bet · H101FiU22 · 2014-03-26 00:00:00 — Förslaget har underställts för subsidiaritetskontroll och tidsfristen för subsidiaritetsprövningen går ut . Utskottet har vid tidigare behandling av liknande motionsyrkanden framhållit vikten av stabila finansiella system och system som värnar detta. Utskottet vidhåller denna uppfattning och kan konstatera att frågan om risktagande inom banksektorn och ansvaret för sådant risktagande är mycket aktuell och föremål för diskussioner och åtgärder inom EU. Utskottet finner ingen anledning att föregripa den förhandlingsprocess om förslagen som startar och avstyrker därmed motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att regeringen bör låta utreda hur en grön investeringsbank skulle kunna etableras i . Utskottet avstyrker motionsyrkandet med hänvisning till att statens roll i förhållande till den finansiella strukturen främst bör vara att reglera och utöva tillsyn. Jämför reservation 4 (MP, V). och (båda MP) föreslår i motion 2013/14:Fi306 yrkande 2 ett tillkännagivande om att regeringen bör låta utreda hur en grön investeringsbank skulle kunna etableras i . Motionärerna anför att det i skulle behövas en väl kapitaliserad grön investeringsbank för att få fart på innovation och företagande i gröna branscher och hänvisar till att en sådan bank etablerades i . Ett likalydande motionsyrkande behandlades i bet. 2011/12:FiU22. Utskottet avstyrkte yrkandet med motiveringen att det redan finns olika möjligheter att genom statlig medverkan stödja bl.a. gröna innovationsprojekt. Utskottet framhöll vidare att statens viktigaste roll i förhållande till den finansiella infrastrukturen bör vara att reglera och utöva tillsyn över denna. Tillgång till riskkapital är viktigt för att främja tillväxt och konkurrenskraft. Utskottet anser dock, i enlighet med vad utskottet framhållit tidigare, att statens viktigaste roll i förhållande till den finansiella infrastrukturen bör vara att reglera och utöva tillsyn över denna. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet det aktuella motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om amorteringskrav på bostadslån. Utskottet hänvisar till de åtgärder som vidtagits av myndigheter och branschorganisationer samt till att en utredning har i uppdrag att överväga frågan om en sund amorteringskultur på bostadslånemarknaden. Jämför reservation 5 (SD). (KD) begär i motion 2013/14:Fi276 att regeringen ska utreda effekterna av att slopa det bolånetak som har satt upp och i stället införa ett amorteringskrav på bostadslån för hushåll med hög belåning. Motionären konstaterar att även om bolånetaket har fyllt en viktig funktion när det gäller att minska samhällets och bankernas sårbarhet vid kriser, innebär det att sårbarheten ökat för de hushåll som i stället tvingas ta blancolån för att ha råd med en bostad. I motion 2013/14:Fi296 föreslår (S) ett tillkännagivande till regeringen om att se över möjligheten att vidta andra åtgärder än bolånetaket för att minska den totala skuldsättningen. Motionären anför att även om syftet med bolånetaket är vällovligt finns det andra sätt som skulle kunna prövas, t.ex. ett obligatoriskt amorteringskrav vid större bostadslån. (SD) föreslår i motion 2013/14:Fi316 ett tillkännagivande om att lagstifta om krav på amortering. Enligt motionären behövs ett lagstadgat amorteringskrav för att kunna stoppa en eventuell sprickande bostadsbubbla. Ett likalydande motionsyrkande läggs fram i kommittémotion 2013/14:C389 av m.fl. (SD) yrkande 6. Utskottet avstyrkte i förra årets betänkande om bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor (bet. 2012/13:FiU22) ett motionsyrkande om att införa ett amorteringskrav. Utskottet hänvisade dels till det allmänna råd om ett s.k. bolånetak som beslutade om 2010, dels till att i sin bolåneundersökning 2013 konstaterade att trenden med stadigt stigande belåningsgrader var bruten. underströk utskottet vikten av att regeringen fortsätter att vidta förebyggande