bet · H101KU27 · 2014-04-15 00:00:00 — 2013/14:KU27 Begravningsfrågor och trossamfund I betänkandet behandlas 17 motionsyrkanden från allmänna motionstiderna 2012 och 2013 som gäller begravningsverksamhet, , fri församlingstillhörighet och likabehandling av alla trossamfund. Samtliga motionsyrkanden avstyrks. I betänkandet finns en reservation. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Information till anhöriga vid begravning 2012/13:K225 av (KD). Återvinning av metaller efter kremering 2012/13:K297 av (M), 2012/13:K303 av och (båda M) och 2013/14:K261 av och (båda M). Prövning av nya begravningsmetoder 2012/13:K228 av och (båda MP) yrkandena 3 och 4 samt 2013/14:K253 av (S). 2012/13:K228 av och (båda MP) yrkande 5. Reservation (MP, SD, V) Den judiska nationella minoritetens begravningskostnader 2012/13:K233 av (S). Spridning av aska i nationalparker 2012/13:K228 av och (båda MP) yrkande 1. Motioner som bereds förenklat 2012/13:K228 av och (båda MP) yrkande 2, 2012/13:K287 av (M), 2012/13:K300 av (M), 2012/13:K327 av (M), 2012/13:K373 av m.fl. (S) och 2013/14:K258 av och (båda M) yrkandena 1 och 2. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), Per (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), Skånberg (KD), (SD), (V), (S) och (M). I betänkandet behandlas 17 motionsyrkanden från allmänna motionstiderna 2012 och 2013 som gäller begravningsverksamhet, , fri församlingstillhörighet och likabehandling av alla trossamfund. Information till anhöriga vid begravning Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att se över möjligheten att skärpa kraven på information till anhöriga vid en persons dödsfall och begravning. I motion 2012/13:K225 begär (KD) att ger regeringen till känna vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att skärpa kraven på information till anhöriga eller andra tydligt närstående kring en persons dödsfall och begravning. Motionären konstaterar att en begravningsbyrå inte har någon skyldighet att se till att dödsbodelägare eller andra närstående blir informerade, varken om dödsfallet eller om begravningen. Vid osämja i familjen kan detta innebära att alla inte blir informerade. Fler och fler fall uppdagas när föräldrar eller barn först i efterhand har fått veta att deras anhöriga har gått bort och redan begravts, trots att de enligt är så att den person som är delägare i dödsboet genast ska informera andra delägare om dödsfallet. Anhöriga och andra tydligt närstående måste, enligt motionärerna, informeras inför en persons begravning. Därför bör regeringen utreda möjligheten att skärpa informationskravet i fråga om rätten att anordna begravningar. I 18 kap. 2 § föreskrivs att den som har tagit hand om egendomen efter en avliden genast ska underrätta övriga dödsbosdelägare om dödsfallet. Vad som har sagts om delägare gäller också efterlevande make som inte är delägare. I 5 kap. 1 § begravningslagen (1990:1144) föreskrivs att när någon har avlidit, bör hans önskan om kremering och om gravsättning såvitt möjligt följas av den som i egenskap av anhörig eller närstående eller annars ordnar med gravsättningen. Om den avlidne inte efterlämnar någon som ordnar med gravsättningen ska den ordnas av den kommun där den avlidne senast var folkbokförd eller, om den avlidne inte har varit folkbokförd i , av den kommun där dödsfallet inträffade (2 §). Uttryckliga bestämmelser om vem som ordnar med gravsättning och kremering finns således bara för det fallet att det inte finns anhöriga eller närstående som gör det. I proposition 1990/91:10 med förslag till begravningslag anfördes att vid bedömningen av vilka lagstiftningsåtgärder som kan vara befogade måste man utgå i från att de efterlevande med beaktande av den avlidnes önskemål ska ha full frihet att bestämma om vem som ska sköta om begravningen och hur den ska ordnas. Lagstiftningen bör syfta till att stödja enskilda människor i deras strävan att själva finna en lösning på problemen. Den får inte utformas så att den uppfattas som