bet · H101CU18 · 2014-03-18 00:00:00 — Utskottets ställningstagande motsvarar vad utskottet tidigare anfört i frågan (se t.ex. 2011/12:CU9). Friköp av historiska arrenden Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om friköp av historiska arrenden. I motion 2013/14:C396 av m.fl. (S) föreslås att det ska införas en laglig rätt till friköp av historiska arrenden. Också i motion 2013/14:C257 av (S) lämnas förslag om att en friköpslag ska genomföras. Med historiska arrenden brukar avses sådana arrenden som innehafts av medlemmar i en och samma familj under flera generationer, när det är sannolikt att den helt övervägande delen av arrendestället inte varaktigt brukats av fastighetens ägare. Någon definition av begreppet historiska arrenden finns inte fastställd i lag. Jordägare till historiska arrenden är främst institutioner av publikt slag (staten, och akademier) samt fideikommiss, avvecklade fideikommiss och vissa stiftelser. Den kartläggning som gjorts i promemorian Historiska arrenden (Ds 2003:11) har visat att antalet historiska arrenden har minskat kraftigt och att en del av minskningen beror på att arrendatorerna har fått friköpa sina arrendeställen. uppskattades att det fanns ca 750 historiska arrenden. I proposition 2007/08:54 Den nya inskrivningsmyndigheten, m.m. redovisade regeringen sin uppfattning om att någon rätt till friköp vid historiska arrenden inte bör införas. Regeringen anförde bl.a. följande. Vid bedömningen av om det bör införas en friköpsrätt måste även beaktas hur en sådan rätt förhåller sig till regeringsformens bestämmelser om egendomsskydd (se 2 kap. 18 § regeringsformen). För att ett förslag om friköpsrätt ska kunna läggas till grund för lagstiftning krävs också att förslaget är förenligt med den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (se 2 kap. 23 § regeringsformen). Enligt 2 kap. 18 § regeringsformen gäller att varje medborgares egendom är tryggad bl.a. genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfogande utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. I förarbetena har getts vissa exempel på vad som kan anses utgöra ett angeläget allmänt intresse (se prop. 1993/94:117 s. 48–50). I samband med att frågan om en friköpsrätt behandlades konstaterade den dåvarande regeringen att när man tar ställning till frågan om huruvida en friköpsrätt kan anses vara i det allmännas intresse måste man väga in sådana faktorer som graden av intrång som åtgärden innebär och betydelsen i stort av att den genomförs. Regeringen konstaterade att mot en lagstiftning om friköpsrätt talade att det endast var ett begränsat antal personer som kunde ha intresse av åtgärden. Det framhölls att åtgärdens betydelse ur ett större socialt eller samhällsekonomiskt perspektiv måste beaktas liksom betydelsen av det lagreglerade skydd för jordbruksarrendatorers investeringar som föreslogs. Regeringen kom till slutsatsen att det i fråga om friköp av historiskt arrende inte kunde anses föreligga ett sådant angeläget allmänt intresse att en lagstiftning om detta skulle vara förenlig med 2 kap. 18 § regeringsformen (se prop. 1994/95:155 s. 55 och 56). Den kartläggning som har gjorts har visat att antalet historiska arrenden har minskat kraftigt och kan antas komma att fortsätta att minska. Kartläggningen har inte visat på några nya omständigheter som skulle tala för att en friköpsrätt är förenlig med 2 kap. 18 § regeringsformen. Den bedömning som gjordes av grundlagsenligheten av en friköpsrätt har därför enligt vår mening alltjämt giltighet. Sammanfattningsvis menar vi att någon rätt till friköp vid historiska arrenden inte bör införas. Sedan propositionen skrevs har regeringsformen ändrats. Bestämmelserna om egendomsskydd som tidigare fanns i 2 kap. 18 § regleras nu i 2 kap. 15 §. Bestämmelsen om , tidigare 2 kap. 23 §, återfinns nu i 2 kap. 19 §. Bestämmelsen i 2 kap. 18 § har 2010 förtydligats på så sätt att huvudprincipen om full ersättning vid expropriation och annat liknande förfogande klart framgår. Propositionen ledde inte till några motioner. med propositionen behandlade dock utskottet två motioner som hade väckts under den allmänna motionstiden om att en rätt till friköp skulle införas. Med hänvisning till de skäl regeringen hade anfört i propositionen avstyrkte utskottet enhälligt motionsförslagen (bet. 2007/08:CU16). Utskottet intar nu samma ställning i frågan som tidigare och avstyrker motionerna (se t.ex. bet. 2011/12:CU9). I sammanhanget noterar utskottet det arbete som pågår i fråga om regleringen av jordbruksarrende, vilket utskottet har redovisat i ett tidigare avsnitt ovan. