bet · H101SkU20 · 2014-02-24 00:00:00 — I betänkandet Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85) behandlas bl.a. frågan om det finns skäl att kriminalisera olovlig användning av andra personers identitetsuppgifter, s.k. identitetsstöld (sid. 189 f.). Utredningen föreslår att olovlig användning av andras identitetsuppgifter straffbeläggs som ett särskilt brott som benämns identitetsintrång. När det gäller övriga åtgärder (sid. 225 f.) bedöms det inte vara realistiskt att begränsa tillgången till identitetsuppgifter. Däremot redovisas en del andra möjliga förändringar. Det är möjligt för den som har utsatts för brott att spärra sitt personnummer för kreditupplysningar. I motion 2013/14:Sk212 av (S) anförs att stölder av identitet ökar lavinartat i landet. Ett sätt att försvåra denna typ av brottslighet är att personnummer skyddas och är en offentlig handling. Ett annat sätt att förhindra bedrägerier är att alla får rätt att spärra sitt personnummer. Det är angeläget att frågan om offentlighet av personnummer ses över. I motion 2013/14:Sk347 av (S) anförs att personnummer kan vara problematiska för transpersoner och personer som är i begrepp att byta kön. Den legala processen vid könsbyten kan ta , men personen vill naturligtvis bli identifierad som det kön den anser sig tillhöra. När de måste uppvisa legitimation eller ange personnummer så kommer den tredje siffran i löpnumret alltid att identifiera dem som det kön de juridiskt tillhör. Möjligheten att ta bort könsbestämningen i personnummer bör se över. I motion 2013/14:Sk382 av (S) anförs att det fortfarande finns ett antal invandrade personer, som fått sina svenska personnummer och som varje gång de visar sin legitimation också visar för omgivningen att de är födda i utlandet. De som har sådana personnummer och känner obehag eller upplever sig registrerade bör ha rätt att byta personnummer. I motion 2013/14:So241 av m.fl. (MP) yrkande 8 anförs att det måste bli lättare att få ett samordningsnummer, eftersom ett sådant oftast krävs för att kunna söka arbete. EU- och EES-medborgare utan svenskt personnummer eller samordningsnummer är dessutom inte sökbara i Arbetsförmedlingens databas och har därför mycket sämre utgångsläge i sökandet efter lediga jobb. Utskottet kan konstatera att samordningsnummer ges till utländska personer som vistas tillfälligt här i landet eller har rätt till olika förmåner utan att vistas här och att förutsättningarna för att använda dessa nummer för identifikation har förbättrats genom att de ingår i det statliga personadressregistret. har i ett särskilt meddelande (SKV M 2010:03) som finns tillgängligt på lämnat information om tilldelning av samordningsnummer. Utskottet ser inte någon anledning att rikta ett tillkännagivande till regeringen om behovet av en förändring av dessa regler och avstyrker därför den aktuella motionen. När det gäller folkbokföringen av transpersoner och personer som är i begrepp att byta kön har personnumret sedan gammalt en utformning som anknyter till personen genom att det dels utgörs av födelsedata, dels innehåller uppgift om kön. Uppgiften om kön har sin grund i kraven på könsuppdelad statistik. Ett könsneutralt personnummer skulle innebära att uppgiften om kön måste tas fram på annat sätt. Utskottet är inte berett att tillstyrka en sådan omläggning och avstyrker därför motionsförslaget om könsneutrala personnummer. I sammanhanget bör det påpekas att den som har bytt kön också har möjlighet att byta personnummer. har särskilda rutiner för detta. Identitetsstölder är ett allvarligt och mångfacetterat problem som hänger samman med att uppgifter om identitet är förhållandevis lätta att komma åt och möjliga att använda i illojala eller brottsliga syften. Frågan om åtgärder för att komma till rätta med dessa problem har uppmärksammats i många olika sammanhang och en rad åtgärder vidtas eller förbereds. Det handlar både om åtgärder som syftar till allmänt skärpta rutiner vid identitetskontroll och om en