bet · H101MJU10 · 2014-03-17 00:00:00 — Antalet förelägganden, förbud eller domar för brott mot djurskyddslagen ska inte vara ensamt avgörande för om en person ska meddelas djurförbud, utan det ska göras en helhetsbedömning utifrån vad som är befogat från djurskyddssynpunkt. En fällande dom för grovt brott mot djurskyddslagen som vunnit laga kraft ska leda till djurförbud. Djurförbud ska inte meddelas om bedömer att det är sannolikt att ett upprepande inte kommer att inträffa. I lagförslaget får befogenhet att meddela djurförbud under vissa förutsättningar. kan t.ex. besluta om partiella djurförbud där den som har meddelats djurförbud kan medges att under vissa villkor ha hand om djur, t.ex. under överinseende av annan person. Även i övrigt ska kunna meddela vilken omfattning djurförbudet ska ha, t.ex. i fråga om vilket eller vilka djurslag som ska omfattas av förbudet och det högsta antalet djur som en djurhållare ska tillåtas att ha. ska även upphäva djurförbudet efter ansökan av den enskilde om förbudet inte längre behövs. Utredaren föreslår att ska besluta om omhändertagande av djur även i fall där något djurlidande inte kan påvisas om ett beslut om djurförbud inte följs. Detsamma gäller om förelägganden eller förbud inte följs och ett omhändertagande är befogat från djurskyddssynpunkt. Vidare ges även polismyndigheten befogenhet att omhänderta djur som handhas av personer som har djurförbud, även i sådana fall där inte något djurlidande kan påvisas. Utredaren föreslår även att djurhållarens ansvar för att betala de kostnader som ett omhändertagande av djur medför ska skärpas. Endast om det finns synnerliga skäl ska dessa kostnader belasta staten. Utskottet föreslår att motion 2013/14:MJ518 (MP) yrkande 11 lämnas utan åtgärd mot bakgrund av att djurskyddslagsutredningens förslag bereds inom . Naturligt beteende och utevistelse m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om naturligt beteende (S, MP, V), utevistelse (MP, V) förprövning (MP) och avel (MP). Jämför reservationerna 7 (MP, V), 8 (S, MP) och 9 (MP, V). Naturligt beteende och utevistelse m.m. Regeringen bör enligt kommittémotion 2013/14:MJ374 av m.fl. (V) yrkande 2 återkomma till med ett konkret förslag på hur djur inom livsmedelsindustrin ska ges möjlighet till utevistelse och naturligt beteende. vill säkerställa att djurskyddslagens rätt till naturligt beteende fullföljs. När den nya djurskyddslagen kom 1988 fick kor, får och getter rätt till utevistelse. Andra djur inom livsmedelsindustrin har liknande behov av utevistelse, men det är ytterst få av dem som ges möjlighet till detta. Även enligt kommittémotion 2013/14:MJ485 av m.fl. (S) yrkande 3 bör det klarläggas i djurskyddslagen att djur ska hållas och skötas på ett sådant sätt att de ges möjlighet att utföra sådana naturliga beteenden som de är starkt motiverade för samt att djuren ska hållas på ett sådant sätt att uppkomsten av beteendestörningar förebyggs. Begreppet naturligt beteende bör klargöras i djurskyddslagen. En översyn bör enligt kommittémotion 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 7 göras av föreskrifter för att säkerställa att kravet på naturligt beteende är uppfyllt. Översynen bör omfatta samtliga föreskrifter mot bakgrund av den föreslagna nya definitionen och ny forskning på området. Motionärerna ser positivt på att naturligt beteende definieras i utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag, men menar att uppräkningen av de kategorier beteenden som ska tillgodoses är för begränsande, t.ex. nämns inte bobyggnadsbeteende (yrkande 14). vill enligt motionens yrkande 15 se ett förbud mot att ha uppbundna djur eftersom det skulle ge djuren större möjlighet att utföra sina naturliga beteenden. För mjölkkor kan motionärerna ha förståelse för behovet av övergångsperioder för att inte ytterligare påskynda utslagningen av små mjölkgårdar, men i övriga fall bör förbudet införas tidigare än vad utredningen föreslår. I fråga om förprövning och s.k. § 16-tillstånd anförs att förprövningen