bet · H101KU23 · 2014-03-13 00:00:00 — Angrepp mot någon annans ära tar sikte på kränkningar av någon annans anseende eller självkänsla. I första hand avses ärekränkningsbrotten. Enligt 5 kap. 6 § skadeståndslagen ska skadeståndet bestämmas efter vad som är skäligt med hänsyn till handlingens art och varaktighet. Som tidigare nämnts har det i funnits en av pressbranschen inrättad självsanerande verksamhet. Syftet med denna är att upprätthålla god publicistisk sed och ge den enskilde ett skydd mot publicitetsskador utöver det som lagen erbjuder. Verksamheten är fristående från staten och bekostas av branschens organisationer. Den självsanerande verksamheten bedrivs genom Allmänhetens () och (). PO och kan pröva publiceringar som sker i periodiska skrifter men också i vissa fall publiceringar på webbplatser. Prövningen sker utifrån de pressetiska regler som har beslutats av pressens huvudorganisationer. Av en s.k. portalparagraf till reglerna framgår att det vid publiceringar gäller att skydda enskilda mot oförskyllt lidande genom publicitet. I portalparagrafen anges också att reglerna ska vara ett stöd för en ansvarig hållning inför den publicistiska uppgiften. Flera av reglerna rör respekten för den personliga integriteten, bl.a. regel 7 som anger att publicitet som kan kränka privatlivets helgd noga ska övervägas. Pressen ska avstå från sådan publicitet om inte ett uppenbart allmänintresse kräver offentlig belysning. Vidare innebär regel 15 att konsekvenserna av en namnpublicering som kan skada människor noga ska övervägas och att man ska avstå från sådan publicering om inte ett uppenbart allmänintresse kräver att namn anges. Den grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten är av avgörande betydelse för ett demokratiskt samhälle. Det finns ett värde i att medierna har en stor frihet i sin nyhetsförmedling. Enligt de pressetiska reglerna ska pressen avstå från publicitet som kan kränka privatlivets helgd, om inte ett uppenbart allmänintresse kräver offentlig belysning. En vinstbaserad modell för skadestånd riskerar att hämma medierna i deras viktiga uppgift att informera allmänheten. Utskottet är inte berett att göra något tillkännagivande med anledning av motion 2013/14:K335 (SD). Motionen avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om etiska riktlinjer för självmordssajter. I motionerna 2012/13:Kr257 yrkande 1 och 2013/14:Kr262 yrkande 1, båda av (FP), begärs tillkännagivanden till regeringen om nätsidesutgivarnas ansvar kring behov av etiska riktlinjer på nätet. Motionären hänvisar till s.k. självmordssajter som förespråkar självmord som en lösning på livsproblem. Det saknas etiska riktlinjer på många sajter. Många ställer sig frågan var det moraliska och etiska ansvaret finns och kräver en självsanering. Reglerna i YGL om radioprogram ska tillämpas när vissa särskilt uppräknade medieföretag och redaktioner med hjälp av elektromagnetiska vågor på särskild begäran tillhandahåller allmänheten upplysningar ur en databas vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten. Denna regel kallas databasregeln (1 kap. 9 § YGL). Databasregeln omfattar alltså överföringar av information från databaser dvs. överföringar av lagrad information. Det är allmänheten som ska tillhandahållas upplysningarna. En annan förutsättning är att tillhandahållandet sker på särskild begäran. Med det menas att överföringen startas av mottagaren. Det är härvid utan betydelse om det finns flera meddelanden tillgängliga för mottagaren att välja bland eller om endast ett meddelande är tillgängligt. Dessutom förutsätts att mottagaren inte kan ändra innehållet i databasen. Databasregeln gör det även möjligt för andra aktörer än traditionella massmedieföretag att få grundlagsskydd för t.ex. en webbplats på internet. För det krävs att utgivningsbevis har utfärdats för verksamheten. Ett av kraven för att få utgivningsbevis är att databasöverföringarna utgår från . Man brukar här tala om att skyddet är frivilligt