bet · H101KrU9 · 2014-06-09 00:00:00 — avslår ett motionsyrkande om behovet av ett handslag med föreningslivet genom och Svenskt Friluftsliv samt kommunerna för att se till att barn och ungdomar får bättre möjligheter och lägre avgifter för att delta i idrott och friluftsverksamhet. Jämför reservation 25 (S, V). Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor kommer att få i uppdrag att genomföra tematiska fördjupade analyser av prioriterade områden inom ungdomspolitiken. Att verka för förnyelse och utveckling av ungdomars fritids- och föreningsverksamheter och att fördela statsbidrag till ungdomsorganisationer och vissa andra organisationer inom det civila samhället är två av myndighetens huvuduppgifter. Som ett led i detta arbete har Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällsfrågor fått i uppdrag att genomföra en tematisk analys om unga kvinnors och mäns fritid och organisering och inom detta område särskilt fokusera på unga kvinnors och mäns möjligheter till organiserade fritidsaktiviteter och egen organisering på lokal nivå. Analysen ska belysa situationen för unga kvinnor och män, unga hbt-personer, unga med funktionsnedsättning, unga nyanlända och ungdomar som bor i socioekonomiskt utsatta områden samt genomgående ha ett jämställdhetsperspektiv. Utifrån analysen och kartläggningen ska Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor lämna förslag som berör de områden som behöver förbättras. i m.fl. (S) anför i kommittémotion 2013/14:Kr16 yrkande 2 behovet av ett handslag med föreningslivet genom och Svenskt Friluftsliv samt kommunerna för att se till att barn och ungdomar får bättre möjligheter och lägre avgifter för att delta i idrott och friluftsverksamhet. Statens stöd till idrotten uppgår 2014 till (anslag 13:1 Stöd till idrotten utg.omr. Av dessa medel satsas ca på idrottens barn- och ungdomsverksamhet. Utskottet delar regeringens bedömning att dessa medel ger idrottsrörelsen förbättrade möjligheter att utvecklas och även nå nya grupper av flickor och pojkar, unga kvinnor och män. Enligt en kartläggning från ) har aktivitetsnivån inom barn- och ungdomsidrotten minskat . Utskottet har tidigare, senast i betänkandet Politik för det civila samhället m.m. (2013/14:KrU5) uttalat att detta är oroande. Utskottet konstaterade då att en hel del arbete pågår för att se över och ta tag i den nedgående aktivitetsnivån, bl.a. genom strategiarbete och CIF:s uppdrag att göra en fördjupad analys av hur idrotten når olika grupper i samhället. Därtill kommer införandet av en fritidspeng (se ovan). Utskottet konstaterade att det avsåg att följa detta arbete. Utskottet har ingen annan uppfattning . Motion 2013/14:Kr16 yrkande 2 bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kommunernas skyldighet att bedriva fritidsgårdsverksamhet och behovet av fler fritidsgårdar. Jämför reservationerna 26 (V) och 27 (S). m.fl. (V) begär i motion 2013/14:Kr225 att regeringen ska utreda frågan om kommunernas skyldighet att bedriva fritidsgårdsverksamhet och hur detta kan finansieras. I motionen framförs att det behövs en medveten strategi och satsning på fritidsgårdsverksamhet så att den öppna verksamheten och gårdarnas aktivitet får en viktig plats i kommunernas satsningar på ungdomars fritid. I motionen framförs uppfattningen att färre fritidsgårdar leder till ökade kostnader för samhället i form av kriminalitet och vandalisering. I motion 2013/14:Kr230 av i (S) yrkande 2 anförs behovet av samlingsplatser för unga och behovet av att satsa på fritidsgårdar. I motionen framhålls att fritidsgården är en trygg, attraktiv mötesplats för personer i olika åldrar och med olika kön, kulturell bakgrund och livsstil organiserad av utbildad och kompetent personal samt att