bet · H101KU28 · 2014-04-15 00:00:00 — Regler om annonser i ljudradion infördes genom lagen (1991:2027) om kabelsändningar till allmänheten. hade det inte varit tillåtet att sända annonser i ljudradiosändningar, oberoende av det sätt på vilket de distribuerades. Enligt den nya lagen skulle högst av en programtjänsts sändningstid få avse annonser. Inom en sändningstid av mellan hela klockslag fick annonser sändas under högst eller, i rena undantagsfall, . Reglerna om den högsta annonstiden fördes också in i den lagstiftning för privat lokalradio som trädde i kraft . Lokalradiolagen (1993:120) innehöll emellertid inte någon begränsning av den totala annonsmängden . I radio- och tv-lagen (1996:844) infördes en åttaminutersregel också för närradion, som möjligheten enligt lokalradiolagen att i undantagsfall sända annonser togs bort. Lokalradiolagen upphävdes , och reglerna om reklamtid överfördes i oförändrad form till radio- och tv-lagen. trädde nya regler i kraft (prop. 2007/08:4, 2007/08: KU3, rskr 2007/08:39). Ändringarna innebar att annonser i radio och tv fick sändas under högst mellan hela klockslag. Vidare fick annonser i en tv-sändning sändas under högst av sändningstiden . Begränsningen för sändningar av annonser i tv-sändningar som inte omfattade mellan hela klockslag avskaffades. Vidare tog man bort möjligheten att i en tv-sändning under vissa förutsättningar överskrida den längsta tillåtna annonstiden . När det gällde ljudradio fick, för sändningar som inte omfattar mellan hela klockslag, annonser sändas under högst av . 2009/10:115, 2009/10:KU25, rskr. 2009/10:331) avskaffades den då gällande dygnsregeln om att den sammanlagda sändningstiden för annonser i tv-sändningar inte fick överstiga av sändningstiden. Begränsningsregeln för ljudradiosändningar förblev dock oförändrad. När tv-reklam eller s.k. teleshopping infogas i programmen ska medlemsstaterna enligt artikel 20 i AV-direktivet säkerställa att detta inte påverkar programmens integritet eller rättighetshavarnas rättigheter. Medlemsstaterna ska i det sammanhanget beakta naturliga avbrott i programmen och programmens längd och karaktär. Enligt direktivet får sändningar av filmer producerade för tv – med undantag för tv-serier och dokumentärer – biograffilmer och nyhetsprogram avbrytas av tv-reklam eller teleshoppinginslag en gång varje tablålagd period om minst . Sändningar av barnprogram får avbrytas av tv-reklam eller teleshopping en gång under varje tablålagd period om minst , under förutsättning att programmets tablålagda längd överstiger . Tv-reklam eller teleshopping får inte infogas i sändningar av gudstjänster. Enligt artikel 23 i AV-direktivet får inslag med tv-reklam och teleshopping inte överstiga av sändningstiden inom en given klocktimme, dvs. Bestämmelsen är inte tillämplig på de meddelanden som rör programföretagets egna program och biprodukter med direkt koppling till dessa program (egenreklam), sponsringsmeddelanden och produktplaceringar. Det kan påpekas att AV-direktivet är ett s.k. minimidirektiv, vilket innebär att det är möjligt för medlemsstaterna att behålla eller införa strängare regler för programföretagen, under förutsättning att reglerna i övrigt stämmer överens med unionsrätten. Radio- och tv-lagen m.m. Enligt 8 kap. 1 § radio- och tv-lagen (2010:696) får annonser i tv sändas under högst mellan hela klockslag. Programtjänster som uteslutande är avsedda för försäljningsprogram får dock sändas i tv, under förutsättning att sändningstiden är minst . I tv-sändning får program som innehåller gudstjänster eller program som huvudsakligen riktar sig till barn inte avbrytas av annonsering (8 kap. 3 §). Andra program i tv-sändningar får avbrytas av annonsering endast om avbrottet, med hänsyn till naturliga pauser i programmet och programmets längd och karaktär, inte påverkar programmets integritet och värde eller kränker rättighetshavarnas rättigheter (8 kap. 4 §). Sändning av nyhetsprogram, biograffilmer