· H101MJU16 · 2014-04-02 16:50:49 — Vi debatterar miljö- och jordbruksutskottet betänkande MJU16 om avfall och kretslopp.Vi socialdemokrater står bakom samtliga av oss framförda reservationer, men för tids vinnande yrkar vi bifall endast till reservation 12.Herr talman! Vi socialdemokrater vill ha ett hållbart samhälle där våra resurser utnyttjas klokt. Avfallshierarkin är ett politiskt medel för att nå det målet. Den innebär att vi i första hand ska minska avfallet, i andra hand återvinna det och först i tredje hand förbränna det för energiutvinning.Sverige var tidigt ute med sortering och stopp för deponier. Ett producentansvar gör att förpackningar av papper, glas, plast och metall återvinns. Många kommuner samlar in kompost och rötar biogas. Vi energiåtervinner det avfall som inte materialåtervinns, och mycket lite avfall läggs på deponi.Men trots framgången går av soppåsens innehåll fortfarande att återvinna. är det att ta nästa steg. Det kommer att vara nödvändigt för att få ett resurseffektivare och på så sätt mer konkurrenskraftigt samhälle. Genom ett ökat energiuttag från biogas skapar vi minskad import av energi, vilket ger fler arbetstillfällen i . För varje procent vi minskar avfallet minskar utsläppen i med ca koldioxid. En del av framgången kommer av bra information till konsumenterna. Det ska vi fortsätta med.I det nuvarande systemet ansvarar producenterna genom sina egna bolag för insamling och återvinning av förpackningar. Kommunerna ansvarar för resten genom avgiftsfinansierad insamling. Syftet med systemet var att minska mängden förpackningar. Så blev det inte. I stället växer sopberget.Många svenska kommuner menar att kostnaderna vältras över på andra parter. De anser att av insamlingskostnaden för förpackningar belastar kommuner och bostadsrättsföreningar i stället för de producenter som enligt lag borde betala. För hushållen är det också ofta svårt att förstå vad som lyder under producentansvaret och vad kommunen ska samla in. Ju enklare vi gör det för hushållen, desto större blir insamlingsmängden.Herr talman! har lämnat förslag på ett nytt system där kommunerna mot ekonomisk ersättning tar över ansvaret för insamlingen av hushållens förpackningar och tidningar och sedan lämnar över dem till förpackningsföretagen. Andra verksamheter blir själva ansvariga för allt sitt avfall enligt förslaget. Förslaget är en väl avvägd kompromiss mellan olika intressen, och vi ställer oss bakom utredningens förslag. Vi socialdemokrater vill att kommunerna i fortsättningen ska ha ansvar för insamlingen av allt det återvinningsbara avfallet från hushållen.En ökad materialåtervinning är nödvändig i , och utredningsförslaget öppnar för kommunerna att införa en hushållsnära insamling av material för återvinning. Vi menar att förslaget inte hindrar producenterna från att ta ett ökat ansvar för hela kedjan från råvaruutvinning och tillverkning till återvinning. Det är viktigt att förpackningsindustrin fortsätter att bära sin del av kostnaden.Min fråga till de borgerliga ledamöterna och regeringen är varför de inte har kommit någon proposition på avfallsområdet. jobbade fram ett förslag och en kompromiss som många parter, och även många av partier, hade kunnat gå med på. Men det blev ingenting. Vi socialdemokrater tycker att utredningens kompromiss är okej, och det skulle ha varit bra om regeringen hade kommit med förslag. Tyvärr orkade inte regeringen enas kring en proposition. Vi har tappat i detta utredande, och många aktörer är frustrerade.Herr talman! behöver öka återvinningen av plast. Det skulle skapa fler jobb och minska plastens miljöpåverkan. I EU skulle en ökad återvinning till kunna skapa 162 000 jobb. Det skapas 15 jobb för varje som samlas in, menar EU-kommissionen.Vi socialdemokrater vill driva en aktiv politik för att minska plastanvändningen och återanvända den plast som redan har tillverkats. I takt med att världens oljereserver minskar och oljepriset stiger påverkas också förutsättningarna att utvinna