fritidsgårdar kan motverka destruktiva beteenden och oönskade gängbildningar. I motion 2013/14:Kr229 av och (båda S) anförs behovet av insatser för att öppna fler fritidsgårdar, särskilt i socioekonomiskt utsatta områden. I motionen betonas vikten av vuxna förebilder och behovet att stävja kriminella beteenden. Fritidsgårdar drivs i huvudsak i regi, men kan även drivas av föreningar och trossamfund. Utskottet delar motionärernas uppfattning att fritidsgårdar har en viktig funktion att fylla som mötesplatser för ungdomar. Det är enligt utskottet viktigt att fritidsverksamheter är öppna för alla ungdomar. Inriktningen och omfattningen av verksamheten vid fritidsgårdarna är dock i första hand en fråga för huvudmännen för fritidsgårdarna. Utskottet avstyrker därför motion 2013/14:Kr225 (V), 2013/14:Kr230 (S) yrkande 2 och 2013/14:Kr229 (S). Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Nytt mål för ungdomspolitiken, punkt 1 (S, MP, V) av i (S), Per (S), (S), (S), (MP), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: godkänner reservanternas förslag om ett nytt mål för ungdomspolitiken. Ny målformulering bör i stället vara följande: Alla ungdomar ska ha rätt till verklig välfärd och goda levnadsvillkor, makt att forma sina liv och ges faktiskt inflytande över samhällsutvecklingen. 2013/14:Kr16 av i m.fl. (S) yrkande 1, 2013/14:Kr17 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2013/14:Kr19 av m.fl. (MP) yrkande 1 och avslår proposition 2013/14:191 punkt 2 och motion 2013/14:Kr18 av (SD). Vi accepterar inte den försvagning av målet för ungdomspolitiken som regeringen för fram i propositionen. Regeringens formulering att alla ungdomar ska ha goda levnadsvillkor, makt att forma sina liv och inflytande över samhällsutvecklingen innebär en ambitionssänkning. Vi anser att en ny målformulering i stället bör vara: Alla ungdomar ska ha rätt till verklig välfärd och goda levnadsvillkor, makt att forma sina liv och ges faktiskt inflytande över samhällsutvecklingen. Med ett sådant mål tydliggörs vad politiken syftar till och dessutom ges ett mer mätbart mål. Det skulle således underlätta uppföljningen av politikområdet genom att möjliggöra jämförelser mellan indikatorer för ungdomsgrupper och vuxengrupper. Detta är en svaghet och också i det förslag som presenterats. Vad vi här har framhållit bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motionerna 2013/14:Kr16 (S) yrkande 1, 2013/14:Kr17 (V) yrkande 1 och 2013/14:Kr19 (MP) yrkande 1 samt avslå proposition 2013/14:191 punkt 2 och 2013/14:Kr18 (SD). Nytt mål för ungdomspolitiken, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag om nytt mål för ungdomspolitiken och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Kr18 av (SD) och avslår proposition 2013/14:191 punkt 2 och motionerna 2013/14:Kr16 av i m.fl. (S) yrkande 1, 2013/14:Kr17 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2013/14:Kr19 av m.fl. (MP) yrkande 1. I regeringens proposition läggs en rad olika förslag fram för att komma till rätta med brister i ungas livsvillkor. Fokus läggs på att öka ungdomars engagemang kring egenmakt, hälsa, samhällsfrågor och utbildning/sysselsättning, vilket förvisso är angeläget, men förslagen i propositionen är otydligt beskrivna. Utbildning och arbete är förutsättningar för att barn ska kunna bli ansvarstagande vuxna. Men i stället för att ta itu med de problem som finns inom utbildningspolitiken och arbetsmarknadspolitiken väljer regeringen att diskutera välfärd generellt. Rimligen borde en regering som gick till val på kopplingen mellan arbete och välfärd , inse att såväl utbildning som arbete är en förutsättning för välfärd, både i det enskilda fallet och för samhället i stort. Vi vet att orsakerna