av byggnader och hägn är en viktig del av det förebyggande djurskyddsarbetet (yrkande 16). Det är angeläget att det finns både etologisk och veterinärmedicinsk kompetens vid förprövningar. Även mindre anläggningar bör omfattas av förprövningar. Tillståndsplikten bör inte tas bort eftersom den är en del av det förebyggande djurskyddsarbetet. Det är viktigt att ny teknik godkänns även i fortsättningen. I fråga om utevistelse och förbättrad inomhusmiljö för grisar föreslås att alla grisar bör ges lagstadgad rätt att vistas utomhus med möjlighet att böka precis som Kravgrisarna – inte bara på en betongplatta som enligt reglerna för EU:s ekologiska märkning (yrkande 18). Även inomhusmiljön bör ses över för att grisar även i inomhusmiljö ska kunna tillgodose sina beteendebehov. I fråga om utevistelse för tjurar, kor och kalvar anförs att kor enligt lag har rätt till utevistelse, men det gäller inte tjurar och kalvar . Alla kor, tjurar och kalvar bör få vistas ute (yrkande 20). Fler och fler ladugårdar inreds för lösdrift, men fortfarande står närmare hälften av korna bundna . Detta begränsar inte bara rörelsefriheten utan även de sociala kontakterna, något som är viktigt för sociala djur som kor. I fråga om avel som kan orsaka lidande för djuren anförs i kommittémotion 2013/14:MJ518 (MP) yrkande 26 att människor har avlat på djur för att få fram ett visst utseende eller produktionsegenskaper. Det har bl.a. lett till hundraser som inte kan andas normalt, grisar som får bogsår, hög smågrisdödlighet och kor som får juverinflammationer. Förbudet mot avel som kan medföra lidande bör enligt utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag lyftas från förordning till lag. Det är angeläget, eftersom det bl.a. innebär att sådan avel blir straffsanktionerad. Naturligt beteende och utevistelse m.m. I utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag anförs att det i lagen bör finnas grundläggande bestämmelser om hur djur får hanteras, hållas och skötas. Djur får t.ex. inte agas, skadas eller överansträngas. Den utrustning och de träningsmetoder som används till djur får inte heller skada djuren. Djur ska hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sätt som främjar deras välfärd. I lagförslaget införs krav på att djur inte får hållas i grupper som innebär att individer orsakas onödigt lidande. Djur ska också ha tillräckligt med foder och vatten, skötsel, vård, utrymme samt skydd mot väder och vind. I lagförslaget införs krav på att alla djur ska hållas lösgående. Med lösgående avses att djur ska hållas så att de kan röra sig fritt i en inhägnad, box eller liknande utrymme. Detta betyder att djur inte får hållas bundna annat än tillfälligtvis, som t.ex. vid olika former av skötsel, hantering och rastning. För att uppbundna system ska kunna fasas ut i rimlig takt föreslås att får ett bemyndigande att föreskriva om undantag. Stall och andra förvaringsutrymmen ska vara så rymliga att alla djur kan röra sig obehindrat och inte hindra djuren från att bete sig naturligt. Med detta avser utredaren t.ex. att en ko måste ha tillräckligt med plats för att kunna sträcka ut huvudet när hon reser sig. Ett annat exempel är att en sugga behöver plats och inte kan vara fixerad om hon ska kunna utföra ett naturligt beteende som att bygga bo inför grisning. Djurens behov av komfort ska enligt utredningen också tillgodoses så att djuret kan vila på ett för djurarten lämpligt sätt. För många djur krävs det t.ex. att det finns ett bekvämt underlag och tillräckligt med plats för att alla djur ska kunna ligga ner . Utredaren anser att , liksom , ska ha rätt att meddela ytterligare föreskrifter om hur djur ska hållas och skötas, hur stall ska vara utformade, osv. Begreppet naturligt beteende klargörs i lagförslaget genom att det anges att djur ska hållas och skötas på ett sådant sätt att de ges möjlighet att utföra sådana naturliga beteenden som djuren är starkt motiverade för och som ger djuren en funktionell återkoppling, dvs. minskar djurets motivation att utföra