bet · H101NU20 · 2014-05-16 00:00:00 — Förslaget innebär sammanfattningsvis att bestämmelserna om undantag från den s.k. kommunikationsprincipen i 8 kap. 1 § minerallagen tas bort och att det i mineralförordningen anges att – om ansökan inte avvisas – berörda fastighetsägare och kända innehavare av särskild rätt ska ges tillfälle att yttra sig över ansökan inom . Utredaren anser att det främsta argumentet för att den nyssnämnda undantagsbestämmelsen tas bort är av principiell karaktär. Enligt honom är det viktigt att enskilda upplever att undersökningsstillståndsprocessen är rättssäker. Rätten att komma till tals i en fråga som man anser sig berörd av är grundläggande och man bör därför vara restriktiv med undantag från kommunikationsprincipen. Mineralersättning och andra avgifter I en av motionerna efterfrågas en översyn av mineralavgiften. Här bör nämnas att den s.k. mineralersättning som koncessionshavaren betalar till markägarna syftar till att uppnå en bättre balans mellan exploatörer och markägare (7 kap. 7 § minerallagen). Ersättningen ska motsvara av värdet av de mineraler som omfattas av koncessionen och som brutits . Av ersättningen ska tre fjärdedelar tillfalla fastighetsägarna inom koncessionsområdet och en fjärdedel staten. Bestämmelserna om mineralersättning gäller alla koncessioner som har beviljats och där gruvdrift pågår. Enligt 14 kap. minerallagen ska sökande i ärenden enligt minerallagen betala en ansökningsavgift i enlighet med vad regeringen föreskriver (1 §). Innehavare av undersökningstillstånd ska dessutom betala en avgift till staten (2 §). Avgiften ska bestämmas med beaktande av undersökningsområdets storlek och arten av de mineraler som omfattas av tillståndet enligt vad regeringen närmare föreskriver. Hur avgifternas storlek m.m. bestäms framgår av 10–13 §§ mineralförordningen (1992:285). Flera av de nu aktuella motionsyrkandena har varit föremål för utskottets ställningstagande tidigare och vissa behandlades så sent som (bet. 2013/14:NU14). När det gäller minerallagens förhållande till välkomnade utskottet bl.a. det förslag till ändringar i minerallagen som är föremål för utskottets ställningstagande och som bl.a. syftar till att stärka enskildas intressen i samband med prospektering. Utskottet noterade också att regeringen i den då presenterade lagrådsremissen redovisade sin syn på hur allmänna intressen kan stärkas i undersökningstillståndsprocessen. Vidare påminde utskottet om den ovan omnämnda pågående översynen av riksintressesystemet. Utskottet noterade att frågor om avvägningar i områden som är av riksintresse för flera olika ändamål kommer att tas upp inom ramen för denna översyn Utskottet påpekade även att den utförliga vägledning om prövning av gruvverksamhet som gavs ut av SGU kan väntas underlätta förståelsen för de olika tillståndsprocesser som är aktuella i samband med gruvetableringar och vilka roller olika aktörer – offentliga och privata – ska eller kan spela i dessa processer. Utskottet avstyrkte motionerna i dessa delar. I några av motionerna som behandlades av utskottet efterfrågades, liksom i några av de nu aktuella motionerna, begränsningar i möjligheterna att bedriva mineralprospektering eller gruvverksamhet i vissa särskilt utpekade områden. Utskottet konstaterade att det finns bestämmelser om olika hinder mot undersökningsarbete och erinrade om de ändringar i minerallagen som hade föreslagits av en utredning och som bl.a. berör myndigheters möjligheter att bevaka allmänna intressen knutna till särskilda områden. Rennäringen omnämndes som ett sådant allmänt intresse, och de markområden som är av betydelse för näringen har ett särskilt skydd i 3 kap. 5 § . Mot utskottets ställningstagande under rubriken minerallagen och riktades tre reservationer (MP, V och S). När det gällde frågor om begränsningar i möjligheterna att bedriva gruvverksamhet