förstärkning av den straffrättsliga regleringen. har tagit upp problemen och föreslår i sitt betänkande Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85) att olovlig användning av andras identitetsuppgifter straffbeläggs som ett särskilt brott som benämns identitetsintrång. Utredningen redovisar också en del andra möjliga förändringar. Det bedöms däremot inte vara realistiskt att begränsa tillgången till identitetsuppgifter. Utskottet noterar att identitetsstölderna uppmärksammats och att det pågår ett brett arbete som syftar till att komma till rätta med problemen. Utskottet är inte berett att överväga åtgärder som begränsar möjligheten att använda personnumret för identifiering och avstyrker därför motion Sk212 om sekretess för personnummer. När det gäller byte av personnummer finns det en viss möjlighet att korrigera personnummer som är felaktiga i den meningen att födelsetid eller kön inte stämmer med verkligheten eller därför att numret redan är upptaget. I övrigt lämnar lagregleringen inte något egentligt utrymme för byte av ett tilldelat personnummer. Eftersom personnumrets grundläggande uppgift är att vara en identitetsbeteckning finns det enligt utskottets mening inte någon anledning att öppna för ytterligare möjligheter att byta ett tilldelat personnummer. Utskottet avstyrker motionsförslaget om en rätt att byta personnummer för den som känner obehag eller upplever sig registrerad på grund av personnumrets utformning. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om olika tillkännagivanden till regeringen om skyddet för personuppgifter med hänvisning till det arbete med dessa frågor som pågår inom . Jämför reservation 12 (S, SD, V). Uppgifter som registreras i folkbokföringen är som regel offentliga. Sekretess gäller hos alla myndigheter om det av särskild anledning kan antas att den enskilde, eller någon närstående, kan lida skada eller men om uppgifter om personen lämnas ut (22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). En sådan särskild anledning som avses i bestämmelsen kan vara befarad personförföljelse. Om man på förhand kan misstänka att utlämnande av uppgifter om en person kan förorsaka personförföljelse eller annan skada kan sekretessmarkering i folkbokföringsregistren tillgripas som en första skyddsåtgärd. Markeringen anger att särskild försiktighet bör iakttas vid bedömningen av om uppgifter om personen i fråga bör lämnas ut, eftersom uppgifterna kan omfattas av sekretess. Sekretessmarkering är alltså avsedd att ge myndigheterna en varningssignal inför uppgifter som normalt lämnas ut utan särskild sekretessprövning. Förfarandet med sekretessmarkering är inte lagreglerat. Förfarandet har dock använts inom folkbokföringen , och skatteförvaltningen har utarbetat särskilda rutiner för systemet. JO har också accepterat förfarandet. Omprövning av sekretessmarkeringen sker i regel . Den skyddade personen ska då redogöra för de aktuella förhållandena, varvid det prövas om skyddet ska vara kvar. Ett annat sätt att skydda personuppgifter i folkbokföringen är att genom beslut om s.k. kvarskrivning (16 § folkbokföringslagen) medge en person som flyttar att vara folkbokförd på den gamla folkbokföringsadressen om personen av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott, förföljelse eller allvarliga trakasserier på annat sätt. Kvarskrivning kan endast ske efter ansökan från den enskilde och får endast medges om den enskildes behov av skydd inte kan tillgodoses genom besöksförbud eller på annat sätt. Kvarskrivning får även avse den utsatta personens medflyttande familj. Kvarskrivning får medges för högst i taget. Kvarskrivning kombineras ofta med sekretessmarkering. Bestämmelser om fingerade personuppgifter infördes och regleras i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter. Enligt lagen kan en folkbokförd person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brottslighet som riktar sig mot hans eller hennes liv, hälsa eller frihet medges att använda andra personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade personuppgifter). Det krävs också att personen inte kan ges tillräckligt skydd genom kvarskrivning eller på annat sätt. Huvudregeln är att medgivandet gäller för obegränsad tid, men det får begränsas till . Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter får även ges åt en familjemedlem som varaktigt bor tillsammans med den person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brottslighet. Medgivande lämnas av efter ansökan hos . har publicerat en vägledning för hantering av sekretessmarkerade personuppgifter i offentlig förvaltning. har i betänkandet Folkbokföringen (SOU 2009:75) undersökt förutsättningarna för en författningsreglering av förfarandet med sekretessmarkering och sett över hanteringen av sekretessmarkerade uppgifter i folkbokföringsdatabasen vid överföringen till andra myndigheter. Utredningen konstaterar att för in sekretessmarkeringar i folkbokföringsdatabasen med stöd av 5 kap. 5 § och 22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (OSL) som omfattar fler situationer (lider men) än den generella sekretessbestämmelsen för personuppgifter vid förföljelse, 21 kap. 3 § OSL (utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men). När övriga myndigheter tar del av sekretessmarkering kan de inte dra slutsatsen att markeringen har införts på grund av att personen riskerar att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men. Mot bakgrund av denna brist i regleringen och i syfte att underlätta prövningen av behovet av skydd är det enligt utredningens mening nödvändigt att se till att bedömning att en enskilds personuppgifter behöver skyddas på grund av risk för våld, hot eller annan förföljelse blir känd för de myndigheter som hanterar uppgifterna. Utredningen föreslår att efter ansökan ska registrera en personuppgift om att en enskild eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men, dvs. har ett skyddsbehov. Ett avslag på en sådan begäran ska kunna överklagas av den enskilde. Utredningen konstaterar att myndigheterna har i stort bra rutiner för att hantera uppgifter om personer som är utsatta för hot och som därför fått sekretessmarkering. Det har dock från flera håll lämnats uppgifter om att det alltjämt föreligger brister. Det bedöms inte finnas några större brister i de författningar som finns, utan det är tillämpningen som brister. Det behövs därför inte några författningsändringar. Alla myndigheter bör dock enligt utredningens uppfattning se över sina rutiner för hanteringen av dessa uppgifter. I betänkande Stalkning – ett allvarligt brott (SOU 2008:81) dras slutsatsen att från ett brottsofferperspektiv starka skäl talar för en lagreglering av formerna för sekretessmarkering (SOU 2008:81). Enligt utredningen skulle en lagreglering öka förutsättningarna för en likformig bedömning i dessa fall och ge den som fått avslag på sin begäran om sekretessmarkering eller fått ett beslut om att skyddet ska upphöra möjlighet att överklaga beslutet. Promemorian Skydd av personuppgifter för hotade och förföljda personer I promemorian Skydd av personuppgifter för hotade och förföljda personer (Ds 2013:47) behandlas de förslag om skyddade personuppgifter som förts fram av i betänkandet Stalkning – ett allvarligt brott (SOU 2008:81) och av i betänkandet Folkbokföringen (SOU 2009:75). Vidare behandlas frågan om beslutsstrukturen för skydd av personuppgifter i folkbokföringen. I promemorian görs bedömningen att användningen av sekretessmarkering i folkbokföringsdatabasen i huvudsak inte bör bli föremål för en närmare reglering i lag eller förordning. Vidare görs bedömningen att den nya skyddsform som har föreslagit – registrering av uppgift om skyddsbehov – inte heller bör genomföras. En viktig anledning är att båda dessa skyddsformer formellt sett enbart syftar till att peka på ett behov av en noggrann sekretessprövning om uppgifterna begärs ut, som de i praktiken ges en mer omfattande betydelse som riskerar att stå i konflikt med