bet · H101SoU22 · 2014-05-13 00:00:00 — Enligt 2 kap. 6 § 3 lagen (2009:366) om handel med läkemedel ska öppenvårdsapotek tillhandahålla samtliga förordnade läkemedel och samtliga förordnade varor som omfattas av lagen om läkemedelsförmåner m.m. Enligt 9 § förordningen (2009:659) om handel med läkemedel ska öppenvårdsapoteken tillhandahålla de läkemedel som omfattas av tillhandahållandeskyldigheten så snart det kan ske. Om läkemedlet eller varan inte finns på öppenvårdsapoteket, ska tillhandahållandet ske från det att läkemedlet eller varan efterfrågades. Tiden får överskridas om det finns beaktansvärda skäl, dock inte med mer än vad som är nödvändigt för att läkemedlet eller varan ska kunna tillhandahållas. Regeringen konstaterar att det finns oklarheter rörande tolkningen av den s.k. 24-timmarsregeln. Denna oklarhet består i att olika aktörer har olika uppfattningar om de aktuella ska börja löpa samt i vilka fall tillhandahållandet får ske än . Regeringen anser därför att tidsfristen för öppenvårdsapotekens tillhandahållandeskyldighet bör förtydligas och preciseras i förordning. I enlighet med vad som avsågs vid regelns tillkomst bör det därför uttryckligen framgå av den aktuella paragrafen att tillhandahållandet av ett läkemedel bör ske från det att läkemedlet eller varan efterfrågades av patienten på öppenvårdsapoteket. Enligt förordningen om handel med läkemedel får som nämnts ovan 24-timmarsregeln överskridas om det finns beaktansvärda skäl. Fristen får dock inte överskridas mer än vad som är nödvändigt. Det första undantaget från 24-timmarsregeln bör enligt regeringen avse de fall då läkemedlet eller varan inte finns tillgänglig för beställning hos leverantören. Detta brukar beskrivas som att varan är restnoterad. Den andra undantagssituationen bör enligt regeringen avse de fall när beställning av läkemedlet eller varan sker vid ett sådant tillfälle att partihandeln inte hinner leverera produkten till . Den tredje undantagssituationen bör avse de fall där det är långa transportsträckor mellan partihandlaren och och detta innebär att partihandeln inte hinner leverera läkemedlet eller varan . Vad som avses med långa sträckor får utvecklas genom praxis. Den fjärde undantagssituationen bör avse de fall då öppenvårdsapoteket inte har öppet . Detta undantag är en naturlig följd av att öppenvårdsapotekens öppettider inte är reglerade. Det femte undantaget bör avse licensläkemedel och extemporeläkemedel. Dessa undantag är motiverade utifrån att leveranstiden för dessa läkemedel av nödvändighet alltid är längre än . Licensläkemedel är sådana läkemedel som får säljas först efter att meddelat ett särskilt försäljningstillstånd. Avslutningsvis bör det, i likhet med vad som gäller enligt nuvarande reglering, finnas en allmän möjlighet att göra undantag från kravet på tillhandahållande . I samtliga av de ovan uppräknade situationerna ska dock tidsfristen inte överskridas med mer än vad som är nödvändigt för att läkemedlet eller varan ska kunna tillhandahållas. Service när direktexpediering inte kan ske För att förbättra kundernas möjlighet att erhålla förordnade läkemedel föreslår regeringen att ett öppenvårdsapotek ska, i de fall inte direkt kan tillhandahålla ett läkemedel eller en vara som omfattas av tillhandahållandeskyldigheten, informera konsumenten om på vilket eller vilka öppenvårdsapotek läkemedlet eller varan finns för försäljning. Informationsskyldigheten ska inträda i alla de situationer då läkemedlet eller varan inte finns på lager, dvs. då direktexpediering inte kan ske, och kunden inte vill vänta på beställning. Regeringen bedömer att den föreslagna möjligheten för apoteken att informera om var ett läkemedel som inte kan tillhandahållas finns för försäljning kommer att leda till ökad direktexpedieringsgrad hos apoteken. Regeringen avser att återkomma till hur effekterna av förslaget ska följas upp. Ett söksystem för läkemedel och varor som omfattas av tillhandahållandeskyldigheten bör enligt regeringen i första hand utvecklas