beteendet i fråga. Dessa beteenden begränsas dock till beteenden som relaterar till djurens behov av rörelse, vila, komfort, sysselsättning, födosök och socialt umgänge. Med sysselsättning aves även sådan sysselsättning som endast är viktig för djuret av dess liv, t.ex. suggors behov av att bygga bo inför grisning och behov av att få suga. Begränsningen införs på grund av att det finns beteenden som djur är starkt motiverade för men som är oönskade eller svåra att tillgodose i djurhållning. Ett exempel på detta är att djur kan vara starkt motiverade att para sig eller att slåss. Utredaren anser inte att det i lagen ska regleras exakt vilka beteenden som avses med naturligt beteende eftersom det skulle ge lagen en mycket hög detaljeringsgrad. Detta bör i stället regleras i föreskrifter och uppdateras i takt med ny kunskap på området. I lagförslaget införs också en bestämmelse som anger att djur ska hållas på ett sådant sätt att uppkomsten av beteendestörningar förebyggs. För att förenkla och likrikta de krav som ställs på djurägare med olika djurverksamheter när det gäller förprövning föreslår utredaren att det s.k. § 16-tillståndet tas bort och ersätts med lokalgodkännande och lagens generella krav på kompetens och utbildning. De olika lokalgodkännanden som finns för olika djurverksamheter likriktas genom att det i lagen ställs ett generellt krav på att utrymmen där djuren hålls ska godkännas i förväg utifrån djurskydds- och djurhälsosynpunkt (förprövning). Innan utrymmena där djuren ska hållas tas i bruk, eller om det är mer lämpligt, möjligt därefter, ska dessa utrymmen kontrolleras av länsstyrelserna. Detta krav gäller all yrkesmässig djurhållning eller djurhållning av större omfattning. Vad som avses med större omfattning och vad som ska gälla för förprövningen av olika verksamheter anser utredaren att ska föreskriva om. Utredaren bedömer att kravet på förprövning av ny-, om- och tillbyggnad av djurstallar behövs för att förebygga djurskyddsproblem. Utredaren anser även att förprövningen är en hjälp och en investeringstrygghet för företagaren. Det som är av väsentlig betydelse för djurskyddet och djurhälsan ska ingå i förprövningen. Som utredaren ser det finns det ett stort samhällsintresse av att minska både djurlidandet och de kostnader som olika sjukdomar och smittor för med sig. Utredaren anser att det i förprövningsarbetet ska ingå byggnadsteknisk, veterinärmedicinsk och etologisk kompetens. Länsstyrelserna bör samverka i förprövningsarbetet och organisera sig, exempelvis regionvis, för att nödvändig specialisering ska kunna ske. Utredaren bedömer även att en förprövning av ny teknik behövs för att förebygga djurskyddsproblem. Utredaren ser möjligheten till nyteknikprövning som en flexibilitet i lagstiftningen och anser att branschorganisationerna, myndigheterna och bör inrätta ett innovationscenter dit en producent kan vända sig med sin idé och få hjälp med att utveckla och genomföra den. Detta skulle kunna stimulera utvecklingen av bättre tekniska lösningar på djurområdet. Av utredningsbetänkandet framgår att har föreskrivit att mjölkkor ska vara ute mellan och i stället för att, som det står i djurskyddsförordningen (1988:538), nötkreatur som hålls för mjölkproduktion ska hållas på bete. Det senare skulle kunna tolkas som att mjölkkorna ska vara ute på bete utom när de mjölkas. Alltså ges den enskilde producenten en större flexibilitet eftersom han eller hon kan välja hur lång utevistelse som djuren ges, allt till . Vidare framgår att Svenska Ägg driver frivilliga och förebyggande kontrollprogram, t.ex. frivilliga och förebyggande salmonellakontrollprogram för höns med utevistelse. Genom djurskyddslagstiftning infördes det i förordningen att avelssvin om det är möjligt ska ges tillfälle att vistas ute (12 §), att svin ska hållas lösgående (14 §), att fixeringsanordningar inte får användas annat än tillfälligtvis (§ 15) och att boxar för svin ska vara försedda med halm eller annat jämförbart material (16 §). Dessa bestämmelser på