i vissa områden (exempelvis naturreservat och Natura 2000-områden) fogades en reservation (MP, V) till utskottets ställningstagande. Motionsyrkanden om avgifter och ersättningar (inklusive frågor om en gruvskatt) har behandlats av . anförde utskottet följande (bet. 2013/14:NU14): Det har höjts röster från delar av oppositionen om att den svenska gruvnäringen ska belastas med betydande nya kostnader i form av gruvskatter eller olika typer av avgiftshöjningar. Flera motionärer talar om att avgifterna ska höjas rejält eller om avsevärda höjningar. Det förekommer också idéer om att de resurser som därmed genereras ska fonderas för särskilda ändamål eller återföras till de delar av landet där gruvbrytningen förekommer. Utskottet har redogjort för sin syn på radikala avgifts- eller skattehöjningar riktade mot gruvnäringen och dessutom refererat vissa grundläggande principer för statens budgethantering som har relevans i sammanhanget. I likhet med regeringen befarar utskottet att avgiftshöjningar i den storleksordning som föreslås eller antyds i flera av de aktuella motionerna skulle slå hårt mot investeringsviljan och mot de bolag som etablerar sig i och då inte minst i regioner där utbudet av arbetstillfällen är begränsat. Sammantaget är utskottets bedömning alltså att det inte finns skäl för att agera med anledning av de aktuella förslagen. Samtliga motioner i avsnittet avstyrks därför i de berörda delarna. I fyra reservationer (S, MP, SD och V) anfördes andra uppfattningar än utskottets. behandlade ett motionsyrkande om införande av en gruvskatt (bet. 2013/14:SkU19). konstaterade att det tagit ställning till frågan om att utreda en gruvskatt även under det förra och ser alltjämt inte någon anledning för att ta ett sådant initiativ. En reservation (MP) och tre särskilda yttranden (S, SD och V) fogades till betänkandet i denna del. När det gäller motioner om en vetorätt mot prospektering skrev utskottet följande i samband med behandling av en motion om vetorätt mot prospektering efter uran: Fördjupade kunskaper om den svenska berggrunden är eftersträvansvärt av flera skäl. Under förutsättning att prospektering efter såväl uran som andra mineraler sker inom ramen för gällande lagstiftning finns det, enligt utskottets uppfattning, inte några skäl till att låta verksamheten omfattas av en vetorätt. Ställningstagandet refererades också av utskottet (bet. 2012/13:NU14). anförde utskottet följande: Liksom tidigare är utskottets grundläggande uppfattning att de fördjupade kunskaper om den svenska berggrunden som prospektering i allmänhet genererar – oaktat vilket koncessionsmineral som eftersöks – är värdefulla. Därutöver ser utskottet påtagliga praktiska svårigheter i att rikta ett prospekteringsförbud mot specifika mineraler då berggrunden är så beskaffad att olika mineraler som regel förekommer tillsammans på ett mer eller mindre oskiljaktigt vis. Utskottet tar inledningsvis ställning till regeringens förslag till ändringar i minerallagen. Därefter behandlas ett motionsyrkande om olika avgifter i samband med prospektering och bearbetning. Ett motionsyrkande om vetorätt mot prospektering behandlas i påföljande avsnitt. Avslutningsvis tar utskottet ställning till övriga motionsyrkanden. Prospektering efter koncessionsmineraler kan väcka oro och funderingar bland berörda fastighetsägare eller aktörer med särskild rätt knuten till det markområde som berörs. Mot den bakgrunden uppmanade regeringen att göra en översyn av minerallagen som skulle syfta till att markägare och kommuner med ökad tydlighet och effektivitet får tidig information om vad en prospektering avser och hur den ska genomföras (bet. 2010/11:NU14). En utredning med denna inriktning tillsattes sedermera och förslagen i den nu aktuella propositionen svarar upp mot begäran genom att den innehåller förslag som syftar till att stärka enskildas