och förvaltas av marknadens aktörer. bedömer regeringen, mot bakgrund av det initiativ som branschen (och ) har tagit, att det inte kan anses motiverat med en skyldighet för öppenvårdsapoteken att rapportera tillgänglighet av en viss vara till . Arbetet med att få en gemensam lagerstatusfunktion på plats kommer enligt regeringen att inledas , och tanken är att tjänsten ska vara tillgänglig för kunderna . Regeringen kommer att följa utvecklingen på området och vid behov återkomma till frågan om ett lagreglerat söksystem. Det är som utövar tillsyn över att partihandlarna och öppenvårdsapoteken följer bestämmelserna om leveransskyldighet och tillhandahållandeskyldighet i lagen om handel med läkemedel. har i sitt tillsynsarbete bl.a. rätt att få tillgång till handlingar och tillträde till apotekslokalerna. får även meddela de förelägganden och förbud som behövs för att bl.a. lagen om handel med läkemedel och läkemedelslagen (1992:859) ska följas, och får förena beslut om föreläggande eller förbud med vite. har också möjlighet att återkalla partihandels- eller apotekstillståndet. Eftersom ser ett behov av att ta del av uppgifter från receptregistret för att kunna förbättra urvalet i sin tillsyn över apotekens tillhandahållandeskyldighet föreslår regeringen att administrativa uppgifter och uppgifter om inköpsdag, vara, mängd och dosering ska få behandlas i receptregistret om det är nödvändigt för denna tillsyn. ska, för tillsyn över öppenvårdsapotekens tillhandahållandeskyldighet, lämna ut administrativa uppgifter och uppgifter om inköpsdag, vara, mängd och dosering redovisade per öppenvårdsapotek. Regeringen bedömer att allmänheten, genom det uppdrag som har fått att ta fram apoteksindikatorer, bör kunna få ett underlag för att kunna jämföra olika apoteksaktörers kvalitet och säkerhet. Prissättning på generiska läkemedel och utbyte av läkemedel på apotek Det första godkända läkemedlet som innehåller en viss aktiv substans kallas originalläkemedel. När patenttiden för ett originalläkemedel har gått ut kan kopior tillverkas, s.k. generiska läkemedel. Det generiska läkemedlet innehåller samma aktiva substans i samma mängd som originalläkemedlet, men säljs under annat namn. Generiska läkemedel och originalläkemedel är medicinskt likvärdiga. Systemet med generiskt utbyte infördes . Läkemedel som lämnas ut mot recept ska bytas ut mot det billigaste, likvärdiga läkemedlet inom läkemedelsförmånerna enligt bestämmelserna i lagen om läkemedelsförmåner m.m. beslutar på produktnivå vilka läkemedel som är utbytbara. Genom TLV:s föreskrifter och allmänna råd (TLVFS 2009:4) om prissättning av utbytbara läkemedel och utbyte av läkemedel m.m. skärptes kraven för utbyte inom det segment som innehåller generiska läkemedel på så sätt att ett utbyte ska ske till det läkemedel som är marknadens billigaste, den s.k. periodens vara. Systemet för periodens vara kan sammanfattningsvis förklaras enligt nedan. Företagen ansöker om pris (ansökningsmånad). TLV beslutar om ansökt pris (beslutsmånad). De nya priserna börjar tillämpas (pris/försäljningsperiod). En förskrivare kan, av medicinska skäl, motsätta sig ett utbyte genom att kryssa i en ruta på receptet (s.k. farmaceutkryss). Läkemedlet får inte heller bytas ut om patienten betalar mellanskillnaden mellan det förskrivna läkemedlet och det billigaste utbytbara läkemedel som finns tillgängligt. Även expedierande farmaceut kan motsätta sig ett utbyte. En bibehållen generikamodell för utbyte av läkemedel på öppenvårdsapotek Generiska läkemedel och läkemedel med generisk konkurrens omsätter enligt regeringen ca inom läkemedelsförmånerna, varav inom utbytessystemet. Dagens modell för utbyte av läkemedel som har utsatts för generisk konkurrens ger enligt regeringen en stark prispress och stora besparingar. Modellen bör därför behållas i sin grundläggande utformning. Regeringen anser att det är av största betydelse att säkerställa en fortsatt effektiv prispress . De resurser som systemet frigör är centrala för att sjukvården