bet · H101AU5 · 2014-03-13 00:00:00 — Socialdemokraterna anser därför att regeringen bör återkomma med förslag om hur mobbning och trakasserier i arbetslivet ska minska (yrkande 34). konstaterar i motion 2013/14:A202 av m.fl. att ungefär var tionde arbetstagare upplever att de är mobbade av sin chef eller av andra arbetstagare. Mobbning är ett stort och alltför lite uppmärksammat arbetsmiljöproblem med allvarliga konsekvenser för de drabbade. Partiet menar därför att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att ta fram förslag till en ny lag mot trakasserier i arbetslivet (yrkande 18). (FP) framhåller i motion 2013/14:A250 behovet av en nationell handlingsplan mot kränkande särbehandling i arbetslivet. Finn och (M) anser enligt motion 2013/14:A377 att man bör se över arbetsmiljö- och diskrimineringslagstiftningarna i syfte att i lämpliga delar där förbättra möjligheterna för ansvariga myndigheter att mer effektivt stävja kränkande särbehandling och s.k. jantelagsmentalitet på våra arbetsplatser. I motion 2013/14:A379 av (C) föreslås att det tillsätts en utredning som undersöker förekomsten av vuxenmobbning, dess omfattning och om behovet av att kriminalisera vuxenmobbning. Utskottet kan konstatera att trakasserier i arbetslivet förutom det personliga lidandet för dem som drabbas kostar samhället mångmiljardbelopp . Det handlar bl.a. om uteblivna inkomster, sjukersättningar och vårdkostnader, och bakom varje krona finns drabbade människor. Arbetsgivarens ansvar för det systematiska arbetsmiljöarbetet enligt arbetsmiljölagen preciseras bl.a. i föreskrift (AFS 2001:1). Ansvaret omfattar bl.a. att det ska finnas en arbetsmiljöpolicy som beskriver hur arbetsförhållandena i arbetsgivarens verksamhet ska vara, detta för att kunna förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet och uppnå en tillfredsställande arbetsmiljö. I föreskriften Kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS 1993:17) definieras kränkande särbehandling som återkommande klandervärda eller negativt präglade handlingar som riktas mot en enskild person på ett kränkande sätt och som kan leda till att personen ställs utanför arbetsplatsens gemenskap. Kränkande särbehandling kan t.ex. vara mobbning, psykiskt våld, social utstötning och olika former av trakasserier. Den som utsätts för kränkande särbehandling ska snabbt få stöd och hjälp, och det ställs krav på att arbetsgivaren ska planera och organisera verksamheten så att kränkande särbehandling förebyggs. Arbetsgivaren ska också klarlägga att en sådan behandling inte accepteras. Utskottet noterar att det av undersökning Arbetsmiljön 2011 (Rapport 2012:4) bl.a. framgår att av de tillfrågade personerna uppgav sig ha varit utsatta för mobbning från chefer eller arbetskamrater . Nivån var ungefär densamma bland kvinnor som bland män. Upplevda sexuella trakasserier eller trakasserier på grund av kön var dock betydligt vanligare bland kvinnor än bland män och det var speciellt de yngre kvinnorna som var drabbade. Det är enligt utskottets mening viktigt att arbetstagare kan slå larm om missförhållanden på sin arbetsplats. I sammanhanget noterar utskottet att regeringen tillsatt Utredningen om stärkt skydd för arbetstagare som slår larm (dir. 2013:16). En särskild utredare ska se över skyddet för arbetstagare som slår larm om olika former av missförhållanden, oegentligheter eller brott och föreslå åtgärder som syftar till att stärka skyddet och skapa ett tydligare regelverk. Uppdraget ska redovisas . Utskottet vill betona att de flesta arbetsgivare tar frågan om trakasserier på stort allvar och arbetar med dessa frågor. Utskottet noterar även att många av arbetsmarknadens partsorganisationer bedriver ett engagerat och värdefullt arbete på detta område. Utskottet anser därför att regeringen, i samråd med arbetsmarknadens parter, bör lyfta fram den psykosociala arbetsmiljön i en kommande handlingsplan. Men alltför många arbetstagare upplever ändå kränkande särbehandling på sin arbetsplats. Det kan