bet · H101MJU13 · 2014-03-17 00:00:00 — En rad olika hormonella system samspelar för att säkra en normal utveckling hos barnet och samspelet är mycket komplext. Särskilt känsligt för störningar är den snabba utvecklingen hos det ofödda barnet. Känsligheten för störningar fortsätter dock fram till och under hela puberteten, den period då barnet utvecklas till vuxen. Allvarliga skador kan därför uppstå vid exponering , under den och vidare upp i puberteten. Som utskottet tidigare redovisat har Kemikalieinspektionen på regeringens uppdrag tagit fram en handlingsplan för en giftfri vardag med fokus på att bättre skydda barnen (för en giftfri vardag 2011–2014 Skydda barnen bättre). I handlingsplanen har Kemikalieinspektionen redovisat vilka åtgärder som behövs –2014 för att minska risken för att människor i sin vardag ska utsättas för farliga kemikalier. Fokus är på barn och ungdomar eftersom de ofta är mer sårbara än vuxna för påverkan från kemikalier. För att förstärka Kemikalieinspektionens arbete med att genomföra handlingsplanen har efter förslag från regeringen utökat Kemikalieinspektionens anslag med –2014. För att upprätthålla och stärka ambitionsnivån och insatserna på området föreslog regeringen i budgetpropositionen 2014 en fortsatt satsning på handlingsplanen för en giftfri vardag för perioden –2020. Ambitionen är att arbetet med att nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö på så sätt ska stärkas och särskilt att riskerna för farliga kemikalier i vår vardagsmiljö ska minska. följde regeringens förslag (2013/14:MJU1, rskr. 2013/14:122). Exempel på ämnen som prioriteras i Kemikalieinspektionens handlingsplan är redan kända problemämnen som konsumenter exponeras för, som kvicksilver och kvicksilverföreningar, kadmium och kadmiumföreningar, ftalater, bromerade flamskyddsmedel och perfluorerade ämnen. Ett särskilt fokus läggs på ämnen som är hormonstörande. Regeringens extra satsning på handlingsplanen har inneburit att Kemikalieinspektionen har kunnat satsa mer på varutillsynen och på att föreslå harmoniserade klassificeringar av ämnen och begränsningar av farliga ämnen inom EU:s kemikalielagstiftning. Satsningen har också inneburit att Kemikalieinspektionen har kunnat inleda dialoger med prioriterade branscher i syfte att gemensamt identifiera vilka åtgärder som behövs för att nå en giftfri vardag och underlätta för företagen att byta ut farliga ämnen i varor. är bland de medlemsstater som tar flest initiativ till ytterligare EU-regleringar. För att stärka Kemikalieinspektionens vetenskapliga underlag och på så sätt bättre kunna påverka utvecklingen av EU:s rättsakter har inspektionen låtit ta fram underlag om hormonstörande ämnen och nanomaterial. Vidare har Kemikalieinspektionen kartlagt hur barns säkerhet hanteras i de som rör risker med kemikalier samt i det arbete som sker på internationell nivå och som syftar till att skydda barn från att utsättas för farliga kemikalier. Utskottet konstaterar att regeringens fortsatta satsning på handlingsplanen för en giftfri vardag kommer att stärka ambitionen att skydda barnen bättre. Satsningen ger Kemikalieinspektionen en möjlighet att vidta åtgärder mot de särskilt farliga ämnena, att vara drivande i att utveckla och genomföra , att upprätthålla den ökade ambitionsnivån i tillsynsarbetet och att i ökad omfattning stödja konsumenter, företag, myndigheter och upphandlare att byta ut ämnen som kan innebära hälso- och miljörisker i varor. Utskottet anser att det är positivt att arbetet fortsätter med oförminskad kraft, bl.a. genom kommande uppdrag till Kemikalieinspektionen och andra berörda myndigheter att vidareutveckla arbetet med handlingsplanen för en giftfri vardag. Eftersom arbete både pågår och planeras inom området föreslår utskottet att motion 2012/13:MJ455 (S) yrkande 15 lämnas utan vidare åtgärd. Bly i elektriska och elektroniska produkter regleras i RoHS-direktivet som omfattar en mycket bred varugrupp men bara ett begränsat antal