ska kunna behandla alla patienter som behöver effektiva läkemedelsbehandlingar. får staten och landstingen resurser för att utveckla vården som helhet. Det finns dock enligt regeringen ett antal utmaningar av varierande betydelse som kan kopplas till hur modellen är utformad. Längre utbytes- och förberedelseperioder bör inte införas eftersom regeringen anser att det är tveksamt om detta är förenligt med det nuvarande s.k. transparensdirektivet (89/105/EEG). Regeringen anser att informationen till patienterna om utbyte av läkemedel är central och att detta är ett ansvar både för vården i samband med förskrivning och för apoteken. Regeringen menar att det är viktigt att den information som lämnas av vården och på uppfattas som samstämmig av patienten. Även landstingen bör därför se över den information som lämnas inom hälso- och sjukvården. Ett öppenvårdsapotek ska enligt förslaget till 21 § första stycket lagen om läkemedelsförmåner m.m. byta ut ett läkemedel som för förskrivningen ingår i läkemedelsförmånerna mot det tillgängliga läkemedel inom förmånerna som det är utbytbart mot och som har det lägst fastställda försäljningspriset. Genom förslaget förtydligas att frågan om vilket byte som ska ske avgörs dels av vilka läkemedel som finns i den aktuella utbytesgruppen, dels om dessa är föremål för förmånsstatus. anger TLV vilket av de utbytbara och tillgängliga läkemedlen som har lägst pris och som därmed blir den s.k. periodens vara i varje förpackningsstorlek. TLV lämnar även information om vilka läkemedel som är reservalternativ och som apoteken ska byta till om periodens vara tar slut. Första stycket omfattar alltså utbyte av förskrivna läkemedel till periodens vara. Första stycket omfattar även fall där det finns två eller flera originalläkemedel som är utbytbara mot varandra. Ett öppenvårdsapotek ska dock enligt förslaget till 21 § andra och tredje styckena byta ut ett läkemedel som har förskrivits inom läkemedelsförmånerna mot något av de läkemedel inom förmånerna som är tillgängliga och har ett lägre fastställt försäljningspris, när det finns utbytbarhet enbart mellan ett läkemedel och ett eller flera av dess parallellimporterade läkemedel, eller mellan ett läkemedels parallellimporterade läkemedel.2[ Med parallellimport avses införsel till från ett land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) av ett läkemedel som är godkänt för försäljning i och i utförsellandet men där införseln sköts av någon annan än tillverkaren/innehavaren av godkännandet för försäljning. EES-länderna består av alla EU:s medlemsstater och , och .] Farmaceutens möjlighet att motsätta sig ett utbyte Expedierande farmaceut kan enligt nuvarande reglering motsätta sig ett utbyte (se vägledning till verkets föreskrifter [LVFS 2009:13] om förordnande och utlämnande av läkemedel och teknisk sprit). Regeringen konstaterar att det finns oklarheter kring under vilka förutsättningar som denna möjlighet att göra s.k. farmaceutkryss finns. Regeringen föreslår därför att det ska förtydligas i 21 § tredje stycket 2 lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. att expedierande farmaceut på öppenvårdsapoteket får motsätta sig ett utbyte av läkemedel om det finns anledning att anta att ett utbyte skulle innebära en betydande olägenhet för patienten. Regeringen framhåller att förslaget inte syftar till att öka möjligheten för farmaceuter att motsätta sig ett utbyte jämfört med den möjlighet som finns . Hinder mot ett utbyte ska utgöras av en särskild förutsättning eller ett medicinskt behov för just den aktuella apotekskunden. Att det ska röra sig om en olägenhet för just den aktuella patienten innebär att en skillnad mellan det förskrivna läkemedlet och det som byte sker till med avseende på färg eller storlek i sig inte är skäl för att ett utbyte ska kunna motsättas. Först om denna utformning av läkemedlet i kombination med patientens särskilda förutsättningar eller medicinska behov kan antas försvåra för patienten att tillgodogöra sig läkemedlet