bet · H201FöU6 · 2014-12-15 00:00:00 — I budgetpropositionen anger regeringen, i likhet med Försvarsberedningen, att arbetet med att stärka samhällets förmåga att förebygga och hantera it-incidenter ska fortsätta. Arbetet inkluderar bl.a. att öka informationssäkerheten hos aktörer på alla nivåer i samhället. Det är också fortsatt prioriterat att öka säkerheten i bl.a. industriella informations- och styrsystem. Det är vidare viktigt att dra lärdom av inträffade incidenter vid det fortsatta strategiska arbetet med att öka samhällets informationssäkerhet och skyddet av de mest samhällsviktiga funktionerna, framhåller regeringen. Inom ramen för anslaget 2:4 Krisberedskap har satsningar på ökad säkerhet i industriella informations- och styrsystem fortsatt, understryker regeringen i samma proposition. De sektorer som har prioriterats är elproduktion och eldistribution, vatten- och avloppsproduktion, transporter, kärnteknisk verksamhet samt processindustri. Regeringens bedömning i budgetpropositionen är att det arbete som bedrivits har ökat samhällets samlade förmåga att förebygga och hantera it-incidenter. Regeringen anser att informationssäkerhet är en prioriterad fråga och dessutom en del i arbetet med att nå målen för säkerhet och samhällets krisberedskap. It-utvecklingens effekter omfattar även utmaningar för svensk säkerhets- och försvarspolitik, och arbetet med samhällets informationssäkerhet måste fördjupas som en del i det nationella säkerhetsarbetet. Re- sultatet av den ovannämnda utredningen kan komma att bli ett centralt verktyg för att hålla samman det nationella och det internationella arbetet inom informationssäkerhetsområdet och för att nå politiska mål, hävdar regeringen. Utvecklingen av e-tjänster som tillhandahålls av t.ex. myndigheter fortsätter att öka. Verksamheter hos kommuner och landsting, bl.a. vård och omsorg, digitaliseras i allt större utsträckning. Sjukhusjournaler är ett exempel och trygghetslarm, som finns hos drygt 200 000 användare, är ett annat. Regeringen menar därför i propositionen att det är angeläget att medborgarna kan lita på att systemen är säkra och att integritetsaspekter beaktas. Hoten och riskerna inom informationssäkerhetsområdet kan vara mycket komplexa och svåra att hantera. Hot- och riskskalan kan omfatta alltifrån tekniska fel till angrepp som riktas mot våra samhällsviktiga funktioner. Mellan de nordiska länderna har ett gemensamt kommunikationsnätverk för säker informationsdelning mellan de nationella CERT-organisationerna (Computer Emergency Response Team) etablerats (Fö2013/2012/SSK), anges av regeringen i budgetpropositionen. För att utveckla förmågan till samarbete mellan staten och näringslivet har den nationella informationssäkerhetsövningen (NISÖ) genomförts i MSB:s regi. Övningen har bidragit till att utveckla den nationella förmågan att hantera omfattande it-angrepp mot samhällsvik- MSB har tillsammans med Datainspektionen och arbetat med att omsätta befintliga strategier för informationssäkerhet till kon- kreta handlingsplaner inom e-förvaltningen samt inom vård och omsorg. betet har resulterat i att ett arbetsutskott för frågorna har inrättats i E-delega- MSB har tagit fram två vägledningar, dels om informationssäkerhet i upphandling, dels om fysisk informationssäkerhet i it-utrymmen. metod för kontinuitetshantering har tagits fram av myndigheten. har tillsammans med Europeiska utrikestjänsten (EEAS) tagit fram ett gemensamt meddelande till , rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) och om för cybersäkerhet: en öppen, säker och trygg cyberrymd ((2013) 1 slutlig). Denna strategi behandlar cybersäkerhet i ett vidare perspektiv än bara frågan om förmåga att motstå it-incidenter eller it-angrepp. Därtill lämnade förslag till Europapar- lamentets och rådets direktiv om åtgärder för att säkerställa en hög gemensam nivå av nät- och informationssäkerhet i hela unionen (KOM (2013) 48 slutlig), det s.k. NIS-direktivet. Förslaget innehåller bl.a. krav på att