bet · H101MJU21 · 2014-04-22 00:00:00 — Därför behöver arbetet med kontroller intensifieras, vilket i sin tur innebär att myndigheterna måste få mer medel till ändamålet. I kommittémotionerna 2013/14:MJ300 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2013/14:MJ371 av m.fl. (SD) yrkande 2 och i motion 2013/14:MJ469 av (SD) förordas ökade sanktionsmöjligheter för brott mot livsmedelslagen. I den förstnämnda motionen betonas att regeringen bör återkomma med ett lagförslag om hårdare sanktioner för brott mot livsmedelslagen. Det behöver bli svårare och mer kännbart att fuska med mat och därför måste fusk motarbetas mycket hårdare. Inledningsvis kan sägas att när det gäller livsmedelskontrollen som helhet har ett regeringsuppdrag att –2014 ytterligare utveckla kompetensen i den offentliga livsmedelskontrollen till nytta för företag och konsumenter. Regeringen avsatte för detta . Projektet omfattar bl.a. att ta fram kontrollhandböcker och att genomföra utbildningar i exempelvis kontrollmetodik och bemötandefrågor. I arbetet ingår också att förstärka samordningen mellan olika kontrollmyndigheter. har utvecklat stödet till regionala och lokala kontrollmyndigheter genom bl.a. ett utvecklat webbforum. Ett systemstöd för att underlätta livsmedelsföretagens kontakter med har utvecklats. Den specifika kontrollen av kosttillskott inleddes av 2009 (, Kosttillskott som säljs via Internet – en studie av hur kraven i lagstiftningen uppfylls, Rapport 2, 2011). Kontrollen av kosttillskott i kommunerna var då obefintlig, med undantag för några få pilotprojekt . Tillsammans med inledde , och kommun ett stort kosttillskottsprojekt 2012 med utgångspunkt från resultatet från det tidigare projektet vars resultat presenterades i den ovannämnda rapporten. Projektet syftade bl.a. till att hitta de största riskerna i de granskade produkterna och få bort dem från marknaden och att skapa arbetsmetoder för en fungerande kontroll av kosttillskott. En tydlig skillnad efter projektet var kontrollaktiviteten. lades mindre än en handfull saluförbud på grund av hälsorisker i kosttillskottsprodukter i , 2012 lades ett åttiotal sådana förbud i , varav många täckte in fler än en produkt. och framåt har kompetensen i många kommuner ökat och har anordnat utbildningar. I den nationella kontrollplanen för livsmedelskedjan (NKP) –2016 är kosttillskott ett prioriterat område där kontrollen ska utvecklas; även kontrollen av internethandeln och närings- och hälsopåståenden om livsmedel ska utvecklas. Inom bedrivs ett arbete för att ta fram en kontrollhandbok för kontroll av kosttillskott. Allt fler kommuner gör riktade kosttillskottskontroller och antalet förväntas öka när kontrollhandboken är klar. ska vara ett verktyg för inspektörerna för att riskbaserat och effektivt genomföra kontroller ute i kommunerna. Den ska ge råd och stöd och hänvisa till relevant lagstiftning, samt även lämna upplysningar om andra myndigheter om det är aktuellt (t.ex. kontakter med om produkten i fråga ska klassas som ett kosttillskott eller läkemedel). Effektiviteten av kosttillskottskontrollen i kommunerna bygger på ett nära samarbete mellan framför allt och , men även med (som granskar information om kosttillskott och andra livsmedel på internet och i reklam). Kosttillskott saluförs inte bara i utan även i många länder . Inom EU finns ett varningssystem för livsmedel (för Food and Feed, RASFF) där länderna varnar varandra om bl.a. hälsofarliga produkter som har blivit kända för kontrollmyndigheterna. När det gäller frågan om saluförbud har inte möjlighet att lägga eller besluta om nationellt saluförbud. Landsbygdsdepartementet har emellertid tagit initiativ till en utredning om rikstäckande saluförbud (Promemoria ). Syftet är att överväga behovet av att införa en möjlighet för att utfärda rikstäckande saluförbud. Överväganden ska också göras om hur befogenheten att meddela förbud lämpligen kan avgränsas. Vidare ska de rättsliga frågeställningarna kring en reglering belysas. Med ett rikstäckande förbud avses ett saluförbud för vissa produkter som riktas mot ett okänt antal livsmedelsföretag som står under lokal, regional eller statlig kontroll. Uppdraget kommer att redovisas . Utskottet konstaterar att det pågår ett arbete med de väckta motionsförslagen och föreslår därför att motionerna 2013/14:MJ352 (M) och 2013/14:MJ371 (SD) yrkade 1 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller sanktioner framgår det av livsmedelslagen (2006:804) att den myndighet som utövar offentlig kontroll ska verka för att överträdelser av livsmedelslagstiftningen beivras. Ett av sätten att beivra överträdelserna är att göra en åtalsanmälan. Åklagaren bedömer om denna vill driva en förundersökning och sedan väcka åtal i domstol. Genom de straffbestämmelser som finns i livsmedelslagen straffsanktioneras uppsåtliga och oaktsamma överträdelser av bl.a. föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen och överträdelser av de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen. fall är inte straffbara. De straff som föreskrivs är enbart böter. Ageranden (gärningar) kan dock även aktualisera straffbestämmelser i annan lagstiftning, t.ex. (BrB) och lagen (2000:1225) om straff för smuggling. För bedrägeri enligt BrB är straffet som föreskrivs högst fängelse. De administrativa ingripandena är emellertid kontrollmyndighetens främsta verktyg för att säkerställa att lagstiftningen på