plast ur olja. Plast är ett extremt flexibelt material som har stor betydelse för vårt vardagliga liv. Staten behöver vara med och stödja forskning och utveckling av alternativ till plast, återvinning av oljebaserad plast samt framställning av biologiskt nedbrytbar plast ur nya råvaror, exempelvis skogsråvara. Vi vill arbeta för att ersätta till exempel plastkassar med miljövänliga alternativ. Vi menar att regeringen ska utarbeta en plan och hitta styrmedel för att stimulera miljövänliga alternativ till plast som förvarings- och förpackningsmaterial.Herr talman! Vi menar också att regeringen inom EU-arbetet ska lyfta frågan om ett gemensamt pantsystem i EU för burkar och glas. Frågan om huruvida pantavgiften ska höjas för att på så sätt öka återvinningen bör övervägas kontinuerligt.Vi måste ta hand om småelektronik bättre. Mobiltelefoner, datorer och annat innehåller flera värdefulla metaller som det råder stor brist på och som ger stora miljökonsekvenser vid brytning. Vi vill se skärpta regler för produkter med dolda eller inbyggda batterier. Det är helt enkelt inte hållbart att inte återvinna dessa. Vi vill pröva ett förslag om att införa en pant på mobiltelefoner för att öka återvinningen.Väsentligt för biogasutvecklingen är insamlingen av matavfallet. Den måste öka. Miljömålsberedningen föreslog nya etappmål för ökad resursanvändning i livsmedelskedjan. Regeringen beslutade utifrån detta förslag att av avfallet från hushåll, storkök, butiker och restauranger ska tas till vara . Man valde dock att inte ta med något mål, som en enig beredning hade föreslagit, om minskning av matavfallet. Regeringens beslut är därmed ett avsteg från den avfallshierarki som samhället är enigt om ska råda och som är grunden i EU:s politik.Avfallsutredningen har också föreslagit ett krav på att kommunen ska samla in matavfall från hushållen i den utsträckning det inte kan anses vara orimligt utifrån ett samhällsekonomiskt eller insamlingstekniskt perspektiv. I av landets kommuner finns utsortering och insamling av matavfall. Det kommer inte att räcka för att klara miljömålet. Vi menar att ska tillkännage för regeringen att införa ett krav på insamling av matavfall.Svinn och kassation av matavfall gäller det också för privatpersoner. I kastar vi bort mat per person och år. I EU har man enats om att halvera matsvinnet till hälften . av all frukt och grönt når aldrig slutkonsumenterna i butiken. För att göra en jämförelse: Det produceras så mycket mat att inte en enda person skulle behöva gå hungrig. Ändå är var åttonde människa undernärd. De svälter i en rik värld. Med detta skrivet blir det en dimension av överflödet som får åtminstone mig att rycka till.Vi importerar hälften av våra livsmedel till , som det kastas bort väldigt mycket mat. Tänk om av denna import hamnade i länder där det råder ständig hunger i stället för att vi i slutändan kastar eller kasserar denna mat! Tänk om vi till exempel ersatte bästföredatum på färskvaror med minst-hållbar-till-märkning! Hur mycket skulle vi minska svinnet då?Herr talman! Skatten på avfall som deponeras syftar till att öka återvinningen och återanvändningen av avfall enligt avfallshierarkin. Vi menar att skatten har varit framgångsrik i att göra det billigare att material- och energiåtervinna avfall. Det har också visat. Deponering av utsorterat brännbart avfall och organiskt avfall är förbjudet, men kan fortfarande ske genom dispenser.Deponering av avfall ger miljökonsekvenser genom läckage av farliga ämnen samt genom ett mindre hållbart resursutnyttjande. Deponering kan även orsaka utsläpp av klimatpåverkande metan. Skatten på deponerat avfall har legat på per ton avfall , och vi menar att skatten bör indexuppräknas för att behålla sin styrande effekt. Vi har i vår budgetmotion föreslagit en höjning till per ton.Sammanfattningsvis, herr talman, hade vi socialdemokrater gärna sett att det kommit en proposition på avfallsområdet. Det är nästan lite parodiskt att regeringen fortfarande inte