en otillbörlig inblandning i enskildas angelägenheter och därigenom komma att motverka samförståndslösningar. I propositionen anförde kyrkoministern vidare följande: I det föregående har jag avvisat tanken på att införa generella regler om vem som ska ordna med gravsättning och eventuell kremering. Enligt min mening bör lagstiftningen i denna del enbart inriktas på att medverka till att uppkomna konflikter ska kunna lösas. Det är därvid viktigt att förfarandet vid konfliktlösning utformas så att det blir så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Av 5 kap. 3–4 §§ begravningslagen (1990:1144) framgår att om de efterlevande inte kan komma överens i fråga om kremering och om gravsättning, ska kyrkogårdsmyndigheterna på parternas begäran medla i tvisten. Om enighet inte kan uppnås, ska frågan hänskjutas till för prövning. ska pröva vem som ska bestämma om kremering och om gravsättningen. ska därvid särskilt beakta önskemål som den avlidne kan ha haft. Hänsyn ska också tas till parternas personliga förhållande till den avlidne, främst samlevnad, släktskap eller annan nära anknytning. Utskottet har förståelse för de problem som motionärerna lyfter fram. Utskottet anser dock att lagstiftningen inte får utformas så att den uppfattas som en otillbörlig inblandning i enskildas angelägenheter. Lagstiftningen bör i stället syfta till att stödja enskilda människor i deras strävan att själva finna en lösning. Motion 2012/13:K225 (KD) bör därmed inte föranleda något initiativ från sida. Återvinning av metaller efter kremering Utskottets förslag i korthet avslår tre motionsyrkanden om återvinning av metaller efter kremering med hänvisning till regeringens beredning av ärendet. I motion 2012/13:K297 begär (M) att ger regeringen till känna vad som anförs i motionen om att överväga en översyn av frågan om återvinning från kremering. Motionären framhåller att man genom att öppna för en återvinning av metaller efter kremering skonar miljön. I motion 2012/13:K303 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om att människor ska ha rätt att bestämma över metallen i sin egen kropp. Motionärerna anser att det inte är förenligt med rådande miljötänkande att inte återvinna metaller. De efterlyser förändringar i begravningslagen så att man både tar etiska och miljömässiga hänsyn och tillgodoser den dödes önskan. Huvudinriktningen bör vara att man tar hand om de metaller som en människa haft till låns under sitt liv om personen i fråga inte uttryckligen uttryckt något annat i testamente eller liknande. Samma yrkande finns också i motion 2013/14:K261 av och (båda M). På uppdrag av regeringen har en särskild utredare sett över vissa frågor på begravningsområdet i syfte att utveckla en flexibel och modern begravningslagstiftning (dir. 2012:118, 2013:67). Utredaren överlämnade betänkandet Begravning – återvinning, nya begravningsmetoder och enhetlig begravningsavgiftssats (SOU 2013:82). Utredningen konstaterar att svensk rätt inte tillåter återvinning av metall som inte förbränts vid kremering av en avliden person. Detta framgår av 5 kap. 6 § begravningslagen (1990:1144). Efter kremering finns det normalt i askan metallrester av olika slag, exempelvis kistbeslag och metallimplantat. Enligt 5 kap. 6 § första stycket begravningslagen ska sådana delar av stoftet som inte har förbränts vid kremeringen tillföras askurnan. Emellertid kan vissa metallrester på grund av sitt omfång inte tillföras den. I så fall ska innehavaren av krematoriet låta förstöra delarna eller gravsätta dem inom en allmän begravningsplats. Paragrafen har tillkommit för att säkerställa att stoftet efter en avliden person hanteras på ett värdigt och pietetsfullt sätt. Regleringen medför emellertid att en stor mängd metaller som inte förbränts vid kremeringen grävs ned i marken på landets kyrkogårdar. Enligt uppgift rör det sig om metaller . Starka miljömässiga skäl talar, enligt utredningen, för att återvinning av metallföremål ska införas. Metall är en ändlig naturresurs