åtgärder för att stabiliteten på bostads- och bolånemarknaden ska öka på medellång sikt. fick ett uppdrag att redovisa en handlingsplan som anger vilka insatser som planeras för att stärka en sund amorteringskultur och hur dessa insatser kan genomföras samt en tidsplan för arbetet. redovisade sitt uppdrag . För att införa en reglering om en individuell amorteringsplan kan , enligt de förslag som redovisas i rapporten amorteringsplan, besluta om föreskrifter med stöd av den s.k. sundhetsregeln i lagen (2004:97) om bank- och finansieringsrörelse. bedömer dock att det också krävs en ändring av konsumentkreditlagen. anger vidare att det vore lämpligt att ta frågan i beaktande när man ska införa det s.k. bolånedirektivet i svensk rätt. Regeringen beslutade om ett kommittédirektiv till en genomförandeutredning av EU-direktivet om bostadslåneavtal (dir. 2014:13). I utredarens uppdrag ingår att överväga åtgärder för en sundare amorteringskultur med utgångspunkt i förslag. Utredaren ska redovisa sitt uppdrag . finns det en rekommendation från om att en låntagare bör amortera sitt bolån till . rapporterar att denna överenskommelse följs av bankerna. som presenterade sina förslag redovisade en ny branschöverenskommelse som innebär att banken ska ta fram förslag till en individuell amorteringsplan i samband med att nya lån beviljas. I planen ska det framgå att amortering bör ske även vid belåning . Vidare ska amorteringsplanen ha ett långsiktigt perspektiv och innefatta kundens totala finansiella situation, varvid särskild hänsyn ska tas till att kunden har en betryggande marginal för förändringar i livssituationen, t.ex. vid pensionering. Av Bankföreningens rekommendation framgår också att bankerna vill lämna tydlig information om vad ett bolån innebär och ge realistiska räkneexempel på vad boendet kostar. Kunden ska också få särskild förhandsinformation om bolånemarknaden och dess produkter. Slutligen kommer låneavtalet och amorteringsplanen att dokumenteras. utvidgade sin amorteringsrekommendation till att gälla nya lån med en belåningsgrad . Utskottet har i flera sammanhang haft anledning att konstatera att de svenska bolånetagarnas skuldsättning är hög och att den ökat . har det varit vanligt med amorteringsfrihet och den s.k. belåningsgraden har varit hög. Utskottet noterar att flera åtgärder har vidtagits för att komma till rätta med dessa förhållanden. Bland annat har utfärdat allmänna råd som innebär att nya bostadslån inte bör överstiga av bostadens marknadsvärde. redovisade en ny branschöverenskommelse som, vid sidan om en amorteringsrekommendation, innebär att banken ska ta fram förslag till en individuell amorteringsplan i samband med att nya lån beviljas. Utskottet ser positivt på dessa åtgärder som främjar en sundare amorteringskultur. Utskottet välkomnar att regeringen låter en särskild utredare överväga om ytterligare åtgärder är nödvändiga utifrån den handlingsplan om individuellt anpassade amorteringsplaner som presenterade . Utskottet finner inte anledning att föregripa utredarens arbete som kommer att redovisas och avstyrker därmed de aktuella motionsyrkandena. Kreditgivning till konsumenter och företag Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kreditgivning till konsumenter. Utskottet avstyrker motionsyrkandena bl.a. med motiveringen att har i uppdrag att övervaka kreditinstitutens kreditgivning och kreditvillkor och att det redan finns bestämmelser om krav på kreditprövning. Dessutom kommer att fr.o.m. kunna ta ut en sanktionsavgift av näringsidkare som inte gör ordentliga kreditprövningar. Vidare delar utskottet regeringens uppfattning om att det inte är aktuellt att överväga en symmetrisk modell för ränteskillnadsersättning. Jämför reservation 6 (MP). I motion 2013/14:Fi218 av och (båda S) anförs att det finns många företag som lånar ut pengar till oskäliga kostnader och att många låntagare hamnar i problem på grund av höga räntor och avgifter. Det återstår mycket att göra för att