enats om att skriva fram en proposition i ärendet. Vari ligger haken? Är inte regeringen överrens internt, eller är det starka ekonomiska krafter utanför som bromsat upp? Det skulle vara intressant att få en kommentar om detta från de borgerliga ledamöterna.Herr talman! Matsvinnet måste minska. Det är inte bara en hållbarhetsfråga, utan det handlar också om en solidarisk gärning i samklang med att vi successivt ändrar våra livsmönster i och i världen, från överflödskonsumtion till ansvarsfull konsumtion av mat men också av andra materiella ting. Om alla levde som vi lever här i skulle vi behöva tre jordklot. Tre jordklot har vi inte, så det säger sig självt att det här är helt ohållbart. Det är i ljuset av detta faktum som jag tycker att vi ska diskutera avfallspolitiken i dag.När det gäller att det skulle behövas tre jordklot om alla levde som vi kan man deppa ihop för mindre. Men man kan också försöka se de positiva initiativ som trots allt spirar runt omkring oss i samhället. Jag blir glad när jag ser alla de initiativ som tas just på avfalls- och kretsloppsområdet i riktning mot en mer cirkulär ekonomi.En cirkulär ekonomi är i motsats till dagens linjära ekonomi en ekonomi som bygger på kretslopp. Det är inte en ekonomi där man plockar ut naturresurser ur naturen, låter dem passera genom samhället och sedan står där med någon sorts avfall som man inte riktigt vet vad man ska göra med. Det är en ekonomi där det inte finns något avfall och där uttjänta produkter blir nya råvaror till nya produkter i ett ständigt kretslopp.Det här låter ju fantastiskt. Sedan ska man bära med sig att även den cirkulära ekonomin kräver en del energi för att produkterna och materialen ska kunna cirkulera runt i kretsloppen. Därför brukar man i det här sammanhanget också prata om olika initiativ för att använda resurserna mer effektivt och på andra sätt. Det kan handla om delandets ekonomi där inte alla måste ha en egen slagborr, en egen bil eller ett eget exemplar av någonting som man inte använder så ofta utan där man kan gå samman och äga saker i pooler och alltså dela på saker. Precis som man har bokbibliotek kan man ha klädbibliotek, och precis som att man går samman och har kooperativ och pooler för det ena och det andra kan man ha det för allt fler områden. Det är ett sätt att använda resurserna mer effektivt.Det finns också företag som har tagit fasta på i sina affärsmodeller att det finns andra sätt att tjäna pengar än att producera så mycket som möjligt, trycka ut det på marknaden till låga priser och sedan ständigt fortsätta att trycka ut nytt. De har affärsmodeller som går ut på att de säljer en tjänst i stället för den produkt som ska utföra tjänsten i fråga. Det är till exempel gammal skåpmat att leasa kopiatorer. Det är inte så många som är jätteintresserade av att ständigt köpa nya kopiatorer för att ha den senaste och ballaste modellen, utan man vill helt enkelt kunna kopiera. Är kopiatorn trasig ser man väl egentligen hellre att någon lagar den än att det kommer en ny.Det här, att man helt enkelt leasar en tjänst, skulle man kunna ha på fler områden. Mobiltelefoner är ett exempel. Varför leasar vi inte våra mobiler? Då kan det komma någon och serva dem, uppgradera dem, laga dem och se till att de håller den högsta kvaliteten, har den senaste programvaran och funkar i stället för att den fysiska produkten måste tryckas ut i ständigt nya utföranden för att företagen ska få sälja mer. För företagen i fråga är det här faktiskt en ren vinst. Man får sälja på nytt, men man behöver inte köpa in alla ingredienserna, så att säga.Det finns företag som har fattat att det här är ett framgångsrecept för framtiden, men politiken är inte riktigt alltid med på banan. Och alla har väl i ärlighetens namn inte riktigt hakat på tåget, så nog finns det plats för mer politik som är för mer av en cirkulär ekonomi.Det kan handla om ekonomiska styrmedel förstås, till exempel att man låter det kosta att förstöra naturen och plocka ut råvaror