eftersom den som driver verksamheten kan välja om denna ska omfattas av YGL eller inte. Skyddet uppkommer med andra ord inte automatiskt. En skillnad måste, som tidigare nämnt, göras mellan webbplatser som har utgivningsbevis och sådana som inte har det. Privatpersoner, företag, organisationer och myndigheter kan ansöka om utgivningsbevis för sina databaser eller webbplatser hos Myndigheten för radio och tv. Genom ett utgivningsbevis får webbplatsen samma grundlagsskydd för yttrandefriheten som radio, tv och tidningar har för sina databaser. Grundlagsskyddet innebär bl.a. att särskilda ansvarsregler gäller för yttrandefrihetsbrott. Sammanfattningsvis innebär dessa regler att det endast är utgivaren som ansvarar för det som publiceras på webbplatsen. Meddelare har rätt att vara anonyma och myndigheter får inte efterforska deras namn. Personer som är verksamma på en redaktion får inte avslöja meddelarens identitet. Myndigheter får inte förhandsgranska eller försvåra publicering (censurförbud). Personuppgiftslagen (PuL) gäller inte om tillämpningen av lagen strider mot yttrandefrihetsgrundlagen. Justitieminister har som svar på en skriftlig fråga (2008/09:148) anfört att förekomsten av webbplatser som informerar om eller i vissa fall även uppmanar till självmord är upprörande, men framhöll att publiceringar på internet omfattas av grundlagsskyddet i RF och YGL såsom en del av yttrande- och informationsfriheten. Skyddet innebär att begränsningar i dessa friheter endast får göras med stor försiktighet. Att begränsa tillgången till eller stänga av webbplatser är ett omfattande ingrepp i yttrande- och informationsfriheten, i synnerhet när det blir fråga om censur. Sådana åtgärder är svåra att motivera utifrån det starka skydd för yttrandefriheten som den svenska grundlagen innebär. Några initiativ av det slaget planeras inte, enligt justitieministern. Under /12 behandlade en motion om självmordssajter. Den gången gällde motionen dock förbud mot sådana sajter (bet. 2011/12:KU14). Utskottet anförde att det givetvis är förkastligt och omoraliskt att på olika sätt uppmana andra att begå självmord. Mot bakgrund av yttrande- och informationsfriheten var dock utskottet inte berett att föreslå något tillkännagivande om ett förbud mot proaktiva självmordssajter och avstyrkte motionen. har tidigare vid ett flertal tillfällen behandlat motioner om etiska riktlinjer för självmordssajter, senast under /12 (bet. 2011/12:KrU3). hänvisade i sitt ställningstagande till sin tidigare behandling av liknande motioner (bet. 2010/11:KrU6). Utskottet underströk att ungdomars trygghet på nätet är en angelägen fråga och redovisade insatser som görs av bl.a. för att stärka barn och unga som medvetna medieanvändare och skydda dem från skadlig mediepåverkan. är ett om barns och ungas medievardag. Myndigheten ska följa medieutvecklingen när det gäller barn och unga samt sprida information och ge vägledning om barns och ungas mediesituation. Myndigheten ska även verka för mediebranschernas självreglering samt följa och delta i internationellt arbete. hänvisade även till att har lanserat sajten med information om barns och ungas internetanvändning. driver även och unga internet med finansiellt stöd från EU:s Safer Internet Programme. Kampanjen arbetar för en säkrare användning av internet bland barn och unga och drivs i samarbete med Barnens rätt i samhället (). Vidare har tagit fram ett antal grundläggande krav som bör ställas på sociala sajter som vänder sig till barn och unga. Myndigheten har även tagit fram en lista på instanser – bl.a. Surfa Lugnt – dit man kan vända sig med frågor om barns och ungas medieanvändning och sociala liv på nätet. är ett samarbete mellan flera svenska myndigheter, företag och ideella organisationer för att öka barns och ungas säkerhet på nätet. Sammanfattningsvis konstaterade kulturutskottet att många varierande och angelägna insatser har genomförts och görs för att skapa säkrare miljöer på nätet för barn och unga att