samtliga medlems- stater ska ta fram nationella strategier för nät- och informationssäkerhet. närvarande pågår förhandlingar om innehållet i och utformningen av artiklarna Detta förväntas vara klart . MSB har i uppdrag i sitt regleringsbrev att, i samverkan med Sve- riges Kommuner och Landsting (SKL), genomföra en undersökning av hur kommuner arbetar med informationssäkerhet, i vilken länsstyrelser- nas roll ska beaktas. Uppdraget ska redovisas till (Justitie- I tillägg kan nämnas den nationella handlingsplanen för samhällets infor- mationssäkerhet som publicerades och som MSB tog fram på uppdrag av regeringen i samråd med övriga myndigheter som ingår i Samverkansgrup- pen för informationssäkerhet (SAMFI), dvs. certifieringsorgan för it-säkerhet (CSEC), (FRA), Försvarsmakten, (), samt Säkerhetspoli- En statusrapport för handlingsplanens genomfö- rande publicerades (MSB:s publikation MSB800). I handlingsplanen ingår ett trettiotal åtgärdspunkter för att öka informa- tionssäkerheten i samhället. Nyckelområden är samverkan för att motverka och hantera allvarliga it-incidenter och åtgärder för att öka medvetenheten om behovet av informationssäkerhet i samhället. Ett viktigt syfte med planen är att ge väsentliga samhällsaktörer stöd för att förbättra sin informationssäker- Bland dessa finns myndigheter, landsting och kommuner men också pri- Arbetet med handlingsplanen kommer att avslutas . har myndigheterna i och många andra aktörer i samhället genomfört ett stort antal aktiviteter för att öka samhällets informa- tions- och cybersäkerhet. Ett antal av de åtgärder som presenteras i planen är genomförda, och för det stora flertalet åtgärder har arbetet kommit en lång väg. De fem strategiska områdena är 1. informationssäkerhet i verksamheter; 2. kompetensförsörjning; 3. informationsdelning, samverkan och respons; 4. kommunikationssäkerhet, samt 5. säkerheter i produkter och system. publicerade rapporten i den civila statsförvaltningen (RiR 2014:23) där man menar att det finns omfattande brister i regeringens och myndigheternas arbete med informationssäkerhet. Regeringen har inte någon samlad bild av vilka hoten är, i vilken omfattning de realiseras och vilka skyddsåtgärder myndigheterna vidtar. lämnar vissa rekommendationer till regeringen och stöd- och tillsynsmyndigheterna, som bör kunna bidra till att stärka säkerheten. Bland annat föreslås att utöka tillsynen så att den omfattar väsentligt mer än endast de allra mest skyddsvärda delarna av statsförvaltningen, att se till att det finns en funktion och en process i med syfte att samlat hantera informationssäkerheten, samt att införa obligatorisk incidentrapportering för samtliga myndigheter. En skrivelse från regeringen i ärendet är att vänta . Utskottet ser, likt Försvarsberedningen och regeringen, att informations- och cybersäkerhetsfrågorna är av mycket stor vikt och att måste se på detta ur ett strategiskt och långsiktigt perspektiv. Det är därför som utskottet ser det som grundläggande att en särskild utredare getts i uppdrag att föreslå en nationell strategi för hantering och överföring av information i elektroniska kommunikationsnät och it-system. Internationell samverkan, framför allt på nordisk och europeisk nivå, är även i fortsättningen en grundförutsättning för att öka informationssäkerheten i och för att skydda samhällsviktig verksamhet, anser utskottet. Övningsverksamhet är en viktig del i detta. Rättssäkerheten och den enskildes integritet måste i sammanhanget säkerställas. Att det inte är lämpligt att föregå det arbete som pågår med att utreda och utveckla den svenska informationssäkerheten, inklusive uppföljningen av Försvarsberedningens rapport och granskning, innebär att utskottet avstyrker motionsyrkandet om behovet av att stärka it-säkerhet, tillika yrkandet om att skapa ett säkert internet i ett nordiskbaltiskt sammanhang. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om livsmedelsförsörjning. Ut- skottet hänvisar bl.a. till olika utredningar samt det omfattande arbete som bedriver på området. Jämför reservation 8 (SD). m.fl. (SD) föreslår i motion 2014/15:2961 yrkande 4 att självförsörjningsgrad av livsmedel bör öka för att garantera större uthållighet vid internationella kriser. Motionärerna anför att den kraftiga befolkningsökningen i kombination med en snabb ekonomisk utveckling i världen leder till en omfattande belastning på världens miljö och en kapplöpning efter naturresurser. Risken är stor att detta kan leda till fler konflikter om odlingsmark, sötvatten, energiresurser, mineraltillgångar och andra naturtillgångar. Kampen om resurserna riskerar också att leda till ansträngda relationer och i värsta fall väpnade konflikter mellan stormakterna, anser motionärerna. Utskottet välkomnade i betänkande 2013/14:FöU11 de goda exempel på arbeten av relevans för området som bedrivs, t.ex. en lång rad genomförda aktiviteter från sida när det gäller försörjning av livsmedel och dricksvatten, en kommande utredning om det sistnämnda, den fortsatta behandlingen inom av betänkandet En ny ransonerings- och prisregleringslag (SOU 2009:69) och Försvarsberedningens försvarspolitiska rapport. Inte minst den samverkan som finns mellan relevanta aktörer på bägge områden noterades. Utskottet ansåg också att de resultatmål som MSB tagit fram, med hjälp av och , för att upprätthålla viktiga samhällsfunktioner för bl.a. dricksvatten- och livsmedelsförsörjning är av stor vikt för att kunna förebygga och hantera framtida kriser. Samtliga motionsyrkanden avstyrktes då utskottet konstaterade att en lång rad arbeten pågick på området. Utskottet avstyrkte i betänkande 2010/11:FöU2 ett antal motionsyrkanden om livsmedelsförsörjning och långsiktig beredskap för livsmedelsförsörjning t.ex. vid mycket höga oljepriser. Utskottet konstaterade att när det gäller frågan om livsmedelsförsörjning har Utredningen om översyn av ransoneringslagen och prisregleringslagen genomfört en översyn av ransoneringslagen (1978:268) och prisregleringslagen (1989:978). Översynen presenteras i betänkandet En ny ransonerings- och prisregleringslag (SOU 2009:69), där utredningen beskriver de nuvarande förutsättningarna för livsmedelsförsörjningen och föreslår ett antal författningsändringar. Utskottet konstaterade att för livsmedelsområdet gäller, enligt förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap, det normala sektorsansvaret och ansvarsprincipen. De statliga beredskapslagren av livsmedel, livsmedelsråvaror och insatsvaror till jordbruket avvecklades i och med inträdet i EU. Det kan därför vid en svår bristsituation där vare sig importen eller den inhemska produktionen räcker till för att täcka landets behov bli avgörande att en ransonering snabbt kan komma till stånd av de varor som finns hos producenter och återförsäljare. Eftersom produktions- och distributionskedjan på livsmedelsområdet är spridd på en mängd nivåer, såväl inom landet som utomlands, ansåg utredaren att det är av vikt att det finns en systematisk överblick över denna. Även på regional och lokal nivå måste det finnas en överblick över hur invånarna försörjs med livsmedel. Utskottet konstaterade vidare att , på uppdrag av regeringen (Jo2010/889), har formulerat förslag till att inrätta och utforma samverkansgrupper eller råd för samordning av krisberedskapsplaneringen för livsmedels- och dricksvattenförsörjning. Utskottet konstaterade att det pågår arbete med att förstärka beredskapen för en eventuell bristsituation inom livsmedelsförsörjningen, och utskottet avstyrkte därför den aktuella motionen. Regeringen redogör i proposition 2013/14:144 för arbetet med livsmedels- och dricksvattenförsörjning i enligt nedan. Regeringen bedömer förmågan att hantera kriser inom området generellt som god med vissa brister. På grund av livsmedels- och dricksvattenområdets komplexitet kräver utvecklingen av leveranssäkerheten och krisberedskapen på området en mycket god samverkan mellan ansvariga aktörer i form av företag, kommuner, länsstyrelser, centrala