bet · H101TU10 · 2014-02-14 00:00:00 — har byggt nya gång- och cykelvägar och 53 planskilda korsningar för gång- och cykeltrafik. byggde gång- och cykelvägar. När det gäller plankorsningar finns ännu inga uppgifter . har i enlighet med den handlingsplan som tagits fram på regeringens uppdrag bl.a. påbörjat arbetet med att föra in uppgifter om de statliga gång- och cykelvägarna i den nationella vägdatabasen. Större delen av gång- och cykelvägarna ingår dock i kommunernas vägnät, vars omfattning inte finns registrerad. Utskottet vill också påminna om att kommunerna har möjlighet att söka statsbidrag för utbyggnad av gång- och cykelvägar via länsplanerna för transportinfrastruktur. I flera av motionerna behandlas frågan om vägar med mitträcken, s.k. två-plus-ett- och två-plus-två-vägar, och de därmed inskränkta möjligheterna till cykling. Utskottet anser i likhet med motionärerna att det är en viktig fråga, inte minst mot bakgrund av att olycksstatistiken visar att antalet omkomna och allvarligt skadade personer i vägtrafiken minskar kraftigt i och med att mötesseparerade vägar och vajerräcken ökar, som åtgärderna kan påverka cyklingen negativt. Utskottet konstaterar att sådana vägar har inventerats av som redovisade rapporten för säker cykling längs två-plus-ett-vägar och två-plus-två-vägar. Frågan följs upp i tidigare nämnda regeringsuppdrag om ökad och säker cykling. I förslaget till handlingsplan sägs att det bör tas fram en plan för åtgärder för cykling längs med mötesfri landsväg, dvs. har sett över möjligheterna att bygga två-minus-ett-vägar på vissa sträckor. Det innebär att endast ett centrerat dubbelriktat körfält för motorfordon används i kombination med två cykelfält. Vidare vill utskottet påpeka att det görs överväganden att bygga cykelinfrastruktur i samband med befintliga och nya två-plus-ett-vägar inom ramen för planeringen av transportsystemet. har utvärderat två experiment med två-minus-ett-vägar utanför tätort vid /timmen i (Region ). Resultatet pekar bl.a. på något sänkt hastighet och att cyklister tar mer plats och får mer plats av bilister som kör om. anger att cyklister är mer positiva till denna utformning än den traditionella. framhåller också att det krävs fler experiment utanför tätort, vilket utskottet ser som lämpligt. Utskottet kan dock konstatera att cykelfrågor är föremål för överväganden på i första hand lokal nivå, exempelvis ingår större delen av cykelvägnätet i kommunernas vägnät. Den stora potentialen för att åstadkomma ökad och säker cykling finns i och nära tätorter och större städer genom samordnade insatser från stat och kommun. Även i cykelutredningen anges att andelen resor är högre om man begränsar sig till tätbebyggda områden. Enligt utredaren är det generellt så att cykling väljs som transportsätt i huvudsak vid kortare resor, och att antalet cykelresor avtar vid resor som överstiger , även om trenden enligt utredaren verkar gå mot att cykeln används för allt längre resor. Att sätta av medel till cykelåtgärder längs det kommunala väg- och gatunätet i de större tätorterna bedöms därför av utredaren som den faktor som har störst potential för att åstadkomma ett sammanhängande cykelnät. Mot den bakgrunden välkomnar utskottet de många lokala och regionala initiativ som har tagits. Som exempel kan nämnas att det inom ramen för Satsa II (Samverkan för ett effektivt transportsystem i ) pågår ett projekt i syfte att ta fram en regional cykelstrategi. Vidare finns reseplanerare för cykling i , och . De flesta av kommuner har numera en cykelplan med väsentligt höjda ambitioner och de mellankommunala samarbetena ökar. Utredningar om snabbcykelstråk har också startat, och i förslaget till regional plan finns en utbyggnad mellan och . har även genomfört en studie om att införa en cykelmotorväg mellan och . Utskottet har även konstaterat att arbetar med att ta fram en funktionell standard för drift och underhåll av statliga cykelvägar. Som exempel på ny teknik som används för att