och filmer producerade för tv, utom tv-serier och dokumentärprogram, får under förutsättning att kraven i första stycket är uppfyllda avbrytas av annonsering en gång varje tablålagd period . Annonser i en ljudradiosändning får sändas högst mellan hela klockslag. Om sändningstiden inte omfattar mellan hela klockslag får annonser sändas under högst av sändningstiden (15 kap. 2 §). behandlade utskottet en motion om annonstiderna i radio och tv (bet. 2011/12:KU16). Utskottet anförde att många människor ansåg att det är alltför många reklamavbrott i radio och tv och att det är störande att inte kunna ta del av program utan att ideligen bli avbruten av reklam. Utskottet delade denna uppfattning och konstaterade att eftersom AV-direktivet endast sätter ett tak för de regler som ska gälla för tv-sändningar kan som medlemsstat föreskriva att programföretagen inom dess jurisdiktion ska följa strängare bestämmelser om annonstid än vad direktivet anger. I den aktuella motionen föreslogs en sänkning av annonstiden i radio och tv från nuvarande tillåtna . Utskottet var inte berett att föreslå en sådan ändring, men föreslog ett tillkännagivande till regeringen om att denna borde genomföra en allsidig utvärdering av effekterna av den tidigare genomförda lagändringen som innebar en ökning av annonstiden . Detta för att man skulle få ett djupare underlag i frågan. Den aktuella motionen avstyrktes. följde utskottet (rskr. 2011/12:224). Regeringen gav Myndigheten för radio och tv i uppdrag att genomföra en allsidig utvärdering av effekterna av den ändring i radio- och tv-lagen (2010:696) som genomfördes och som innebar en ökning av den högsta tillåtna annonstiden . I utvärderingen ska ingå en analys av konsekvenserna av lagändringen för konkurrensförutsättningarna för programföretag samt konsekvenserna för tittare och lyssnare. Uppdraget ska genomföras i dialog med och . Myndigheten ska inhämta synpunkter från programföretagen och andra berörda intressenter. Uppdraget ska redovisas till () . Utskottet konstaterar att regeringen efter tillkännagivande har gett Myndigheten för radio och tv i uppdrag att genomföra en allsidig utvärdering av effekterna av den ändring i radio- och tv-lagen som genomfördes och som innebar en ökning av den högsta tillåtna annonstiden . I utvärderingen ska ingå en analys av konsekvenserna av lagändringen för konkurrensförutsättningarna för programföretag samt konsekvenserna för tittare och lyssnare. Utskottet anser att det pågående utvärderingsarbetet bör avvaktas och avstyrker därmed motion 2012/13:K388 (MP). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att förbjuda alkoholreklam under barntid i tv via alla kanaler i oavsett var i EU den produceras med hänvisning till att ett pågående utredningsarbete vid Myndigheten för radio och tv bör avvaktas. I motion 2013/14:K370 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om att förbjuda alkoholreklam under barntid i tv via alla kanaler i oavsett var i EU den produceras. Motionärerna konstaterar att eftersom det är förbjudet att sända alkoholreklam från tv-kanaler i så väljer alkoholproducenterna att sända reklam via brittiska medier. I en internationell studie som omfattade elva länder granskades och jämfördes tv-sändningar från tre kommersiella tv-kanaler i respektive land, som var populära bland barn. För del var det TV3, TV4 och Kanal . Forskarna fann att barn i i åldern 3–tar del av ca 50 reklaminslag för mat och dryck . Av dessa var endast reklam för snabbmat vanligare än reklam för alkohol. Svenska myndigheter försökte få stopp på alkoholreklam i EU, men vann inte gehör i domstolen. Då folkhälsobegreppet stärkts i EU finns det enlig motionärerna skäl att göra en förnyad framstöt från regeringen och , men även via internationella samarbetsorganisationer. Genom och rådets direktiv /65/EG av reviderades det s.k. tv-direktivet. Direktivets namn ändrades så att beteckningen numera är direktivet om audiovisuella