förordningsnivå har enligt utredningen lett till många olika tolkningar. Även om möjlighet till utevistelse för avelssvin främst har blivit verklighet i den ekologiska grisuppfödningen så har djurskyddslagstiftningen lett till att uppfödningssystemen i i många hänseenden har utvecklats åt ett annat håll än i övriga EU. Den har t.ex. stimulerat till att byggnadslösningar har tagits fram där utevistelse kan ingå i systemen för hållande av exempelvis sinsuggor. I 10 och 11 §§ djurskyddsförordningen finns krav på att nötkreatur ska vistas utomhus . Skälet till det är enligt Landsbygdsdepartementet att en stor del av djurens välfärd är beroende av möjligheten att utföra ett naturligt betesbeteende och möjligheten till motion. Det finns dock inget krav i djurskyddsförordningen på utevistelse och bete för kalvar, dvs. djur , eller för tjurar. Vad gäller kalvar är en orsak till detta att unga kalvar som skiljs från kon tidigt har svårt att livnära sig enbart på bete och därför måste stödutfodras med särskilt foder, vilket är svårt att göra på betet. I de flesta köttdjursbesättningar hålls kalven tillsammans med korna . Kalven livnär sig då på modersmjölken och börjar successivt äta gräs, vilket innebär att den kan hållas på bete redan i späd ålder. När det gäller tjurar vägs säkerheten för djurägaren och allmänheten in mot betets positiva effekter, då det kan utgöra en risk att hålla tjurar i grupp på bete. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet finns det inget förbud mot uppbindning av mjölkkor, hästar och getter. Enligt gällande djurskyddsförordning och föreskrifter (SJVFS 2010:15) finns krav på lösdrift för grisar, får och kalvar upp . Handjur av nöt äldre än ska hållas i lösdrift efter . gäller att i nybyggda stallar ska nötkreatur och hästar hållas i lösdrift. För häststallar gäller krav på lösdrift även vid till- och ombyggnationer. Hästar får inte hållas bundna i spilta mer än sammanlagt (DFS 2007:6). Enligt föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2010:15) om djurhållning inom lantbruket m.m. ska får och getter hållas på bete eller på annat sätt ges tillfälle att vistas ute som infaller –. Utskottet konstaterar att den svenska djurskyddslagstiftningen innehåller en mängd olika bestämmelser som inbegriper krav när det gäller allt från berikning av djurens miljö till behov av social kontakt, fysisk aktivitet och utevistelse (bet. 2011/12:MJU21). Som utskottet tidigare redovisat ska kor för mjölkproduktion vistas på bete . Ett litet antal kor i mjölkproduktionen har emellertid inte möjlighet att gå på bete på grund av att gårdarna är byggda på sådana ställen att de inte kunde tillhandahålla bete när beteskravet trädde i kraft (bet. 2010/11:MJU20). De djurhållarna fick därför dispens. Vidare noterar utskottet att tjurar och kalvar inte omfattas av beteskravet, men att en hel del tjurar och kalvar ändå går på bete. Utskottet anförde också att det enligt myndigheter med sakkunskap på området och mot bakgrund av den struktur som råder i husdjursproduktionen, med stora enheter som inte alltid ligger i anslutning till tillräckligt stora betesmarker, är förenat med svårigheter att införa tvingande regler för betesgång för kalvar och tjurar. Mot bakgrund av den nu lämnade redovisningen och av att utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag är under beredning i föreslår utskottet att motionerna 2012/13:MJ374 (V) yrkande 2, 2013/14:MJ485 (S) yrkande 3, 2013/14:MJ518 (MP) yrkandena 7, 14–16, 18 och 20 nu lämnas utan vidare åtgärd. I djurskyddslagsutredningens förslag till en ny djurskyddslag införs ett tydligt förbud mot avel med sådan inriktning som kan medföra lidande för avkomman eller moderdjuret. Aveln ska leda till att djur kan föda fram sin avkomma på ett naturligt sätt. Djur ska också ha normala kroppsfunktioner såsom att kunna andas normalt, röra sig obehindrat och kunna använda sina sinnen utan att det medför lidande. Utredaren föreslår även att djurskyddsföreskrifterna på avelsområdet ska ses över så att de blir