vistas i och för att ta vara på och öka barns och ungas mediekompetens. Motionerna avstyrktes därmed. Utskottet konstaterar att myndigheter gör många angelägna insatser för att skapa säkrare miljöer på internet, särskilt för barn och unga. Utskottet finner inte något skäl att göra något tillkännagivande med anledning av motionerna 2012/13:Kr257 (FP) yrkande 1 och 2013/14:Kr262 (FP) yrkande 1 och de avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om mediekoncentration. Jämför reservation 4 (S, MP, V). I kommittémotion 2012/13:Kr224 av m.fl. (MP) yrkande 6 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att förhindra situationer där mediebolag med en dominerande ställning hämmar en effektiv konkurrens. Motionärerna anför att ägandet på den svenska mediemarknaden under har gått igenom en omfattande koncentrationsprocess. Allt fler medieföretag har kommit att ingå i stora koncerner, där ägarskapet har samlats hos ett fåtal aktörer. Presstödet som har som mål att främja mediemångfald och en bredd i åsiktsbildningen är bra, men inte tillräckligt för att garantera den mångfald av aktörer som är önskvärd. Inte heller kan det ökande antalet röster som hörs genom bloggar och microbloggar väga upp en ökande koncentration. saknar lagstiftning mot ägarkoncentration i medierna. En sådan lag för att förhindra situationer där bolag med en dominerande ställning hämmar en effektiv konkurrens bör enligt motionärerna utredas. Myndigheten för radio och tv har i uppdrag att bevaka och följa medieutvecklingen i . Som ett led i detta publicerar myndigheten en rapport för att informera om hur den svenska mediemarknaden ser ut. Av rapporten (s. 67 f.) framgår att den svenska tv-marknaden har kommit att domineras av fyra olika aktörer (SVT, , Stenbecksfären och SBS). Vid sidan av det traditionella tv-utbudet ökade konkurrensen kring film och tv-serier kraftigt genom lanseringen av en rad nya internetbaserade abonnemangstjänster, t.ex. amerikanska Netflix och HBO Nordic och svenska Filmnet, som ägs av C . Enligt rapporten annonserade MTG ytterligare investeringar i nättjänsten Viaplay såväl som i den traditionella betal-tv-verksamheten Viasat. I rapporten (s. 67) dras slutsatsen att dominansen av ett fåtal stora aktörer får konsekvenser för ägarstrukturen på den svenska tv-marknaden. I jämförelser med övriga framstår som ett av de länder där ägarkoncentrationen på tv-området är som allra störst. svarade kanaler tillhörande de två största ägargrupperingarna för nära två tredjedelar av den samlade tittartiden. Motsvarande andel för de fyra största var . Ägarkoncentrationen har efter en successiv tillbakagång åter ökat . En viktig förklaring är att SVT har lyckats stärka sin position bland tittarna. Av rapporten (s. 72) framgår vidare att den privata delen av den svenska radiomarknaden har genomgått en genomgripande förändring. Allt fler av de enskilda lokala kanalerna har antingen köpts upp eller på annat sätt knutits till något av de två stora nätverken på marknaden, SBS Radio och MTG Radio. Vid ingången av 2013 kontrollerade de 101 av landets 103 lokala sändningstillstånd. Tillsammans med stora dominans innebär det att det råder en betydande ägarkoncentration också på radiomarknaden. I rapporten (s. 74) anges också att den svenska mediemarknaden domineras av en liten grupp stora företag (i , i och i , svenska /MTG, norska och tyska ProSiebenSat.1). Till de allra största medieägarna hör också den förvaltningsstiftelse som äger public service-företagen . Inom dagspressen kontrolleras flera lokala och regionala marknader av tidningsföretag ägda av ideella tidningsstiftelser. Den övergripande tendensen är att det inom såväl tv och radio som dagspress har skett en ökad ägarkoncentration . Flera av landets ledande mediekoncerner är vertikalt integrerade och förmedlar medieinnehåll via en rad olika plattformar. Bland de tretton största medieaktörerna i återfinns sju koncerner, , , , ProSiebenSat.1, , och , som alla har starka positioner