bet · H101FiU23 · 2014-04-07 00:00:00 — Har jag uppfattat detta rätt från direktion? : Låt mig börja med det jag missade i den tidigare omgången. frågade om det är bra eller inte bra att bygga mer i . Det är en lite bredare frågeställning, för i den del som vi sysslar med är det mycket diskussion om hushållens skulder, som det brukar vara . kommer vi inte ifrån att utbudet av bostäder har varit väldigt lågt i och att det finns en rad olika skäl till att det råder en obalans på den svenska bostadsmarknaden. Vi kan syssla med finansiella risker, lån, vad som sker och inte sker i den finansiella sektorn, men det kan inte lösa alla frågeställningar som har lett till att vi har en ojämvikt på den svenska bostadsmarknaden. Därutöver finns det en lång rad andra frågeställningar som andra är satta att hantera. Gör man inte det får man mer och mer lägga ett plåster inom finanssektorsdelen när det gäller den här utvecklingen. Men då kvarstår obalanserna, och då blir det ett långvarigt bekymmer. Det ligger helt och hållet utanför det som vi sysslar med, men det är ändå någonting som finns där och som vi och många andra har att beakta. Om det nu är så att många fler människor än tidigare flyttar till är det väl rimligt att de har någonstans att bo. Annars har man problem. Men då är vi långt utanför penningpolitiken. Per Åsling frågar om hushållens balansräkningar. Ja, det är en bra frågeställning: ser hushållens balansräkningar egentligen ut? Det tittar vi på. Hushållen har stora tillgångar, men en hel del av de tillgångarna, inte minst i form av boende, är förhållandevis i likvida tillgångar och producerar inte ett kassaflöde. Ytterst är det så att om man har stora lån ska kassaflödet tas ur den inkomst som man har. Det är det som alltid leder till bekymmer, när man har bekymmer just inom den sektorn i ett samhälle. Eftersom man ska betala ränta utifrån den löpande inkomst som man har blir följden om man får bekymmer att konsumtionen i samhället faller, den ekonomiska aktiviteten faller och arbetslösheten ökar. Vi håller reda på så gott det går hur tillgångssidan ser ut, men en faktor som över årens lopp har kommit att spela allt större roll när det gäller att hålla reda på det här är också att vi i inte längre har förmögenhet i data. De data vi har går längre och längre bakåt i tiden i takt med att tiden går. Det är en återkommande fråga: Vad vore det bra att känna till på statistiksidan när det gäller just den här frågan? Där blir det allt svårare att till fullo förstå sig på hur tillgångssidan ser ut. ställer en detaljerad fråga om det femte jobbskatteavdraget, hur man jämför det med andra typer av åtgärder, brytpunkter och sådant. Vi gör inte den typen av analys när vi gör våra konjunkturprognoser, utan vi bedömer den allmänna ekonomiska utvecklingen som en konsekvens av den breda finanspolitiken, såsom den beskrivs. Det är sedan det som blir ingångsvärdena när det gäller att bedöma konsumtion, investeringar och annat. Vi är inte nere på den detaljnivån att vi skulle analysera om det ger en tiondel hit eller dit när man laborerar med olika ekonomisk-politiska åtgärder. frågar om koppling mellan ränta och reporänta. Ja, det här kan man göra på en rad olika sätt, och det kan man lösa på olika sätt inom den finansiella sektorn. Vi har ett system där man inte har en direkt koppling. Men låt mig säga att om man tittar på det här över längre tidsperioder är det absolut så att bolåneräntorna och den allmänna räntenivån i följer reporäntan. Så är det. Däremot är det inte så att den följer vecka till vecka, månad till månad, utan där kan det vara en fluktuation. Här ser man också tydligt hur det ser ut, hur räntenivån följs åt. Sedan har vi den eviga frågan om amortering eller inte. Min åsikt har varit att det är bra att amortera. Jag tror att det är bra att alla amorterar, för annars löper man risken att skjuta ett skuldberg framför sig som kan leda till allehanda bekymmer. Min förhoppning är att de åtgärder som har vidtagits från sida och