höja standarden på cykelvägarna vill utskottet lyfta fram att i kommun finns den enda utrustningen för varmsandning på gång- och cykelvägar. Av ytterligare initiativ som har tagits på lokal nivå för att förbättra trafikens infrastruktur för cykling kan nämnas att var först i med att bygga s.k. cykelmotorvägar. En utvärdering visar att sju av tio upplever fördelar med cykelmotorvägarna. I drivs projektet som cykelregion, och kommun driver projektet green . Utskottet finner att regeringen har tagit ett brett grepp om cykelfrågor både när det gäller mål och infrastruktur. Utskottet konstaterar vidare att mycket arbete pågår regionalt och lokalt när det gäller åtgärder för att främja cykling. Mot den bakgrunden och med anledning av att det pågår beredning inom av bl.a. cykelutredningen finner utskottet inte att har skäl att agera med anledning av motionerna. Utskottet avstyrker således motionerna 2013/14:T216 av och (båda MP), 2013/14:T341 av (KD) yrkande 1, 2013/14:T347 av m.fl. (MP), 2013/14:T500 av (S) yrkandena 1, 2, 4 och 5, 2013/14:T517 av m.fl. (S) yrkande 41, 2013/14:T519 av (S), 2013/14:T520 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2013/14:T526 av m.fl. (MP) yrkande 31. Trafiksäkerhet och trafikregler för cykling Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om trafiksäkerhet och trafikregler för cykling. Utskottet hänvisar bl.a. till den beredning om cykelfrågor som pågår inom och som också omfattar regler och förutsättningar som bedöms viktiga för att främja en ökad och säker cykeltrafik. Jämför reservation 2 (S, MP, V). Generellt är cyklister en trafikantgrupp som är mycket utsatt. Skadade cyklister, särskilt i singelolyckor med lindriga skador, är starkt underrepresenterade i den officiella statistiken. Det beror på att det sällan finns skäl för polisen att utreda om det skett något trafikbrott i samband med olyckan. uppgick antalet förolyckade cyklister till 28 personer. Enligt preliminär statistik uppgick antalet förolyckade cyklister 2013 till 15 personer. Nästan hälften av alla allvarligt skadade i trafiken är cyklister. 2012 skadades 4 500 personer allvarligt i trafiken, av dem var nära 2 000 cyklister. Trafikförordningen (1998:1276) innehåller bestämmelser som i olika utsträckning rör cyklande och förhållandet till andra trafikantgrupper eller olika trafikområden. Allmänna bestämmelser (1 kap.). Bestämmelser för alla trafikanter (2 kap.). Bestämmelser för trafik med fordon (3 kap.). Bestämmelser för trafik med cykel och moped (6 kap.). Bestämmelser för gående på väg (7 kap.). Bestämmelser för trafik på gågata och i gångfartsområde (8 kap.). Lokala trafikföreskrifter m.m. (10 kap). Ansvarsbestämmelser m.m. (14 kap.). Enligt kapitlet om lokala trafikföreskrifter m.m. (10 kap.) får särskilda trafikregler, med vissa angivna undantag, meddelas genom lokala trafikföreskrifter för en viss väg eller vägsträcka eller för samtliga vägar inom ett område. I bestämmelsen räknas 22 fall upp då lokala trafikföreskrifter får gälla. Det kan t.ex. röra fall när viss väg ska vara gågata eller gångfartsområde, förbud mot trafik med fordon, förbud mot eller påbud att svänga eller köra i en viss riktning, avvikelser från de bestämmelser om hastighet eller begränsning till en lägre hastighet än vad som följer av de bestämmelser som det hänvisas till – förutsatt att detta är motiverat av hänsyn till trafiksäkerheten, framkomligheten eller miljön. Väjningsplikt innebär att fordonsföraren ska sänka hastigheten eller stanna. Man får köra vidare bara om det kan ske utan fara eller hinder. Cyklister har väjningsplikt i de allra flesta fall. Om man däremot leder sin cykel över vägen räknas man som gående, och då har alla fordonsförare väjningsplikt. En cykelöverfart är markerad med vita kvadrater i vägbanan. Cyklister får bara korsa vägen om det kan ske utan fara. Väjningsplikten gäller visserligen inte strikt, men man bör aldrig cykla rakt ut över en väg. Det är inte förbjudet för cyklister att korsa en väg