också enligt utskottets mening betraktas som en rättvisefråga att de arbetsgivare som genomför ett engagerat arbete mot trakasserier inte får en nackdel i förhållande till den lilla andel arbetsgivare som väljer att inte agera mot trakasserier. Mot denna bakgrund anser utskottet att regeringen bör återkomma med förslag om hur mobbning och trakasserier i arbetslivet ska minska. Vad utskottet nu har anfört bör ge regeringen till känna. Det innebär att motion 2013/14:A409 (S) yrkande 34 tillstyrks. Utskottet anser att motionerna 2013/14:A202 (V) yrkande 18, 2013/14:A250 (FP), 2013/14:A377 (M) och 2013/14:A379 (C) kan avslås av i den mån de inte kan anses vara tillgodosedda med vad utskottet nu anfört. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kunskap om och insatser för kvinnors arbetsmiljö samt forskning om sambandet mellan arbetstider och kvinnors hälsa. Jämför reservationerna 11 (S, MP, V) och 12 (MP, V). Socialdemokraterna framhåller i motion 2013/14:A288 av m.fl. att det förr var män som jobbade i riskbranscherna, medan det i hög grad är kvinnor. Dödsolyckor och invalidiserande olyckor, som främst drabbar män, får stor uppmärksamhet. För kvinnor handlar det ofta om mer smygande problem. Socialdemokraterna menar att en förutsättning för att kunna minska skillnaderna mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden är ökad kunskap om kvinnors arbetsmiljö (yrkande 10), vilket bl.a. kräver att tillsynsverksamhet förstärks. (S) lyfter också i motion 2013/14:A239 fram kvinnors stressiga arbetsmiljö och anser att det behövs både kartläggning, krav på mindre stress, bättre scheman och tryggare arbetsplatser. I motion 2013/14:A339 av m.fl. (S) föreslås att man inom ramen för en ökad satsning på forskning om kvinnor och arbetsmiljö ska utreda sambandet mellan arbetstider och kvinnors hälsa. Även m.fl. (S) ser i motion 2013/14:A389 ett behov av omedelbara insatser för att förbättra kvinnors fysiska och psykosociala arbetsmiljö. Utskottet kan i stora delar instämma i de synpunkter som framförs av Socialdemokraterna och ett antal enskilda motionärer om behovet av att förstärka kunskapen om kvinnors arbetsmiljö. Av statistik framgår bl.a. att kvinnor svarar för en större andel av sjukfrånvaron än män och att fler kvinnor än män tvingas avsluta sitt arbetsliv av hälsoskäl. Kvinnor anmäler fler arbetssjukdomar än män, och den vanligaste orsaken till dessa är belastning följt av sociala och organisatoriska faktorer. Kvinnor anmäler även totalt sett fler arbetsskador än män. –2011 anmälde kvinnor fler arbetssjukdomar, arbetsolyckor utan sjukfrånvaro och olyckor till och från arbetet än män. Undantaget är arbetsolyckor med sjukfrånvaro där män anmälde fler olyckor än kvinnor. Till en del kan skillnaderna i mäns och kvinnors arbetsmiljö antas ha en koppling till den könsuppdelning som finns på arbetsmarknaden. Av det faktamaterial som har tagit fram framgår bl.a. att endast 4 av de 30 största yrkena i har en jämn könsfördelning, dvs. 40–av vardera könet. av kvinnorna arbetar heltid och deltid. För män är siffrorna heltid och deltid. utför kvinnorna obetalt arbete, medan män utför . Det är därför enligt utskottets mening välkommet att regeringen har gett ett större uppdrag att synliggöra och förbättra kvinnors hälsa i arbetslivet. har fått för att genomföra uppdraget, som initierades och ska redovisas i en slutrapport . Myndigheten ska genomföra särskilda insatser för att förebygga att kvinnor slås ut från arbetslivet på grund av arbetsmiljörelaterade problem. Inom ramen för uppdraget har bl.a. låtit forskare ta fram ett antal kunskapssammanställningar som berör frågor om kvinnors arbetsmiljö. har exempelvis kunskapssammanställningar på teman som genusperspektiv på arbetsmiljö och arbetsorganisation och belastning, genus och hälsa i arbetslivet tagits fram. har också gjort ett antal riktade inspektionssatsningar, bl.a. om risker för kvinnor och män inom kommunernas hemtjänst och tekniska förvaltning och om kvinnors