och omvandla dem till skräp. Men det kan också handla om mer lagar och regler och att man helt enkelt ställer krav på produkter om att de ska vara möjliga att återvinna, plocka isär och återanvända. De ska för den delen hålla längre också. Det allra bästa är ju om man inte behöver återvinna utan att produkten håller länge från första början.Vi har till exempel ett ekodesigndirektiv i EU som ställer krav på produkters energiprestanda. Man kan tänka sig mer av liknande krav också vad gäller resurseffektivitet och hållbarhet, alltså att produkter i första hand ska vara hållbara och i andra hand möjliga att återanvända och plocka isär och att man ska kunna återvinna materialet. Här skulle politiken kunna ha en mycket starkare roll.När det gäller ekonomiska styrmedel är pant ett väl beprövat verktyg för att det ska löna sig att få in saker som behöver hanteras och återvinnas på ett bra sätt. Vi använder det på vissa områden men skulle kunna använda det på fler. Ett exempel som jag tänker på är lågenergilampor och lysrör som innehåller kvicksilver som det är viktigt för hanteringen att man får in på ett korrekt sätt för att det inte ska spridas till ställen där man inte vill ha det.Man kan också tänka sig att man använder sig av krav på garanterad livslängd. Det är mer av en lagstiftningsgrej, men det gör att företagen behöver tänka på hur deras produkter utformas så att de kan hålla länge i stället för att de ständigt behöver trycka ut nya saker.Jag tycker egentligen att det är mer spännande att prata om de här delarna av avfallspolitiken, alltså hur vi förebygger att avfallet uppstår från första början i stället för att bara diskutera vad vi gör med avfallet när det väl har uppstått. Jag tycker att för lite av fokus i avfallspolitiken hamnar där, trots att det viktigaste steget i avfallshierarkin, som redogjorde för, är att börja med att se till att avfallet inte uppstår. Sedan, först längre ned i hierarkin, ska man komma till återanvändning, återvinning och förbränning av vad det nu kan vara. Därför tror jag att vi behöver få in avfallshierarkin tydligare i lagstiftningen. Vi behöver också ha ett etappmål om minskade avfallsmängder så att det blir styrande i stället för att vi bara diskuterar vad vi gör med soppåsen när vi väl står där med den.Vi behöver också se hur olika delar av politiken hänger ihop, för det här hänger ju tydligt ihop med till exempel kemikaliepolitiken som vi pratade om för bara någon vecka sedan - att man har rena produkter som kan återvinnas utan att vi sprider en massa farliga ämnen i kretsloppen som inte hör hemma där. Det hänger också ihop med resurspolitiken. Ju mer vi kan sluta kretsloppen, desto mindre behöver vi ha en rovdrift i vår resurspolitik.Om vi har mer av den ingången blir det också naturligt att vi lägger större ansvar på producenterna att faktiskt ta ansvar för de produkter som de sätter på marknaden, inte bara att faktiskt fysiskt ta hand om dem utan också att man designar dem rätt redan från början så att de går att hantera på ett bra sätt utifrån avfallshierarkin.Producentansvar finns för förpackningar. Förhoppningen var att det inte bara skulle leda till att de samlades in utan också att man redan på designstadiet utformade dem på ett resurssmart sätt. Det har inte riktigt slagit in helt, men det går att fortsätta att jobba på det, och det går också att utvidga till fler områden. Textilier är ett sådant område. Det har föreslagits av , och jag tycker att vi borde gå fram med det redan nu.Apropå är den fråga man lätt hamnar i när man diskuterar avfallspolitik vem som ska ha ansvar för avfallet när det väl har uppstått. Min utgångspunkt är att det ska vara så enkelt som möjligt för den enskilda medborgaren att hantera sitt avfall på ett miljömässigt bra sätt. Det är inte jättesmidigt att behöva cykla till någon sorts återvinningsstation långt bort med alla hinkar och som man ska balansera på styret. Vissa kanske till och med tar bil i ett sådant läge. Kan man däremot få en