till barns problem handlar om trasiga och icke-fungerande familjerelationer, en icke-fungerande skolgång, osäkerhet, ett stort utbud av droger och en världsfrånvänd tillvaro och flykt in i teknikvärlden. I samband med detta följer en romantiserad syn på droger, våld och sex. Många ungdomar upplever därmed ett tryck att testa allt och att normer är något man med fördel ska bryta emot. Samhället bör i större utsträckning ta avstamp för sin ungdomspolitik i att familjen är en naturlig referenspunkt och att vettiga utbildningar leder till arbete. Normerna bör också betonas i ett gemensamt samhällsliv där ansvar och medverkan tidigt formas. menar vidare att människan som väsen innefattar olika behov för ett fullgott liv som inte enbart inryms under sex, politisk organisering och en ytlig materialisering av tillvaron. Det synes dock vara en orimlighet att som i regeringens förslag föreslå en rad olika detaljerade åtgärder utifrån en erkänd okunskap kring orsakerna till ungdomars ökade ohälsa. Rimligtvis borde orsakerna till ohälsan öppet redovisas i syfte att sätta in genomtänkta insatser. Bara genom goda uppväxtvillkor skapas förutsättningar för trygghet och ett aktivt deltagande i utbildning och på arbetsmarknaden. Detta kräver en ansvarsfull politik som utgår från familjen som samhällets grundkärna. Familjen behöver en helt annan status och bör i så hög grad som möjligt fredas från politisk inblandning. Regeringen skriver i propositionen att varje barn har rätt till utbildning enligt , men att undervisningen ska syfta till att utveckla barnets fulla möjligheter till respekt för mänskliga rättigheter. Sålunda bör regeringen enligt ovan formulera en ny ungdomspolitik som tar fasta på ungdomars faktiska verklighet och behov i syfte att fortare inlemma ungdomar i vuxenlivet. Vad jag här har framhållit bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion 2013/14:Kr18 (SD) och avslå proposition 2013/14:191 punkt 2 och motionerna 2013/14:Kr16 (S) yrkande 1, 2013/14:Kr17 (V) yrkande 1 och 2013/14:Kr19 (MP) yrkande 1. Uppföljning av ungdomsorganisationerna, punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Kr17 av m.fl. (V) yrkande 3. Uppföljningen av ungdomspolitiken måste ha ett tydligare ungdomsfokus. anser att unga själva bör vara med och följa upp ungas levnadsvillkor och föreslår därför att ungdomsorganisationerna – genom Ungdomsorganisationer (LSU) – får en formell roll i uppföljningen av ungdomspolitiken. Unga är den grupp som bäst kan avgöra vilka effekter den förda politiken får. LSU utgörs av 84 självständiga, demokratiskt uppbyggda nationella organisationer. Medlemsorganisationerna har olika verksamhet som baseras på t.ex. intressen, politik, religion, etnicitet, sexualitet eller funktionalitet. Jag anser att LSU är den givna aktören för att samla ungas åsikter och perspektiv. I propositionen föreslås att Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor får i uppdrag att stärka ungas och ungdomsorganisationers perspektiv i uppföljningen. anser dock att målgruppen, de unga, är de som har störst kompetens och är bäst lämpade att göra detta. Regeringen bör återkomma med ett förslag som innebär att ungdomsorganisationerna ska utföra en självständig uppföljning utifrån ett ungdomsperspektiv som en del av det reguljära uppföljningssystemet. Vad jag här har framhållit bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion 2013/14:Kr17 (V) yrkande 3. Statsbidrag till barn- och ungdomsorganisationer, punkt 4 (S, MP, V) av i (S), Per (S), (S), (S), (MP), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Kr16 av i m.fl. (S) yrkande 3, 2013/14:Kr17 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2013/14:Kr19 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2013/14:Kr230 