få acceptabla räntor och avgifter som kan hanteras av den enskilde låntagaren, anser motionärerna och föreslår ett tillkännagivande till regeringen om att göra en översyn av låneinstitutens räntor och avgifter. I motion 2013/14:Fi208 av och (båda MP) anförs att ett grundläggande problem för främst småföretagens möjlighet att få krediter är avsaknaden av transparens på marknaden, vilket bankernas räntesättning är ett exempel på. Färre lokala bankkontor och större koncentration till ett fåtal bankkoncerner minskar transparensen ytterligare, enligt motionärerna som i yrkande 2 föreslår att regeringen också bör låta utreda hur transparensen i banksektorn kan öka när det gäller villkor för kontanthantering, in- och utlåning, räntor och krediter. Mot bakgrund av att allt för många låntagare hamnar i en negativ skuldspiral och lånar allt för mycket föreslår (SD) i motion 2013/14:Fi227 yrkande 1 ett tillkännagivande till regeringen om att införa karenstid vid utbetalning av lån. (SD) föreslår i motion 2013/14:Fi279 ett tillkännagivande till regeringen om att säkra en rättvis ränteskillnadsersättning. Till skillnad från konsumenter som får betala ränteskillnadsersättning till banken om de förtidsinlöser ett lån som medför extra kostnader för banken, behöver inte banken ersätta konsumenten i ett läge där förtidsinlösen innebär att bankens intäkter ökar. Motionären anser att det ska finnas en möjlighet även för konsumenter att begära kompensation från banken vid förtida utlösta lån, om situationen medger detta. För att förbättra företagens möjligheter till kreditprövning och minska risken för överskuldsättning föreslås i motion 2013/14:C240 av (SD) yrkande 1 och kommittémotion 2013/14:C389 av m.fl. (SD) yrkande 2 tillkännagivanden om att regeringen utreder möjligheten att införa ett integritetssäkert heltäckande kreditregister med samtliga medborgares skulder. I 21–25§§ konsumentkreditlagen (2010:1846) finns det bestämmelser om konsumentens ångerrätt när det gäller kreditavtal. Enligt 21 § har konsumenten rätt att frånträda ett kreditavtal genom att till kreditgivaren lämna eller sända ett meddelande om detta från den dag då ångerfristen börjar löpa. Om lånebeloppet har betalats ut är konsumenten skyldig att betala tillbaka lånebeloppet och ränta till långivaren. På bolån finns det däremot ingen ångerrätt, men det går att lösa bolån . Däremot har konsumenten enligt 32 § konsumentkreditlagen rätt att betala sin skuld till kreditgivaren före den avtalade förfallotiden. Om skulden betalas har kreditgivaren rätt till ersättning, s.k. ränteskillnadsersättning. Bestämmelser om krav på kreditprövning finns i både 12 § konsumentkreditlagen (2010:1846) och i 8 kap. 1 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Konsumentkreditlagens bestämmelser rör förhållandet mellan näringsidkaren och konsumenten, medan lagen om bank- och finansieringsrörelse innehåller bestämmelser som de finansiella företagen ska följa för att få bedriva sin verksamhet. Bestämmelserna om kreditprövning i lagen om bank- och finansieringsrörelse avser kreditinstitutens kreditgivning till såväl företag som konsumenter. och utövar tillsyn och har båda utfärdat allmänna råd när det gäller kravet på kreditprövning. När det gäller vilket beslutsunderlag som krävs vid en kreditprövning anges det i 12 § konsumentkreditlagen att kreditprövningen ska grundas på tillräckliga uppgifter om konsumentens ekonomiska förhållanden. Uttrycket tillräckliga uppgifter är enligt förarbetena till bestämmelsen (prop. 2009/10:242 s. 100) hämtat från och rådets direktiv /48/EG av om konsumentkreditavtal (konsumentkreditdirektivet). Med tillräckliga uppgifter avses att näringsidkaren måste samla in så många uppgifter att konsumentens betalningsförmåga för krediten i fråga kan bedömas med en hög grad av säkerhet. Enligt förarbetena kan flera uppgiftskällor behöva användas. Uppgifter kan inhämtas från konsumenten, från en kreditupplysning, från en databas som förs av en