grundläggande offentlighets- och sekretessrättsliga principer. Promemorian kommer fram till att en mer övergripande översyn bör göras och redovisar även konkreta synpunkter på utformningen av en reformerad ordning. Skyddet bör skapas genom att en särskild sekretessregel införs för uppgifter om den som efter ansökan har fått ett skyddsbehov fastställt. I promemorian föreslås att förslag om att slopa undantaget för fastighets- och tomträttsbeteckningar i 21 kap. 3 § OSL antas liksom Folkbokföringsutrednings förslag om stärkt sekretess för uppgifter i ett ärende om kvarskrivning. Regeringen har aviserat att en proposition om skydd av personuppgifter för hotade och förföljda personer kommer att lämnas till . I en lagrådsremiss anförs bl.a. följande: Skyddet för personer som lever under hot om våld eller förföljelse är en angelägen fråga för regeringen. Att för dessa personer skapa ett gott skydd för personuppgifter är en viktig, men komplex uppgift. Den redovisning som finns i promemorian tydliggör flera av de problem och brister som finns med det nuvarande systemet. Regeringen delar utredarens bedömning att det finns skäl att överväga hur dessa brister bör åtgärdas för att skapa ett bättre skydd för hotade och förföljda personer. Vidare anser regeringen, i likhet med promemorian och samtliga remissinstanser, att målet bör vara att skapa en sammanhållen och konsekvent reglering på området. Regeringen har för avsikt att i ett annat sammanhang samlat överväga dessa frågor. Då bör också frågor om användningen av fingerande personuppgifter och frågor om vilka personkategorier som närmare bör kunna ges skydd kunna behandlas. Därefter avser regeringen att återkomma med förslag om hur skyddet för hotade och förföljda personer ytterligare kan förstärkas. I kommittémotionerna 2013/14:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 46 och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 56 anförs att det är ett problem att en handläggares beslut att upphäva en sekretessmarkering inte kan omprövas eller överklagas. Ett upphävande kan leda till en stor otrygghet och utsatthet. Det är nödvändigt att se över hantering av upphävanden för att minska otryggheten för dem som känner sig hotade och för att förbättra rättssäkerheten. I motion 2013/14:Sk211 av (S) anförs att det saknas möjlighet att ompröva eller rättsligt överklaga en enskild handläggares beslut att upphäva en sekretessmarkering. Detta kan leda till en stor otrygghet och upplevd utsatthet. Därför ska inga omprövningar av skyddad identitet göras innan det finns ett rättssäkert system. I motion 2013/14:Sk310 av och (båda S) anförs att bristande rutiner hos berörda myndigheter och svårigheter att förlänga sin sekretessmarkering är en tung börda. Dessutom tillkommer mycket administration i kontakt med alla de aktörer, privata som offentliga, som hanterar personuppgifter. En översyn av myndigheternas hantering bör leda till gemensamma riktlinjer, samsyn, automatisk sekretessförnyelse och att myndigheternas ansvar blir tydligare i fråga om skyddade personuppgifter. I motion 2013/14:Sk327 av (SD) yrkandena 1 och 2 anförs att sekretessen i folkbokföringen bör säkerställas genom att en uppgift om skyddsbehov införs i folkbokföringsdatabasen och att den enskilde får möjlighet att överklaga myndighetens beslut om skyddade uppgifter och sekretessmarkering. I kommittémotion 2013/14:Ju205 av m.fl. (V) yrkande 3 understryks föreslag om att en uppgift om skyddsbehov ska införas i folkbokföringsdatabasen och om förstärkt sekretess i ärenden om kvarskrivning. Regeringen bör skyndsamt återkomma till med de skyddsförstärkande förslag som presenterade. Det är enligt utskottets uppfattning mycket viktigt att reglerna om skydd för folkbokföringens uppgifter om våldsutsatta personer har en ändamålsenlig utformning och att de tillämpas på ett sätt som gör att personer som tvingas begära skydd kan känna sig trygga. Redan åtgärden att begära skydd för sina folkbokföringsuppgifter innebär att den