på ett övergångsställe. En cyklist som korsar en väg på ett övergångsställe har alltid väjningsplikt – både mot gående och mot fordon på vägen. När man cyklar på en gågata eller ett gångfartsområde är den högsta tillåtna hastigheten s.k. gångfart. Mot fotgängare gäller väjningsplikt. En cykelväg är en väg avsedd endast för cykeltrafik. En cykelbana definieras enligt förordningen om vägtrafikdefinitioner (2001:651) som en väg eller del av en väg som är avsedd för cykeltrafik och trafik med moped klass II i ett område för cykeltrafik som avgränsas genom en upphöjning i vägbanan. Ett cykelfält är ett särskilt körfält som genom vägmarkering (vanligtvis en målad linje) anvisats för cyklande och förare av moped klass II. En cykelbox är en informell benämning på ett område framför en trafikreglerad korsning, markerat med en tillbakadragen stopplinje för övriga fordon. Genom systemet avses risken för svåra olyckor mellan högersvängande motorfordon och cyklister minska. Enligt trafikförordningen (1998:1276) gäller att den som är och färdas med en tvåhjulig cykel ska använda cykelhjälm eller ett annat lämpligt huvudskydd. Dessutom ska cykelföraren se till att passagerare under använder cykelhjälm. Barn och ungdomar som inte använder hjälm kan stoppas av polisen men inte bötfällas. Däremot kan föräldrar eller andra personer som fyllt bötfällas, om de på sin cykel skjutsar ett barn som inte har cykelhjälm. Många av dem som dödas eller skadas i cykeltrafiken får huvudskador. Även en till synes liten smäll mot huvudet kan innebära att den intellektuella och sociala förmågan försvagas allvarligt. Likaså kan personens uppfattnings- och rörelseförmåga drabbas. Medicinsk forskning visar att de svåra skallskador som kan uppkomma vid cykelolyckor effektivast kan lindras eller stoppas helt av en cykelhjälm. Användningen av cykelhjälm minskar risken för dödliga skallskador med . Den stora potentialen finns dock i minskat lidande och minskade kostnader eftersom de allvarliga skadorna skulle minska i antal om cykelhjälmsanvändningen ökade. () genomför mätningar av cykelhjälmsanvändning. låg användningen på 4–. har användandet legat stilla på ungefär 27–. uppgick hjälmanvändandet till . Av barn mellan använder hjälm och lite mindre än hälften av 13–15-åringarna. använde av invånarna i hjälm jämfört med i . (M) belyser i motion 2011/12:T308 att cyklister ska använda cykelbana om sådan finns tillgänglig men att vägbanan får användas om särskild försiktighet iakttas. Detta innebär svårigheter för träningscyklisterna. Motionären anser inte att det är rimligt att den som cyklar i hastigheter i /h ska behöva konkurrera med användare av cykelbanan. Därför yrkas i motionen att regeringen gör en översyn av undantagsreglerna till 3 kap. 6 § trafikförordningen med syftet att skapa en säkrare trafiksituation för såväl träningscyklister som andra trafikanter och minska de oklarheter som råder . I motion 2013/14:T271 påpekar (FP) att cykling är bra för klimatet och folkhälsan. Ett ökat cyklande innebär också minskad trafikträngsel i städer och påverkar luftkvaliteten positivt. Emellertid finns det risker förknippade med cyklande, anger motionären, och framhåller att ett viktigt mål bör vara att öka säkerheten för cyklister. En cykelinfrastruktur med bra underhåll och med en beläggning av god standard liksom förutsägbarhet för framkomligheten är grundläggande för ett säkert cyklande, anger motionären. har infört separata trafikljus för cyklister som slår om något snabbare än ljusen för bilisterna. Motionärerna anser att det bör finnas en tydlig nationell målsättning i att centrala cykelstråk ska ha hårdgjord yta av asfalt eller liknande. Vidare anförs i motionen att trafikregler påverkar både säkerheten och flödet i trafiken. Motionären anser att det borde vara möjligt för cyklister att svänga höger vid rött om trafikflödet medger detta. Motionären är också av åsikten att reglerna om skyldighet att använda cykelbana om sådan finns bör ses över. Det som