myndigheter och branschorganisationer. Den globala handeln med livsmedel ställer även krav på internationell samverkan vid händelser som berör flera länder. Livsmedelsområdet är också i stor utsträckning uppbyggt av privata aktörer, såväl nationella som internationella, vilket kräver en utvecklad privat-offentlig samverkan. är ansvarig myndighet och svarar i leden efter primärproduktionen för nationell samordning när det gäller kris- och beredskapsplanering av livsmedelsförsörjning. Myndigheten ansvarar även för kris- och beredskapsplanering av dricksvattenförsörjningen i samhället. Enligt har inrättat två samrådsgrupper för livsmedelsförsörjning respektive dricksvatten. Dessa samrådsgrupper består av myndigheter, kommuner och näringsliv. Livsmedels- och dricksvattenförsörjningens leveranssäkerhet och förmåga att motstå och hantera störningar har stärkts genom flera åtgärder, enligt proposition 2013/14:144. delsföretag, etablering av ett resurslaboratorium för beredskapsdiagnostik, öv- ningar och utbildningar riktade till kommuner och länsstyrelser är exempel på åtgärder inom området. Utrustning för nödvattenförsörjning har också anskaf- fats av för att komplettera kommunernas vattenförsörjning i händelse av problem eller avbrott. Livsmedelskedjans starka beroende av el, elektroniska kommunikationer och it, transporter och nyckelkompetenser hör till de viktigaste fortsatta utma- ningarna inom livsmedelsförsörjningen, anger regeringen i propositionen 2013/14:144. Allt större anläggningar, specialiserad tillverkning och försörj- ningskedjor med allt mindre lager påverkar också förutsättningarna för livs- medelsförsörjning vid kriser och allvarliga händelser. Ett stort beroende av livsmedelsimport är en annan utmaning i händelse av en omfattande politisk och ekonomisk instabilitet i omvärlden. har en sjunkande livs- medelsproduktion och inte något angivet försörjningsmål för den inhemska För att stärka leveranssäkerheten och höja beredskapen inom området är ett tydliggörande av ansvaret för livsmedelsförsörjningen i sin helhet ett angelä- har ett samordningsansvar för kris- planering av livsmedelsförsörjningen för korta kriser och i ledet efter primär- Ansvarsförhållandena för t.ex. kriser i det längre tidsperspektivet () och under höjd beredskap och krig behöver däremot I det arbete som följer av inriktningen att klargöra samhällets för- väntningar på individens beredskap bör även individens roll i försörjningen med dricksvatten och livsmedel uppmärksammas. åtgärder i det inhemska jordbruket i händelse av en långvarig livsmedelskris bör analyseras ur ett krisberedskapsperspektiv. tensförsörjning är exempel på faktorer som bör ingå i analysen. privat-offentlig samverkan är väsentlig för flera av de utmaningar som identi- Vid en situation med begränsade resurser för transport och logistik skulle ett samarbete mellan dagligvaruhandelns aktörer kunna bidra till en ef- fektivare logistik och därigenom en säkrare försörjning. Regeringen anger i skrivelsen Samhällets krisberedskap – stärkt samverkan för ökad säkerhet (skr. 2009/10:124) att det bör tas fram resultatmål för att förtydliga vad som kan förväntas av krisberedskapen. har därefter Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), i samver- kan med berörda myndigheter i samverkansområdena, tagit fram resultatmål som konkret anger vad som bör uppnås för att nå målen för krisberedskapen inom myndigheternas ansvarsområden. syftar till att tydliggöra vad som bör förväntas av det förebyggande arbete som genomförs för att förhindra att krissituationer inträffar. målen till att tydliggöra vad som bör förväntas av det förberedelsearbete som görs för att samhället ska kunna hantera en kris när den inträffar. MSB i samverkan med bl.a. och föreslagit resultatmål för försörjningen av dricksvatten respektive livsmedel. har i regleringsbrevet gett MSB i uppdrag att i samverkan med berörda aktörer dels redovisa hur resultatmålen används i analyser av risker och sårbarheter