medietjänster (AV-direktivet). Syftet med AV-direktivet är att förenkla och modernisera tv-direktivets regler för att uppnå förbättrade villkor för den europeiska audiovisuella sektorn. För att skapa mer konkurrensneutrala förutsättningar för alla tjänsteleverantörer utökades direktivets tillämpningsområde så att det inkluderar sådana audiovisuella medietjänster som tillhandahålls på den enskildes begäran, s.k. beställtjänster. Ett antal basregler infördes för alla audiovisuella medietjänster. Det nya AV-direktivet innehöll därutöver mer detaljerade innehållsregler för traditionella tv-tjänster. Även reglerna i det nya direktivet är minimiregler, vilket innebär att varje medlemsland, utöver direktivet, kan ha strängare regler eller mer detaljerad lagstiftning. har därigenom kunnat behålla förbudet mot alkoholreklam i tv-program som sänds från . kan även hävda förbudet mot programföretag etablerade i andra EU-länder som huvudsakligen riktar sina sändningar mot . AV-direktivet anger ett förfarande enligt vilka de berörda medlemsstaterna ska samarbeta och försöka få programföretaget att på frivillig väg följa mottagarstatens regler. Om detta inte ger resultat kan mottagarstaten få vidta vissa åtgärder. Dessa åtgärder får dock endast vidtas om programföretaget i fråga har etablerat sig i det andra landet i syfte att kringgå de strängare bestämmelser som skulle ha gällt om det hade varit etablerat i . Åtgärderna får endast vidtas under förutsättning att kommissionen har godkänt de planerade åtgärderna och fastställt att de är förenliga med unionsrätten. AV-direktivet har genomförts i svensk rätt genom att en ny radio- och tv-lag (2010:696) trädde i kraft (prop. 2009/10:115, bet. 2009/10:KU25, rskr. 2009/10:331). Svenska bestämmelser om reklam Enligt 1 kap. 12 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) kan föreskrifter med bl.a. förbud mot kommersiell reklam i radioprogram meddelas. I första stycket anges att vad som sägs i tryckfrihetsförordningen (TF) om att föreskrifter får meddelas i lag om vissa kommersiella annonser också gäller i fråga om ljudradio- och tv-program och tekniska upptagningar. Det handlar om marknadsföring av alkoholdrycker och tobaksvaror, om s.k. indirekt tobaksreklam och om förbud mot kommersiella annonser som har meddelats till skydd för hälsa eller miljö enligt förpliktelser som följer av unionsrätten (1 kap. 9 § 1–4 TF). Bestämmelser om reklam i marksänd tv inom finns i radio- och tv-lagen (2010:696). I fråga om reklam för alkoholdrycker finns förbud i radio- och tv-lagen mot att låta program sponsras av någon vars huvudsakliga verksamhet gäller tillverkning eller försäljning av sådana drycker (7 kap. 2 §). I övrigt hänvisar radio- och tv-lagen i fråga om alkoholreklam till 7 kap. 3 § alkohollagen (2010:1622). Enligt denna bestämmelse får kommersiella annonser i ljudradioprogram, tv-program eller beställ-tv inte användas vid marknadsföring av alkoholdrycker till konsumenter. Detta gäller även för sådana tv-sändningar över satellit som omfattas av radio- och tv-lagen. Rätten att sända tv- och ljudradioprogram på annat sätt än genom tråd får enligt 3 kap. 2 § YGL regleras genom en lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. I 4 kap. radio- och tv-lagen finns föreskrifter om sändningstillstånd för tv-sändningar. Ett sändningstillstånd för tv får förenas med vissa villkor, bl.a. förbud mot att sända reklam eller andra annonser (4 kap. 10 §). Myndigheten för radio och tv har ett pågående ärende som gäller frågan om huruvida tv-bolag som sänder från ska följa det svenska förbudet mot alkoholreklam. Myndigheten har inlett ett samarbetsförfarande med den brittiska myndigheten regulator and competition authority for the UK communications industries (Ofcom) för att uppmana programbolagen att följa svensk lag. Ofcom har haft kontakter med de aktuella bolagen, men hitintills utan framgång. Bolagen hänvisar till att de följer brittisk lag. Myndigheten