som det är viktigt att hushålla med. Dessutom kan giftiga metaller som grävts ned i marken påverka människors hälsa och miljön på ett menligt sätt. En ökad återvinning bidrar också till att nå det av antagna generationsmålet för miljöarbetet och till att nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö. Inte minst kan återvinning vara ett mer pietetsfullt sätt att ta hand om metallföremålen än rådande förhållanden. Sammantaget bedömer utredningen att det är mer pietetsfullt att direkt ta hand om metallföremål som inte får anses vara en del av askan efter stoftet och låta dem återgå till kretsloppet genom återvinning. Utredningen föreslår därför att bestämmelsen i 5 kap. 6 § begravningslagen ändras på så sätt att metallföremål som inte förbränts vid kremering och som skilts från askan ska återvinnas. Syftet med återvinningen är att värna om människors hälsa och miljön, som respekten för den avlidne säkerställs. Därför föreslår utredningen att den ersättning som metallåtervinningen inbringar ska gå till Allmänna arvsfonden. tillsynsansvar för begravningsverksamheten, vilket följer av 10 kap. 1 § begravningslagen och 5 § förordning (2012:358) om behörig länsstyrelse i begravningsärenden, får enligt utredningen anses även omfatta att utöva tillsyn över återvinningsförfarandet. Utredningsbetänkandet har remitterats. Remisstiden går ut . Utskottet anser att starka miljöskäl talar för återvinning av metallföremål efter kremering om detta kan göras på ett värdigt och pietetsfullt sätt med respekt för den avlidnes stoff. Utskottet konstaterar att utredningen – återvinning, nya begravningsmetoder och enhetlig begravningsavgiftssats (SOU 2013:82) remissbehandlas. Utskottet anser att regeringens fortsatta bredning av ärendet bör avvaktas och avstyrker därmed motionerna 2012/13:K297 (M), 2012/13:K303 (M) och 2013/14:K261 (M). Prövning av nya begravningsmetoder Utskottets förslag i korthet avslår tre motionsyrkanden om prövning av nya begravningsmetoder med hänvisning till regeringens beredning av ärendet. I motion 2012/13:K228 av och (båda MP) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att promession bör tillåtas vid sidan av kremering och jordbegravning. Motionärerna anför att ett företag har kämpat för att lansera promession, eller frystorkning som den från början kallades, som en förbättring av kistbegravningar och kremering. Motionärerna begär även ett tillkännagivande till regeringen om att offentliga organ i alla relevanta forum bör behandla alla typer av begravningsmetoder likvärdigt och ge olika företrädare full representation i dialoger och utredningar (yrkande 4). I motion 2013/14:K253 föreslår (S) ett tillkännagivande till regeringen om promession som begravningsmetod. Motionären anser att det finns goda skäl att medverka till att denna metod, som både är miljömässigt bättre och klarar etiska krav, blir tillåten. Vad gäller nya begravningsmetoder föreslås i betänkandet Begravning – återvinning, nya begravningsmetoder och enhetlig begravningsavgiftssats (SOU 2013:82) att regeringen får genom att besluta föreskrifter tillåta andra begravningsmetoder än de som framgår av begravningslagen. Tillåtlighet får föreskivas om metoden innebär en värdig behandling av avlidna och är lämplig ur miljömässiga och ekonomiska hänseenden. Utredningen föreslår att ansökan om tillåtlighet ska ges in till i . ska göra en förhandsprövning av metoden med hänsyn till etiska, miljömässiga och ekonomiska aspekter samt ta in yttranden från berörda myndigheter och organisationer. ska sedan överlämna ärendet till regeringen med ett förslag till avgörande. Behörig att ansöka om tillåtlighet bör den vara som innehar en allmän begravningsplats, en församling eller den vars ansökan biträds av minst en av dessa. Ansöknings- och prövningsförfarandet vid bör finansieras genom att sökanden betalar en ansökningsavgift. Regeringen ska inte vara bunden av yttrande. Om regeringen bedömer att metoden ska tillåtas, fattas beslutet genom att regeringen beslutar om författningsändringar på förordningsnivå. Därmed innebär ställningstagandet ett generellt godkännande av metoden som sådan. Det innebär dock inte att tillstånd ges till uppförande av en anläggning. Utredningsbetänkandet har remitterats. Remisstiden går ut . Frågan om nya begravningsmetoder behandlas i utredningen – återvinning, nya begravningsmetoder och enhetlig begravningsavgiftssats (SOU 2013:82) som remissbehandlas. Utskottet anser att den fortsatta beredningen bör avvaktas och avstyrker därmed motionerna 2012/13:K228 (MP) yrkandena 3 och 4 och 2013/14:K253 (S). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att förbjuda formalin i behandlingen av döda kroppar. Jämför reservation (MP, SD, V). I motion 2012/13:K228 av och (båda MP) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att förbjuda formalin i behandlingen av döda kroppar. Motionärerna anser att balsamering är en förskönande omskrivning för att kroppen fylls av formalin för att någorlunda behålla formen under sin ibland månadslånga väntan på att brännas. Ingen myndighet tar ansvar för att detta i övrigt bannlysta ämne fasas ut ur begravningshanteringen. Balsamering av en avliden sker när det antas dröja innan kroppen kremeras eller kommer i jord, när begravningsakten ligger långt fram i tiden eller när den avlidne ska begravas i ett land utanför . Balsameringen sker genom att en vätska (formalin eller etanol) pumpas in genom en kroppsven på den avlidne. Ett tryck med hjälp av en pump eller liknande gör att vätskan går ut i kroppen där den bromsar förruttnelseprocessen. Enligt 24 § lagen (1995:832) om obduktion m.m. får kroppen efter en avliden balsameras om det av sanitära skäl är nödvändigt för att kroppen ska kunna bevaras till dess kremering eller gravsättning sker eller om den ska tas i anspråk för anatomisk dissektion. Balsamering får också ske på begäran av den som enligt 5 kap. 1 § begravningslagen (1990:1144) ordnar med gravsättning. Enligt föreskrifter (SOSFS 1996:29) ska den som beslutar om balsamering enligt 24 § första stycket lagen om obduktion ansvara för att åtgärden är nödvändig av sanitära skäl. Balsamering får då äga rum oberoende av den avlidnes eller des närståendes inställning. De närstående bör dock enligt lagens förarbeten underrättas om den tilltänkta åtgärden. Enligt uppgift från begravningsbyråers förbund sker balsamering mycket sparsamt i landet med undantag av där enligt uppgift av alla avlidna balsameras. beslutade om en balsameringsrutin i enlighet med verkställighetsbeslut HMS1204 (pat/cyt/016/12). Av beslutet framgår att om bårhuspersonal bedömer att sanitära skäl föreligger t.ex. vid infektioner, sedan dödsfallet eller förvaringen på bårhus över samt att förväntad tid till gravsättning kommer att överstiga denna tidpunkt ska av områdeschef utsedd läkare kontaktas angående beslut om balsamering. Balsamering sker med formalin. Enhetschef ansvarar för att adekvat skyddsutrustning finns. I proposition 2011/12:51 Några begravningsfrågor föreslog regeringen att tiden mellan dödsfall och gravsättning eller kremering skulle sänkas från två till en månad. I propositionen anfördes bl.a.: En sådan förkortning av tiden mellan dödsfall och gravsättning eller kremering bör leda till att behovet av balsamering minskar, vilket måste bedömas som positivt från såväl miljö- som arbetsmiljömässiga utgångspunkter. Utskottet, som behandlade propositionen i betänkande 2011/12:KU11, instämde i regeringens förslag att längsta tid mellan dödsfall och gravsättning eller kremering skulle fastställas till en månad. Detta blev också beslut (rskr. 2011/12:159). beslutade att tiden mellan dödfall och gravsättning eller kremering skulle kortas från till en månad. Som då konstaterades bör en sådan förkortning av tiden mellan dödsfall och gravsättning eller kremering leda till att behovet av balsamering minskar. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2012/13:K228 (MP) yrkande 5. Den judiska nationella minoritetens begravningskostnader Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om den judiska nationella minoritetens begravningskostnader med hänvisning till regeringens beredning av begravningsfrågor. I motion 2012/13:K233 begär (S) att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförs i motionen om den judiska nationella minoritetens begravningskostnader. Motionären anför att kostnaderna för att ombesörja judiska begravningar alltid helt eller till allra största delen har ombesörjts av den judiska gruppen själv, alltifrån att köpa begravningsmark, göra i ordning marken, bygga kapell och tvagningsrum, ombesörja själva begravningen samt underhålla och sköta begravningsplatserna. Detta är mycket kostsamt, inte minst då den judiska traditionen kräver evig gravrätt. Motionären anser att regeringen skyndsamt bör lägga fram förslag så att den judiska nationella minoriteten i kan begrava sin döda enligt de judiska traditionerna samt sköta sina begravningsplatser på samma ekonomiska villkor som gäller för andra medborgare i . Begravningslagen (1990:1144) medger att enskilda begravningsplatser bara får anordnas och hållas av trossamfund eller stiftelser som har fått tillstånd till det. beviljar sådant tillstånd om det finns särskilda skäl för det och om det kan antas att trossamfundet eller stiftelsen kan behålla begravningsplatsen och fullgöra de skyldigheter som ankommer på innehavaren av dessa begravningsplatser (5 §). Begravningsverksamheten är en allmän samhällsuppgift, och kostnaderna för denna verksamhet finansieras genom en begravningsavgift som är inkomstrelaterad och som betalas av alla som är folkbokförda i . ska folkbokföring inte längre ske i en församling inom utan i en kommun. införs en enhetlig begravningsavgift för huvudmän inom (prop. 2012/13:120, bet. 2013/13:SkU25, rskr. 2012/13:254). Detta gäller inte och kommuner. Som redovisats i avsnittet Återvinning av metaller efter kremering har en särskild utredare på uppdrag av regeringen sett över vissa frågor på begravningsområdet i syfte att utveckla en flexibel och modern begravningslagstiftning (dir. 2012:118, 2013:67). Utredaren överlämnade betänkandet Begravning – återvinning, nya begravningsmetoder och enhetlig begravningsavgiftssats (SOU 2013:82). Utredningen föreslår nu att och kommuner inlemmas i systemet med en enhetlig begravningsavgift. Utredningen anför bl.a.: I stället för att och kommuner bestämmer begravningsavgiftssatsen för dem som är folkbokförda i kommunen, beslutar Kammarkollegiet om en enhetlig begravningsavgiftssats för all begravningsverksamhet i riket, dvs. även för och kommuner. Begravningsavgiftssatsen bestäms på samma sätt som genom att kostnaderna för begravningsverksamheten jämförs med den beskattningsbara inkomsten för dem som bor inom begravningshuvudmännens förvaltningsområden. Samtliga huvudmän underrättar Kammarkollegiet om sina kostnader. Kammarkollegiet har sedan att lägga samman kostnaderna och jämföra dessa med den totala beskattningsbara inkomsten för de personer som omfattas av avgiftssatsen. Kvoten däremellan utgör den avgiftssats som Kammarkollegiet ska fastställa. Kammarkollegiet ska underrätta om avgiftssatsen och om respektive huvudmans andel av kostnaderna. betalning av avgifter till huvudmännen ska ske utifrån vars och ens andel av de totala kostnaderna för begravningsverksamheten i enlighet med de uppgifter Kammarkollegiet har lämnat därom. Alla kommuninvånare betalar därmed begravningsavgift enligt samma avgiftssats. Som redovisats i det angivna avsnittet remissbehandlas utredningen . Remisstiden går ut . Statsrådet har i ett interpellationssvar till i (S) behandlat frågan om den judiska minoritetens begravningskostnader (ip. 2013/14:162). Statsrådet hänvisade till det clearingsystem som finns och som ger kompensation till innehavare av enskilda begravningsplatser för de tjänster som omfattas av begravningsavgiften. konstaterade statsrådet att sådana begravningsplatser dock inte kompenseras för bl.a. förvaltningskostnader