samt i uppföljnings- och utvärderingsarbetet, dels påbörja arbetet med att ta fram fler resultatmål för krisberedskapsarbetet. Arbetet ska slutredovisas . beslutade regeringen kommittédirektiv till en utredning om en trygg dricksvattenförsörjning (dir. 2013:75) som bl.a. kommer att omfatta krisberedskapsfrågor. Syftet med utredningen är att identifiera nuvarande och potentiella utmaningar , och vid behov lämna förslag på lämpliga åtgärder. Utredningen ska i ett delbetänkande även belysa frågan om skydd av vattentäkter. Slutbetänkandet ska redovisas senast . Försvarsberedningen anser, i sin försvarspolitiska rapport av – Starkare försvar för en osäker tid (Ds 2014:20), att säkrandet av samhällsviktig infrastruktur och behovet av att säkerställa tillräcklig försörjning med strategiska förnödenheter är en viktig del i samhällets samlade beredskap. Försvarsberedningen anser att det är viktigt att upprätthålla en tillförlitlig försörjnings- och flödessäkerhet av varor och tjänster såsom livsmedel och elektricitet vid fredstida krissituationer såväl som vid höjd beredskap, krig och krigsfara. Försvarsberedningen föreslår att en rimlig ambition när det gäller säkerhet för samhällsviktig infrastruktur och försörjningssäkerhet vid extraordinära händelser och höjd beredskap utreds. Försvarsberedningens rapport följs upp av regeringen inom ramen för den aviserade försvarspolitiska inriktningspropositionen. Betänkandet om en ny ransonerings- och prisregleringslag (SOU 2009:69) bereds inom . Den långa rad av genomförda aktiviteter från sida när det gäller försörjning av livsmedel och dricksvatten, en kommande utredning om det sistnämnda, den fortsatta behandlingen inom av betänkandet En ny ransonerings- och prisregleringslag (SOU 2009:69) samt uppföljningen av Försvarsberedningens försvarspolitiska rapport, välkomnas av utskottet. Utvecklingen av resultatmål och samverkan mellan berörda aktörer är av stor vikt för att kunna upprätthålla viktiga samhällsfunktioner såsom t.ex. dricksvatten- och livsmedelsförsörjning, anser utskottet. Det aktuella motionsyrkandet avstyrks eftersom utskottet konstaterar att en rad arbeten pågår på området och det inte finns skäl för att vidta ytterligare åtgärder. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om reservkraft. Utskottet hänvisar bl.a. till en rad åtgärder som vidtagits för att förebygga, motstå och hantera störningar i elförsörjningen. Jämför reservation 9 (SD). I motion 2014/15:2961 yrkande 78 av m.fl. (SD) understryks behovet av särskilda reservkraftnät då forskning visar att särskilda reservkraftnät med en viss radie är kostnadseffektiva när det finns flera samhällsviktiga verksamheter nära varandra. Motionärerna framhåller att olika elkraftskonsumenter är olika beroende av säker el och att oacceptabla konsekvenser kan uppstå snabbt för samhällsviktig verksamhet vid elavbrott. Med hjälp av modern styrteknik kan olika användare sättas i prioriteringsordning vid brist på el. Utskottet ansåg i betänkande 2013/14:FöU11 att en rad åtgärder har vidtagits för att förebygga, motstå och hantera störningar i elförsörjningen för att som helhet ska ha goda förutsättningar att kontinuerligt kunna upprätthålla samhällsviktig verksamhet. Regeringens bedömning att ändringarna i elberedskapslagen (1997:288) har förbättrat förutsättningarna för en mer långsiktig inriktning av de beredskapsåtgärder som åläggs berörda aktörer delades av utskottet, tillika att samverkansinitiativ på lokal, regional, nationell och nordisk basis har ökat möjligheterna att ha tillgång till elförsörjning vid ett långvarigt elavbrott. Utskottet betonade att i fråga om elsäkerhet vid anläggningar där det bedrivs samhällsviktig verksamhet ligger ansvaret på respektive anläggningsinnehavare men också att en rad åtgärder, som bl.a. omfattar reservkraft, genomförts på myndighetsnivå. På grund av det arbete som bedrivs på området fann utskottet sålunda inte skäl för att då vidta ytterligare åtgärder. Motionsyrkandena avstyrktes