våldsutsatte tar på sig inskränkningar i sin och familjens personliga frihet som normalt sett skulle betraktas som helt oacceptabla. En förutsättning för kvarskrivning är t.ex. att den utsatte genomför en flyttning där alla band med den tidigare adressen klipps av. Utöver de praktiska problemen vid alla former av externa kontakter bidrar risken för upptäckt till att den utsatte befinner sig i en mycket svår stressituation. Det finns enligt utskottets mening anledning att understryka att det skydd som kan erbjudas för uppgifter inom folkbokföringen måste ses som en ren nödåtgärd och att det därför är viktigt att åtgärder vidtas också inom andra områden. När det gäller folkbokföringsuppgifterna och skyddet för dessa har undersökt förutsättningarna för en författningsreglering av förfarandet med sekretessmarkering och sett över hanteringen av sekretessmarkerade uppgifter i folkbokföringsdatabasen vid överföringen till andra myndigheter. Utredningen har bl.a. föreslagit att efter ansökan ska registrera en personuppgift om att en enskild eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men, dvs. har ett skyddsbehov, och att ett avslag på en sådan begäran ska kunna överklagas av den enskilde. Förslagen har analyserats i promemoria Skydd av personuppgifter för hotade och förföljda personer (Ds 2013:47) med slutsatsen att de inte bör genomföras. I stället anser utredningen att en mer övergripande översyn bör genomföras och i promemorian redovisas konkreta synpunkter på inriktningen av en sådan översyn. Skyddet för de våldsutsattas personuppgifter har utretts . förslag om ett starkare rättsligt skydd kring möjligheten att få och upprätthålla en sekretessmarkering bedöms nu inte vara en lämplig lösning. I stället avser regeringen att genomföra en översyn som syftar till stärkt sekretess för de våldsutsattas personuppgifter och en mer samordnad prövning av skyddsbehovet. Utskottet vill framhålla att avsaknaden av ett starkt skydd för de våldsutsattas personuppgifter leder till otrygghet och utsatthet och att det därför är viktigt att ett förslag som löser problemet utarbetas skyndsamt och läggs fram inom rimlig tid. Utskottet utgår från att beredningen nu sker skyndsamt utan att det behövs något tillkännagivande om saken. Utskottet avstyrker motionsförslagen om överklagande av sekretessmarkeringar m.m. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsförslag om att svenska medborgares dubbla medborgarskap ska redovisas vid avisering av folkbokföringsuppgifter till myndigheter. Jämför reservation 13 (SD). Om en utländsk medborgare får svenskt medborgarskap finns uppgiften om det tidigare utländska medborgarskapet kvar i registret, men då som en tidigare uppgift. Alla myndigheter i samhället har rätt att, mot avgift, erhålla uppgifter från folkbokföringen genom Navet (system för distribution av folkbokföringsuppgifter till samhället). Navets funktioner regleras av lagen (2001:182) och förordningen (2001:589) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. Navet innehåller samtliga personer som är folkbokförda eller som av någon annan anledning har tilldelats ett personnummer eller ett samordningsnummer. Alla personer har minst ett registrerat medborgarskap. Även uppgiften okänt, under utredning och statslös finns med. För personer med både svenskt och utländskt medborgarskap visas endast det svenska. En person som inte är svensk medborgare kan ha upp till tre registrerade medborgarskap. Uppgift om datum (år, månad, dag) för förvärv av svenskt medborgarskap eller registrering av utländskt medborgarskap anges. Möjligheten att lämna ut uppgifter till myndigheter regleras i 12 § förordningen. Endast de senast registrerade uppgifterna om en person får lämnas. Uppgift om bl.a. inflyttningsland är dock undantaget. En tidigare registrerad uppgift får dock lämnas ut om den avser – person- eller samordningsnummer – folkbokföringsfastighet, lägenhetsnummer, folkbokföringsort och folkbokföring under särskild rubrik, om utlämnandet