för drift av begravningsplatsen. Statsrådet anförde vidare under debatten att han var medveten om de diskussioner och problem som den judiska gruppen upplever och som accentueras i . Grunden för problemet är just att man enligt den judiska traditionen vill ha en evig gravrätt. Man vill alltså att graven ska vara för personen inte bara i 15 eller utan . Detta skapar problem utifrån svensk lagstiftning och svensk tradition. Detta har lösts genom att den judiska gruppen har haft egen mark att förfoga över och då kunnat tillförsäkra sig den eviga gravrätten eller genom att man har hittat bra lösningar i samverkan med eller andra aktörer på olika ställen i . Det finns sådana begravningsplatser i och , till exempel. I har man dock hamnat i läget att det fysiska utrymmet inte längre finns kvar. Man behöver ny mark, och man behöver göra i ordning den marken. Clearingsystemet medger som sagt ekonomisk kompensation för ceremoni och gravsättning. Men för att göra i ordning mark och andra tunga investeringskostnader finns ingen kompensation. Man har som sagt hittat bra uppgörelser på andra ställen i men inte i . Det har bland annat att göra med att markkostnaderna är högre och att det är en huvudman. Då är man begränsad av kommunallagen, och juristerna i bedömer möjligheten att vara flexibel som liten. Man kan inte gynna en enskild aktör. Jag tror på mångfald och på att ska ha många traditioner som lever sida vid sida även på detta område. Jag tror också på att vi ska ha ett system som ger alla goda och rimliga förutsättningar att klara av detta. Därför har vi fört samtal med och försökt analysera frågan. Vi ser att det redan finns en kompensation i vårt system för ceremoni och gravsättning, men för de tunga förvaltningskostnaderna räcker vårt system inte till. Därför säger jag i interpellationssvaret att jag avser att se över clearingsystemet. Det kan vara en väg att försöka hitta en lösning när vi nu ska få en gemensam begravningsavgift för hela landet. Kan vi inkorporera både och i ett gemensamt system skapas också en möjlighet att i det sammanhanget göra en översyn av clearingavgifterna. Det kan som sagt vara ett sätt att försöka hitta en lösning, men vi är inte så långt framme i beredningsprocessen ännu att vi kan ge ett tydligt besked. Det är dock en tänkbar väg. Min ambition är att hitta en lösning som gör att den judiska gruppen ska kunna fortsätta att ha sin gravplats i med evig gravrätt enligt tradition och kunna sköta det på ett ekonomiskt rimligt sätt. Exakt vilken väg vi ska ta oss framåt på det spåret är för tidigt att säga. Clearingsystemet kan vara ett instrument, och det kan finnas andra. Utskottet noterar att clearingsystemet ger kompensation till innehavare av enskilda begravningsplatser för de tjänster som omfattas av begravningsavgiften. Enskilda begravningsplatser kompenseras dock inte för förvaltningskostnader för drift av begravningsplatsen eller för att göra i ordning ny mark. I utredningsbetänkande SOU 2013:82 om bl.a. enhetliga begravningsavgifter, som remissbehandlas, föreslås att och kommuner ska omfattas av systemet med en enhetlig begravningsavgift. I ett interpellationssvar anförde statsrådet att han är mycket medveten om de problem som den judiska gruppen upplever. Han anförde att det vid inkorporeringen av och kommuner i det gemensamma systemet så skapas en möjlighet att i det sammanhanget göra en översyn av clearingavgifterna. Utskottet anser att regeringens fortsatta beredning av begravningsfrågorna bör avvaktas och avstyrker därmed motion 2012/13:K233 (S). Spridning av aska i nationalparker Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att spridning av aska bör tillåtas i alla nationalparker. I motion 2012/13:K228 av och (båda MP) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att spridning av aska bör tillåtas i alla nationalparker. Motionärerna anför att trots att många ansökningar om spridning av aska i nationalparker kommer in till länsstyrelserna, avslås sådana önskemål regelmässigt.