ämnen, nämligen bly, kvicksilver, kadmium, sexvärt krom, polybromerade bifenyler och polybromerade difenyletrar. Som framgått ovan är exponeringen för bly betydligt lägre än men det behövs enligt utskottet fortsatta åtgärder för att fasa ut användningen. Bly ingår i gruppen särskilt farliga ämnen och sambanden mellan exponering och skador på människors hälsa och miljön är väl kända. Utskottet anser därför att det är tillfredsställande att regeringen tar ställning för att migrationsgränsvärdet för bly i leksaker bör sänkas. Utskottet vill särskilt nämna att regeringen anger att vissa varugrupper bör stå i fokus för satsningar för att samhällets insatser ska användas effektivt. Utgångspunkterna för en prioritering bör vara att skydda människor i deras vardag och att minska exponeringen via miljön och kretsloppen. Insatserna bör därför inriktas på varor som många människor kommer i kontakt med, i synnerhet särskilt känsliga grupper såsom barn och kvinnor i barnafödande åldrar, och på varor som genererar stora avfallsmängder. Byggprodukter och inredningar, elektriska och elektroniska produkter, textilier samt leksaker och andra varor avsedda för barn är varugrupper som överensstämmer med dessa kriterier. En sådan prioritering bidrar även till att åstadkomma synergier mellan styrmedel och åtgärder nationellt, inom EU och globalt. I detta sammanhang är en effektiv tillsyn central för att man ska kunna konstatera och beivra överträdelserna när det t.ex. gäller gränsvärdena för bly. Utskottet utgår därmed från att regeringen säkerställer att arbetet med utfasning av bly i elektronikprodukter och andra varor som barn kommer i kontakt med fortsätter. Motionerna 2012/13:MJ207 (V) yrkande 10 i denna del och 2013/14:MJ299 (V) yrkande 9 i denna del kan därmed lämnas utan vidare åtgärd. Regeringen upphävde det nationella förbudet mot deka-BDE. Förbudet omfattade bl.a. textilier och möbler (andra varor än fordon och den elektronik som omfattas av RoHS) och hade varit i kraft . Regeringen ansåg att all användning av deka-BDE bör regleras på EU-nivå och att EU-regler får större effekt från miljö- och hälsosynpunkt än ett nationellt förbud och bidrar till den fria rörligheten för varor och tjänster på EU:s inre marknad. Kemikalieinspektionen har på grundval av ett uppdrag från regeringen utrett frågan och medverkat till riskbedömningen av deka-BDE och tagit fram ytterligare kunskap om ämnet (Kemikalieinspektionen, DekaBDE – rapport från ett regeringsuppdrag, Rapport 1/09). Av rapporten framgår att Kemikalieinspektionen anser att de nya forskningsdata som har framkommit styrker de misstankar som finns om persistens, bioackumulering och toxicitet. Dessa misstankar i kombination med relativt oförändrade halter deka-BDE i rovfåglar och i miljön gör att Kemikalieinspektionen fortsatt kommer att vara aktiv i den riskbedömning av deka-BDE som pågår i EU. Eftersom användningen av deka-BDE har minskat förväntas en minskande exponering för människa och miljön. Därför föreslås inga ytterligare omedelbara åtgärder, men det är viktigt att följa hur exponeringen utvecklas för att vid behov föreslå åtgärder. Deka-BDE används huvudsakligen i olika varor och följer därför de internationella varuströmmarna. Den största användningen, i plaster i elektronik, kan komma att kraftigt begränsas både i importerade varor och vid svensk tillverkning genom EU:s RoHS-direktiv. Det finns dock farhågor om att omfattningen av RoHS-direktivet kan bli mindre för de produktkategorier som ingår. Vid översynen av direktivet är det därför viktigt att arbeta för att så inte sker. Den införsel av deka-BDE som kommer att kvarstå i om deka-BDE inte används i elektriska och elektroniska produkter gäller möbler, specialtextilier, storskaliga fasta industriverktyg, medicintekniska produkter, övervaknings- och kontrollinstrument samt fortskaffningsmedel såsom bilar och flygplan. I översynen föreslås att medicintekniska produkter och övervaknings- och kontrollinstrument ska