för radio och tv utreder om det finns förutsättningar för att gå vidare i ärendet och få kommissionens godkännande för detta. Utskottet noterar att Myndigheten för radio och tv har ett pågående ärende som gäller alkoholreklam som sänds från . Utskottet anser att det pågående utredningsarbetet vid myndigheten bör avvaktas. Motion 2013/14:K370 (S) avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att ändra tillsättningsförfarandet för ledamöter i . Jämför reservation 2 (SD). I motion 2013/14:K334 begär (SD) ett tillkännagivande till regeringen om att ändra tillsättningsförfarandet för ledamöter i och tv. Motionären anför att har kritiserats utifrån sina ställningstaganden och att det finns skäl att ta kritiken på allvar. Givet att samtliga aktörer som sänder etermedia förutsätts följa reglerna i radio- och tv-lagen så förutsätter allmänna rättsgrundsatser även en oberoende och rättssäker kontroll av sändningarna. Detta blir enligt motionären motsägelsefullt med tanke på att ledamöterna i består av journalister och bara en domare. För att upprätthålla förtroendet för borde tillsättningsförfarandet ske utifrån att ledamoten klarar att uppfylla grundläggande kvalitetskriterier och att rekryteringsprocessen är transparant, rättssäker och tydlig. Motionären anser att ledamöter ska tillsättas av Myndigheten för radio och tv och att tillsättningen ska göras utifrån sökandens grad av kompetens av gällande rätt i allmänhet och om etermedia i synnerhet. En ledamot som tillsätts på detta sätt ska, för att minska risken för jäv, inte ha några samtida uppdrag för något mediebolag. Enligt 7 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) får det i lag föreskrivas att en nämnd vars sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande ska vara eller ha varit ordinarie domare ska granska om radioprogram, som någon har sänt på annat sätt än genom tråd, står i överensstämmelse med de föreskrifter eller andra villkor som gäller för sändningarna. En sådan nämnd får endast uttala sin mening och förelägga den sändande att följa föreskrifterna eller villkoren. I lagen får det föreskrivas att ett föreläggande av nämnden får förenas med vite. Frågor om ansvar för yttrandefrihetsbrott och om utdömande av vite prövas alltid av domstol (3 kap. 5 §). Av 16 kap. 2 § radio- och tv-lagen (2010:696) framgår att och tv övervakar genom granskning i efterhand om program som har sänts i tv eller ljudradio eller tillhandahållits i beställ-tv står i överensstämmelse med radio- och tv-lagen och de programrelaterade villkor som kan gälla för tjänsterna. Nämnden övervakar även efterlevnaden av bestämmelserna om tillgänglighet i 5 kap. 12 § om beslutet har meddelats av regeringen. Sändningar som sker med stöd av tillstånd till vidaresändning enligt 4 kap. 7 § ska inte granskas av och tv. Enligt 16 kap. 14 § ska och tv bestå av en ordförande och sex andra ledamöter. För ledamöterna finns ersättare till det antal regeringen bestämmer. Minst en av ledamöterna eller ersättarna ska vara vice ordförande. Ordföranden och vice ordföranden ska vara eller ha varit ordinarie domare. När inrättades anförde regeringen i proposition 1993/94:160 Ny myndighetsorganisation på radio och TV-området att ordförande och vice ordförande borde vara eller ha varit ordinarie domare. Övriga ledamöter borde vara personer med kompetens och integritet och med erfarenhet från olika delar av kultur- och samhällsliv. Samtliga ledamöter borde utses av regeringen. delade regeringens uppfattning och godkände den föreslagna sammansättningen. Detta blev också beslut (bet. 1993/94:KU37, rskr. 1993/94:276). De nuvarande förordnandena gäller fr.o.m. t.o.m. . sammansättning regleras i lag. Utskottet anser att den nuvarande representationen i är väl avvägd med att ordförande och vice ordförande ska vara eller ha varit ordinarie domare och att nämnden ska bestå av en ordförande och sex andra ledamöter. Utskottet vidhåller även att övriga ledamöter bör vara personer med kompetens och integritet och med erfarenhet från olika delar av kultur- och samhällsliv och att samtliga ledamöter bör utses av regeringen. Därmed avstyrks motion 203/14:K334 (SD). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en allsidig utvärdering av verksamhet med hänvisning till att yttrandefrihetsgrundlagen begränsar vilka uppgifter som kan läggas på . (KD) begär i motion 2012/13:K243 ett tillkännagivande till regeringen om att låta genomföra en allsidig och relevant utvärdering av verksamhet (yrkande 2). Motionären anför att bara kan ingripa mot det som sänds i tv och radio. Det som publiceras på radio- och tv-kanalers hemsidor går det inte att få rättelse för, såvida inte radio- eller tv-kanalen självmant korrigerar det. Enligt motionären innebär det att bara har ett halvt uppdrag och att det därför bör genomföras en utvärdering av verksamhet. Som redovisats ovan ska och tv enligt 16 kap. 2 § radio- och tv-lagen (2010:696) genom granskning i efterhand övervaka om program som har sänts i tv eller ljudradio eller tillhandahållits i beställ-tv står i överensstämmelse med radio- och tv-lagen och de programrelaterade villkor som kan gälla för tjänsterna. Nämnden övervakar även efterlevnaden av bestämmelserna om tillgänglighet i 5 kap. 12 § om beslutet har meddelats av regeringen. Sändningar som sker med stöd av tillstånd till vidaresändning enligt 4 kap. 7 § ska inte granskas av och tv. Om för radio och tv finner att en sändning eller ett tillhandahållande innehåller våldsskildringar eller pornografiska bilder i strid med 5 kap. 2 eller 3 §, ska nämnden göra en anmälan om detta till Justitiekanslern. Av förordningen (2010:1062) med instruktion för Myndigheten för radio och tv får och tv granska program efter anmälan eller på initiativ av myndigheten (12 §). Med granskningsärende avses ett ärende i vilket och tv prövar om den som ansvarar för sändningen har fullgjort sina skyldigheter enligt radio- och tv-lagen (2010:696) eller de programrelaterade villkor som kan gälla för sändningen (14 §). Regeln om etableringsfrihet för trådsändningar finns i 3 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). I första stycket anges att varje svensk medborgare och svensk juridisk person har rätt att sända radioprogram genom tråd. Med sändning genom tråd avses en sändning genom en särskilt anordnad ledare. Exempel på trådnät är telefonnätet för fast telefoni och kabel-tv-nätet. I propositionen Yttrandefrihetsgrundlag m.m. (prop. 1990/91:64 s. 89) anges att etableringsfriheten omfattar både vidaresändningar, dvs. samtidig och oförändrad vidareförmedling av en annan sändning, och andra sändningar. Etableringsfriheten för trådsändningar innebär att det inte kan ställas några krav på tillstånd på sådana sändningar och att möjligheten att bedriva verksamheten i princip inte får begränsas av villkor som inte har stöd i grundlagen. har i betänkandet En översyn av tryck- och yttrandefriheten (SOU 2012:55) redogjort för olika problem med dagens reglering i YGL på grund av teknikutvecklingen, bl.a. de skillnader som finns för tv och radio mellan å ena sidan kanaler och program som sänds i etern och via satellit och å andra sidan kanaler och program som sänds i tråd. Kommittén föreslog emellertid inte några förändringar när det gäller reglerna om etableringsfriheten i trådsändningar I propositionen 2012/13:164 Bildning och tillgänglighet redovisade regeringen att den anser att regleringen av programföretagens (, och ) verksamhet inte kan anses helt ändamålsenlig eftersom verksamheten på internet inte kan regleras i sändningstillstånden. Regeringen ansåg emellertid inte att det fanns anledning att initiera en översyn av om etableringsfrihet. konstaterade i sitt yttrande 2013/14:KU3y till kulturutskottet bl.a. att det formellt sett endast är marksändningar i radio och tv som kan regleras och att YGL: reglering också innebär en begränsning av vilka uppgifter som kan läggas på och