetsrelaterade frågor. Arbetet innebär att myndigheterna skapar förutsättningar för att elektroniskt utbyta information i brottmålsprocessen. Arbetet leds och samordnas av . Ovan nämnda arbete utförs etappvis. Under den första etappen, som avslutades , skapades ett elektroniskt informationsflöde mellan de myndigheter som hanterar de största ärendemängderna i brottmålsprocessen – , , , , och Kriminalvården. tar emot denna information och omvandlar den till statistik. Regeringen har beslutat att förstärka satsningen på ett digitalt och effektivt rättsväsende genom att i en andra etapp ytterligare samordna informationsförsörjningen i brottmålsprocessen. och deltar i den andra etappen, vilket innebär att arbetet har utvidgats till att omfatta samtliga brottsutredande myndigheter. Genom RIF-arbetet har en ökad kunskap om brott och brottmålshantering uppnåtts. Det finns en särskild kodning för nära relationer i de brottskoder som rapporteras till befintlig statistik. har lämnat följande information. Av den brottsstatistik som finns framgår, för brott där brottsoffret är eller äldre, om gärningspersonen och offret är bekanta eller obekanta med varandra och om brottet har skett inomhus eller utomhus. Om gärningspersonen och offret är bekanta med varandra och brottet har ägt rum inomhus framgår även om gärningspersonen och offret har eller har haft en nära relation eller inte. Nära relation definieras här som att offret och gärningspersonen är eller har varit gifta eller sammanboende under äktenskapsliknande förhållande eller, utan att bo tillsammans, har gemensamma barn. Utskottet har vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden avstyrkt ett liknande yrkande med motiveringen att man bör avvakta den utveckling av brottskodningssystemet som pågick i arbetet med RIF (bet. 2010/11:JuU11 s. 50). Utskottet konstaterar att arbetet med utvecklingen av brottskodningssystemet pågår. Som framgår ovan har en andra etapp inletts. Utskottet ser inte något skäl att ställa sig bakom vad som begärs i motionerna 2012/13:So267 (V) yrkande 22 och 2013/14:So249 (V) yrkande 27 om att ge i uppdrag att utveckla ett nytt kodningssystem för brott där kvinnor har misshandlats. Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Utökat användande av fotboja, punkt 8 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) yrkande 33. Den som har utsatts för brott ska inte behöva bli kränkt igen genom att på nytt bli utsatt för brott av samme misstänkte eller genom att hotas eller kränkas vid kommande rättegång. Såväl ett utökat användande av fotboja som besöksförbud med hot om fängelse för överträdelse kan ge ett starkare skydd för brottsoffer. , punkt 10 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju428 av (MP). –2004 dödades i genomsnitt 17 kvinnor av en man som de vid brottstillfället hade eller hade haft en nära relation med. I de allra flesta fall hade kvinnan tidigare haft kontakt med hälso- och sjukvården, sociala eller rättsvårdande myndigheter på grund av sin utsatthet för våld.