inkluderas. Utskottet vill också nämna att Echa har blivit ombedd av att ta fram ett begränsningsförslag för användningen av deka-BDE. Enligt arbetsplanen ska förslaget läggas fram . Utskottet avstyrker därmed motionerna 2012/13:MJ207 (V) yrkande 13, 2013/14:MJ11 (MP) yrkande 5 och 2013/14:MJ299 (V) yrkande 13. När det gäller propyl- och butylparaben förbereder en reglering på EU-nivå. har i regleringsbrevet fått i uppdrag att utreda behovet av och förutsättningarna för att införa mer långtgående nationella begränsningar. Uppdraget ska redovisas . Med hänsyn till det pågående utredningsarbetet föreslår utskottet att motionerna 2012/13:MJ207 (V) yrkande 14, 2012/13:MJ209 (SD), 2013/14:MJ11 (MP) yrkande 4 och 2013/14:MJ299 (V) yrkande 17 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet anser att det är positivt att kemikaliekrav för byggprodukter och inredningar uppmärksammas. Det är särskilt angeläget att diskutera frågan om nationella begränsningar av farliga ämnen i byggprodukter för att minska barns exponering för farliga kemikalier. Alla människor utsätts för kemiska ämnen från produkterna i sin vardag, såväl hemma som på arbetsplatsen. Byggprodukter kan innehålla olika farliga ämnen som människor och miljön kan utsättas för under produkternas livscykel. Halten av många kemiska ämnen, t.ex. ftalater, är betydligt högre inomhus än utomhus. Barn är särskilt utsatta eftersom de får i sig en större mängd kemikalier i förhållande till sin kroppsvikt än vuxna. Barns sätt att röra på sig och att leka innebär också en större risk för exponering för farliga ämnen inomhus: små barn kryper och sitter t.ex. gärna på golvet, vilket innebär en risk för exponering för farliga ämnen i golvmaterialet. Byggprodukter används i mycket stora volymer och produkterna har en lång brukstid. Farliga ämnen i material och varor byggs ofta in för långa tider. Eftersom människor tillbringar en stor del av sin tid inomhus kan emissioner av farliga ämnen från byggprodukter ge upphov till en betydande exponering via inomhusmiljön. Risker kan även finnas i arbetsmiljön. Flera kända miljögifter, som polyklorerade bifenyler (PCB) och asbest, har orsakat både miljö- och hälsoeffekter och stora kostnader för samhället i form av sanering av byggnader och mark. Ytterligare exempel på farliga ämnen i byggvaror är ftalater i mattor av polyvinylklorid (PVC) och formaldehyd i spånskivor. Byggprodukters livscykel kan spänna över 50–. Vid rivningsarbeten och renoveringar är det ofta svårt att ta reda på vilka farliga ämnen som fanns i de byggprodukter som användes när huset byggdes. Detta problem ska ses i ljuset av de stora avfallsmängder som genereras vid byggnation och renoveringar. Enligt står byggindustrin för av totala avfallsmängd och för av landets farliga avfall. På EU-nivå regleras saluföring av byggprodukter i EU:s byggproduktförordning.5[ och rådets förordning (EG) nr 305/2011 av om fastställande av harmoniserade villkor för saluföring av byggprodukter och om upphävande av rådets direktiv /106/EG.] I förordningen finns ett antal gemensamma grundläggande krav på byggnadsverk. Byggproduktförordning kräver att byggprodukters prestanda fortlöpande bedöms och beskrivs i en prestandadeklaration och i CE-märkning i enlighet med de metoder och kriterier som anges i de harmoniserade tekniska specifikationerna enligt förordningen. Produkter som uppfyller kraven för CE-märkning kan därefter säljas fritt mellan EU-länderna. Byggproduktens lämplighet för användning får avgöras mot bakgrund av nationella byggregler. Vid utarbetande av krav på byggnadsverk ska medlemsstaterna anpassa sig till de metoder som finns i de harmoniserade standarderna. Medlemsländerna har därmed möjlighet att utfärda nationella regler om t.ex. begränsning av vissa farliga ämnen i byggprodukter, emissioner från byggmaterialet och informationskrav. Nationella regler av detta slag finns bl.a. i , och . Utöver begränsningar för formaldehyd har inga nationella regler som begränsar