ännu tydligare och ger kontrollmyndigheterna möjlighet att vidta rättsliga åtgärder då de upptäcker djurskyddsproblem orsakade av avel. Utredaren anser att det bör införas en rapporteringsplikt för veterinärer när det gäller ärftliga defekter hos sällskapsdjur. Veterinärer bör t.ex. inrapportera förlossningssvårigheter, andningsproblem eller andra liknande defekter till som i sin tur ska tillhandahålla dessa uppgifter till länsstyrelserna. Utredaren ger därför ett bemyndigande att införa en sådan rapporteringsplikt. Utredaren anser även att krav på information vid försäljning bör införas för samtliga sällskapsdjur, inklusive hund, katt och häst. Informationen ska förutom skötselråd även bl.a. innehålla rasspecifik avelsinformation. Utredaren anser att det är positivt att många rasklubbar på sällskapsdjursområdet arbetar för att minimera de djurskyddsproblem som är relaterade till avel. Utredaren anser dock att fler åtgärder krävs, och för hundar föreslås bl.a. en obligatorisk utbildning för hunduppfödare. För katter föreslås en kartläggning av kattraser där avel orsakar djurskyddsproblem. Utredaren anser också att domare vid hund- och kattutställningar ska ha kunskap om de djurskyddsproblem som exteriöra överdrifter kan medföra. Hunddomarnas beslut bör även kontinuerligt utvärderas av ur ett djurskyddsperspektiv. För katter anser utredaren att särskilda domaranvisningar bör tas fram och att domarna ges utbildning i djurskyddsproblem hos olika kattraser. För hästar anser utredaren att det vore önskvärt om graden och omfattningen av ärftliga defekter och sjukdomar undersöktes hos svenska hästar av olika raser. Ett förbud mot att använda bärare av ärftliga defekter i avel bedöms inte som möjligt att införa på grund av gemenskapslagstiftningen. Däremot är det förbjudet att para två individer när man vet att kombinationen leder till ett lidande för avkomman. För att ytterligare motverka att anlag för defekter och sjukdomar sprids inom raserna föreslår utredaren att de individuella rasföreningarna upprättar egna regler. När det gäller lantbrukets djur anser utredaren att det är viktigt att avelsarbetet fortsätter att utvecklas och att djurvälfärdsaspekter vägs in på samma sätt som . För t.ex. mjölkkor anser utredaren att avelsarbetet och avelsmålen kontinuerligt bör utvärderas av myndigheterna. För nötkreatur som hålls för köttproduktion bör koderna för korsningsdjur ändras så att föräldradjurens ras kan utläsas vid slakt. finns en branschöverenskommelse om att inte slakta djur av rasen belgisk blå eller deras avkomma. För att överenskommelsen ska fungera effektivt bör dock föräldrarna ras synas i systemet även för korsningsdjuren. Avelsarbetet har inriktats mot att få så snabbväxande djur som möjligt. är dock ett av få länder som även har tagit med djurhälsoaspekter i avelsmålen för grisar, t.ex. motstånd mot stresskänslighet, hälsobefrämjande kroppsbyggnad och motståndskraft mot sjukdomar. Ändå behövs en anpassning av djurmaterialet i ekologisk produktionsmiljö för att undvika bl.a. ledskador. Forskning vid bl.a. pekar mot att en gris som föds upp i ett konventionellt uppfödningssystem inte klarar av att röra sig så mycket utomhus som den ekologiska grisen får göra. Ensidig avelsinriktning har medfört att vissa konventionella grisraser får djurskyddsproblem i en i övrigt önskvärd utomhusmiljö. När det gäller grisaveln bör den bl.a. inriktas mot att minska förekomsten av bogsår och smågrisdödlighet. Sambandet mellan smågrisdödlighet och antalet födda smågrisar, funktionsdugliga spenar, suggans modersegenskaper samt smågrisarnas födelsevikt och tillväxtförmåga bör studeras ytterligare. Aveln bör också riktas mot att få fram en gris lämpad för den ekologiska grisuppfödningen. Slaktkycklingsaveln bör inriktas mot att få bort de ärftliga faktorer som ligger bakom t.ex. benproblem, hudinflammationer, bukvattusot och plötslig-död-syndrom. bör också bedrivas för att få bort de beteendestörningar som finns hos föräldradjuren till slaktkycklingar, värphöns och