i flera nordiska länder. Även KF Media och statliga har viss verksamhet i grannländerna. Av de större aktörerna är det public service-företagen, Stampen, MittMedia, och det utlandsägda Com Hem som uteslutande är verksamma på den svenska marknaden. Regeringen beslutade (dir. 2011:112) att tillkalla en parlamentarisk kommitté med uppdrag att göra en översyn av det statliga stödet till dagspressen utifrån en bred genomlysning av dagens konkurrensförutsättningar på mediemarknaden och behoven av stöd till dagspressen. Kommittén, som antog namnet , överlämnade sitt slutbetänkande Översyn av det statliga stödet till dagspressen (SOU 2013:66) . Kommittén anslöt sig till de grundläggande motiv och målsättningar som har legat till grund för statsmakternas tidigare beslut om presstöd. Massmediernas betydelse för en levande demokrati motiverar enligt kommittén ett fortsatt statligt engagemang. Av kommitténs betänkande framgår bl.a. följande om branschstrukturen bland dagstidningarna. Som en följd av de strukturella förändringar som präglar mediebranschen är de svenska tidningsföretagen inne i en omställningsprocess med betydande utmaningar. till antalet dagstidningar har dock utvecklingen varit stabil. Antalet titlar har t.o.m. ökat något bland dem med låg- och medelfrekvent utgivning. fanns det 167 dagstidningar i . Antalet tidningsföretag har däremot minskat genom de många koncernbildningar som skett. En presspolitiskt intressant förändring gäller första- och andratidningar i större regionstäder. Totalt finns det 15 sådana tvåtidningsorter i landet, men i enbart tre av dessa , och har tidningarna olika ägare. En slutsats som enligt kommittén bör kunna dras med stöd av tillgänglig forskning är att presstödet har haft en konserverande effekt på marknadskonkurrensen eftersom flera dagstidningar inte skulle ha överlevt utan det statliga stödet. Stödet har i den meningen haft en positiv inverkan på mediemångfalden och konkurrenssituationen på tidningsmarknaden. är det uppenbart att det har skett betydande förändringar i medielandskapet , även för tidningar med driftsstöd. Presstödet har alltså inte hindrat den effektivisering och strukturrationalisering som har präglat dagstidningsbranschen genom introduktionen av ny teknik och genom bildandet av nya företagsstrukturer. Till presstödets effekter kan enligt kommittén även räknas att de nya regler för driftsstöd som genomfördes , med sänkt upplagegräns och höjt stödtak för lågfrekventa dagstidningar, har bidragit till att flera nya endagstidningar har startats. Något om arbetet inom EU har vid upprepade tillfällen uttryckt oro över ägarkoncentrationen i mediesektorn inom EU och de effekter den kan få för pluralismen och yttrandefriheten. har uppmanat kommissionen att föreslå gemenskapslagstiftning för att säkerställa mångfalden av och oberoendet i medierna. presenterade kommissionen ett arbetsdokument om mediemångfalden i Europeiska unionens medlemsstater, SEK (2007) 32. I arbetsdokumentet framhöll kommissionen att Europeiska unionen har åtagit sig att skydda mediemångfalden som en viktig del av rätten till information och yttrandefrihet enligt artikel 11 i stadgan om de grundläggande rättigheterna. Liknande bestämmelser finns i artikel 10 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Mångfalden i medierna är därigenom central för den demokratiska processen. Mediemångfald är enligt kommissionen ett begrepp som täcker en rad aspekter, t.ex. ägarmångfald, skillnader i informationskällor och innehållsutbud som finns att tillgå i de olika medlemsstaterna. Ägarkoncentrationen är en viktig faktor men räcker enligt kommissionen inte i sig för att säkerställa mediemångfalden. Kommissionen framhöll att frågan om att säkerställa mediemångfalden omfattar alla åtgärder som tryggar medborgarnas tillgång till en rad olika informationskällor, åsikter och röster så att medborgarna kan bilda sig en egen uppfattning utan otillbörlig påverkan från en enda dominerande opinionsmakt. Till