de diskussioner som har förts med bankerna leder till mer amorteringar. Skulle det visa sig att det inte blir så får man säkert återkomma till den showen. Sedan var det frågeställningen om när inflationsmålet styr mål, tydlighet och så vidare. Inflationsmålet styr alltid. Men om man försöker återföra inflationstakten till inflationsmålet på exakt i närtid alltid skapar man andra bekymmer. Givet den osäkerhet som råder i en liten, öppen ekonomi som den svenska kan vi inte finkalibrera på det sättet, utan då får man leva med att inflationstakten avviker från . Vidare var det frågan om nivån på skulderna. Det är ytterst ett värdeomdöme. Det går inte att räkna fram en siffra och säga att har man uppnått den siffran vet man precis hur det förhåller sig. Svårigheten där är precis densamma som när det gäller statsskuldens nivå. Man kan inte heller räkna fram en siffra för statsskuldens nivå. Lägre skuld är bättre än högre – det är alldeles klart. När det gäller hushållens skulder har vi varit på väg åt fel håll , och därför är det angeläget att se till att den skuldökningen inte fortsätter. Vi har att göra den avvägning som både och jag har varit inne på, och vi har beskrivit i närtid vilken vikt man ska lägga vid detta. Direktionens majoritet har vid ett antal olika tillfällen sagt att hushållens skulder spelar en viss roll. Men kommer vi inte ifrån detta att vi har en väldigt låg räntenivå, och det är det som är huvuddelen. har vi vägt in skulderna till en del. Det är ungefär så långt det går att komma. Detta är bedömningsfrågor . Man kan naturligtvis skapa mål som siffermässigt är väldigt tydliga, men i en komplicerad värld är det inte så enkelt att det alltid fungerar att slaviskt följa detta och ingenting annat. Just frågan om skulder är en fråga som har uppmärksammats i många centralbanker på olika håll i världen, och samtalet om detta i centralbanksvärlden är ganska annorlunda jämfört med för fem eller . Om vi lyssnar på andra centralbanker som har samma typ av frågeställning när det gäller inflationstakten hör vi att de också på den kanten numera är väldigt tydliga med att vad som sker inom den finansiella sektorn, vad som sker på skuldsidan, spelar roll. Vi har ännu inte när det gäller teoribildningen inom detta område kommit så långt att vi precis kan siffersätta detta. Det är naturligtvis ett aber i sig. Men bara för att det är svårt att sätta siffror på saker och ting kan man inte bortse från vad som sker i verkligheten, och då får man göra den typ av avvägningar som vi är satta att göra. frågar om kronkursen och räntan. Vi har och har haft en rörlig växelkurs . Det vi kan notera där är att vi inte ser något absolut, direkt och samband mellan växelkursen och den svenska räntan. Växelkursen har faktiskt också under ganska långa perioder avvikit i alla möjliga olika riktningar. Det är inte så att det är en daglig koppling där. Modellvärlden kräver en sådan koppling som är närmast absolut, men verkligheten är en annan. Sedan till frågeställningen om hushållen sparar fel. Ja, det är i grunden upp till det enskilda hushållet att bestämma hur man sparar. Men om vi tittar på detta på aggregerad nivå vore det naturligtvis bättre om skulderna i hushållssektorn var lägre än vad de är . En typ av sparande är då att amortera, och i det avseendet vore det inte fel om fördelningen när det gäller sparande var lite annorlunda än vad den är . : Per Åsling frågade om regionala skillnader. Det är också delvis relaterat till hushållens balansräkningar. pratade lite om det. För att förtydliga detta med hushållens balansräkningar kan jag säga att vi har information om hushållens totala balansräkningar, men inte på hushållsnivå efter 2007. Det leder till problem i vår analys, bland annat när det gäller de frågor som vi var inne på: Vem är det som har skulder och tillgångar? Är det samma hushåll som har mycket skulder som också har mycket tillgångar, eller är det vissa hushåll som har mycket skulder och andra som har mycket tillgångar? Hur ser