bet · H101KU23 · 2014-03-13 00:00:00 — Därför har de behandlats i förenklad ordning.Jag tänker uppehålla mig vid två av de många frågor som tas upp här. Den första av dem handlar om meddelarskydd för anställda i offentligt finansierad verksamhet. Här har utskottet vid tidigare tillfällen, till exempel , uttalat sig positivt för en utvidgad lagstiftning om meddelarskydd för anställda i offentligt finansierad verksamhet som utförs av privata utförare.Sådan lagstiftning måste, menade utskottet då, bygga på principen att meddelarskyddet så långt det är möjligt ska vara detsamma som för offentliganställda. , till vilken man då vände sig, ansåg sig inte ha möjlighet att inom ramen för de resurser de hade djupdyka i frågan. Därför har den senare utretts i särskild ordning, precis som utskottet föreslog . Den utredningen lade fram sitt betänkande , och den behandlas nu i gängse ordning i Regeringskansliet.Vi tycker att det är rimligt att avvakta resultatet av den processen, till skillnad från Socialdemokraterna, , som dels väljer att slå in öppna dörrar genom att kräva att det som görs ska göras, dels väljer att gå ett steg till genom att kräva meddelarskydd även för andra privat utförda offentligt finansierade verksamheter än de som sker inom vård, skola och omsorg.Frågan berörs i utredningen. Jag vill hastigt påminna om vad som sägs där. Utredningen kommer nämligen fram till att fördelarna med en sådan reglering inte uppväger nackdelarna. Genom att begränsa förstärkningen av meddelarskyddet till vård, skola och omsorg täcker man in huvuddelen av de arbetsuppdragstagare som det är mest angeläget att skydda. blir det mycket enklare att förutse effekterna av förstärkningen jämfört med om det förstärkta skyddet ska tillämpas i all verksamhet som på ett eller annat sätt är offentligt finansierad. Det följer av att offentligt finansierad verksamhet omfattar ett brett och svåröverskådligt spektrum av verksamheter och att det inte går att förutse vilka verksamheter det offentliga kan tänkas finansiera i framtiden.Jag vill speciellt nämna att utredningen öppnar för att man mycket väl kan återkomma i frågan. Ett exempel som har nämnts är att frågan skulle beröra anställda i företag som ägnar sig åt järnvägsunderhåll för en offentlig uppdragsgivares räkning. Det kan vid första påseendet te sig rimligt, men vid lite eftertanke inser man lätt vilka problem som skulle uppstå. Många privata företag tjänar pengar på att sälja varor och tjänster till den offentliga sektorn. Det är varor som alltså betalas med offentliga pengar. Hur ska avgränsningarna göras? Av vem?Jag vill också ägna några ord åt frågan om ägarkoncentration i medierna. Det är en gammal kär vänsterfråga. Det första jag vill påpeka är att det i praktiken - om vi med det menar innehållet i tidningen, det är huvudsakligen dagstidningar vi talar om - faktiskt spelar rätt liten roll vem som äger tidningen.Svensk dagspress är full av exempel på detta. Antalet titlar är stort - extremt stort för ett land med en befolkning som vår - men antalet tidningsföretag är litet. Det här är delvis också en följd av de presstödsregler vi själva har utformat som har gynnat den typen av ägarkonstruktioner. Men i praktiken spelar det liten roll. Samma ägare ger ut tidningar med vitt skilda profiler och politiska inriktningar. Näraliggande exempel är som ger ut både och . En koncern som jag själv har arbetat i, , ger ut liberala, borgerliga och socialdemokratiska tidningar. De har inte påverkats i sin publicistiska gärning och sitt publicistiska innehåll av det faktum att de råkar ha samma ägare.Om man anser att själva förekomsten av många titlar är av värde, att många tidningar är värdefulla - en viktig princip för utformningen av dagens presstödsregler - är ägarkoncentration inte bara oundviklig utan också nödvändig. Med tanke på dagspressens allt tuffare och hårdare ekonomiska villkor är det en inte alltför djärv gissning att ett rätt stort antal titlar redan hade försvunnit om det inte hade varit för att de backades upp av ägare med starka muskler.Betydligt viktigare än fixeringen vid vem som äger är de villkor som vi politiker kan skapa för ägandet. Det är vi som har makten att skapa goda villkor för företag och företagande inom olika medier, för de stödsystem vi utformar, och vi har ansvaret för vilka konsekvenser stödsystemen har för konkurrensen på marknaden. Det är vårt ansvar, inte att reglera vem som får äga vad.Därmed, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag. Meddelarskydd i offentligt finansierad verksamhet är en ständigt återkommande fråga. Under de snart åtta jag har suttit i har det varit en fråga som vi socialdemokrater har drivit. Vårt parti har motionerat i frågan.Att frågan är ständigt aktuell beror kanske på den tidigare . Den här gången är det en förskola. Vad hade det varit om det hade funnits ett meddelarskydd? Hade dessa saker uppdagats tidigare om ingen anställd hade kunnat utsättas för repressalier för att man säger ifrån?I takt med att allt fler verksamheter i offentlig regi säljs ut till privata aktörer ökar behovet av kontroll och insyn när de inte är lika självklara som i offentliga verksamheter. För anställda inom privat verksamhet som finansieras av offentliga medel finns det till exempel inget skydd mot att arbetsgivaren efterforskar vem som har lämnat uppgifter till medierna eller mot repressalier som kan drabba de anställda genom att de helt enkelt får sparken. Det är enligt vår mening helt oacceptabelt.Det är riktigt att regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda frågan om ett stärkt meddelarskydd för privatanställda. Utredningen avgränsades till vård, skola och omsorg. Jag satt med i referensgruppen för utredningen. Jag vet hur avgränsningen såg ut.Utredningen lämnade sitt betänkande Stärkt meddelarskydd för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet. I utredningen läggs fram förslag om ett starkt meddelarskydd för anställda inom vård, skola och omsorg. bereds utredningen i . Det är väl allas förhoppning att det ska komma en proposition i vår. Det återstår att se.Det förstärkta meddelarskyddet inom vård, skola och omsorg är ett steg i rätt riktning. Men det finns fler verksamheter. Exempelvis har nämnts de som kör bussar eller utför underhåll av bussar och tåg. Det är väl bra om de kan slå larm om att det finns brister i säkerheten utan att riskera anställningen.Framöver är det också viktigt att statliga bolag får regler för meddelarskydd på samma sätt som kommunala bolag har. Regler för kommunala bolag infördes , men statliga bolag släpar fortfarande efter.Enligt vår mening bör all offentlig verksamhet omfattas av meddelarskydd, inte bara inom vård, skola och omsorg, och även insynen i offentlig verksamhet i privat regi bör stärkas.Herr talman! Jag vill med detta yrka bifall - precis som och har gjort - till reservation 1 om meddelarskydd i offentligt finansierad privat verksamhet.