kalkoner. Utredaren bedömer att mer forskning också behövs för att studera slaktkycklingarnas avelsdefekter under svenska förhållanden. För värphöns bör aveln inriktas mot att få bort problemen med fjäderplockning och kannibalism. Eftersom avelsarbetet med värphönsen sker utomlands har de svenska producenterna inte den övergripande kontrollen på avelsarbetet. mot hackning och fjäderplockning har inte tidigare prioriterats eftersom man i större delen av näbbtrimmar hönsen. pågår dock sådan forskning. Utredaren anser att detta är viktiga välfärdsproblem för hönsen. Utskottet föreslår att motion 2013/14:MJ518 (MP) yrkande 22 lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan på resultatet av det pågående arbetet med utredningsbetänkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om kirurgisk kastrering av grisar (MP), en översyn av slaktkycklinguppfödningen (M, MP) och att avliva slaktdjur på bete (SD). Jämför reservationerna 10 (MP), 11 (MP, V) och 12 (SD). Enligt motion 2013/14:MJ211 av (SD) bör det göras möjligt att avliva slaktdjur på bete i småskaligt jordbruk. Avlivning i beteshagen, i djurets invanda miljö, är det mest skonsamma sättet för djuret att avsluta livet på. Enligt motion 2013/14:MJ316 av (M) bör överläggningar ske med kycklinguppfödare för att utveckla kycklinguppfödningen. Genom hård avel har man fått fram kycklingar som kan växa snabbt och förbruka en begränsad mängd foder. Slaktvikten för en kyckling är , men dagens kycklingar är inte är byggda för att växa så snabbt och bli så stora. Kycklingarna bör födas upp på ett för dem mer naturligt sätt och där alltför extremt snabbväxande raser undviks. Även enligt kommittémotion 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 22 bör en översyn göras av slaktkycklinguppfödningen. Livet för en kyckling varar . växer den från en liten nykläckt individ på till en slaktkyckling på upp till . I takt med att kycklingarna växer krymper också varje kycklings utrymme. I får det finnas ca 24 kycklingar per kvadratmeter mot slutet av kycklingens liv. Rörelsefriheten är nästan obefintlig strax före slakt. Vidare anförs i motionens yrkande 19 om förbud mot kirurgisk kastrering av grisar att kirurgisk kastrering ska ske under bedövning . godkände s.k. immunokastrering, en sorts vaccinering utan läkemedel eller hormoner som förhindrar könsmognad hos hangrisarna. På så sätt slipper man både den obehagliga galtlukt som vissa galtar utvecklar och de aggressiva beteenden som lätt uppstår hos könsmogna galtar som hålls i en trång och torftig miljö. Utskottet har tidigare redovisat (bet. 2013/14:MJU2) att har i uppdrag av regeringen att medverka till att utveckla en kostnadseffektiv teknik och ett system för att göra det överflödigt att kastrera smågrisar utan föregående bedövning. Regeringen beslutade även om ett förbud mot kastrering av grisar utan föregående bedövning . Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet är ikraftträdandet av förbudet satt till 2016 för att djurhållarna ska hinna få den utbildning som krävs för att få administrera bedövningsmedel. ska stimulera att kastrering av smågrisar utan bedövning fasas ut till 2016 och hålla sig uppdaterat om utvecklingen av alternativa metoder och system. har på uppdrag av regeringen strävat efter att medverka till att utveckla teknik och system inom grisproduktionen som ska göra kastrering av smågrisar utan föregående bedövning överflödig. Att kastrera smågrisar utan bedövning är ett djurvälfärdsproblem som man kan undvika genom att t.ex. bedöva innan kastreringen eller vaccinera hangrisarna mot galtlukt. För att främja dessa metoder gjordes det möjligt att få ersättning för arbetskostnader och kostnader för läkemedel och sprutor. följer noga utvecklingen av alternativ till obedövad kastrering av smågrisar, t.ex. vaccinering mot galtlukt, som kan vara praktiskt tillämpbara i . betalar ut ett stöd för vissa kostnader till de djurhållare som ger grisarna bedövning och smärtlindring vid kastreringen eller vaccinerar mot galtlukt.