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsförslag om förvärv av hyresfastigheter. Utskottet hänvisar till den beredning som har ägt rum tidigare under . I motion 2013/14:C218 av (MP) föreslås att lagstiftningen om förvärv av hyresfastigheter ska återinföras. Utskottet har behandlat frågor som gäller förvärv av hyresfastigheter i betänkande 2013/14:CU9. Utskottet kan konstatera att företrädarna för de olika partierna gör samma ställningstaganden nu som vid den tidigare behandlingen. Utskottet hänvisar till vad utskottet och reservanterna då anfört. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Störningsservitut m.m., punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C238 av (SD) och 2013/14:C263 av (M) och 2013/14:C344 av (FP). Ett stort antal ansökningar om bygglov avslås på grund av störningar från kringliggande fastigheter som inte går att beteckna som hälsovådliga. Det handlar om avslag även om den sökande godtar och är fullt medveten om störningarna. Om kommunen skulle bevilja bygglov riskerar man att det ställs krav på åtgärder mot de aktuella störningarna i ett senare skede. Även vid ett ägarbyte där bygglov redan har beviljats kan det uppstå problem trots att fastigheten har utsatts för en icke hälsovådlig störning som den ursprungliga ägaren har godtagit. Enligt min mening har de som ansöker om bygglov för ett bostadshus liksom personer som förvärvar en befintlig bostad ett eget ansvar för deklarerade och uppenbara störningar som den aktuella bostaden är exponerad för. Det är orimligt att i det i efterhand kan ställas krav på åtgärder mot sådana störningar. Regelsystemet måste ändras så att uppenbara icke hälsovådliga störningar som en fastighet utsätts för ska kunna tillåtas för framtiden. Denna möjlighet bör ligga på den bygglovssökandes ansvar snarare än någon annans. Störningsbelastningen bör föras in i ett belastningsavtal som framöver följer fastigheten och detta avtal bör gälla för alla framtida köpare av fastigheten. En person som förvärvar en fastighet ska aldrig i efterhand ha möjlighet att ställa krav på åtgärder mot sådana störningar eller verksamheter som fanns vid förvärvet och som omfattas av belastningsavtalet. Regeringen bör låta utreda och till återkomma med lagförslag som tillgodoser den nyordning jag anser bör genomföras. Jag föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad jag framför. Därmed bifaller SD-motionen och bifaller delvis de två övriga motionerna. Arrende, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C286 av (SD) och 2013/14:C390 av m.fl. (SD) yrkande 16. I ett stort antal fall är människor beroende av att arrendera någon annans mark på vilken de har sitt eget ägda bostadshus. Arrenden förekommer både när det gäller permanentboende och fritidsboende. Många av arrendena har upplåtits för mycket länge sedan, och inte sällan i områden med en stark prisutveckling på fastigheter. Privata markägare har i sådana fall fått möjlighet att begära betydligt högre arrendeavgifter än tidigare, vilket kan innebära en chockhöjd avgift för arrendatorn som dessutom riskerar att förlora arrenderätten om avgiften inte betalas . En hög prisutveckling i ett område kan innebära att en arrendator som har ägt sin bostad en mycket till slut tvingas sälja denna på grund av de chockhöjda arrendeavgifterna. Även om prisutvecklingen i ett område inte kan betecknas som hög förekommer det att arrendatorerna får chockhöjda arrendeavgifter efter en förnyelse av arrendet, avgifter som ibland är tre-, fyra- eller femdubbelt så höga som . Det kan inte anses rimligt. Det kan hända att arrendatorn har ärvt bostaden eller köpt den . Särskilt om arrendatorn är pensionerad finns det en stor risk för att hans eller hennes ekonomi inte klarar av en chockhöjd avgift. Avgiftsökningarna kan alltså vara ett mycket svårt slag för enskilda personer som t.o.m. kan tvingas göra sig av med sin bostad. Av den anledningen bör regeringen se över jordabalkens arrendebestämmelser för att man som arrendator inte ska drabbas av en chockhöjd arrendeavgift när arrendetiden löper ut. Jag föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad jag framför. Därmed bifaller SD-motionerna. Förköpslag, punkt 7 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C448 av m.fl. (S) yrkande 18. När propositionen om att upphäva förköpslagen behandlades av utskottet