sparandet och tillgångarna ut mer detaljerat uppdelat på olika hushållsgrupper? Vi kan göra viss disaggregering där, men inte ned på så låg nivå som vi skulle vilja. Det gäller inte bara , utan förmodligen även , att man skulle vilja ha mer sådan information. Det gör också att analysen av regionala skillnader blir lite begränsad. Men det är självklart så, som du säger, att hushållen i storstadsregionerna och framför allt i har högre skulder i förhållande till sin inkomst än de har ute i landet på grund av att bostadspriserna är högre här. Däremot om man tittar på skulderna i förhållande till tillgångarna är det inte lika uppenbart. Det beror på att i tillgångarna är husen eller bostadsrätterna med, och värdet på dem är större i . När det gäller belåningsgraden tror jag inte att det är några anmärkningsvärda skillnader mellan regioner. När det gäller om prisutvecklingen är olika på regional nivå är det inte riktigt en central fråga för oss i . Vårt mål gäller den totala, genomsnittliga inflationen i landet, och vi har bara ett instrument att arbeta med. Det är svårt för oss att komma in på regional nivå. Däremot är det viktiga frågor. Du frågar om det här bör diskuteras mer och om det bör forskas mer omkring regionala skillnader i inflationsutvecklingen. Det tycker jag definitivt. har jag sett en del forskning kring liknande frågor baserat på . I har man mer regionala data – det är ju ett större område – och där har det varit en del forskning om olika inflationstakt för framför allt olika inkomstgrupper, vilket också är en viktig samhällsfråga. Höginkomsttagare och låginkomsttagare har väldigt olika konsumtionsprofiler, och det har visat sig att inflationsutvecklingen har varit ganska annorlunda för hög- och låginkomsttagare. När man tittar på reallöner bör man egentligen relatera det till de konsumtionsmönster som olika grupper har. Vi kunde definitivt göra mer kring det i , tycker jag. Jag uppmuntrar alla som forskar kring sådant här att titta mer på det. Det är viktiga frågor. frågor om jobbskatteavdraget kontra höjd brytpunkt: Jag håller med om att vi inte är inne på sådana skillnader. Jag tycker inte riktigt att vi ska ha någon åsikt om eventuella skillnader där. ställde några frågor. De åtgärder som har föreslagits för hur bankerna ska förhandla med kunder är det väl värt att titta närmare på, skulle jag misstänka. Det är bra om bolånekunderna har bra information – det vill vi definitivt – när de fattar sina beslut. Ränteavdrag är en politiskt väldigt känslig fråga, och det vill jag inte ha en åsikt kring. Även om frågan om hur verksamhet ska utvärderas kanske inte var riktad till mig är det en väldigt viktig fråga. Utan att gå in precis på de frågor som reste vill jag ändå säga att jag håller med om att det är viktigt, när man har delegerat ansvaret för penningpolitiken till en oberoende myndighet, att det går att utvärdera vår verksamhet. Det är viktigt att inflationsmålet är förankrat, att våra uppgifter är tydliga och att det går att få ett ansvarsutkrävande. Det är bland annat därför vi är här. Det här kommer inte att vara jättelätt. Det är inte så att man bara kan titta på genomsnittlig inflation för att utvärdera vad vi har gjort. Vi har inte ett mål för genomsnittlig inflation . Som jag tolkar uppdraget ska vi vid varje beslutstillfälle föra en politik som gör att inflationen framöver rör sig mot , som vi ska beakta andra faktorer, som hög sysselsättning och hållbar tillväxt. För att göra en noggrann utvärdering av om vi gör rätt eller fel: Dels får ni kalla oss hit så att vi får förklara vad vi håller på med, dels lägger finansutskottet ut uppdrag på att göra mer djupgående utvärderingar externt, och en ny sådan är på väg. Då skulle jag vilja passa på att säga att det är viktigt att de som gör en sådan utvärdering verkligen går in och tittar på hur besluten har motiverats i de penningpolitiska rapporterna och i protokollen, som är offentliga och där varje enskild ledamot motiverar sitt ställningstagande. Då får man