· H101SoU5 · 2014-01-15 13:17:42 — Det aktuella betänkandet, med titeln huvudmannaskap för tillhandahållande av vissa kurser i läkares vidareutbildning, framstår kanske inte som särskilt intressant annat än för de läkare som berörs. Inget kan dock vara mer fel eftersom en läkares kompetens är en av de viktigaste komponenterna för att patienterna ska få en så högkvalitativ vård som går att uppbringa med dagens medicinska kunskap.Här är naturligtvis det flertal obligatoriska veckolånga kurser, så kallade SK-kurser, som alla läkare som ska bli specialister är tvungna att genomgå för att få ut sin behörighet som specialistläkare och som detta betänkande berör, utomordentligt viktiga för hela sjukvårdens kvalitetsutveckling, inte bara för enskilda läkares tillfredsställelse med att förkovra sig. Själva betänkandet innebär en återgång till en tidigare ordning, där återigen får ansvaret för att administrera dessa SK-kurser. Från att ha legat hos den tidigare tillskapade ideella föreningen av läkare i , förkortat Ipuls, återgår ansvaret nu till den statliga myndigheten . Denna återgång är en naturlig konsekvens för att följa den offentliga upphandlingslagstiftning som gäller för vilka SK-kurser som kommer att tillhandahållas i framtiden.Men man måste då stanna upp och fråga sig varför över huvud taget blev av med detta uppdrag för specialistläkares vidareutbildning som de nu återfår. Sanningen var att man då skötte detta uppdrag på ett så tveksamt sätt att läkarnas och sjukvårdens olika talesorgan krävde en sådan förändring då.Anledningen till att jag nu står här i talarstolen är att jag vill flagga upp för att den nödvändiga återgången av SK-kursernas administration till inte får åtföljas av någon kvalitetsförsämring. Tvärtom borde det vara ett startskott för att bättre än tidigare ska ta på allvar att de SK-kurser som finansieras med allmänna medel håller så hög tillgänglighet och kvalitet för de blivande specialistläkarna som möjligt, för att just värna högsta möjliga kvalitet och säkerhet i den vård som patienterna får i vårt land.Tyvärr fruktar jag att varken tillgänglighet eller kvalitet på SK-kurserna med garanti värnas av den inställning som ibland lyser fram av sätt att resonera kring sitt ansvar för vidareutbildningen av specialistläkare.För att få ut specialistkompetens måste ett antal SK-kurser ha genomförts. På grund av kraftig ransonering av kursplatser prioriteras tillgängligheten till dessa för dem som har verkat längst inom den disciplin som den sökande läkaren förväntas bli specialist inom. Inte sällan väntar en blivande specialist enbart på att få gå igenom en SK-kurs för att kunna ansöka om sitt specialistbevis, det vill säga man har klarat av all den praktik som motiverar att specialistexamen ska kunna utgå men saknar någon veckas teoretisk fortbildning.Detta förhållande visar på en allvarlig bristande insikt, bland dem som ansvarar för att tillhandahålla SK-kurser för läkare, om hur man bäst investerar i utbildning för att på ett optimalt sätt tillfredsställa den ofta skriande brist på många olika specialister som finns inom svensk sjukvård i dag.En vanlig längd på en specialistläkarutbildning är fyra till . Det är då rimligt att den teoretiska förutsättningen för att på bästa sätt utbilda specialistläkare sker i början av utbildningen och inte, som ofta är fallet, helt på slutet av densamma.Låt oss därför hoppas, herr talman, att nu tar till sig av denna avart som gäller med en för dålig tillgänglighet till dagens SK-kurser, när de återigen får ansvaret att administrera dessa viktiga SK-kurser i specialistläkarnas vidareutbildning.När det gäller kvaliteten på innehållet i de SK-kurser som ges finns det också några allvarliga funderingar kring hur egentligen resonerar i dag.Det pågår just nu en större översyn av vilka specialiteter av läkarkompetens som ska finnas . Ett avgörande medicinskt underlag för vad detta ska innehålla har tagits fram inom alla de specialistläkarföreningar som förväntar sig att få sin specialitet godkänd som sådan av i framtiden.Tyvärr ligger majoriteten av dessa helt avgörande medicinska underlag passiva utan att komma vidare i beredningen hos för en kvalitetsuppdatering av olika medicinska specialiteter i . Denna passivitet från frustrerar såväl läkarkåren som sjukvårdshuvudmännen och berör alla patienters kvalitet och säkerhet genom ett krav på att man inom myndigheten skyndsamt ska få vidareutvecklat den medicinska specialistkompetensen här i Sverige.Att inte prioritera att skyndsamt vidareutveckla nya medicinska specialiteter i god samklang med den snabba medicinska kunskapsutvecklingen och det underlag som de svenska specialistföreningarna bistått med är en varningssignal även när det gäller hur man möjligen kan tänka sig att hantera kommande upphandling av SK-kurserna.Om man inte hos väljer att prioritera att rimligt snabbt definiera de olika nya specialiteternas innehåll kan vi frukta att man inte heller är särskilt mån om att värna ett uppdaterat innehåll i de SK-kurser för de olika specialiteterna som man , med detta betänkande, åter får ansvar för att upphandla. Skulle så vara fallet riskerar gamla snarare än nya och moderna SK-kurser att komma att tillhandahållas för de blivande specialistläkarna i . Låt mig därför hoppas, herr talman, att jag trots allt har fel även på denna punkt.Men låt det ändå bli ett viktigt medskick från mig, i denna talarstol, till , när vi snart beslutar om en återgång till att ge ansvaret för vidareutbildningskurser för blivande specialistläkare i vårt land, att såväl tillgängligheten som det medicinska kvalitetsinnehållet ska värnas och förbättras jämfört med hur det har varit.