reserverade sig de ledamöter som företrädde Socialdemokraterna, de gröna och mot utskottets beslut att tillstyrka propositionen. Det var en blockskiljande fråga. Vi anser att gjorde en missbedömning när den på förslag av utskottet upphävde lagen med motiveringen att förköpslagen hade spelat ut sin roll som medel för att tillgodose kommunernas behov av mark för tätbebyggelse begick ett misstag. Vi delar inte denna uppfattning utan anser att förköpslagen – i mer eller mindre reviderad form – alltjämt skulle ha fyllt en funktion för kommunernas möjlighet att planera och styra bebyggelseutvecklingen. Upphävandet av förköpslagen riskerar därför att ytterligare försvåra för ett ökat bostadsbyggande, vilket är allvarligt. En aktiv markpolitik är grundläggande för att få till stånd ett ökat bostadsbyggande och en hållbar bebyggelseutveckling. En aktiv markpolitik har visat sig vara av stor betydelse för kommunernas möjlighet att klara sitt lagstadgade bostadsförsörjningsansvar. Förköpslagen gav en kommun förköpsrätt vid försäljning av vissa typer av fastigheter. Förköpsrätten innebar att kommunen fick förvärva den egendom som köpet avsåg från säljaren på de villkor som hade avtalats mellan säljaren och den ursprungliga köparen, bl.a. i fråga om köpesumma. Syftet bakom förköpslagen var främst att stärka kommunernas möjligheter att förvärva mark som behövs för nyexploatering eller mer genomgripande omvandling av äldre bebyggelseområden. Förköpslagen var ett av flera instrument som tillsammans gav kommunerna möjlighet att bedriva en aktiv markpolitik för att styra och planera bebyggelsen och göra bostadsbyggande möjligt. när bostadsbyggandet i ligger på klart otillräckliga nivåer har kommunerna begränsade möjligheter att genom en aktiv markpolitik stimulera och styra bostadsbyggandet, detta trots att flertalet kommuner anser att förköpslagen är av betydelse. Det ska särskilt uppmärksammas att den kommunala förköpsrätten underlättade för frivilliga avtal om fastighetsköp och därmed var ett viktigt komplement till expropriationslagen. Förköpsrätten innebar också att ett ofta tids- och kostnadskrävande expropriationsförfarande kunde undvikas. varnade i sin rapport av förköpslagen (1967:868), som föregick propositionen om att förköpslagen skulle upphävas, för att ett upphävande av lagen kunde medföra att antalet expropriationer skulle öka. förordade i rapporten att förköpslagen skulle förenklas och att dess tillämpningsområde begränsas. På så vis skulle de administrativa kostnader som lagen gav upphov till minska. förslag stöddes av flera remissinstanser. Det är beklagligt att utskottet och valde att bortse från dessa synpunkter och i stället tog bort lagen helt. Vi kan konstatera att många kommuner har svårt att uppfylla sitt lagstadgade ansvar för bostadsförsörjningen och att de då också måste ha effektiva verktyg för att uppfylla detta ansvar. Ett av de verktygen kan vara en förköpslag. Då ges kommunerna möjlighet att förköpa mark, vilket förbättrar möjligheterna att genomföra en långsiktig samhällsplanering som gynnar bostadsproduktionen. Vi vill låta utreda frågan om hur en ny förköpslag kan vara ett effektivt verktyg för de kommuner som tar sitt lagstadgade ansvar för bostadsförsörjningen och hur denna lag bör se ut. I förhållande till den gamla lagen bör en ny förköpslag kunna förenklas och dess tillämpningsområde begränsas. Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad vi framför. Därmed bifaller S-motionen. Skymmande vegetation, punkt 9 (MP, SD) av (MP) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C220 av (MP) och 2013/14:C276 av och (båda S). Konflikter mellan grannar om skymmande vegetation kan ibland vara svåra att lösa. Den bristfälliga lagstiftningen tolkas olika från kommun till kommun och många av dem som drabbas av skymmande vegetation på andras mark upplever situationen som orimlig. Även länsstyrelserna gör olika bedömningar. Rättspraxis är sparsam. Förslag om en översyn av berörda lagar och regler har väckts i minst fem gånger utan framgång. råder det stor osäkerhet om vad som gäller i fråga om skymmande vegetation. Detta är ett problem både för den som vill plantera och för den som drabbas av oönskad vegetation. Bristerna i lagstiftningen innebär dålig förutsägbarhet. Många som skulle vilja vågar därför inte ta den risk det innebär ekonomiskt att driva sin sak i domstol. När lagstiftningen och rättstillämpningen ger utrymme för olika tolkningar av rättsläget kan medborgarna uppfatta