användningen av farliga ämnen i byggprodukter. Vissa begränsningar finns i Reachförordningen, t.ex. för kadmium i plastmaterial. förbereds ett uppdrag till berörda myndigheter. Syftet är att undersöka om det är motiverat att, utifrån behovet att skydda barns hälsa och miljö och med hänsyn till de effekter för företagens konkurrenskraft och den inre marknadens funktion som en nationell reglering kan ha, införa proportionerliga nationella begränsningar för farliga ämnen i byggprodukter. Det kan exempelvis röra sig om kemiska ämnen som kan avges till inomhusluften eller ämnen vars farliga egenskaper utgör ett problem vid återvinning och avfallshantering. Utskottet anser därmed att motion 2013/14:MJ11 yrkande 8 kan lämnas utan vidare åtgärd. Farliga ämnen i textilier Det finns inom EU inget sammanhållet regelverk som reglerar ämnen i textilprodukter. Reachförordningen innehåller dock vissa regler som rör textilprodukter, bl.a. krav på information om varors innehåll av särskilt farliga ämnen och ett antal förbud och begränsningar som rör azofärgämnen, vissa flamskyddsmedel och nickel i knappar som används i kläder. Det är därför glädjande att regeringen förordar en samlad lagstiftning som reglerar användningen av farliga ämnen i textilier. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att en sådan lagstiftning bör ta hänsyn till barns användningsmönster och deras särskilda känslighet. Den övervägande delen av de kläder och skor som används i EU tillverkas i länder i , och kan där orsaka stora miljö- och hälsoproblem. Vid textiltillverkning, från fiberframställning till färdig vara, används stora mängder kemikalier. Produktionen av textilier är komplex och sker i flera steg där kemikalier ingår i många processer. Kemikalier tillsätts även till den färdigproducerade textilen för att förse produkten med t.ex. antibakteriella och flamskyddande egenskaper. Kemikalier som har tillsatts under tillverkningsprocessen kan finnas kvar när varorna når slutanvändaren. Vissa av dessa ämnen kan vara särskilt farliga och t.ex. ha reproduktionsstörande, hormonstörande eller allergiframkallande egenskaper. Vid användning kan människor exponeras för sådana kemikalier och känsliga personer kan, om resthalterna är höga, utveckla kontaktallergier. Små barn som ibland suger på kläder, kuddar, filtar etc. kan även få i sig kemikalier genom munnen. Sådan oral exponering innebär andra risker än hudexponering. Genom bl.a. slitage och tvätt kan miljö- och hälsofarliga ämnen spridas till miljön. Detta kan innebära att människor kan komma att indirekt exponeras för ämnena. Vidare kan ämnena orsaka miljörisker, t.ex. genom att de bryts ned långsamt eller är skadliga för vattenlevande organismer. Utskottet konstaterar att det finns frivilliga system och att textilbranschen har egna kemikaliekrav men att analyser som Kemikalieinspektionen har utfört –2012 visar att de frivilliga system som finns inte är tillräckliga för att nå en hög skyddsnivå. Vidare indikerar resultaten att det är svårt för textilimportörerna att säkerställa att de importerade varorna uppfyller de få krav som finns i lagstiftningen. Det problemet kan möjligen begränsas med en effektivare tillsyn men ett tydligt regelverk på EU-nivå inriktat på textilier kan på ett bättre sätt klargöra för omvärlden vad som gäller i EU och fungera som ett stöd för importörerna. Utskottet välkomnar därmed regeringens ställningstagande att bör arbeta för en harmonisering på EU-nivå av miljökrav på textilier. Utskottet föreslår därför att motionerna 2012/13:MJ207 (V) yrkande 9 och 11, 2013/14:MJ299 (V) yrkandena 8 och 10 samt 2013/14:492 (S) yrkande 14 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om miljökrav på läkemedel (MP), miljöaspekterna i samband med godkännande av läkemedel (S) och en utredning om ekonomiska styrmedel för att minska risken för skadliga läkemedel i vatten (SD). Jämför reservation 34 (SD). Regeringen har fastställt ett etappmål för ökad miljöhänsyn i EU:s läkemedelslagstiftning