belastningsergonomi. gjordes därutöver en bredare allmän tillsynsinsats med kvinnors arbetsmiljö i fokus. Den innefattade 1 339 inspektioner i hela landet. Utskottet anser liksom motionärerna att det är av stor vikt att öka kunskapen om och satsa större resurser på kvinnors arbetsmiljö. Det är därför synnerligen välkommet att regeringen har gett ett brett och ambitiöst uppdrag med just denna inriktning. Utskottet förväntar sig att arbete kan leda till en bättre arbetsmiljö på många arbetsplatser där kvinnor arbetar. Utskottet gör bedömningen att motionsyrkandena i allt väsentligt får anses vara tillgodosedda. Något ytterligare initiativ från sida är inte nödvändigt. Motionerna 2013/14:A239 (S), 2013/14:A288 (S) yrkande 10, 2013/14:A339 (S) och 2013/14:A389 (S) avstyrks. Arbetsmiljön inom vissa sektorer Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om arbetsmiljön inom vissa sektorer. Jämför reservationerna 13 (MP) och 14 (V). anser enligt motion 2013/14:So348 av m.fl. att man måste arbeta för att göra det intressant att jobba i vården. En bra arbetsmiljö är grundläggande i detta arbete. bör enligt partiet därför få i uppdrag att inleda ett särskilt utvecklingsarbete för bättre arbetsmiljö i vården (yrkande 19). En utredning bör enligt motion 2013/14:A202 yrkande 12 av m.fl. tillsättas som ser över konsekvenserna av sänkt personaltäthet i offentligt finansierade välfärdsverksamheter och myndigheter med serviceuppdrag och de regeländringar som genomförts i rätten till ekonomiskt bistånd, ersättning från sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen, när det gäller våld och hot och psykosocial arbetsmiljö för de anställda. och (S) föreslår i motion 2013/14:A204 att regeringen uppmärksammas på vägarbetarnas arbetsmiljö. Motionärerna konstaterar bl.a. att som säkerheten för trafikanterna har höjts har flera försämringar skett när det gäller säkerheten för vägarbetarna. I motion 2013/14:A284 av och (S) föreslås att gör riktade insatser på flygplatser mot bakgrund av att halten av luftföroreningar på flygplatser är mycket hög. Utskottet vill inledningsvis när det gäller förslag om att tillsätta en utredning om våld och hot och psykosocial arbetsmiljö för offentligt anställda peka på att avrapporterade ett större tillsynsprojekt om hot och våld vid myndighetsutövning. gjorde –2013 över 1 500 besök i landet i verksamheter inom staten och kommunerna som arbetar med myndighetsutövning. Av dessa var ca 900 inspektioner och 600 uppföljningsbesök. Myndigheten konstaterar i rapporten att arbetstagare som arbetar med myndighetsutövning alltför ofta drabbas av våld eller hot om våld i sitt arbete. Eftersom detta kan medföra stora risker för fysiska och psykiska skador är det ett allvarligt arbetsmiljöproblem. Inspektionsinsatsen har riktat in sig mot hur riskerna för våld eller hot förebyggs och hur man har ordnat med efterhjälpande åtgärder för drabbade på de besökta arbetsplatserna. Inspektionerna ledde till att drygt 600 inspektionsskrivelser med nästan 2 600 krav om åtgärder ställdes till besökta arbetsgivare. Detta innebär att av de besökta arbetsplatserna fick krav om åtgärder. Utskottet kan konstatera att erfarenheterna från tillsynsarbete om hot och våld vid myndighetsutövning får anses svara väl mot de behov som ligger till grund för förslag. och övriga motionärers förslag skulle – om de vann majoritet – innebära att indirekt gav instruktioner om att göra en riktad insats mot den ena eller andra sektorn. Utskottet konstaterar att är en myndighet under regeringen och att det knappast är lämpligt eller ändamålsenligt att i detalj styr myndighetens verksamhet. har enligt sin instruktion bl.a. särskilt till uppgift att ha tillsyn över efterlevnaden av arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen. Utskottet anser att myndigheten – som besitter sakkompetensen på arbetsmiljöområdet – har och bör ha stor frihet i utövandet av denna tillsynsuppgift och i bedömningen av vilka tillsynsprojekt som ska initieras. Med detta sagt kan