bör avgöra valet av cykelbana eller väg är faktorer såsom fart, säkerhet och framkomlighet, anger motionären. Motionären efterlyser också en nationell informationskampanj om cykling där cyklingens villkor och säkerhet görs mer tillgängligt. Kunskapen om trafikregler, väjningsregler och säkerhet, vikten av hjälmanvändande och effekterna av alkoholintag behöver spridas för att genom ökad kunskap förebygga olyckor och tillbud, anser motionären. Det yrkas i motionen att påpekandena som lags fram i motionen ska läggas till grund för insatser för ökad trafiksäkerhet för cyklister (yrkande 1), att en nationell informationskampanj om cykling ska genomföras (yrkande 2) samt att regeringen ska tillse att trafikhuvudmännen tar ett större ansvar för att skapa säkrare förutsättningar för cykling (yrkande 3). I motion 2013/14:T320 framhåller (S) att det i flera av landets kommuner sker föredömliga satsningar på att få fler att cykla, bl.a. genom investeringar i cykelbanor, cykelparkeringar, skyltning och pumpanordningar. Detta kan dock leda till att fotgängare glöms bort, anger motionären. Många cyklister är okunniga om trafikregler och anser sig heller inte bundna av dem. Motionären anser att satsningen inte fokuserar på vardagscyklism och på barns och ungas cyklande utan i stället på arbetspendling genom cyklande i höga hastigheter. Enligt motionären är polisen inte tillräckligt aktiv i kontrollen av cyklister. Det yrkas i motionen att regeringen ska se till att cyklisternas kunskap om trafikregler och benägenhet att följa trafikregler ökar. I motion 2013/14:T341 av (KD) yrkandena 2 och 3 anges att det är positivt att cyklingen ökar. Dock innebär det ökade trafikflödet risk för trafikfarliga situationer. Det ökade tempot på cykelbanorna leder till otrygghet bland fotgängare och vissa cyklister. Majoriteten av alla cykelolyckor är singelolyckor. skadas cirka 3 000 cyklister så svårt att de måste läggas in på sjukhus. Motionären påpekar att vid färd i hög hastighet på cykel utsätts andra cyklister och fotgängare för fara. Det är ovanligt att trafikpolisen kontrollerar eller bötfäller cyklister som cyklar för fort, bryter mot trafikregler eller beter sig vårdslöst. Det krävs ingen utbildning för att cykla, vilket gör att det ibland råder osäkerhet om hur man ska bete sig i trafiken. Motionären anser att bör se över insatserna om trafiksäkerhetsinformation för cyklister och att polisen i högre grad ska utföra stickprovskontroller. Därför yrkar motionären att regeringen ska verka för att trafikpolisen i högre utsträckning ska bevaka cykelbanor i syfte att öka säkerheten för cyklister och gångtrafikanter och att regeringen ska se till att ökar insatserna för att nå ut med information om trafiksäkert beteende riktad till cyklister för att öka trafiksäkerheten för både cyklister och gångtrafikanter. I motion 2013/14:T351 yrkande 4 anför m.fl. (FP) att cyklister, liksom gångtrafikanter, är en utsatt grupp som dessvärre visar på en ökning av dödstalen. Det krävs extraordinära insatser för att få till stånd betydligt fler gång- och cykelvägar och därmed bidra till en minskning av dessa olyckor. Motionärerna påminner om att nollvisionen utgår från att olyckor inte alltid kan förhindras eftersom människor ibland gör misstag. Vägar, gator och fordon måste därför utformas så att misstagen inte leder till döden eller allvarliga personskador. Risken för att olyckor ska inträffa minskar om alla trafikanter får ökad insikt i hur viktigt det är med ett säkert beteende i trafiken. Det är därför viktigt med en effektiv informationsinsats för ett säkert beteende i trafiken. I motionen framställs ett yrkande om att regeringen ska vidta åtgärder för att begränsa cykel- och fotgängarolyckor. I motion 2013/14:T353 av (M) framhålls att cykel som transportmedel har fått ökad uppmärksamhet , vilket enligt motionären beror på ett intresse för miljö- och folkhälsofrågor. Såväl miljö som framkomlighet och hälsa kan förbättras om cykel används i stället