kan farmaceuten motsätta sig ett utbyte. Förutsättningen eller det medicinska behovet ska urskilja patienten från det stora flertalet övriga apotekskunder för vilka ett utbyte fungerar. Regeringen anser att den föreslagna möjligheten för apoteken att motsätta sig ett utbyte bör följas upp. Av 25 § lagen om läkemedelsförmåner m.m. framgår att TLV har tillsyn över efterlevnaden av lagen och föreskrifter och villkor som har meddelats i anslutning till lagen. Detta innebär att TLV kommer att bedriva tillsyn över den nu föreslagna möjligheten. En viktig uppgift för myndigheten blir enligt regeringen att övervaka att apoteken inte missbrukar möjligheten att motsätta sig ett utbyte. För att ska kunna få uppgifter för vidarebefordran till TLV om varför en farmaceut har motsatt sig ett utbyte föreslås att 8 § lagen om receptregister ändras så att receptregistret får innehålla uppgifter som rör enskilda personer i fråga om omständigheten att farmaceuten har motsatt sig ett utbyte. ska lämna ut dessa uppgifter till TLV för myndighetens tillsyn över bestämmelserna om utbyte. Regeringen bedömer att förslaget om möjlighet för farmaceut att motsätta sig ett utbyte bör preciseras genom myndighetsföreskrifter. Nuvarande bemyndigande att meddela föreskrifter om ett utbyte omfattar även föreskrifter om farmaceutens möjlighet att motsätta sig ett utbyte av läkemedel. För ett välfungerade utbytessystem är det enligt regeringen, vid sidan av en god leverans av läkemedlen till apoteken, nödvändigt att apoteken följer bestämmelserna och besluten om vilket läkemedel som ska expedieras. I samband med omregleringen av apoteksmarknaden uttalade regeringen att det kan finnas behov av att införa sanktionsavgifter om förslagen om förelägganden och förbud inte bedöms som tillräckliga (prop. 2008/09:145 s. 275). Av uppgifter från TLV framgår enligt regeringen att följsamheten bland apoteksaktörerna i fråga om utbyte till periodens vara ligger på . Regeringen gör bedömningen att en möjlighet för TLV att besluta om sanktionsavgifter kan förhindra att ett större antal överträdelser av reglerna om utbyte. Detta kommer i förlängningen att leda till en bättre kostnadskontroll över läkemedelsförmånen. Att ta ut sanktionsavgifter får vidare anses utgöra en billig och effektiv sanktion, som kan vidtas effektivt utan någon större dröjsmålsproblematik. Sammanfattningsvis bedömer regeringen att det är motiverat att ge TLV en möjlighet att ta ut sanktionsavgifter om apoteken inte följer reglerna kring utbyte enligt 21 § lagen om läkemedelsförmåner m.m. på apotek. De nya bestämmelserna föreslås tas in i 25 a–c §§. Tillhandahållandeskyldighet och sanktionsavgifter för leverantörer inom utbytessystemet En förutsättning för att apoteken ska kunna följa regelverket kring utbyte är att de företag som tillhandahåller periodens vara fullgör sina leveranser. Enligt gällande regelverk finns det inte någon skyldighet i detta avseende. Om det företag som marknadsför periodens vara inte klarar av att leverera varan utser TLV i stället ett annat läkemedel till periodens vara. För att säkra att det läkemedelsföretag som har åtagit sig att leverera periodens vara fullgör detta föreslår regeringen att en innehavare av godkännande för försäljning av ett läkemedel med lägst fastställt försäljningspris (periodens vara) som har bekräftat att läkemedlet ska vara tillgängligt ska tillhandahålla läkemedlet till öppenvårdsapoteken. Det är med andra ord det företag som kan erbjuda det lägsta försäljningspris som TLV har fastställt och som har bekräftat att de varor som omfattas av tillhandahållandeskyldigheten finns tillgängliga. Med tillgängligt avses enligt TLV:s föreskrifter och allmänna råd (TLVFS 2009:4) att läkemedlen finns tillgängliga under en månad. Skyldigheten gäller för öppenvårdsapotek. Regeringen bedömer att det finns skäl att införa en möjlighet för TLV att ta ut sanktionsavgifter av innehavare av ett godkännande för försäljning som inte tillhandahåller ett läkemedel enligt ovan. Förslagen