helt enkelt gå in och titta på: Är besluten välgrundade? Om man nu inte siktar på att föra inflationen snabbt mot , har man då haft tillräckligt goda skäl för att avvika eller inte? Och har de presenterats tillräckligt tydligt? Jag tror att det är oundvikligt att det kommer att vara ganska svårt. Men vårt uppdrag på är ju att underlätta den här utvärderingen och att vara så tydliga som möjligt. Och är vi inte tydliga är det också en brist som ska påtalas i utvärderingen. Som antyder kan vi inte ha för många uppdrag och försöka göra för mycket när vi bara har ett instrument. Det gör att utvärderingen blir svårare. Det är också en viktig aspekt. Slutligen till fråga om det är något att bråka om huruvida vi tidigare riktigt rört oss mot eller inte. Ja, jag tycker det. Bråka kanske inte är rätt ord. Vi i direktionen är överens om att om vi bortsåg från hushållens skulder skulle en lägre ränta vara motiverad, både utifrån att uppfylla inflationsmålet och utifrån att arbetslösheten och konjunkturutvecklingen skulle bli mer balanserad. Jag tycker att utgångspunkten är: Varför ska vi inte göra det? Man måste ha tydliga argument och starka skäl för att avvika från den strategin. Det tyckte att han har, och jag tyckte att argumenten inte är tillräckligt starka. För mig var detta utgångspunkten. Som sagt har inflationen varit låg . Det är viktigt att vi nu skickar ut en signal om att vi verkligen kommer att dra oss mot inflationsmålet. Vi har tidigare sett flera revideringar när man har trott att inflationen ska börja stiga men sedan inte gjort det. Jag tycker att det är viktigt att vi för en politik som är robust inför nya negativa överraskningar, att vi sänker räntan och inte höjer räntan förrän vi tydligt kan se att inflationen verkligen börjar stiga. Ser vi trots räntesänkningen att inflationen inte börjar stiga får vi sänka ännu mer. Som jag sade tycker jag egentligen att vi skulle sänka med mer än 25 punkter. Sänker vi räntan och inflationen börjar stiga får vi höja räntan snabbare än enligt vår prognos. Jag tycker att det är viktigt att skicka ut en signal om att inte är ett golv som vi har låst oss fast vid, utan penningpolitiken kommer att reagera på ny information. Det är ytterligare en aspekt. Ordföranden: , , för att han nämnde den uppkommande nya externa utvärderingen. Vi har gjort sådana två gånger, och förberedelserna för den tredje pågår i detta . Utskottet gör också en årlig utvärdering baserad på material. När vi har kontakt med de internationella forskare som vi brukar ha inför det framhålls också tillgången som är mycket god i på transparent och dokumenterad information i form av bland annat protokoll och utfrågningar. (S): Tack för en alltid intressant information! Riksbankschefen visade en mycket skrämmande bild om fler åtgärder än låg ränta för att påtagligt minska arbetslösheten. Jämför man 2006 med är det 100 000 fler som är arbetslösa. Den grupp som har ökat visar riksbankschefen är den utsatta gruppen. Detta kan naturligtvis inte lösa, utan det behövs en annan arbetsmarknads-, utbildnings- och näringspolitik. Men kan naturligtvis hjälpa till. Med denna bakgrund av 100 000 fler arbetslösa samt att inte uppfyller inflationsmålet på – ni har lyckats nå – är frågan: Vad är det som ni har vägt in i räntebeslutet som gör att majoriteten inte sänker räntan? Är det hushållens finansiella risker, är det marknadsrisker eller något annat? Det var den första frågan. Den andra frågan ställer jag till riksbankschefen. visar att räntan förmodligen har små effekter på de finansiella riskerna. Jag är intresserad av riksbankschefens analys av det. Den sista frågan gäller inte räntenivåerna som så utan jämförelse mellan och de andra centralbankerna. Hur prognostiserar andra ränteutvecklingen från sin räntenivå? Är det samsyn riksbankerna emellan hur ränteutvecklingen kommer att vara? (M): Tack för föredragningen! Med risk att bli lite tjatig tänkte jag fråga lite om hushållens skuldsättning. Jag tycker att den kurva som visas