ställning vid prospektering efter mineraltillgångar. Vidare blir det lättare för berörda kommuner och de myndigheter som har att bevaka allmänna intressen vid prospektering efter mineraltillgångar genom att de hålls informerade om hur arbetena kommer att bedrivas och vilka konsekvenser de kan antas medföra. Utskottet har inget att invända mot förslagen i propositionen och tillstyrker den således. Motioner som riktar in sig på de avgifter och ersättningar som är kopplade till mineralprospektering och gruvbrytning behandlades av utskottet så sent som . Utskottet anser inte att det har tillkommit något nytt i frågan som motiverar någon annan hållning än den utskottet intog och som har redovisats tidigare i betänkandet. Således avstyrks motion 2013/14:N16 (S) i den del som gäller en översyn av de avgifter som berör gruvnäringen. För att få bedriva undersökning efter koncessionsmineraler behövs tillstånd enligt minerallagen. Kommunerna har inte någon vetorätt när det gäller bergmästarens prövning av undersökningstillstånd. Om tillståndet gäller alunskiffer (en bergart som är rik på uran), olja, gasformiga kolväten eller diamant, ges kommunen dock alltid tillfälle att yttra sig. I den nu aktuella propositionen anger regeringen att den har för avsikt att föreskriva i mineralförordningen att kommunen ska yttra sig över samtliga ansökningar om undersökningstillstånd. I motion 2013/14:N17 (MP) efterfrågas en allmän vetorätt mot prospektering. Här vill utskottet hänvisa till sina tidigare ställningstaganden till liknande önskemål om en allmän vetorätt eller en vetorätt som är riktad mot något särskilt , exempelvis uran. Utskottets uppfattning är således fortfarande att fördjupade kunskaper om den svenska berggrunden är eftersträvansvärda av flera skäl och så länge den aktuella prospekteringen sker inom ramen för gällande lagstiftning saknas det skäl till att låta verksamheten omfattas av en vetorätt. Därmed avstyrks motion 2013/14:N17 (MP). Regeringen har antagit en mineralstrategi. Mineralstrategin syftar till att öka konkurrenskraften i den svenska gruv- och mineralnäringen, så att behåller och förstärker sin position som EU:s ledande gruvland. Landets mineraltillgångar ska nyttjas på ett långsiktigt hållbart sätt, med beaktande av ekologiska, sociala och kulturella dimensioner så att natur- och kulturmiljöer bevaras och utvecklas. I strategin identifieras strategiska områden för en långsiktigt hållbar mineralanvändning. Ett av dessa betecknas en gruv- och mineralnäring i samklang med miljö, kultur och andra näringar. Mot denna bakgrund anser utskottet att det saknas skäl för att göra ett allmänt uttalande om hållbarhet för den svenska gruv- och mineralnäringen i linje med vad som föreslås i motion 2013/14:N16 (S). Motionen avstyrks således i denna del. När det gäller förslagen i motion 2013/14:N15 (V) konstaterar utskottet att flera av dem rör olika villkor för beviljande av undersökningstillstånd (2 kap. minerallagen). Här bör erinras om att den nu aktuella propositionen – bortsett från en mindre ändring i uppräkningen av koncessionsmineraler i 1 kap. 1 § minerallagen – endast omfattar förslag som sammanhänger med undersökningsarbetets genomförande, dvs. frågor som regleras i 3 kap. minerallagen. Den utredning som låg till grund för regeringens proposition har berört frågor om villkor för undersökningstillstånd. Enligt vad som anförs i propositionen pågår beredning av dessa förslag alltjämt inom . Utskottet anser att denna beredning bör avvaktas innan det finns skäl för att uttala sig om olika villkor för beviljande av undersökningstillstånd. Motion 2013/14:N15 (V) avstyrks följaktligen i dessa delar. Beträffande förslaget i samma motion om ett krav på miljökonsekvensbeskrivningar vid provborrningar hänvisar utskottet till den pågående översynen av kraven i på miljökonsekvensbeskrivningar. Enligt utskottet bör inte föregripa den pågående beredningen dels av förslag på detta område som lämnades av , dels av förslag till anpassningar av den svenska lagstiftningen som blir nödvändiga som en följd av de antagna ändringarna av EU:s MKB-direktiv. Motionen avstyrks således även i denna del. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Översyn av avgifter, punkt 2 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:N16 av m.fl. (S) yrkande 2. Gruvnäringens betydelse för den svenska ekonomin, stor internationell efterfrågan på mineraler och svenskt miljökunnande är viktiga skäl för att stödja gruvindustrins vidareutveckling. Utan en aktiv politik för gruv- och mineralnäringen finns risken att en uppenbar potential till ökad sysselsättning och en långsiktigt hållbar utveckling går förlorad. En del av mineralpolitiken är de avgifter som regleras i minerallagen och mineralförordningen. I likhet med vad som sägs i motion 2013/14:N16 (S) anser vi att det tilltagande intresset för expansion inom gruvsektorn gör att det finns skäl att förutsättningslöst se över de avgifter som berör gruvnäringen. I en sådan översyn bör exempelvis den prospekteringsavgift som regleras i 14 kap. 2 § minerallagen ingå. Utgångspunkten för översynen bör vara att skapa en tydlig ansvarsfördelning mellan näringens olika aktörer och det omgivande samhället i syfte att hantera de långsiktiga utmaningar som näringen står inför. Därmed tillstyrks den nyssnämnda motionen i denna del. Översyn av avgifter, punkt 2 – motiveringen (MP) av (MP). Gruvnäringen svarar för viktiga arbetstillfällen i och inkomster för . Mineralprospektering och gruvbrytning medför dock stora belastningar på miljön. Nya gruvor tillåts riva upp sår i landskapet som det finns en betydande potential för återvinning av metaller från existerande gruvor, slagghögar och uttjänta varor. Jag och vill att ska hushålla med sina ändliga resurser. Vi har därför tidigare förslagit att det ska införas en gruvskatt i . En sådan skatt skulle göra återvinningen mer attraktiv och även göra det möjligt att fördela de inkomster som gruvnäringen genererar jämnare i samhället. Jag beklagar att så sent som avfärdade förslaget om en gruvskatt men jag hävdar alltjämt att det är en viktig fråga som jag och kommer att driva även fortsättningsvis. En avgiftsöversyn av det slag som föreslås i motion 2013/14:N16 (S) anser jag dock vara alltför begränsad. En eventuell framtida översyn måste, enligt min uppfattning, också inkludera överväganden kring en gruvskatt. Därmed avstyrks den nyssnämnda motionen i denna del. Översyn av avgifter, punkt 2 – motiveringen (SD) av (SD). Staten och den expanderande gruvnäringen är på många sätt ömsesidigt beroende av varandra. Stora värden genereras visserligen som en följd av gynnsamma världsmarknadspriser men också som en följd av att staten bygger lämplig infrastruktur, bedriver en aktiv utbildnings- och arbetsmarknadspolitik, tillhandahåller geologiska grunddata och skyndsamt behandlar ansökningar om prospekterings- och koncessionstillstånd. För att staten på detta sätt ska kunna bidra med en aktiv och gruvvänlig politik även i fortsättningen måste det dock tillföras resurser för ändamålet. Om staten inte får en rimlig, direkt ersättning från det värdefulla material som bryts ur en gruva kan gruvnäringen heller inte vänta sig att staten ska vara villig att finansiera exempelvis den infrastruktur som gruvetableringar kräver. Den nuvarande s.k. mineralersättning som gruvföretag får betala till markägare och till staten härrör från då den utländska konkurrensen inte var lika påtaglig som och speglar, enligt min uppfattning, inte på ett tillfredsställande sätt det ömsesidiga förhållandet mellan statens och gruvnäringens olika roller. Det finns en obalans till förmån för gruvnäringen som måste rättas till. Jag har tidigare föreslagit att