avfallshantering närmare där man bor blir det mycket smidigare.Jag träffade en skolelev som frågade: Varför har inte alla kommuner gjort som där man kan sortera i olikfärgade påsar precis där man bor i stället för att man måste ta sig bort till miljöstationen? Jag sade en sådan där elak politikergrej: Ja, det är för att i är det rödgrönt styre, ser du, och där du bor, i , är det borgerligt styre. Det var kanske lite polemiskt, och det var inte hela sanningen, för är det inte kommunerna som har hela ansvaret för förpackningarna och tidningarna, utan kommunerna har ansvaret för hushållsavfallet i form av den brännbara fraktionen och matavfallet, medan förpackningarna och tidningarna är ansvar.Det har gjort det svårare för de kommuner som har velat ha en samlad insamling som utgår från vad som är smidigt för medborgaren i stället för vad man har utgått från i dagens mer splittrade modell.Avfallsutredningen menade att kommunerna borde få ansvar även för förpacknings- och tidningsavfallet så att man kan ha ett system som är samlat och som gör det enkelt för medborgaren. Kanske väljer inte alla att göra som och har de olikfärgade plastpåsarna - det finns säkert andra lösningar - men när man har det samlade greppet blir det lättare att utgå från vad som är enklast för den enskilde så att den verkligen kan bidra till att återvinna. Det är många som vill det. Det finns en stark vilja bland medborgarna att bidra till att återvinna och som jag tycker att vi ska ta vara på.Tyvärr har regeringen inte tagit vara på det förslag som har kommit från . Det är klart att man kan diskutera detaljer. Kanske behöver man någon form av ventil så att man kan ha undantag och hitta sätt att hantera avfall på i det enskilda fallet som är längre upp på avfallshierarkin. Men jag tror ändå att grundidén om att grundansvaret ligger på kommunen för insamlingen av olika sorters avfall är bra.Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 12. debatterar vi betänkande MJU16 Avfall och kretslopp. Och kommer jag att fokusera på det som vi i kallar för lågenergilampor och den cocktail av lobbyister, förmenta världsförbättrare och till viss del också okunniga politiker som drivit igenom en reform som jag menar skadar människor och miljö i stället för att göra vårt levnadssätt mer hållbart.Jag vill dock inleda med att säga något om reservation 10 gällande att ge kommunerna ansvar för insamlingen av hushållens förpackningar och tidningar som man sedan lämnar över till förpackningsindustrierna. är övervägande positiva till detta förslag. Vi tror att det skulle gynna den stora massan av medborgare. Det skulle också bli enklare att ta eget ansvar för hushållens avfall. Med tanke på reformens omfattning tycker jag dock att det är värt att invänta en proposition innan jag medverkar till att skicka ett tillkännagivande. Det finns för- och motargument som måste analyseras ett varv till innan beslutet slutligen fattas. Och med tanke på opinionsläget är det väl dessutom högst tveksamt om de rödgröna ens vill ha ett sådant tillkännagivande och vinna voteringen, med tanke på att de då själva binds upp om det nu blir så att de tar över regeringsmakten efter nästa val. vill jag gå över till lågenergilamporna. Jag har en partikollega som jobbar i belysningsbranschen. Han har varit på plats i och satt upp produktionsanläggningar. Där såg han med egna ögon misären på ett stort och anrikt elektronikföretag som tillverkar lågenergilampor. Jag talar alltså om ett av de vanligaste märkena som finns i mer eller mindre var mans hushåll. Han berättar om miljöförstöring utan dess like och om usla arbetsförhållanden där kinesiska arbetare far illa på flera olika sätt, inte minst genom att många av dem exponeras för det kvicksilver som ska in i lågenergilamporna. Denna hantering måste nämligen ske manuellt - de sitter och droppar i kvicksilvret för hand - eller måste och måste, när ett människoliv anses försumbart blir det givetvis inte värt att investera i de mycket komplicerade