för bil. Motionären betonar att det är viktigt – särskilt för barn och unga – att cykeln är ett tryggt transportsätt. Som problemområden nämns i motionen brist på utbyggda cykelbanor och problem med underlaget som t.ex. halka. Det påpekas att man i och har byggt ut en väl fungerande och anpassad infrastruktur för cykeltrafiken, t.ex. genom varningsblinkningssystem med syfte att uppmärksamma fordon på cyklister, och särskilda cykelvägar förbi rondeller. Motionären yrkar att arbetet med att se över säkerheten för cyklister ska fortsätta. I motion 2013/14:T365 av och (båda S) anges att varje kommun utformar cykelbanor och övergångar enligt helt egna modeller eftersom trafikförordningen saknar definitioner för detta. Bilister och cyklister misstolkar därför lätt de olika markeringarna. Detta leder till brister i cyklisternas säkerhet och föranleder också olyckor. SKL har uppmärksammat en del av dessa problem och i skrift gjort vissa rekommendationer. Motionärerna anger att enligt försäkringsbolaget beräkningar utgörs närmare hälften av alla trafikskador som leder till svårare skador av cykelolyckor och påminner om att mörkertalet är stort vad gäller cykelolyckor. Motionärerna yrkar med anledning av detta att regeringen ska ge berörd myndighet i uppdrag att utforma enhetliga regler för hur cykelbanor och korsningar ska anläggas och utformas. I motion 2013/14:T473 påminner (S) om att det ställs höga krav på förare av motorfordon att känna till trafikreglerna. I många kommuner görs stora satsningar på ökat cyklande genom investeringar i cykelbanor, cykelställ, skyltning och på vissa ställen t.o.m. garage för cyklar. Enligt motionären bör dessa satsningar följas av krav på cyklister att följa trafikreglerna. Cyklister korsar ofta övergångsställen för fotgängare utan att ge företräde till motorfordon med företrädesrätt, vilket leder till onödiga olyckor, anger motionären. Motionären yrkar att regeringen ska utreda hur trafiksäkerheten för cyklister ska ökas och att ett förtydligande eventuellt ska införas i lagtext rörande cyklister och företräde vid övergångsställen. Vidare yrkas att regeringen ska se till att det vid stora satsningar för ökat cyklande också görs klart för cyklisterna vilka trafikregler som gäller. I motion 2013/14:T500 anför (S) att cyklister är en särskilt utsatt trafikantgrupp. Skaderisken har beräknats till nio gånger så hög som för biltrafikanter. Cykling är bra ur såväl miljöhänseende som ur ett hälsoperspektiv, och om andelen cyklister ska kunna öka i önskvärd utsträckning krävs att trafiksäkerheten värderas högt, anger motionären. I motionen yrkas att regeringen ska ge i uppdrag att ta fram en strategi för säkra gång- och cykelvägar i anslutning till alla skolor (yrkande 6) och att regeringen ska ha som målsättning att halvera antalet allvarligt skadade cyklister 2020 jämfört med (yrkande 7). I motion 2013/14:T520 yrkandena 4–7 framför m.fl. (MP) att planeringen i alltför hög grad utgår från bilisternas behov. Framkomligheten i trafiken skulle öka utan större risker om cyklister tilläts cykla mot enkelriktat, vilket är tillåtet i många europiska länder. Ofta är det med hänsyn till vägbredden möjligt för cyklister att möta bilar på enkelriktade gator. Enligt motionärerna är den bästa lösningen att lagstifta om att det är tillåtet för cyklister att cykla där det finns en skylt om enkelriktning. Motionärerna anger också att cyklister alltid måste väja för bilar, även om cykeln kommer på huvudled och bilen från sidan. Motionärerna anser att detta bör ändras. Ytterligare en fråga som lyfts fram i motionen är att bilar måste stanna för fotgängare vid obevakade övergångsställen vid lägre hastigheter. Detta kan leda till problem, bl.a. genom att fotgängare blir oförsiktiga men också eftersom det råder olika uppfattningar ifall bilar också måste stanna för cyklister. Motionärerna anser att lagen ska gälla även för cyklar, dvs. att bilar måste stanna även då cyklister vill följa en cykelbana som går