följd av ny teknik, t.ex. digital-tv och internet, står medievärlden inför radikala förändringar och omstruktureringar. Den nya tekniska utvecklingen innebär enligt kommissionen nya möjligheter för alla aktörer på marknaden, medborgarna och konsumenterna. Om den grundläggande rätten till yttrandefrihet ska säkerställas genom regler för mediemångfald inom nya medier, måste de offentliga myndigheterna agera med full kännedom om nya tekniker och affärsmodeller. Ny lagstiftning ansågs inte aktuell, utan som svar på uppmaningarna från lanserade kommissionen i stället en tredelad strategi som skulle öka kunskapen och debatten om medielandskapet inom EU. Som ett första steg lades det nämnda arbetsdokumentet fram, vilket ger en allmän översikt över medlemsländernas mediemarknader. Som ett andra steg skulle en oberoende studie av mediemångfalden i medlemsstaterna inledas . Syftet var att utforma och testa indikatorer för att mäta mediemångfalden. En sådan studie publicerades och i studien utvecklades ett riskbaserat övervakningsverktyg. skulle kommissionen som ett tredje steg presentera ett meddelande om indikatorerna, vilket dock inte har skett. Ett offentligt samråd skulle genomföras i samband med meddelandet. Detta skulle sedan komma att användas i en ny studie för att undersöka mediemångfalden inom EU. I en resolution om standarder för mediefrihet i EU, där på nytt uppmanade kommissionen att vidta vissa åtgärder, konstaterade att det verktyg för mediemångfald som beskrevs i den oberoende undersökningen ännu inte hade genomförts och att strategin hade avbrutits av kommissionen eftersom varken meddelandet eller det offentliga samrådet någonsin påbörjades. beviljade kommissionen bidrag till och mediefrihet för att genomföra ett pilotprojekt av övervakningsverktyget i nio EU-stater. Resultatet av projektet väntas bli klar . Under /10 besvarade kulturminister två interpellationer om mediekoncentration. Den första interpellationen (2009/10:25) gällde om kulturministern avsåg att ta något initiativ med anledning av ett tillkännagivande från om en översyn av mediekoncentrationen i (bet. 2007/08:KU15, rskr. 2007/08:141, se nedan). Kulturministern anförde i sitt svar bl.a. att regeringen inte fann skäl att initiera ytterligare insatser. De huvudsakliga skälen för regeringens ställningstagande var enligt ministern att frågan om ägarkoncentration bör ses i ett vidare perspektiv som innebär att fria och självständiga medier är en förutsättning för den mångfald i nyhetsförmedling och opinionsbildning som krävs i ett demokratiskt samhälle, att teknikutvecklingen och digitaliseringen har stor betydelse för olika aktörers och konsumenters möjligheter att etablera sig inom olika medier respektive ta del av medieutbudet och att ägandet endast är en faktor för att upprätthålla mediemångfalden. Kulturministern framhöll också att det pågår ett fortlöpande arbete som sammantaget bidrar till att uppfylla de mediepolitiska målen om bl.a. yttrandefrihet, mångfald och massmediernas oberoende och tillgänglighet. Det handlar bl.a. om att skapa goda förutsättningar för radio och tv i allmänhetens tjänst, för radio och tv i övrigt samt för dagspress och film. Den andra interpellationen (2009/10:298) ställdes med anledning av att hade köpt Pocketgrossisten. Interpellationen, som besvarades , gällde var kulturministerns gräns går för att ministern ska anse att är på väg mot en sådan mediekoncentration att regeringen bör agera. Kulturministern svarade bl.a. att regeringen bedriver en mediepolitik med utgångspunkten att fria och självständiga medier är en förutsättning för den mångfald i nyhetsförmedling och opinionsbildning som är nödvändig i ett demokratiskt samhälle. Ett spritt ägande kan vara en viktig faktor för att skapa mångfald, men det handlar lika mycket om att skapa goda villkor för företag och företagande inom olika medier. Väl utformade regler för radio och tv, presstöd och filmstöd kan också bidra till att säkerställa mångfalden