maskinerna som skulle kunna utföra jobbet.Det finns ett hyckleri i denna fråga när vi i och klappar oss själva på axeln för vårt miljöansvar medan arbetare i andra delar av världen får betala priset. Det är ofta ett mycket högt pris.Dokument från kinesiska hälsoministeriet visar att kvicksilverförgiftning är ett växande problem för de många arbetare som jobbar i lampfabrikerna. Standarden på säkerhet och arbetsmiljö pendlar givetvis, men i en fabrik var 68 av 72 arbetare så kvicksilverförgiftade att de behövde akut sjukvård. I en annan fabrik i hade 121 av 123 anställda förhöjd dos kvicksilver i sina kroppar. En person hade så mycket som 150 gånger den acceptabla nivån kvicksilver i kroppen. Problematiken stannar givetvis inte i utan kommer till och när vi importerar produkten. Lågenergilampor ska källsorteras och lämnas till en bemannad återvinningsstation. Men i majoritetstexten i det här betänkandet konstateras att ungefär 200 000 lågenergilampor slängs i glasåtervinningen, och utöver den siffran är det rimligt att anta att ett mycket stort antal hamnar i de vanliga hushållssoporna, i blandsoporna.Ur ett europeiskt perspektiv återvinns av kvicksilverlamporna, i alla fall om man ska tro den rapport som släppte 2008. Exakt hur det ser ut i saknar jag uppgift på, men jag tycker mig i alla fall ha sett brister i kunskap och attityd om hur man som privatperson ska hantera de nya lamporna.Förutom kvicksilver innehåller lamporna också bly som är en annan metall som under vissa omständigheter är giftig för människor. Lågenergilampan innehåller dessutom irrationellt stora mängder fosfor som i de lågenergilampor som har ersatt den vanliga glödlampan inte kan återvinnas. Det är i alla fall vad jag har fått berättat för mig. Det finns andra som hävdar att det visst går att återvinna. Jag får gräva djupare i detta, men det är i alla fall vanligt att man återvinner den fosfor som finns i till exempel gamla traditionella lysrör.Vad är då syftet med dessa giftiga lampor?Hur kunde man förbjuda glödlampor och ersätta dem med en produkt som innehåller kvicksilver och bly, en produkt som leder till att man måste fly rummet om man råkar slå sönder den? Bara att läsa instruktionerna för hur man ska agera om en lågenergilampa går sönder förskräcker. Efter att man till att börja med har flytt rummet ska man enligt instruktionen göra så här: Samla upp lampresterna med till exempel en bit styvt papper och torka ytorna i närheten av den trasiga lampan med en fuktig trasa. Lägg lampresterna i en glasburk med lock. Lägg även trasan i glasburken, stäng burken och märk den, till exempel med texten "kan innehålla kvicksilver från en lågenergilampa". Lämna burken till returhantering som är avsedd för farligt avfall. Detta, mina vänner, förväntas alltså nio miljoner invånare, inklusive alla våra små barn, ha kunskap om och rätta sig efter.Herr talman! Vinsten med lågenergilampor består i att de drar mindre energi genom att de avger mindre överskottsvärme. En traditionell 60-wattslampa kan då ersättas med en lampa som drar runt men som ändå avger samma ljusstyrka. Detta är givetvis en stor vinst i den mån de sitter utomhus och på andra icke uppvärmda platser.När det handlar om svenska hem är vinsterna dock betydligt mer begränsade då överskottsvärmen från den traditionella glödlampan i ganska stor utsträckning sänker förbrukningen av den energi man använder för att värma upp bostaden.EU har godtagit användandet av kvicksilver i lamporna med motiveringen att koleldade kraftverk, som också producerar merparten av europeisk el, anses vara ett av de stora bidragen till att kvicksilver släpps ut i miljön. Om man då sänker elanvändningen genom lågenergilamporna kommer alltså mindre kvicksilver ut i naturen totalt sett.Hela denna argumentation faller dock när det gäller . Vi har i princip ingen kolkraft i det svenska energisystemet, och vinsterna är dessutom mer marginella i vårt nordliga klimat där vi faktiskt värmer upp våra bostäder på ett annat sätt.