mineralersättningen bör ses över. Inriktningen bör vara att intäkterna från gruvnäringen ska kunna skapa förutsättningar för hela den svenska landsbygden. Jag står alltjämt bakom detta förslag och anser att förslaget om en avgiftsöversyn i motion 2013/14:N16 (S) är alltför oprecist. Motionen avstyrks därför i denna del. Översyn av avgifter, punkt 2 – motiveringen (V) av (V). Jag och anser att minerallagen är exceptionellt förmånlig för gruv- och prospekteringsbolag. Enligt har lägst beskattning av gruvnäringen av samtliga gruvländer i världen. Ersättningen till staten och fastighetsägare vid eventuell gruvdrift är dessutom mycket liten i internationell jämförelse. Jag har ställt mig bakom förslag från om att den s.k. mineralersättningen ska höjas från dagens till . Vidare har jag förespråkat att av mineralersättningen ska gå till tillbaka till fastighetsägarna och till staten. De inkomster som på detta sätt tillfaller staten ska finansiera dels en gruvfond för olika typer av investeringar i gruvregionerna, dels utökade arbetsuppgifter för geologiska undersökning (SGU). Min uppfattning i dessa frågor är alltjämt densamma. Därmed anser jag att den förutsättningslösa avgiftsöversyn som föreslås i motion 2013/14:N16 (S) har en alldeles för öppen inriktning. Vad som behövs är en översyn där en betydande reformering av mineralersättningen ska vara huvudsyftet. Därmed avstyrks den nyssnämnda motionen i denna del. vetorätt mot prospektering, punkt 3 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:N17 av m.fl. (MP). Intresset för att prospektera efter och bryta mineraler och andra naturresurser i är stort, och den ökande globala efterfrågan tros hålla i sig. Gruvnäringen försörjer både och andra nationer med viktiga metaller och mineraler. Mineralutvinning har emellertid omfattande negativa konsekvenser för miljön och påverkar även den sociala miljön. Kraven på samhället att möta gruvnäringens expansion med fungerande infrastruktur, bostäder och service ökar. Därför ser jag det som en självklarhet att de lokalsamhällen som påverkas av utvinningen ska ha ett betydande inflytande i sammanhanget, bl.a. i samband med relevanta tillståndsprocesser. I likhet med vad som sägs i motion 2013/14:N17 (MP) anser jag att det är otillräckligt att kommunerna endast får information om prospekterings- och arbetsplanerna. Jag anser att de även bör ha vetorätt mot prospektering. Kommunens roll i beslutsfattandet måste således stärkas ytterligare. Beslut om undersöknings- och bearbetningstillstånd ska enligt min uppfattning kräva kommunstyrelsens tillstyrkande. Därmed tillstryker jag den nyssnämnda motionen. Övriga frågor, punkt 4 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:N16 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2013/14:N15 av m.fl. (V) yrkandena 1–4. Gruvindustrin genererar stora intäkter för staten, stora investeringar i forskning och innovationer och fler jobb i vårt land. Utan en aktiv politik för gruv- och mineralnäringen riskerar att missa en uppenbar potential till ökad sysselsättning och att säkerställa en långsiktigt hållbar utveckling. Näringens betydelse för den svenska ekonomin, den stora internationella efterfrågan och svenskt miljökunnande är viktiga skäl för att stödja gruvindustrins vidareutveckling. innebär gruvbrytning stor påverkan på omgivningen, och därför måste den svenska mineralpolitiken vara långsiktig och verksamheten hållbar. Vi instämmer därför i det som sägs i motion 2013/14:N16 (S) om att den svenska gruv- och mineralnäringen ska vara en föregångare när det gäller hållbar utveckling både med avseende på miljö och social hållbarhet. har en av världens hårdaste miljölagstiftningar, vilket vi anser att ska ha även fortsättningsvis. När det gäller social hållbarhet menar vi att det vore förödande för framför allt norra om gruvstäder utvecklas till att enbart bli