myndighet, t.ex. , eller från kreditgivarens eget register eller egna databas. I den näringsrättsliga regleringen för bank- och finansieringsrörelse anges att ett kreditinstituts kreditprövning ska vara organiserad så att den som fattar beslut i ett ärende har tillräckligt beslutsunderlag för att bedöma risken med att bevilja krediten (8 kap. 2 § lagen om bank- och finansieringsrörelse). Av förarbetena till den bestämmelsen framhålls att detta bl.a. innebär krav på att det finns system för att få fram information till beslutsnivån. Informationen om den som söker lån kan omfatta intjäningsförmåga, förmögenhetsställning, betalningsvilja, kopplingen till andra låntagare i kreditinstitutet och liknande förhållanden av betydelse vid bedömningen av risken med att bevilja krediten (prop. 2002/03:139 s. 536). Utskottet avstyrkte i förra årets betänkande om bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor (bet. 2012/13:FiU22) liknande motionsyrkanden om hushållens skuldsättning, ökad makt för bolånekunderna och begränsning av riskfylld kreditgivning. Utskottet hänvisade till de åtgärder som regeringen och vidtagit på området och fann inga skäl att ta några särskilda initiativ med anledning av motionsyrkandena. ska övervaka kreditinstitutens kreditgivning och kreditvillkor samt följa räntesättningen har i sitt regleringsbrev haft i uppdrag att övervaka kreditinstitutens kreditgivning och kreditvillkor till företagen och hushållen samt att följa räntesättning och ställa räntesättningen i relation till institutens upplåningskostnader för olika löptider. har fått samma uppdrag . Redovisningen ska göras i en s.k. stabilitetsrapport. Enligt förordning (2009:93) med instruktion för ska myndigheten fr.o.m. redovisa stabilitetsrapporter , och . Proposition 2013/14:44 Rättvisare regler vid förtidsinbetalning av bostadslån Regeringens proposition om rättvisare regler vid förtidsinbetalning av bostadslån (prop. 2013/14:44) har behandlats av civilutskottet. Propositionen föranledde inte några följdmotioner. I betänkande 2013/14:CU15 föreslår civilutskottet att propositionen ska bifallas. Kammaren kommer enligt planeringen att behandla betänkandet . Regeringen anger i propositionen (s.12 ff.) att reglerna om ränteskillnadsersättning har sin grund i den avtalsrättsliga principen om att en part som säger upp ett avtal ska ersätta motparten för den förlust som uppstår på grund av den förtida uppsägningen. En part ska kunna inrätta sig efter det ingångna avtalet och inte i onödan behöva oroa sig – eller i förhand kompensera sig – för risken att motparten avslutar avtalet . Särskilt viktigt blir detta, enligt regeringen, i situationer där den ena parten har en obegränsad rätt att säga upp avtalet, medan motpartens motsvarande rätt är begränsad. Regeringen anser därför att en självklar utgångspunkt även fortsättningsvis ska vara att en konsument som säger upp ett avtal i princip ska täcka kreditgivarens förlust (se prop. 1991/92:83 s. 70 och 1993/94:201 s. 9). Regeringen anser att reglerna alltså ska bygga på att ränteskillnadsersättningen är en kompensation för den förtida uppsägningen av låneavtalet. Ett lån med bunden ränta är inte att betrakta som en placering som konsumenten kan få avkastning på, beroende på förändringar på räntemarknaden. Med hänsyn till detta anger regeringen att det inte är aktuellt att överväga en symmetrisk modell som innebär att kreditgivaren i vissa räntelägen skulle ersätta konsumenten. Sanktionsavgift vid bristande kreditprövningar träder ändringar i konsumentkreditlagen i kraft som innebär att ska kunna ta ut en sanktionsavgift av näringsidkare som vid kreditgivning till konsumenter inte gör ordentliga kreditprövningar (prop. 2013/14:34, bet. 2013/14:CU13, rskr. 2013/14:150). Bestämmelsen syftar till att stärka konsumentskyddet vid kreditgivning och därigenom minska överskuldsättningen bland konsumenter. När det gäller frågan om att regeringen bör göra en översyn av låneinstitutens räntor