varje gång vi träffas är ganska trubbig. Den klättrar sakta uppåt, men vad finns det för tillväxt bakom den kurvan för hushållens skuldsättning? Jag tänkte ta ett litet exempel. Vi åker kanske från . Vi säger att det är ett par, båda arbetar. De har ägt sin villa i kanske . Man har möjlighet att låna . Så gör man det, och betalar 3 procents ränta, eller . Det klarar man säkert av med de hyggliga inkomster och matematik man själv har. Sedan gör man ränteavdrag. Vad gör man för pengarna? Jo, man renoverar sitt kök, sitt badrum och man kanske till och med byter bil och gräsklippare och andra småsaker. Där finns en väldig tillväxtfaktor, och dessutom utnyttjar man ROT-avdraget. Om båda har hyggliga inkomster kanske de drar av . När man talar med mindre företag ute på olika orter i ser man att det är en väldig tillväxt bakom de här skuldsättningssiffrorna. Har ni någon tanke eller siffra på vad det här ger i tillväxt? (FP): En central fråga som har varit uppe här är utvärderingen av och hur det ska gå till. Vägen till den självständiga var via att man hade en utredning där jag satt med. Då diskuterades egentligen bara inflationsmålet. Sedan skrevs en proposition, och det är den som det hänvisas till här och förarbetena till den. Jag måste säga att de inte ska sättas alltför mycket i fokus. De skrevs före finanskrisen. Sedan har vi haft en finanskris. Skulle vi skriva om de förarbetena tror jag att de skulle få en delvis annan utformning. kanske inte använder sig riktigt av de mål som fanns . Jag tycker att man måste konstatera att det successivt har vuxit fram i och finansutskott att vi har definierat om mål och gjort det bredare. Naturligtvis finns inflationsmålet men också större förståelse för att man lägger en stor vikt vid finansiell stabilitet, aktivitetsnivån och arbetslösheten. Det är två och ett halvt mål . Det gör det naturligtvis mycket svårare att utvärdera , men är verkligheten som den är; det är inte bara inflation, att man stirrar på inflationstakten. Jag skulle vilja fråga : Tycker ni att det är ett problem att lagstiftningen är lite föråldrad ? Eller kan ni nöja er med – och det kan ni säkert – de utvärderingar av som görs i finansutskottets regi och de skrivningar som sker i samband med utvärderingarna och där man indirekt säger att vi accepterar finansiell stabilitet som ett mål? Jag sitter i den mindre grupp som ska fundera på den externa utvärdering som ordföranden nämnde. I de direktiv som vi ska utarbeta och som antas av hela utskottet kommer indirekt att finnas frågor som vad man i utvärderingen ska titta på. Därmed blir det indirekt en beskrivning av vad vi tycker är viktigt i sammanhanget, det vill säga en målformulering, utan att för den skull säga att de direktiven ska tas som förarbeten. (V): Som lagstiftare har man väl ansvar för att se till att man har en aktuell lagstiftning, tycker jag, men vi kan ta den debatten senare, . Jag begärde ordet delvis därför att jag inte fick svar på min ena fråga, som handlade om hur mycket man har beräknat att detta att hushållens skuldsättning alltmer tar överhanden över inflationsmålet får kosta, dels i förlorade arbetstillfällen, dels också samhällsekonomiskt. Vi har ett inflationsmål på , och förväntningarna ligger där, men det faktiska utfallet är . Det har en ekonomisk kostnad och påverkar väldigt mycket ekonomin totalt. Det skulle vara bra om jag kunde få svar på det. har sagt att det kostar ungefär 40 000 arbetstillfällen . Jag vill höra vilken bedömning direktionen har gjort av de siffrorna. Jag reagerade på några saker som sades, som att man inte kan återföra inflationsmålet i närtid, att det inte kan vara rimligt att göra så . Nej, men har det gått , och vi ligger på ett genomsnitt på . Det gör mig väldigt orolig utifrån både demokratiaspekt och ansvarsutkrävande och tydliga mål i den delegation ni har fått. säger att ni till en del har vägt in hushållens skuldsättning och att det inte är så enkelt att siffersätta det. Det kan jag förstå, för det här är ett