av i (S) yrkande 3. I propositionen tas den fördjupade analysen av ungas organisering upp som en del av handlingsprogrammet. Det är ingen ny satsning och den kommer troligtvis inte att ge tillräckliga svar för att komma åt de problem och ojämlikheter som finns . Vi vill därför se en översyn av villkoren för ungas organisering. Vi vill att regeringen ger Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällsfrågor i uppdrag att se över hur stödet till ungdomsorganisationer och ungdomsverksamhet är utformat och fördelat, såväl nationellt som regionalt och lokalt. Översynen bör även ha ett genusperspektiv och sträva efter större jämställdhet. Vi vill dessutom ge Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor ett förtydligat uppdrag att fortsätta bevaka dessa frågor och stödja kommunerna, regionerna och landstingen i dessa frågor. Vad vi här har framhållit bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion 2013/14:Kr16 (S) yrkande 3, 2013/14:Kr17 (V) yrkande 2 och 2013/14:19 (MP) yrkande 2 och delvis bifalla motion 2013/14:Kr230 (S) yrkande 3. Ett förtydligat ansvar för kommunerna, punkt 5 (S) av i (S), Per (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2013/14:191 punkt 1 i denna del och motion 2013/14:Kr16 av i m.fl. (S) yrkande 15 och 2013/14:Kr19 av m.fl. (MP) yrkande 3. De ca 30 000 ungdomar som omfattas av det kommunala informationsansvaret har olika behov och förutsättningar. En del av dessa behöver inget stöd från kommunen. De kan exempelvis arbeta eller ha valt att ta ledigt utan att behöva stöd för att återuppta sina studier. Det finns också ungdomar som har en konstruktiv sysselsättning inom musik eller eget lärande. De allra flesta har dock olika problem och svårigheter som de behöver stöd för att hantera. Bland dem finns de ungdomar som kan behöva längre insatser från kommunen eller inom ramen för ett introduktionsprogram. Ungdomar som inte går i gymnasieskolan återfinns i alla landets kommuner. Enligt utgjorde de ungdomar som var utanför gymnasieskolan av samtliga ungdomar i åldersgruppen 16–. Det finns en stor grupp unga som varken jobbar eller studerar och som inte finns inskrivna på Arbetsförmedlingen. De flesta i denna grupp är mycket utsatta. Passiviteten gör att de hamnar på efterkälken redan tidigt i livet. Erfarenheterna visar att en så negativ start ofta får negativa återverkningar i form av arbetslöshet och sociala problem senare i livet. Särskilt illavarslande är det att många unga fastnar i sysslolöshet under långa tidsperioder. Antalet unga som varken arbetade eller studerade i följd, åren 2008–2010, uppgick till drygt 77 000. utan arbete eller studier är en oerhört för en ung människa och kan få förödande konsekvenser. Att dessa unga i realiteten lämnats i sticket är för oss socialdemokrater helt oacceptabelt. Att från samhällets sida se mellan fingrarna med att så många hamnar utanför är både fel och dumt. Därför måste samhället mycket mer aktivt arbeta för att alla unga ska få en bra start. Det förslag som regeringen nu lägger fram och benämner aktivitetsansvar för ungdomar är ett steg i rätt riktning, men det är inte tillräckligt. Regeringen visar att den tyvärr inte har förstått allvaret i en situation där avhoppen från gymnasieskolan ökar. De åtgärder som kommunerna vidtar utifrån sitt uppföljningsansvar för unga upp till räcker uppenbarligen inte till. För unga är bristerna ännu större. finns det på flera orter i goda exempel på hur aktivt uppsökande insatser gentemot dessa ungdomar ger mycket goda effekter. Vi vill därför att det skapas en övergripande nationell strategi – som i sin tur innehåller en rad konkreta satsningar – för unga som varken arbetar eller studerar. Inom ramen för strategin bör