utskottet konstatera att flera av de sektorer som nämns i motionerna har varit eller är föremål för föreskrifts- eller tillsynsarbete. Mot vad som ovan anförts avstyrker utskottet motionerna 2013/14:So348 (MP) yrkande 19, 2013/14:A202 (V) yrkande 12, 2013/14:A204 (S) och 2013/14:A284 (S). Lokala och regionala skyddsombud Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om lokala och regionala skyddsombud. Jämför reservation 15 (S, MP, V) och särskilt yttrande (S). Av 6 kap. 2 § arbetsmiljölagen framgår bl.a. att ett eller flera skyddsombud (lokalt skyddsombud) ska utses bland arbetstagarna på arbetsställen där minst fem arbetstagare regelbundet sysselsätts. Skyddsombud utses av en lokal arbetstagarorganisation som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande till arbetsgivaren. Finns det inte någon sådan organisation, utses skyddsombud av arbetstagarna. På arbetsställen där det inte har tillsatts någon s.k. skyddskommitté, sammansatt av företrädare för arbetsgivaren och arbetstagarna, får en lokal avdelning inom ett förbund eller en sammanslutning av arbetstagare som är jämförlig med en sådan avdelning utse ett skyddsombud utanför kretsen av arbetstagarna på arbetsstället (regionalt skyddsombud). Rätten att utse ett regionalt skyddsombud gäller dock endast om avdelningen eller sammanslutningen har någon medlem på arbetsstället. Regionala skyddsombud gör stor nytta för hälsa och säkerhet på våra arbetsplatser enligt motion 2013/14:A202 av m.fl. Partiet anser därför att arbetsmiljölagen bör ändras så att regionala skyddsombud ska få rätt att verka på företag med kollektivavtal även om det tillfälligtvis inte finns någon medlem i den kollektivavtalsbärande arbetstagarorganisationen vid företaget (yrkande 13). I motion 2013/14:A236 argumenterar (S) för att det är dags att ge skyddsombuden erkännande för det ytterst viktiga förtroendeuppdrag de har valt att ta på sig. Motionären anser att en viktig fråga i sammanhanget är stödet till de lokala skyddsombuden (yrkande 1), där de regionala skyddsombuden spelar en viktig roll bl.a. genom att ge dem kunskap om arbetsmiljö och uppbackning gentemot chefen på arbetsplatsen. En annan viktig fråga är de regionala skyddsombudens roll i det förebyggande arbetsmiljöarbetet (yrkande 2), bl.a. genom deras kunskaper om vad som krävs för att förebygga skador inom det yrkesområde där deras fackförbund verkar. Motionären anser slutligen att de regionala skyddsombuden bör ges möjlighet att besöka arbetsplatser som har en lokal skyddskommitté eller saknar fackliga medlemmar (yrkande 3). Även och (S) efterlyser i motion 2013/14:A244 att villkoren för den regionala skyddsombudsverksamheten ses över och utvecklas. De regionala skyddsombuden har bl.a. till uppgift att aktivera och stödja arbetstagarsidan i det lokala arbetsmiljöarbetet, främst på mindre arbetsställen där det saknas skyddskommittéer. De regionala skyddsombudens roll är särskilt betydelsefull eftersom många arbetstagare arbetar i mindre företag. Skyddsombuden har en tydlig roll i tillsynen genom sina befogenheter att påtala brister i arbetsmiljön till och vid omedelbar eller allvarlig fara för arbetstagares liv avbryta ett arbete, s.k. skyddsombudsstopp. Utskottet har tidigare behandlat frågor om bl.a. regionala skyddsombud, senast i betänkande 2012/13:AU11. Utskottet instämmer i vad och de socialdemokratiska motionärerna framför om att skyddsombuden är en viktig del av det svenska arbetsmiljösystemet. Ett väl fungerande lokalt skyddsarbete är av central betydelse i det riskförebyggande arbetet, och skyddsombuden har en viktig roll i detta sammanhang. Att skyddsombuden har en central roll för ett fungerande arbetsmiljöarbete framhölls också bl.a. i slutbetänkande (SOU 2013:25). Utskottet vill även i detta sammanhang understryka den betydelsefulla roll som arbetsmarknadens parter har. Den lokala arbetstagarorganisationen utser t.ex. skyddsombud på arbetsplatsen. Arbetsmiljölagstiftningen förutsätter en väl fungerande samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. En fortsatt minskad andel arbetstagare som är fackligt organiserade skulle kunna innebära att förutsättningarna för arbetsmiljöarbetet förändras, liksom förutsättningarna att rekrytera kvalificerade skyddsombud. En sådan utveckling vore enligt utskottets mening synnerligen olycklig. Utskottet vill peka på att regeringen i den nationella handlingsplanen för arbetsmiljöpolitiken har angett att det kan komma att behövas kompetensstöd vid generationsväxling för skyddsombuds och regionala skyddsombuds generationsväxlingar. Utskottet delar dock regeringens uppfattning om att detta främst är en fråga för arbetsmarknadens parter. Utskottet har tidigare pekat på att parterna, utöver sitt deltagande i det praktiska arbetsmiljöarbetet, i stor utsträckning har de verktyg som behövs för att rätta till det som kan uppfattas som brister i regelsystemen, bl.a. genom möjligheterna att anpassa och komplettera lagstiftningen genom avtal. Parterna har även betydelsefulla uppgifter när det gäller utbildning, opinionsbildning, informationsverksamhet, kunskapsbildning och kunskapsspridning. Utskottet finner skäl att på nytt lyfta fram dessa förhållanden och kan konstatera att parterna får anses ha ett tydligt inflytande på det aktuella området, som i kombination med den underliggande lagstiftningen skapar ett väl balanserat system. Utskottet vill peka på att staten stöder de regionala skyddsombudens verksamhet med betydande belopp, ca . Utskottet noterar även att regeringen nära följer hur den regionala skyddsombudsverksamheten utvecklas. ska enligt uppdrag i regleringsbrevet till regeringen rapportera en sammanställning av de centrala arbetstagarorganisationernas (LO, TCO, och ) redovisningar för regional skyddsombudsverksamhet 2014. Redovisningarna ska göras i enlighet med att ta fram mätbara prestationer för den verksamhet som bedrivs av regionala skyddsombud och bl.a. innefatta antalet regionala skyddsombud, hur många arbetsställen de besökt och hur mycket utbildning som bedrivs. Utskottet anser det vara angeläget att staten noga följer och ger stöd till de regionala skyddsombudens verksamhet. Med hänvisning till det som anförts ovan anser inte utskottet att det finns anledning att föreslå något tillkännagivande. Motionerna 2013/14:A202 (V) yrkande 13, 2013/14:A236 (S) yrkandena 1–3 och 2013/14:A244 (S) bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om beställaransvar för arbetsmiljön. Jämför reservation 16 (S, MP, V). Socialdemokraterna uppmärksammar i motion 2013/14:A409 av m.fl. att en beställare i en entreprenadsituation kan bestämma sättet för utförandet av uppdraget så att entreprenören i praktiken inte kan ta tillräcklig hänsyn till arbetsmiljön. Partiet drar slutsatsen att det finns behov av att förstärka skyddet och förbättra arbetsmiljön för den som arbetar i entreprenadföretag. Socialdemokraterna anser därför att regeringen bör återkomma med förslag på hur frågan om beställaransvar för arbetsmiljön ska lösas (yrkande 33). Socialdemokraterna väcker i motion 2013/14:A409 frågan om ett s.k. beställaransvar, dvs. ett arbetsmiljöansvar för privata och offentliga företag m.fl. som har beställt en tjänst i förhållande till den som utför arbetet. Utskottet vill inledningsvis påminna om att arbetsgivaren enligt arbetsmiljölagen har huvudansvaret för arbetsmiljön (3 kap. 2 §) och att arbetsgivare och arbetstagare ska samverka för att åstadkomma en god arbetsmiljö (3 kap. 1 a §). Därutöver ålägger arbetsmiljölagen vissa andra subjekt än arbetsgivare och arbetstagare ett skyddsansvar i vissa avseenden. I 3 kap. 12 och 13 §§ föreskrivs ansvar för den som råder över ett arbetsställe, den som hyr in arbetskraft och den som upplåter en lokal. Ett ansvar som påminner om beställaransvaret finns i föreskrifter om byggnads- och anläggningsarbete (AFS 1999:3), där byggherren åläggs att upprätta en arbetsmiljöplan. Utskottet kan konstatera att grundprincipen enligt arbetsmiljölagen är att det är arbetsgivaren som