sker efter utgången av det år då en ny uppgift registrerades – datum för inflyttning från utlandet om utlämnandet sker efter utgången av det år då uppgiften registrerades. Av 10 § lagen framgår att uppgifter om medborgarskap får användas som sökbegrepp endast i fråga om medborgarskap i , , , eller samt om medborgarskap inom eller utom Europeiska unionen dvs. unionsmedborgarskap eller icke unionsmedborgarskap (prop. 2000/01:33). I motion 2013/14:Sk372 av (SD) anförs att dubbla eller flerdubbla medborgarskap endast registreras för personer med icke svenskt medborgarskap i folkbokföringsregistret. Om en person med utländskt medborgarskap erhåller ett svenskt medborgarskap döljs alla uppgifter om annat medborgarskap som tidigare uppgifter i folkbokföringen och är därmed svåråtkomliga. En mycket märklig hantering som i sin tur kan leda till problem och svårigheter för andra myndigheter. Dubbla medborgarskap eller flerdubbla medborgarskap ska visas vid förfrågan hos folkbokföringen även för personer med svenskt medborgarskap. De regler som gäller för tillgången till uppgifter i folkbokföringsregistret är resultatet av en avvägning mellan å ena sidan behovet av att ha rationella och effektiva regler och å andra sidan kravet på skydd för sådana uppgifter som kan vara känsliga ur integritetssynpunkt. Uppgift om födelseort och uppgift om inflyttning från utlandet får t.ex. inte användas vid sökning i folkbokföringsregistret, och uppgift om medborgarskap får användas som sökbegrepp endast i fråga om medborgarskap i , , , eller samt i fråga om medborgarskap inom eller utom Europeiska unionen. Vid utlämning av uppgifter till myndigheter får endast de senast registrerade folkbokföringsuppgifterna lämnas ut och uppgift får inte lämnas om från vilket land inflyttning skett. Utskottet är inte berett att tillstyrka en ändring av dessa regler och avstyrker därför motionen. Registrering av äktenskap som har ingåtts utanför EU Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsförslag om att äktenskap som har ingåtts utanför EU ska godkännas av eller innan de registreras av . Jämför reservation 14 (SD). Om ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag anmäls för registrering hos ska myndigheten ta ställning till om det ska erkännas här i landet. Sådana bedömningar görs med ledning av de uppgifter som är tillgängliga och tar sikte på registreringen. Vanligen är det tillräckligt att genom ett skriftligt bevis kan konstatera att äktenskapet har registrerats i vigsellandet. kan då utgå från att den utländska myndighet som har gjort registreringen har kontrollerat att de formvillkor som ställs för en giltig vigsel har uppfyllts. Om en registrering inte har skett i utlandet gör en mer självständig bedömning av giltigheten. ska också att ta ställning till frågan om erkännandet av äktenskapet skulle strida mot svensk ordre public eller mot vad som föreskrivs i 1 kap. 8 a § lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap, förkortad IÄL. bedömning är inte bindande för hur frågan om erkännande ska bedömas i andra sammanhang, men registreringen får trots detta rättsverkningar för de enskilda vars uppgifter registreras. Utredningen om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap (dir. 2010:54) har i sitt betänkande Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap (SOU 2012:35) övervägt om det behövs några ändringar i fråga om utredning vid registrering av utländska äktenskap. Utredningen anför följande (sid. 242 f.): I förarbetena till 1 kap. 8 a § IÄL sägs att bedömning av om det finns materiell grund för att vägra erkännande får göras med ledning av de uppgifter som är tillgängliga för myndigheten (se prop. 2003/04:48 s. 55). Det sägs vidare att det normalt inte finns anledning att gå in på en närmare bedömning av om äktenskapet har ingåtts under tvång. Det är alltså inte avsett att de materiella förutsättningarna för erkännande ska föranleda en särskild utredning av relevanta förhållanden från myndighetens sida.