utnyttjas så mycket och så effektivt som möjligt. Det kommer fortfarande att finnas ett behov av att följa upp de elever som inte har slutfört sina gymnasiestudier, som hoppat av efter 18-årsdagen eller helt enkelt uteblivit från skolan. Vi tillstyrker därför regeringens åtgärder då dessa ändå innebär att steg tas i rätt riktning. Vi vill dock ytterligare förtydliga att det rör sig om ett ansvar att i första hand se till att dessa ungdomar fullföljer sin utbildning. Unga arbetslösa utan gymnasieutbildning har en mycket svag ställning på arbetsmarknaden. Arbetslösheten bland dem som saknar gymnasieutbildning är ungefär dubbelt så hög som bland dem som har det. Vi föreslår därför att ett utbildningskontrakt införs för alla arbetslösa under som inte har fullgjort sina gymnasiestudier. Utbildningskontraktet är ett led i en bredare strategi för att stärka Arbetsförmedlingens insatser för ungdomar. Vad vi här har framhållit bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla proposition 2013/14:191 punkt 1 i denna del och motion 2013/14:Kr16 (S) yrkande 15 samt avslå motion 2013/14:KrKr19 (MP) yrkande 3. Ett förtydligat ansvar för kommunerna, punkt 5 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2013/14:191 punkt 1 i denna del och motion 2013/14:Kr19 av m.fl. (MP) yrkande 3 och 2013/14:Kr16 av i m.fl. (S) yrkande 15. Det är bra att regeringen nu föreslår att kommunernas ansvar för ungdomar som inte går i gymnasieskolan förstärks. I stort sett är det här en formalisering av vad kommunerna gör . Det är däremot en stor brist att inga nya pengar har anslagits för detta utökade ansvar. Vi delar också farhågan hos de remissinstanser som saknar tydliga förslag som rör samverkan mellan fler aktörer än kommunen och Arbetsförmedlingen. Målgruppen har i många fall en komplex och sammansatt problembild och det kan behövas insatser från olika aktörer. Insatserna ligger i gränslandet mellan utbildnings-, arbetsmarknads- och socialpolitik. Vi delar också Arbetsförmedlingens kritik mot att förslaget kan komma att innebära att fler utan gymnasieutbildning skrivs in vid Arbetsförmedlingen. Det är alltså inte rimligt att unga mellan utan gymnasieutbildning hamnar hos Arbetsförmedlingen, som knappast har resurser att hantera denna målgrupp. Här finns exempelvis ungdomar som är nyanlända till och därför inte har gymnasie- eller knappt grundskoleutbildning. För dem måste det finnas alternativa vägar till utbildning och arbete, inte minst inom vuxenutbildningssystemet. vill införa s.k. startcentraler, som är en form av lokala arbetsförmedlingar. Det ska vara en en-dörr-in-verksamhet dit en ung person kan gå i arbetslöshet för att få individuellt anpassad hjälp. Här ska alla personer som en ung arbetslös person kan tänkas behöva samlas – exempelvis representanter för Arbetsförmedlingen, , och det lokala näringslivet. Vi vill också att kommunernas ansvar för de unga arbetslösa förstärks. Kommunerna ska erbjuda åtgärder åt arbetslösa unga upp till och aktivt söka upp dessa. Vad vi här har framhållit bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla proposition 2013/14:191 punkt 1 i denna del och motion 2013/14:Kr19 (MP) yrkande 3 samt avslå motion 2013/14:Kr16 (S) yrkande 15. Åtgärder för att förhindra studieavhopp i gymnasieskolan, punkt 7 (S, V) av i (S), Per (S), (S), (S), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Kr16 av i m.fl. (S) yrkande 16. Frånvaron och avhoppen från gymnasieskolan måste minska. Det går enligt Kommuner och Landsting (SKL) att minska avhoppen genom att skolans ledning skapar förutsättningar för att möta elevernas individuella behov. De kommunala gymnasieskolor som visat god förmåga att hjälpa elever att fullfölja sin gymnasieutbildning har enligt SKL