och internationellt. Etappmålet är att beslut har fattats inom EU eller internationellt som innebär att befintliga och eventuella nya regelverk för human- och veterinärmedicinska läkemedel i ökad utsträckning väger in miljöaspekter. För att nå etappmålet om att minska riskerna med läkemedel i miljön bör åtgärder vidtas vid källan, vid tillverkningen av läkemedel och aktiva substanser samt vid utvecklingen av nya läkemedel. bör enligt regeringen inleda ett påverkansarbete inom EU för att kommissionen, inom ramen för framtagandet av unionens strategiska angreppssätt mot förorening av vatten med läkemedelssubstanser, ska inleda arbetet kring de insatser som krävs för att nå etappmålet om ökad miljöhänsyn i EU:s läkemedelslagstiftning och internationellt. ska särskilt verka för att kommissionen i bedömningen av nyttan och risker med läkemedel identifierar och utreder konsekvenserna av olika handlingsalternativ när det gäller miljöhänsyn. Regeringen avser att ge i uppdrag att tillsammans med andra berörda myndigheter fördjupa analysen på detta område. Bland annat bör frågor om tillgången till läkemedel, kostnadseffektivitet, samhällets kostnader för läkemedel, effekter på utvecklingen samt kostnaden för skador på miljön av nya läkemedel belysas ytterligare. För att samla och tillgängliggöra miljödata om aktiva läkemedelssubstanser bör enligt regeringen en databas vid skapas. Miljöaspekter bör enligt regeringen föras in vid bedömningen av nyttan och riskerna med läkemedel. Det behövs en fördjupad analys av hur lagstiftningen konkret ska kunna utformas så att detta möjliggörs. En reglering av minimikrav på produktionsförhållanden för försäljning av produkter på EU-marknaden bör övervägas. För att kunna fastställa hur ska driva dessa frågor vidare inom EU måste konsekvenserna av ökad miljöhänsyn analyseras ytterligare. bör verka för att identifierar och utreder konsekvenserna av olika handlingsalternativ. Regeringen anger vidare att när det gäller särskild rening av avloppsvatten bör avancerad teknik för rening av läkemedelsrester och andra svårbehandlade ämnen vara testad och utvärderad i full skala . Enligt motion 2013/14:MJ380 av och (båda MP) behöver miljökraven på läkemedel öka. Därför bör man se över regler och lagar med målet att minimera läckaget av läkemedel och läkemedelsrester till miljön. I kommittémotion 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 19 framhåller motionärerna att det måste bli möjligt att föra in miljöaspekterna i samband med godkännande av läkemedel och i . Det behövs mer information till läkemedelskonsumenterna om effekterna av att spola ner överblivna läkemedel i avloppet, ett ökat producentansvar för överblivna läkemedel samt högre reningskrav för att minska utsläppen av läkemedelsrester. Enligt motion 2013/14:MJ10 av (SD) yrkande 3 behöver man utreda om det är möjligt att utöka användningen av ekonomiska styrmedel för att minska risken för skadliga effekter av läkemedel och hormonstörande ämnen i vatten. Utskottet anser att det är glädjande att regeringen både har fattat beslut om ett etappmål om ökad miljöhänsyn i EU:s läkemedelslagstiftning och att åtgärder anges för att nå målet. Enligt utskottet är det positivt att regeringen aviserar ett uppdrag till för att fördjupa analysen i fråga om tillgången till läkemedel, kostnadseffektivitet, samhällets kostnader för läkemedel, effekter på utvecklingen av nya läkemedel och kostnader för skador på miljön. En sådan fördjupad analys är nödvändig för att fastställa hur ska driva frågan vidare inom EU och internationellt. Utskottet anser att det är väsentligt att miljöaspekter bör kunna vägas in vid bedömningen av riskerna och nyttan i samband med godkännande av läkemedel. Utskottet instämmer därmed i regeringens syn på att principen om att i första hand åtgärda utsläpp av miljöskadliga kemikalier vid källan även bör tillämpas på humanläkemedel så långt det är möjligt. Undantag från principen bör bl.a. kunna göras i de fall