s.k. flyg-in- och flyg-ut-plattformar. För livskraftiga gruvsamhällen krävs fler bostäder så att människor kan bosätta sig i kommunen och betala skatt till skola, vård, omsorg och annan nödvändig service. Det krävs investeringar i vägar, tåg och transporter och en strategisk utbildningspolitik som gör att människor kan ta de jobb som växer fram. Därmed tillstyrks motion 2013/14:N16 (S) i denna del. Motion 2013/14:N15 (V) avstyrks. Övriga frågor, punkt 4 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:N15 av m.fl. (V) yrkandena 1–4 och 2013/14:N16 av m.fl. (S) yrkande 1. Vi står bakom de ändringar i minerallagen som föreslås i propositionen, men beklagar att regeringen inte har föreslagit mer genomgripande förändringar. Vi saknar exempelvis förslag som gäller villkor för beviljande av undersökningstillstånd. Utredningen har presenterat vissa förslag på detta område, men regeringen väljer av någon anledning att passa i denna fråga och gömma sig bakom standardformuleringen att beredning av förslagen alltjämt pågår. Noterbart i sammanhanget är att utredningen lämnade sitt förslag och att tiden för beredning därmed redan borde ha varit fullt tillräcklig. Det vi saknar i propositionen är bl.a. ett förslag med innebörden att fastighetsägare och innehavare av särskild rätt som berörs av ansökan om undersökningstillstånd, t.ex. en sameby, ges rätt att yttra sig över ansökan. Den svenska minerallagen är exceptionellt förmånlig för gruv- och prospekteringsbolag, men alltför lite hänsyn tas till dem som drabbas av verksamhetens negativa konsekvenser. Både de människor och den miljö som påverkas av gruvindustrin måste ges en större vikt i processen. Vi noterar att utredningen har föreslagit en utvidgning av den krets som ska ges möjlighet att yttra sig men att regeringen endast aviserar en kommande ändring av mineralförordningen som ger kommuner denna rätt. Detta anser vi vara otillräckligt. I likhet med vad som sägs i motion 2013/14:N15 (V) menar vi att ökad gruvbrytning inte får minska ansträngningarna att nå ett mer resurssnålt samhälle där tar ett ökat miljö- och klimatansvar. Därför anser vi att det är av avgörande betydelse att de som berörs får stärkta möjligheter att påverka och att skyddet av unika natur-, turist- eller renbetesområden tidigt värnas i en exploateringsprocess – från undersökningstillstånd till brytning. Det ligger för övrigt även i gruv- och prospekteringsbolagens intresse att i processen få eventuella besked om att brytning inte kommer att godkännas. Mot denna bakgrund anser vi att Bergsstaten inte ska kunna bevilja undersökningstillstånd i områden som är klassade som naturreservat, Natura 2000-områden eller världsarvsområden. Bergsstaten ska inte heller, utan synnerliga skäl, kunna bevilja undersökningstillstånd i kärnområden för renskötsel. Vi står också bakom kravet i motion 2013/14:N15 (V) på ett tillkännagivande från om att ska kräva miljökonsekvensbeskrivningar med stöd av . Sammantaget innebär det anförda att vi tillstyrker motion 2013/14:N15 (V). Motion 2013/14:N16 (S) avstyrks i den här aktuella delen. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2013/14:159 Bättre information och tydligare ansvar vid mineralprospektering: antar regeringens förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45). 2013/14:N15 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att fastighetsägare och innehavare av särskild rätt som berörs av ansökan om undersökningstillstånd alltid ska ges rätt att yttra sig över ansökan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Bergsstaten inte ska kunna bevilja undersökningstillstånd i områden som är klassade som naturreservat, Natura 2000-områden eller världsarvsområden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Bergsstaten inte utan synnerliga skäl ska kunna bevilja undersökningstillstånd i kärnområden för renskötsel.