därmed. I betänkande 2011/12:FöU7 behandlade försvarsutskottet regeringens förslag om ändringar i elberedskapslagen (1997:288). Ändringarna var en följd av utvecklingen på beredskapens område och en avreglerad elmarknad med ökat ansvar för elföretagen. Utskottet konstaterade att lagförslaget uppfyllde behovet av anpassning av elberedskapslagen till ett vidgat beredskapsbegrepp och till elförsörjningssystemets funktion och beroenden, och välkomnade regeringens förslag om en utvidgning av de åtgärder som elberedskapslagen syftar till så att hela hotskalan innefattas (från fred till krig) samt tydliggörandet av vilka aktörer som omfattas av lagens bestämmelser och vilka skyldigheter de har. Myndigheter analyserar sårbarhet, hot och risker inom respektive ansvarsområde och sammanställer risk- och sårbarhetsanalyserna för att stärka sin krisberedskap. Utskottet konstaterade att en liknande skyldighet för huvudaktörerna på elmarknaden kommer att leda till ökad kunskap och överblick hos myndigheter med särskilt ansvar för krisberedskap, däribland Af- färsverket (SvK). Av betänkandet framgår att försvarsutskottet vid ett flertal tillfällen har behandlat frågan om samhällets beredskap att klara elförsörjningen även vid svåra påfrestningar. I beredningen av 2002–försvarsbeslut (prop. 2001/02:10) anförde utskottet att det sedan /97 framhållit betydelsen av en robust och flexibel infrastruktur främst inom bl.a. områdena elförsörjning, telekommunikationer och informationsteknologi och att utskottet framhållit att förmågan inom dessa områden är gränssättande för hela det civila försvarets förmåga. Regeringens satsning på åtgärder för att minska sårbarheten i infrastrukturen i inriktningen för det civila försvaret välkomnades av utskottet (bet. 2001/02:FöU2). Utskottet framhöll att det utgick från att regeringen skulle ta sådana initiativ som ledde till att sårbarheten i de samhällsviktiga infrastruktursystemen minskade och driftsäkerheten ökade. Utskottet förutsatte att en robusthet och flexibilitet i systemen säkerställdes, i enlighet med vad utskottet länge efterfrågat (bet. 2001/02:FöU2). I beredningen av proposition 2005/06:133 Samverkan vid kris framhöll utskottet, i likhet med regeringen, att samhällsviktiga verksamheter borde kunna upprätthålla en grundläggande funktionalitet vid extraordinära händelser. Kraven på förmåga för samhällsviktig verksamhet borde formuleras för att tydligare styra arbetet med att identifiera lämpliga åtgärder (bet. 2005/06:FöU9). Utskottet noterade i sin beredning av granskning av statens insatser för att hantera omfattande elavbrott (RiR 2007:17) – som bl.a. resulterade i rekommendationen till regeringen att utreda SvK:s befogenheter relativt branschen vid särskilt svåra påfrestningar i elsystemet – att åtskilliga initiativ hade tagits sedan publicerade sin rapport. Utskottet anförde att resultatet av påbörjade åtgärder borde avvaktas (bet. 2008/09:FöU2). I budgetpropositionen (prop. 2014/15:1, utg.omr. 21) understryker regeringen att i stort sett alla delar av det svenska samhället är beroende av en väl fungerande elförsörjning med god leveranssäkerhet. Elavbrott kan leda till omfattande störningar i viktiga samhällsfunktioner och förorsaka betydande materiella skador och ekonomiska förluster hos kunderna. Därmed minskar toleransen för avbrott och störningar i elförsörjningen i hela samhället. I proposition 2013/14:144 redogör regeringen för hur bestämmelserna i elberedskapslagen (1997:288) syftar till att förebygga, motstå och hantera sådana störningar i elförsörjningen som kan medföra svåra påfrestningar på sam- Elberedskapslagen omfattade tidigare åtgärder för att tillgodose elför- sörjningen vid höjd beredskap. i lagen ändrats till att även omfatta att förebygga, motstå och hantera sådana störningar i elförsörjningen som kan medföra svåra påfrestningar på samhället. Ändringarna har förbättrat förutsättningarna för en mer långsiktig inriktning av de beredskapsåtgärder som åläggs berörda aktörer.