det som ett lotteri att driva sin sak. Det missgynnar alla. Det är vanligt att de som engagerar sig i denna fråga hänvisar till lagstiftning utomlands, bl.a. i , och . Uppenbarligen anser många att det går att förbättra rättvisan och förutsägbarheten i utifrån erfarenheter i andra länder. Vi kan konstatera att det finns en stor frustration bland människor i denna fråga. Det finns ett behov av att lösa den nuvarande situationen och vi menar att en framför allt tydligare lagstiftning är nödvändig – regler som bättre reglerar frågor om hur buskar, häckar och träd får tillåtas växa och när de ska anses innebära sådana olägenheter för grannar och andra att ett ingripande får ske. Vid en sådan reglering måste naturligtvis även hänsyn till natur- och miljövärden vägas in. Vi är således av samma mening som om att det finns ett behov av en utredning och föreslår därför att ger regeringen till känna som sin mening att det är hög tid med en genomgång och modernisering av den bristfälliga och otydliga regleringen kring frågorna om skymmande vegetation. Därmed bifaller MP- och S-motionerna. Skymmande vegetation, punkt 9 (S, V) (S), (S), (S), (S), (S), (S) och Amineh Kakabaveh (V) anför: Vegetation kan innebära problem för kringboende och andra som vistas i ett område. Lagstiftningen är otydlig och svårtolkad när det gäller möjligheterna att ingripa mot vegetation på en grannes mark när vegetationen skymmer sol och utsikt. Lagstiftningen behöver ses över och förtydligas. Övervägandena bör avse de motstående intressen som grannar kan ha och även omfatta de intressen som ur mer allmän synpunkt finns när det gäller miljö- och naturvärden. Vi anser att det i lämpligt sammanhang bör genomföras en översyn som tar ett brett och heltäckande grepp på frågorna om oönskad vegetation. Den ska gälla de mer allmänt grannelagsrättsliga förhållandena, inklusive frågor om sådan vegetation som skymmer sol och utsikt, men också frågor om vegetation som utgör en fara för människors liv och hälsa eller riskerar att skada någon annans egendom. Översynen bör vidare omfatta frågor om huruvida möjligheterna att genom detaljplan och områdesbestämmelser reglera vegetationen behöver förändras, vad gäller såväl områden med redan befintlig bebyggelse som nybebyggda områden. Utländska regelsystem bör uppmärksammas och erfarenheter från dessa tas till vara. Frågan om en utredning ligger nu på regeringens bord genom skrivelsen från . Vi avser att driva frågan om att tillsätta en utredning om regeringen inte agerar i frågan. Fideikommiss, punkt 12 (S) (S), (S), (S), (S), (S) och (S) anför: Fideikommiss hör inte hemma i ett modernt samhälle. Institutet innebär vanligen att viss egendom ska övergå till den avlidnes närmaste manliga släkting. Att kvinnor utesluts från arv liksom att yngre syskon i en barnaskara är uteslutna är en kvarleva från det gamla feodalsamhället. Då gällde en kvinnosyn som vi inte på något sätt kan tillskriva dagens och som uppfattas som rent stötande. Som framgår av betänkandet innebär lagstiftningen att fideikommissen ska avskaffas. Lagstiftningen är naturligtvis en reaktion mot de förlegade idéer som fideikommissinstitutet är ett uttryck för. Fideikommissen avvecklas successivt. Enligt huvudregeln lag ska en avveckling ske när den nuvarande fideikommissarien avlider. Det kommer därför att ta en del tid innan fideikommissen blir avvecklade, och det i samband med en avveckling i behövliga fall har ordnats med hur det ska förfaras med egendomen, bl.a. när det gäller kulturhistoriskt värdefull egendom. En avvecklingsordning måste präglas av förutsebarhet och stabilitet. Vi har därför accepterat den grundläggande ordning som valts för att fideikommissen ska avskaffas. Vi anser dock att det finns skäl att vara uppmärksam på tillämpningen av avvecklingslagens möjligheter till förordnanden om att fideikommissurkundens bestämmelser ska tillämpas tills vidare eller till dess en viss ny innehavare av fideikommisset avlider (6 § avvecklingslagen) eftersom sådana förordnanden fördröjer att fideikommissinstitutet avskaffas. Vi utesluter inte att det kan finnas skäl att genom lagstiftning skärpa förutsättningarna för sådana beslut eller helt ta bort denna möjlighet. Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden 2013/14:C210 av (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att för ägande av fastigheter ska bruks- och boplikt gälla. 2013/14:C218 av (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att återinföra förvärvslagen. 