tv. Utskottet konstaterar att det endast är marksändningar i radio och tv som kan regleras och att YGL:regler därmed också innebär en begräsning av vilka uppgifter som kan läggas på och tv. Teknikutvecklingen innebär att detta inte kan anses helt ändamålsenligt. Utskottet delar dock den uppfattning som regeringen gav uttryck för i proposition 2012/13:164 om att det inte finns någon anledning att initiera en översyn av regler i YGL om etableringsfrihet. Motion 2012/13:K243 (KD) yrkande 2 avstyrks därmed. Översyn av mediepolitiken och av radio- och tv-lagen Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att utreda en ny mediepolitik och om att utreda en ny radio- och tv-lag med hänvisning till uppdrag till Myndigheten för radio och tv och till regeringens bredbandsstrategi. Jämför reservation 3 (MP). I motion 2012/13:Kr224 av m.fl. (MP) begärs ett tillkännagivande om behovet av en utredning om en ny mediepolitik i (yrkande 1) och om behovet av att utreda en ny radio- och tv-lag (yrkande 4). Motionärerna anser att teknikutvecklingen förändrar det sätt på vilket medborgarna konsumerar medier på och att det därför är nödvändigt att utveckla mediepolitiken. Regeringen bör underlätta befolkningens möjligheter att på likvärdiga villkor ta del av nyheter och information och kommunicera med varandra i hela landet. Radio- och tv-lagen bör utredas för att se över förutsättningarna för och behovet av olika sorters medier inom hela landet och för hela landets befolkning. Målen för området Medier Målen för området Medier är att stödja yttrandefrihet, mångfald, massmediernas oberoende och tillgänglighet samt att motverka skadliga inslag i massmedierna (prop. 2008/09:1, utg.omr. 17, bet. 2008/09:KrU1, rskr. 2008/09:92). Radio- och tv-lagen (2010:696), som trädde i kraft , reglerar marksänd radio och tv och ersatte den gamla radio- och tv-lagen (1996:844). Den nya lagen innebär att och rådets direktiv /552/ EEG av om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (AV-direktivet) genomförs i svensk lagstiftning. I propositionen En ny radio- och tv-lag (prop. 2009/10:115) framhölls att den nya radio- och tv-lagen innebar en förbättrad överskådlighet genom en förändrad struktur. Propositionen innehöll förslag om förtydliganden av annons- och reklambegreppen och förslag om att införa regelsystem för nya annonstekniker. Vidare lämnade regeringen förslag och gjorde bedömningar när det gäller regleringen för kabel-tv-nät. Därutöver lämnades förslag som innebar att omfattningen av tillståndsplikten för sändningar av ljudradio och tv-program minskade, att tillståndsplikt skulle införas för att sända sökbar text-tv samt att tillstånd för att sända tv och sökbar text-tv i vissa fall skulle kunna överlåtas. Propositionen innehöll dessutom förslag till ett nytt regelsystem för kommersiell radio. Förslagen innebar bl.a. att regler för digitala kommersiella radiosändningar skulle införas, att tillstånd att sända analog kommersiell radio skulle fördelas genom slutna anbudsförfaranden, att tillståndsperioderna skulle vara , att krav på att sändningarna skulle innehålla eget material och program med lokal anknytning skulle tas bort samt att möjligheterna till sponsring skulle utökas. När det gäller närradiosändningar lämnades förslag som innebar ökade möjligheter för tillståndshavare dels att sända material som inte har producerats för den egna verksamheten, dels att få ett större sändningsområde än en kommun. Förslagen innebar också att kretsen av tillståndshavare skulle utökas. Vissa förslag lämnades även om lokala kabelsändarföretag. Förslaget innebar också att de dåvarande myndigheterna Radio- och och och TV skulle avvecklas och att deras verksamheter skulle tas över av en nybildad myndighet, Myndigheten för radio och tv. Utskottet tillstyrkte delvis med vissa lagtekniska justeringar regeringens förslag och avstyrkte samtliga då aktuella motioner. följde utskottet (bet. 2009/10:KU25, rskr. 2009/10:330–331).