nytt område. Ni måste ändå ha haft någon form av ambition om varför och hur mycket den förda penningpolitiken ska påverka hushållens skuldsättning. När tycker ni att det är relevant att låta inflationsmålet styra som överordnat mål? Min sista fråga gäller utvärderingen, som vi lär fortsätta att diskutera. Om man säger att inflationsmålet styr men att ni även väger in hushållens skuldsättning och resultatet är tydligt att hushållens skuldsättning får styra mer än inflationsmålet, för man måste ändå utvärdera mot den faktiska inflationen, blir det svårt att utvärdera när det används samma verktyg för två helt skilda mål. : Den första frågan från om arbetslösheten: Där har vi sagt att de finansiella riskerna har fått väga in till den del, men har vi en väldigt låg ränta och kommer att ha så ett tag framöver. Då säger andra: Ja, men räntan har små effekter när det gäller hushållens lån. Men den har effekter, för om räntan är låg lånar man mer än om räntan är hög. Att säga att bara för att någonting har en begränsad effekt ska man avstå helt och hållet tycker inte jag är rätt sätt att gå till väga, inte minst mot bakgrund av att vi har legat efter när det gäller andra typer av åtgärder för att hantera den här typen av frågor. Det återför mig till det vi berörde , att det blir enklare på det penningpolitiska området om man så att säga kan vidta fler specialriktade åtgärder mot just hushållssektorn. finns det en gräns för vad man kan göra på den andra sidan, för att kalla det enkelt så. Vi har ju dåliga erfarenheter bakåt i tiden, långt bakåt i tiden, när man valde att reglera på ett sådant sätt att man skapade stora snedvridningar på kreditmarknaderna. På något sätt måste de makrotillsynsåtgärder som vidtas någorlunda hänga ihop med den allmänna räntenivån. Annars skapar man över en längre tidsperiod sig andra bekymmer som blir svåra att hantera. Framtida räntor utomlands: Den allmänna synen på olika håll i världen är att räntenivån kommer att stiga i takt med att konjunkturen förbättras. Det ser naturligtvis lite olika ut på olika håll i världen, men på något eller är trenden ganska entydig, detta förutsatt att världskonjunkturen blir den som de flesta konjunkturbedömare tror, det vill säga att tillväxten tilltar globalt. Det där kan säkert bli lite ojämnt på olika håll i världen beroende på vad som sker i den inhemska ekonomins utgångspunkt. Men riktningen är entydig, att räntorna kommer att stiga . Det i sig är naturligtvis en god nyhet därför att signalen om att vi går mot en normalisering då finns där. Det är en bra sak i sig. är vi för svenskt vidkommande i lite annorlunda läge jämfört med en del andra länder i den meningen att vi inte har ett läge där den finansiella sektorn har fallit isär och att man ska bedriva en penningpolitik mot den bakgrunden och arbeta med att plocka ihop delarna. Det försvårar naturligtvis penningpolitiken och den allmänna ekonomiska utvecklingen på de ställen där detta har inträffat. I det stora hela är det så att följer framför allt långräntorna varandra, i varje fall i de stora länderna, åt ganska nära. Det betyder att räntenivån kommer att vara på väg upp. frågade om tillväxt, skuldsättning och vad det betyder för tillväxten om man skuldsätter sig mer och mer. Ju mer man lånar, desto mer håller man den allmänna efterfrågan uppe i ekonomin. Det är svårt att sätta en siffra på det och säga att om utlåningen ökar med X kommer konsumtionen att öka med Y, utan det är en del av den allmänna bedömning som vi har att göra. kommer det alltid att finnas enskilda hushåll som mycket väl har råd att låna mer och där det är rimligt, givet deras livssituation, att de lånar. Men man kommer ändå inte undan att när aggregaten stiger och stiger kommer det alltid att finnas ett större antal hushåll som närmar sig gränsen för vad som är lämpligt, och hushållskollektivet blir alltid känsligare när det gäller den allmänna ekonomiska utvecklingen. Ju mer kvoterna stiger, desto mer stiger risken i systemet i sin helhet.