i fråga om farmaceuters rätt att motsätta sig ett utbyte av ett förskrivet läkemedel ska träda i kraft och övriga förslag . Regeringen gör bedömningen att förslagen och bedömningarna i propositionen är förenliga med . Förslagen bör enligt regeringen inte anmälas enligt direktiv /34/EG om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster eller enligt tjänstedirektivet (direktiv /123/EG). Motioner från de allmänna motionstiderna 2012 och 2013 I motion 2012/13:So293 av (S) begärs ett tillkännagivande om en översyn av avregleringen av apoteksmonopolet. I motion 2013/14:So349 av (MP) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att se över hur tillgänglighet och användning av nya läkemedel har påverkats efter de senaste decenniernas reformer. I motion 2012/13:So590 av (MP) begärs ett tillkännagivande om framtiden för apoteksverksamheten i . Motionären anser att regeringen bör snabbutreda om ansvaret för den genomförda avregleringen ska tas genom en återgång till det gamla eller genom andra åtgärder i form av regleringar och föreskrifter. Liknande yrkanden finns i motion 2013/14:So283 av och (båda MP) yrkandena 1 och 2. I motion 2013/14:So283 av och (båda MP) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att den totala kostnadsfördyringen på grund av apoteksreformen ska redovisas. I motion 2013/14:So665 av m.fl. (MP) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att skyndsamt låta utreda hur det statliga åter kan ges ensamrätt för försäljning av receptbelagda läkemedel. I motion 2013/14:So315 av (M) begärs ett tillkännagivande om att överväga att avveckla det statliga ägandet av och Apoteksgruppen på den omreglerade apoteksmarknaden. I motion 2013/14:So316 av samme motionär begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att bättre använda apoteken som en resurs för hälso- och sjukvården. Motionären anger som exempel att apoteken skulle kunna förlänga recept, förskriva vissa recept, göra enklare hälsoundersökningar och göra läkemedelsgenomgångar. I kommittémotion 2012/13:So206 av m.fl. (V) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att en nationell kompetensplattform för apotekspersonal bör upprättas. Ett likadant yrkande finns i kommittémotion 2013/14:So214 yrkande 1 av samma motionärer. I samma motion yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att kravet på apoteksägarna att dokumentera personalens kompetensutveckling ska lagfästas och att bör få i uppdrag att följa upp att detta sker. I yrkande 10 begärs ett tillkännagivande om att bör få i uppdrag att utveckla ett samarbete med sjukvårdshuvudmännen för att öka tillgängligheten av farmaceutisk kompetens i vårdkedjan. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag på hur verksamheten med recept och rådgivning kan säkras. Försäljning av receptfria läkemedel I kommittémotion 2013/14:So214 av m.fl. (V) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att staten bör ta över ansvaret för kontrollen av försäljningen av icke receptbelagda läkemedel. I yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om att det bör vara tillståndsplikt för försäljning av läkemedel i detaljhandeln. I motion 2013/14:So665 av m.fl. (MP) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att skyndsamt lägga fram förslag för att åtgärda de allvarliga brister som finns med försäljning av receptfria läkemedel. I partimotion 2013/14:So400 av m.fl. (V) yrkande 37 begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning om subvention av preventivmedel för unga. Motionärerna konstaterar att preventivmedel subventioneras, men att det råder stora skillnader mellan landstingen. Subventionering av preventivmedel är dels en fråga om att förebygga oönskade graviditeter, dels en fråga om en rättvis fördelning av ansvaret mellan könen. I kommittémotion 2012/13:So220 av m.fl. (V) och motionerna 2012/13:So275 och 2013/14:So409, båda av (S), finns liknande yrkanden. Ökad tillgänglighet till läkemedel I kommittémotionerna 2012/13:So557 yrkande 23 och 2013/14:So657 