genom att komplettera det utbud som marknadskrafterna levererar utan att snedvrida konkurrensen på marknaden mer än nödvändigt. Till detta kommer att den tekniska utvecklingen har öppnat för nya aktörer att etablera sig inom olika medier. Kulturministern ville inte kommentera det enskilda fallet och nämnde att det kunde komma att prövas av och enligt de regler om förbud mot företagskoncentrationer som finns i konkurrenslagen och . Ministern framhöll att det är tillämpningen av dessa regler som ytterst sätter och bör sätta gränserna för företagskoncentrationer, inte agerande från regeringen. Som exempel på åtgärder som regeringen vidtagit nämnde ministern arbetet för att säkerställa att de regler som gäller för presstödet inte står i strid med . En utgångspunkt var enligt ministern att regeringen anser att presstödet ska värnas, eftersom det är viktigt för mångfalden på lokal och regional nivå. behandlade utskottet en motion om ett behov av en översyn av mediekoncentrationen (bet. 2007/08:KU15). Utskottets majoritet ansåg att det är viktigt att frågor om mångfald ägnas uppmärksamhet. Utskottet noterade att regeringen hade vidtagit flera åtgärder med denna inriktning och att en dialog om det svenska presstödet pågick med kommissionen. Mot denna bakgrund fann utskottet inte anledning att göra något tillkännagivande med anledning av motionen och avstyrkte den. I betänkandet fanns en reservation (S, V, MP) om mediekoncentration. Minoriteten ansåg att det var hög tid att se över mediekoncentrationen i och begärde att skulle ge regeringen detta till känna. biföll reservationens förslag (rskr. 2007/08:141). I budgetpropositionen (prop. 2009/10:1 utg.omr. 17 s. 29 f.) meddelade regeringen att den inte fann skäl att initiera ytterligare insatser med anledning av tillkännagivande. Regeringen hänvisade bl.a. till rapporter som Nordicom och dåvarande Radio- och tv-verket lämnat. Av rapporterna framgick att mediemarknaden har genomgått stora förändringar och att den ökade ägarkoncentrationen hade lett till att konkurrensen på enskilda delmarknader i många fall har skärpts. Regeringen ansåg dock att ett spritt ägande endast är en faktor för att upprätthålla mångfalden inom den svenska mediemarknaden. Regeringen anförde att ett spritt ägande inte heller nödvändigtvis innebär att mediemångfalden är säkerställd. Regeringen hänvisade även till den tekniska utvecklingen och den ökade digitaliseringen som ansågs öppna för nya aktörer att etablera sig inom olika medier. Regeringen hänvisade också till att omfattande arbeten med betydelse för mediemångfalden på radio-, dagspress- och filmområdet pågick inom . Därtill kom att det även inom EU bedrevs arbete på medieområdet. Mot bakgrund av den ovan återgivna utvecklingen och det pågående arbetet inom och EU fann regeringen inte skäl att initiera ytterligare insatser med anledning av tillkännagivande. Mångfald inom massmedierna med möjlighet för många olika röster och uppfattningar att göra sig hörda är av vital betydelse för en demokrati. har mediemarknaden genomgått stora förändringar. Den övergripande tendensen är att det inom såväl tv och radio som dagspress har skett en ökad ägarkoncentration . Flera av landets ledande mediekoncerner är vertikalt integrerade och förmedlar innehåll via en rad olika plattformar. Den tekniska utvecklingen och den ökade digitaliseringen innebär både möjligheter och utmaningar för mediebranschen. Utskottet anser att det är viktigt att frågor om mångfald ägnas uppmärksamhet och noterar regeringens arbete med frågan. Utskottet anser inte att det finns skäl att göra något tillkännagivande med anledning av motion 2012/13:Kr224 (MP) yrkande 6. Motioner som behandlas i förenklad ordning Utskottets förslag i korthet avslår motioner som rör frågor som har behandlats tidigare om förbud mot djurpornografi, genmälesrätt, politisk tv-reklam, meddelarskydd vid förundersökningar, elektroniskt utlämnande av allmänna handlingar och offentlighetsprincipen och kungahuset.