vissa gemensamma framgångsfaktorer, t.ex. bra bemötande, tydliga mål och betoning på resultat, ökad samverkan med arbetslivet och individuellt stöd på rätt program för eleven. Vi anser att det krävs nationella mål och en strategi utvecklad mellan stat och skolhuvudmän för att fler elever ska fullfölja sin gymnasieutbildning. Det ska ställas tydliga krav på skolorna att de ska arbeta för att alla eleverna ska fullfölja sin gymnasieutbildning. Skolan har ett ansvar att se varje elev. Upplägg av undervisningen behöver ses över och särskilda insatser initieras för att öka motivationen hos eleverna att fullfölja den valda gymnasieutbildningen. Eleverna behöver få stöd och resurser efter behov, bl.a. genom stöd av studie- och yrkesvägledare. Varje kommun ska ha både erforderliga system och en skyldighet att fördela resurser mellan skolorna utifrån elevernas behov. Varje elev som inte klarar en kurs ska erbjudas stöd för att klara kursen. Skolorna bör noga följa elevernas resultat och analysera varför elever avbryter sin utbildning. Vad vi här har framhållit bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion 2013/14:Kr16 (S) yrkande 16. Obligatorisk gymnasieskola, punkt 8 (S) av i (S), Per (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Kr16 av i m.fl. (S) yrkande 14. Dagens och framtidens arbetsliv och samhälle kräver gedigna kunskaper av alla. Förändringarna på arbetsmarknaden, och kraven på att förvärvsarbetande ska kunna byta arbetsplats, yrke eller bransch, gör att unga som inte får med sig tillräckliga kunskaper från gymnasiet har det svårt och kommer att få det än svårare . Bland unga utan gymnasieutbildning är försörjningsstöd en av de vanligaste vägarna till försörjning. Av de i åldrarna 20–som huvudsakligen försörjde sig på försörjningsstöd utgör de med enbart förgymnasial utbildning . kommer situationen för unga utan gymnasieutbildning att försvåras ytterligare. Enligt prognoser från försvinner av de jobb som bara kräver grundskoleutbildning till 2030. Det är en arbetsmarknad som helt enkelt inte kommer att finnas kvar. Den nya arbetsmarknaden ställer nya krav på individerna som samhället har ett ansvar att svara upp emot. krävs en gymnasieexamen för att klara sig på arbetsmarknaden. Ändå ser vi att unga väljer bort yrkesutbildning trots att det kommer att finnas en efterfrågan på gymnasieutbildad arbetskraft. Att successivt höja kraven på kunskap är därför både naturligt och nödvändigt mot bakgrund av samhällets utveckling. Därför ska gymnasieskolan vara obligatorisk. Samma skolplikt som gäller för ska gälla för gymnasieskolan och alla gymnasieprogram ska förbli minst treåriga och ge eleven behörighet att söka till högskolan om denne så önskar. Vad vi här har framhållit bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion 2013/14:Kr16 (S) yrkande 16. Folkhögskola direkt efter , punkt 9 (S, MP, V) av i (S), Per (S), (S), (S), (MP), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Kr16 av i m.fl. (S) yrkande 17. Det måste finnas flera möjliga vägar till gymnasieexamen. En väg som är stängd för de flesta gymnasieelever är att studera på folkhögskola. Det finns 150 folkhögskolor runt om i landet. De flesta drivs av olika folkrörelser, ideella organisationer eller föreningar. Studier inom folkhögskolan kan ge grundskolekompetens, gymnasiekompetens och yrkesutbildning. Till skillnad från andra skolformer är folkhögskolan inte bunden till centralt fastställda läroplaner. Varje folkhögskola bestämmer själv sin profil och verksamhet med hänsyn till skolans ideologiska och kunskapsmässiga inriktning. Folkbildningen syftar inte bara till att skapa formella möjligheter till vidare studier eller arbete utan också till att stärka delaktighet och engagemang.