insatser bedöms ge oönskade effekter på tillgången till läkemedelsbehandling och/eller samhällets kostnader för läkemedel. I vissa fall bör det dock vara möjligt för samhället att, under vissa omständigheter och enligt tydliga kriterier, kunna neka godkännande även för humanläkemedel på grund av allvarlig miljöpåverkan eller om människors hälsa hotas. Likaså anser utskottet att miljökrav bör föras in i EU:s standarder om god tillverkningssed. Enligt en precisering till det svenska generationsmålet ska de stora miljöproblemen i lösas utan att orsaka problem i andra länder. Konsumtionen av läkemedel i och EU i övrigt bör inte indirekt bidra till att yt- och grundvatten i andra länder förorenas av läkemedelsrester eller att det uppstår risker för att antibiotikaresistenta bakterier bildas och sprids. En reglering av minimikrav på produktionsförhållanden för försäljning av produkter på EU-marknaden bör därför övervägas. Utskottet anser därför att det vilar ett ansvar på och övriga medlemsstater i EU att verka för en hållbar global läkemedelsproduktion, både ur perspektivet av att bibehålla verkningsgraden hos antibiotikum och att skydda yt- och grundvatten i produktionsländerna från förorening. Det är positivt att regeringen avser att fortsätta sitt påverkansarbete inom EU och internationellt vad gäller miljökrav kopplade till tillverkningen, bl.a. mot bakgrund av det förslag och de rekommendationer som har tagits fram av och med överväganden om en kompletterande analys med avseende på kopplingen till och rådets direktiv /75/EU av om industriutsläpp. Därmed föreslår utskottet att motionerna 2013/14:MJ380 (MP) och 2013/14:MJ492 (S) yrkande 19 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om att utreda användningen av ekonomiska styrmedel för att minska risken för skadliga effekter av läkemedel i bl.a. vatten framgår av propositionen att arbetet inom ramen för den nationella läkemedelsstrategin fortsätter. Utskottet välkomnar en sådan inriktning. Att förändra harmoniserande EU-rättsakter i riktning mot större miljöhänsyn kan ta . Utöver de insatser som behövs för att uppfylla etappmålet är det enligt utskottet viktigt att insatser i bidrar till att minska riskerna med förekomsten av läkemedelssubstanser i miljön. Utskottet vill därför uppmärksamma att regeringen beslutade om en nationell läkemedelsstrategi. Strategin innehåller fem långsiktiga mål som alla utgår från de utmaningar som står inför på läkemedelsområdet. Ett av de fem målen är minimal miljöpåverkan. Även i andra länder förekommer liknande strategier. Det är dock unikt för att miljöaspekter finns med bland målen. För att åstadkomma en utveckling inom de uppsatta målen har de brutits ned i sju insatsområden. Det sjunde insatsområdet är att minska läkemedels påverkan på miljön lokalt och globalt. Det sistnämnda insatsområdet omfattar fyra insatser: – Utreda om hänsyn bör tas till miljöaspekter vid subvention av läkemedel. – Uppmuntra frivillig kontroll av utsläpp från läkemedelsfabriker. – Utreda vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas på nationell nivå för att minska kassationen av läkemedel eller på annat sätt begränsa miljöpåverkan av läkemedelsanvändning. – Verka för möjliggörande av miljöhänsyn vid produktion av läkemedel. har fått i uppdrag att samordna och följa upp den nationella strategin. Utskottet anser därmed att motion 2013/14:MJ10 (SD) yrkande 3 bör lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om användningen av stråförkortningsmedel (MP), neonikotiniderna (S, MP), båtbottenfärger (S, MP), kemikalieanvändningen inom livsmedelsproduktionen (MP), handlingsplan för att fasa ut kemiska bekämpningsmedel (V), översyn av regler för miljövänlig bekämpning (M) och hänsynstagande till produktionens behov av växtskyddsmedel (M, KD). Jämför reservationerna 35 (MP), 36 (MP, V), 37 (MP, V), 38 (S, MP, V) och 39 (S, MP, V). Enligt regeringens bedömning behöver riskerna för människors hälsa och miljön med växtskyddsmedel minska.