yrkande 24, båda av m.fl. (S), begärs tillkännagivanden om vad som anförs i motionen om apoteksmarknaden. Motionärerna anser att regeringen måste ta sitt ansvar och se till att tillhandahållandeskyldigheten upprätthålls. I kommittémotion 2012/13:So206 av m.fl. (V) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör inleda en dialog med apoteksmarknadens aktörer för att förbättra för konsumenterna. Ett likadant yrkande finns i kommittémotion 2013/14:So214 (V) yrkande 14 av samma motionärer. I kommittémotion 2013/14:So214 av m.fl. (V) yrkande 15 begärs ett tillkännagivande om att kravet på högst 24 timmars leveranstid vid kundbeställning av receptbelagda läkemedel bör lagfästas. I yrkande 16 begärs att kunden bör erbjudas expressleverans av läkemedlet till hemmet om inte 24-timmarsregeln kan hållas. I motion 2012/13:So231 av (S) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att 24-timmarsregeln bör tillämpas för läkemedel i undantagsfall, men det ska då verkligen vara högst och inte mer. I motion 2012/13:So257 av (S) begärs ett tillkännagivande om att skärpa reglerna för apotekens tillhandahållande av läkemedel. I motionerna 2012/13:So326 av m.fl. (S) och 2013/14:So494 av m.fl. (S) begärs tillkännagivanden om vad som anförs i motionerna om apotek och tillgänglighet. Det ska enligt motionärerna vara lätt att ta reda på vilket apotek medicinen finns på och det ska finnas garantier för att man ska få tag på medicinen . I motion 2012/13:So562 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om det specifika samhällsansvaret för receptbelagda mediciner och motionärerna hänvisar bl.a. till 24-timmarsregeln. Även i motion 2013/14:So479 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om behovet av skärpningar av innebörden i 24-timmarsregeln. Register över lagerhållna läkemedel I kommittémotion 2012/13:So206 av m.fl. (V) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att ett nationellt och sekretesskyddat register över lagerhållna produkter bör upprättas. I motion 2013/14:So432 av (S) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att regeringen noga bör följa utvecklingen av det tilltänkta systemet för att synliggöra lagerstatus för kunderna. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör ha lagstiftningsberedskap när det gäller krav på system för att synliggöra lagerstatus för kunderna, för det fall att utvecklingen inte leder till ett önskvärt resultat. Krav på lagerhållning av läkemedel I kommittémotionerna 2012/13:So206 yrkande 10 och 2013/14:So214 yrkande 6, båda av m.fl. (V), begärs tillkännagivanden om att det bör införas krav på ett bassortiment av läkemedel. I motion 2012/13:So231 av (S) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att krav på långsiktigt fungerande leverans bör ställas redan vid upphandlingen av läkemedel. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att receptbelagda läkemedel ska finnas tillgängliga utan att patienter tvingas göra återbesök. I motion 2012/13:So508 av (S) begärs ett tillkännagivande om avregleringen av apoteksmarknaden när det gäller tillgång till mediciner. I kommittémotion 2013/14:So214 av m.fl. (V) yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om att staten bör ta över ansvaret för all distribution och lagerföring av läkemedel. För att återta stordriftsfördelar och minska leveransproblem bör myndigheten enligt motionärerna ta över ansvaret för all distribution och lagerföring av läkemedel. I motion 2013/14:So294 av och (båda S) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om tillgång till läkemedel. Motionärerna anför att eftersom det är ett stort antal aktörer som konkurrerar om en begränsad marknad, är intresset för att lagerhålla medicin starkt begränsad. I motion 2013/14:So432 av (S) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör överväga strängare krav på lagerhållning av läkemedel. I yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör överväga vilka åtgärder som kan vidtas om läkemedelsbrist ändå skulle uppstå.