och avgifter, noterar utskottet att även fått i uppdrag att övervaka kreditinstitutens kreditgivning och kreditvillkor till företag och hushåll. Enligt uppdraget ska myndigheten dessutom följa räntesättning och ställa räntesättningen i relation till institutens upplåningskostnader för olika löptider. ska redovisa resultatet av övervakningen i den s.k. stabilitetsrapport som myndigheten enligt sin instruktion ska lämna till regeringen. Utskottet noterar att fr.o.m. nu kommer att redovisa s.k. stabilitetsrapporter . har behandlat regeringens proposition om rättvisare regler vid förtidsinbetalning av bostadslån (bet. 2013/14:CU15). har inte haft något att invända mot förslaget och yrkar i sitt betänkande bifall till propositionen. I likhet med civilutskottet ställer sig finansutskottet bakom regeringens överväganden i frågan om ränteskillnadsersättning. Ett lån med bunden ränta är inte att betrakta som en placering som konsumenten kan få avkastning på, beroende på förändringar på räntemarknaden, och med hänsyn till detta delar utskottet regeringens uppfattning att det inte är aktuellt att överväga en symmetrisk modell som innebär att kreditgivaren i vissa räntelägen skulle ersätta konsumenten. Bestämmelser om krav på kreditprövning finns i såväl konsumentkreditlagen som i lagen om bank- och finansieringsrörelse, vilket framgår av den kompletterande informationen ovan. Utskottet kan också konstatera att fr.o.m. ska kunna ta ut en sanktionsavgift av näringsidkare som vid kreditgivning till konsumenter inte gör ordentliga kreditprövningar. Utskottet finner därför inga skäl att ta några särskilda initiativ med anledning av något av de aktuella motionsyrkandena och avstyrker dem. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkande om insättningsgarantins täckningsbelopp. Utskottet hänvisar till att det förslag till EU-direktiv om insättningsgarantin som antas innebär att det blir möjligt att räkna om täckningsbeloppet i svenska kronor. I motion 2013/14:Fi246 föreslår (SD) ett tillkännagivande till regeringen om att insättningsgarantins täckningsbelopp ska anges i svenska kronor, så att svenskarnas nej till euron i folkomröstningen respekteras. Ett täckningsbelopp angivet i svenska kronor säkerställer att insättare vet vilket belopp som omfattas av insättningsgarantin, vilket inte är fallet då täckningsbeloppet endast anges i euro. Enligt 4 § lagen (1995:1571) om insättningsgaranti har insättaren, givet att en insättning omfattas av insättningsgarantin, rätt till ersättning motsvarande dels insättningens belopp, dels upplupen ränta till den dag då ersättningen inträder. Genom en ändring i lagen, som trädde i kraft , får ersättningen uppgå till sammanlagt högst det belopp i kronor som för ersättningsrättens inträde motsvarar . Beloppet i euro ska räknas om till svenska kronor enligt den valutakurs som gällde dagen för ersättningsrättens inträde. Vid finansutskottets behandling av regeringens förslag till ändring av insättningsgarantins täckningsbelopp föreslog utskottet att skulle besluta om ett tillkännagivande till regeringen om täckningsbeloppets utformning. beslutade i enlighet med utskottets förslag. Enligt tillkännagivandet ska regeringen i förhandlingarna inom ramen för EU-samarbetet sträva efter att ändringar av insättningsgarantidirektivet kommer till stånd för att göra det lättare för medlemsstaterna utanför euroområdet att genomföra direktivet i egen valuta och att regeringen vid genomförandet av det ändrade insättningsgarantidirektivet ska sträva efter att täckningsbeloppet formuleras i kronor. höll utskottet överläggning med statsrådet om förslag till insättningsgarantidirektiv (KOM(2010) 368). Regeringen strävade efter att direktivet skulle göra det möjligt att underlätta genomförandet av direktivet i medlemsstater utanför euroområdet, speciellt när det gällde möjligheten att formulera täckningsbeloppet i svenska kronor. Regeringen arbetade för möjligheten att använda den nationella valutan