parallellt med ett övergångsställe. I motionen framförs att det inte finns någon bra och sammanhållen infrastruktur för cyklande eftersom planeringen utgår från bilisternas behov. De cyklister som vill cykla snabbt väljer därför ofta bilarnas körfält som ju i fråga om underlag, vinklar och annat är dimensionerade för hög hastighet, vilket inte är tillåtet. Motionärerna anser inte att det är lämpligt att som cykelutredningen föreslår låta enbart cyklar med kärra cykla på vägen även om det finns en cykelbana, eftersom det ofta finns barn i kärran. I stället bör kravet att använda cykelbanan tas bort för alla kategorier av cyklister, anger motionärerna. I motionen framförs yrkande om att regeringen ska återkomma till med ett förslag för att möjliggöra cykeltrafik i motsatt riktning på enkelriktade gator (yrkande 4) och att regeringen ska återkomma till med förslag om att bilar ska väja för cyklister då cyklisterna färdas på en huvudled (yrkande 5). Det framförs också yrkande om att regeringen ska återkomma till med förslag om att bilister måste lämna företräde för cyklister vid övergångsställen där det finns cykelbana (yrkande 6) och att regeringen ska återkomma till med förslag om att upphäva det nuvarande förbudet för cykling på väg där det finns cykelbana i närheten (yrkande 7). Utskottet vill inleda med att framhålla att det är angeläget att olika trafikreglerande åtgärder prövas för att främja en ökad cyklism i samhället som det är viktigt att arbetet med att öka trafiksäkerheten drivs vidare. Utskottet delar motionärernas bedömning att det finns ett behov av att se över hur de regler som rör cyklingen kan bidra till målen om ökad och säker cykling. I cykelutredningen konstateras att de flesta problemen kopplade till trafikregler och cykling inte har sin grund i reglerna i sig utan bättre löses genom åtgärder i trafikmiljön. Exempelvis konstaterar utredaren att det är möjligt att tillåta cykling i båda trafikriktningarna på enkelriktade gator. Utredarens förslag är därmed att regeringen bör ge Transportstyrelsen och ett gemensamt uppdrag att, i samråd med SKL, sprida kunskap om gällande reglering för enkelriktat och möjligheterna att inom ramen för denna reglering möjliggöra cykling i båda riktningarna. Utredaren föreslår dock bl.a. att barn ska få cykla på trottoaren t.o.m. det år de fyller åtta om cykelbana saknas, och att förare ska få väjningsplikt mot bl.a. cyklister som färdats ut på eller just ska färdas ut på en cykelöverfart. Utskottet välkomnar det angelägna arbete som pågår med att studera faktorer bakom cykelolyckor. har, i samarbete med bl.a. VTI, tagit fram en strategi för säkrare cykling. Strategin är ett stöd vid verksamhetsplaneringen hos statliga och kommunala myndigheter samt hos olika intresseorganisationer och i forskarmiljöer. För att öka cyklisternas säkerhet krävs bred och systematisk samverkan mellan berörda aktörer inom några prioriterade insatsområden. Centrala insatser är att förbättra drift och underhåll, utforma cykelinfrastrukturen bättre utifrån cyklisternas behov och att starta utvecklingsprocesser för bättre säkerhetsegenskaper hos cyklar och skydd. Det handlar om konkreta åtgärder som att ta bort eller på annat sätt hantera is, snö, grus, löv, gropar och sprickor, höga asfaltkanter och tillfälliga föremål. Andra exempel på åtgärder är låsningsfria bromsar, smidiga skydd för axlar och cykelvägar med tillräcklig bredd för säkra omkörningar. När det gäller den angelägna frågan om barns väg till skolan anser utskottet att det är viktigt att peka på att det är kommunerna som har det främsta ansvaret eftersom barns skolväg i allmänhet ligger inom den kommunala infrastrukturen. Utskottet anser det är viktigt att arbetet med att tillförsäkra barn säkra vägar till och från skolan fortsätter att bedrivas och förutsätter att det på nivå bedrivs ett fortlöpande arbete med denna fråga. Därtill kan tilläggas att de satsningar som görs på cykelbanor av naturliga skäl även kommer barn till godo.