2013/14:C220 av (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en modernisering av regler om skymmande vegetation. 2013/14:C238 av (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att reglerna för bygglov bör ändras så att uppenbara icke hälsovådliga störningar i anslutning till fastigheten tillåts och ligger på den bygglovssökandes ansvar. 2013/14:C255 av och (båda C): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förenkling i anläggningslagen för landets vägföreningar. 2013/14:C257 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att friköpslagen ska genomföras. 2013/14:C263 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av möjligheten att belasta en fastighet med en störning som inte är av hälsovådlig karaktär. 2013/14:C265 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att överväga möjligheten att se över och modernisera jordförvärvslagen. 2013/14:C273 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av 11 kap. fastighetsbildningslagen. 2013/14:C276 av och (båda S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att göra en översyn av reglerna om skymmande vegetation. 2013/14:C286 av (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över jordabalkens bestämmelser om när arrendetiden löper ut. 2013/14:C289 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att stärka det rättsliga skyddet för äganderätten till fast egendom. 2013/14:C290 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att överväga flexiblare utbetalning av ersättning enligt expropriationslagen. 2013/14:C304 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om fastighetsägares möjlighet att skjuta upp betalningen av en gemensamt finansierad infrastruktur till dess att fastigheten haft ett registrerat ägarbyte. 2013/14:C341 av (FP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ökad frihet för jordbruksföretagare att välja bolagsform. 2013/14:C344 av (FP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om möjligheten att införa bullerservitut vid nybyggnationer. 2013/14:C390 av m.fl. (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över jordabalkens bestämmelser om när arrendetiden löper ut. 2013/14:C391 av och (båda C): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ersättning för intrång på mark för ianspråktagande för ledningsutbyggnad, , vägar, järnvägar etc. 2013/14:C392 av Per Åsling (C): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förenklat förfarande vid förändring av andelstal i samfällighetsföreningar. 2013/14:C396 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en laglig rätt till friköp av historiska arrenden. 2013/14:C407 av (FP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inrätta ett system för pantsättning av byggnader på annans mark. 2013/14:C448 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en förköpslag. 2013/14:C463 av i och (båda S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avskaffa fideikommiss utan undantag. Det handlar återigen om motioner från allmänna motionstiden, och handlar det om fastighetsrätt.Jag börjar som vanligt med att yrka bifall till en reservation, den här gången reservation 3. Den handlar om vår motion där vi föreslår att man utreder frågan om en ny förköpslag.Fru talman! En aktiv markpolitik är grundläggande för att få till stånd ett ökat bostadsbyggande och en hållbar bebyggelseutveckling.Kommunerna har ett bostadsförsörjningsansvar, och för att kunna leva upp till det är en aktiv markpolitik en förutsättning och av största betydelse. Alla kommuner har inte mark att tillgå eller har dålig tillgång till mark.Denna regering upphävde förköpslagen med argument om att lagen hade spelat ut sin roll som ett verktyg för kommunerna att få tillgång till mer mark.Socialdemokraterna, var emot borttagandet av lagen, och vi i de tre partierna reserverade oss emot beslutet. Vi menade då, och vi menar , att det var ett misstag av regeringen. Det ser vi allt tydligare . Allt fler talar om att man borde införa en ny förköpslag.Det är många kommuner som har dålig tillgång till mark för att kunna klara av bostadsbyggande i nya områden. Finns det inte mark att bygga på riskerar den stora bostadsbristen att bita sig fast, och det blir allt svårare ju går. Förköpslagen gav kommunerna förköpsrätt vid försäljning av vissa typer av fastigheter. Syftet var främst att stärka kommunernas möjligheter att förvärva mark för nyexploatering eller för mer genomgripande omvandling av äldre bebyggelseområden.