har ansvaret för arbetsmiljön i förhållande till de egna arbetstagarna. Den som beställer en tjänst utan att vara arbetsgivare har inget generellt arbetsmiljöansvar för den som utför tjänsten. Ett entreprenadföretag har därför det fulla arbetsmiljöansvaret för sina anställda även när det gäller arbete som utförs exempelvis på beställarens arbetsplats. Undantag gäller dock enligt bestämmelsen i 3 kap. 12 § första stycket arbetsmiljölagen, enligt vilken den som råder över ett arbetsställe har ett ansvar för anordningar på arbetsstället, till skydd för alla som arbetar där utan att vara arbetstagare hos denne. Utskottet noterar att bl.a. (Rapport 2012:5) har pekat på fall där beställare i en entreprenadsituation bestämmer sättet för utförandet av uppdraget så att entreprenören i praktiken inte kan ta tillräcklig hänsyn till arbetsmiljön, på det sätt som beskrivs i Socialdemokraternas motion. På ett generellt plan kan det konstateras att det är viktigt att ansvaret ligger hos den som har kompetens, resurser och praktiska möjligheter att lösa problemen; det kan i vissa situationer vara beställaren, men det behöver inte alltid vara så. En beställare som inte har förutsättningar att ta arbetsmiljöansvaret bör inte heller åläggas detta. En eventuell regel om generellt beställaransvar skulle behöva vara nyanserad på så sätt att den träffar bara de fall då ett beställaransvar verkligen är motiverat. Annars riskerar regleringen att motverka sitt syfte genom att tunna ut det ansvar för arbetsmiljön som alltid bör finnas. Utskottet kan konstatera att olika aspekter av frågan om ett beställaransvar för arbetsmiljön har utretts i närtid, bl.a. av Utredningen om arbetsmiljölagen (SOU 2007:43) och (SOU 2009:97). Frågan har också tangerats av upphandlingsutredning (SOU 20113:12). Det har emellertid mot ovan givna bakgrund visat sig vara svårt att rättsligt utforma ett generellt beställaransvar som dels kan avgöra i vilken typ av situationer beställaren bör åläggas ansvar, dels kan utformas på ett stringent, klart och lättbegripligt sätt. Vidare måste det dras en gräns mot de andra typer av skyddsansvar som regleras i 3 kap. arbetsmiljölagen. Inte heller mer avgränsade författningsförslag har bedömts möjliga att införa. Även EU-rättsliga begränsningar spelar in vid bedömningen av vad som skulle vara rättsligt möjligt att genomföra. Utskottet kan konstatera att frågan återkommande har varit och är uppmärksammad, särskilt inom vissa branscher och i vissa situationer. Utskottet vill exempelvis lyfta fram att regeringen har gett i uppdrag att lämna en redovisning till regeringen med en analys av arbetsmiljöansvaret för andra än arbetsgivaren i entreprenad- och inhyrningssituationer (inklusive det s.k. byggherreansvaret). Redovisningen ska omfatta en analys av praktiska tillämpning och tillsyn av regelverket. Redovisningen ska också innehålla en bedömning av om regelverket är ändamålsenligt ur tillsynssynpunkt och för att förebygga ohälsa och olycksfall bland berörda arbetstagare och för att i övrigt uppnå en god arbetsmiljö. Utskottet noterar att frågan också berörs i det uppdrag som regeringen har gett Transportstyrelsen att göra fördjupade analyser av regelefterlevnaden inom taxitrafiken samt att avgöra om det finns särskilda problem med regelefterlevnad inom den s.k. cabotagetrafiken. Även möjligheten att klampa fordon ska ses över. Detta uppdrag ska redovisas . Utskottet kan konstatera att regeringen är uppmärksammad på och arbetar aktivt med frågan. Något ytterligare uttalande från sida är inte motiverat. Motion 2013/14:A409 (S) yrkande 33 avstyrks. Sanktioner vid överträdelser av arbetsmiljöregler Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om sanktioner vid överträdelser av arbetsmiljöregler. Jämför reservation 17 (V). beslutade om ändrade bestämmelser i 8 kap. arbetsmiljölagen som innebär att administrativa sanktionsavgifter från i stor utsträckning ska ersätta straffsanktioner (prop. 2012/13:143, bet. 2012/13:AU11, rskr. 2012/13:284).