ska finnas kvar i direktivförslaget. Utskottet uttryckte sitt stöd för regeringens ståndpunkt. Efter att rådet hade beslutat om en allmän inriktning inleddes förhandlingarna med . Förhandlingarna, som har legat nere på grund av kopplingarna till krishanteringsdirektivet, återupptogs . Regeringens ståndpunkt var oförändrad, dvs. ersättningsbeloppet ska kunna anges i svenska kronor. En preliminär överenskommelse om direktivförslaget nåddes mellan rådet och . antog rådet en ståndpunkt om direktivförslaget vid sin första behandling. Ståndpunkten går sedan till som, i enlighet med överenskommelsen, kommer att anta den utan ändringar vid sin plenarsession den 14 – , varpå rättsakten är antagen. Utskottet konstaterar att det enligt förslaget till EU-direktiv är möjligt att räkna om täckningsbeloppet i nationell valuta. Direktivet ska vara infört i svensk rätt från det att direktivet trätt i kraft. Utskottet avstyrker därmed motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kreditupplysning och bluffakturor. Utskottet avstyrker motionsyrkandena med motiveringen att man inte vill föregripa aktuella utredningar på området. Jämför reservation 7 (SD). I motion 2013/14:Fi204 av och (båda FP) föreslås ett tillkännagivande till regeringen om en ändring av reglerna om näringsidkare i kreditupplysningslagen. Bakgrunden är att nuvarande regelverk, till skillnad från vad som gäller för fysiska personer som inte bedriver näringsverksamhet, tillåter att upplysningar om näringsidkares betalningsförsummelser får lämnas ut redan när en ansökan om betalningsföreläggande eller en stämningsansökan ges in till eller domstol. Enligt motionärerna gynnar de nuvarande reglerna fakturabedrägerier (bluffakturor) genom att de som utför bedrägerierna använder hot om betalningsanmärkningar som påtryckningsmedel. En näringsidkare kan välja att betala en oriktig skuld för att slippa en betalningsanmärkning, eftersom en upplysning om betalningsanmärkning kan få avsevärda konsekvenser för näringsidkarens kreditvärdighet även om betalningsskyldigheten inte blivit fastslagen av domstol eller . Motionärerna betonar att de åtgärder som vidtagits mot fakturabedrägerier inte är tillräckliga och att det är ovärdigt ett rättssamhälle att medverka till att sprida uppgifter om obetalda skulder till dess att betalningsskyldigheten fastställts. Motsvarande yrkande återfinns i motionerna 2013/14:Fi224 av (M), 2013/14:Fi232 av (M), 2013/14:Fi289 (KD) yrkande 1 och 2013/14:Fi305 av och (båda M). I motion 2013/14:Fi290 föreslår (SD) i yrkandena 4 och 5 tillkännagivanden till regeringen om ett antal åtgärder mot bluffakturor. Motionären anser för det första (yrkande 4) att regeringen ska återkomma med förslag om att inkassobolag inte ska få driva in ärenden från företag som skickar ut bluffakturor eller liknande verksamhet. För det andra (yrkande 5) ska regeringen återkomma med förslag om att banker ska bli skyldiga att avsluta bankkonton som används av företag som skickar ut bluffakturor eller bedriver liknande företag. I 7 § kreditupplysningslagen (1973:1173) anges att kreditupplysningar om fysiska personer som inte är näringsidkare inte får innehålla uppgifter om andra betalningsförsummelser än sådana som har slagits fast genom en domstols eller en annans avgörande eller åtgärd, eller har lett till inledande skuldsanering eller till betalningsinställelse, konkursansökan eller ackord. Detta innebär t.ex. att ansökningar om betalningsförelägganden inte får redovisas i en kreditupplysning som gäller en privatperson. För juridiska personer får också uppgifter om ansökan om betalningsföreläggande registreras. Detta betyder att kreditupplysningsföretagen i dessa fall inte behöver vänta tills har fastställt betalningsskyldigheten. Enligt 34 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller sekretess som huvudregel hos när det gäller verksamhet som avser utsökning och indrivning. Verksamhet som avser betalningsförelägganden omfattas däremot inte.