livsmedelsområdet efterlevs. Förelägganden och förbud är de främsta administrativa sanktionsmedel som står till buds för kontrollmyndigheten när brister inte har åtgärdats. Det finns även möjlighet att vid bristande efterlevnad tillfälligt avbryta driften av eller stänga hela eller delar av den berörda verksamheten . kan det vara motiverat att återkalla anläggningens godkännande. Förelägganden och förbud kan förenas med vite. Om ett beslut förenas med vite innebär det att den enskilde blir skyldig att betala ett visst belopp till staten om han eller hon inte rättar sig efter beslutet. Vite är således ett ekonomiskt påtryckningsmedel som myndigheten kan använda för att förmå den enskilde att följa myndighetens beslut. Användningen av dessa verktyg begränsas inte av att vissa gärningar kan anses som ringa i straffrättslig bemärkelse. Det är alltså möjligt, så länge det är proportionerligt, att utfärda ett föreläggande gällande en brist som av en domstol skulle bedömas som ringa brott mot livsmedelslagstiftningen. I och rådets förordning (EG) nr 882/2004 om offentlig kontroll anges att sanktioner ska vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Det pågår förhandlingar inom EU om en ny förordning om offentlig kontroll. I förslaget från kommissionen finns ett antal artiklar som reglerar den offentliga kontrollen i relation till misstänkta bedrägerier. Bland annat föreslås att bedrägerikontroller ska ingå i medlemsländernas kontrollplaner, att kommissionen ska kunna anta koordinerade kontrollprogram i speciella fall och ett utökat samarbete mellan medlemsländerna för att kunna hjälpa varandra i den offentliga kontrollen vid bl.a. misstänkta bedrägerier. Regeringen beslutade att tillsätta en utredning för att bl.a. analysera användningen av straffrätt. Utredningen, som tog namnet , redovisade sitt uppdrag till regeringen (SOU 2013:38, Vad bör straffas?). Utredningen har bl.a. kartlagt det straffsanktionerade områdets utveckling, analyserat och tagit ställning till vilka kriterier som bör gälla för att kriminalisering ska anses vara befogad. När det gäller livsmedelsområdet anser utredningen att det finns mycket som talat för att använda sanktionsavgifter är en lämpligare repressiv metod än straff när det gäller att stävja oönskade beteenden inom livsmedelsområdet. Enligt utredningen framstår regleringarna av livsmedel generellt som lämpliga för sanktionsväxling från straff till sanktionsavgift och den förordar därför att straffrätten i stor utsträckning tas bort från livsmedelsområdet. Enligt har betänkande remissbehandlats och beredning pågår inom . Utskottet vill avslutningsvis nämna att det av regleringsbrevet för framgår att verket ska förstärkta insatserna mot livsmedelsfusk. Syftet är att så effektivt som möjligt motverka livsmedelsfusk, bl.a. i syfte att öka konsumenternas förtroende för redligheten i livsmedelproduktionen. ska ta fram en strategi för den offentliga kontrollen av livsmedelsfusk och redogöra för utförda insatser på området, särskilt de som riktas mot den regionala och lokala livsmedelskontrollen. ska och redovisa hur arbetet fortskrider. Utskottet anser att det är positivt att regeringen har vidtagit åtgärder för att motverka fusk med livsmedel eftersom det enligt utskottet är viktigt att kännbara sanktioner och straff utdelas för överträdelser av livsmedelslagen. Utskottet utgår från att regeringen säkerställer att resultatet av insatserna leder till att redligheten ökar. Utskottet anser därför att motionerna 2013/14:MJ300 (V) yrkande 2, 2013/14:MJ371 (SD) yrkande 2 och 2013/14:MJ469 bör lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att ta större hänsyn till den biologiska mångfalden och dricksvattenförsörjningen vid större ingrepp i naturen (MP). Jämför reservation 14 (MP, V). Enligt motion 2013/14:N395 av m.fl. (MP) yrkande 6 bör större hänsyn tas till den biologiska mångfalden och dricksvattenförsörjningen vid större ingrepp i naturen. Nordkalks omdiskuterade kalkbrott i Ojnare i Bunge på har bl.a. visat att hänsynen till vattentäkter är otillräcklig. Om det synsätt som tillämpades i Nordkalkfallet skulle tillämpas mer generellt kan det få allvarliga konsekvenser för vattenförsörjningen i landet. Ett annat omdiskuterat fall gäller och vad intresset att utvinna mineraler i dess närhet innebär för risker för som dricksvattentäkt. Enligt beslut innebär miljökvalitetsmålet Grundvatten av god kvalitet att grundvattnet ska ge en säker och hållbar dricksvattenförsörjning samt bidra till en god livsmiljö för växter och djur i sjöar och vattendrag (prop. 2000/01:130, bet. 2001/02:MJU3, rskr. 2001/02:36). Regeringen har fastställt följande sex preciseringar av miljökvalitetsmålet Grundvatten av god kvalitet: – Grundvattnet är med få undantag av sådan kvalitet att det inte begränsar användningen av grundvatten för allmän eller enskild dricksvattenförsörjning. – Grundvattenförekomster som omfattas av förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön har god kemisk status. – Utströmmande grundvatten har sådan kvalitet att det bidrar till en god livsmiljö för växter och djur i källor, sjöar, våtmarker, vattendrag och hav. – Grundvattenförekomster som omfattas av förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön har god kvantitativ status. – Grundvattennivåerna är sådana att negativa konsekvenser för vattenförsörjning, markstabilitet eller djur- och växtliv i angränsande ekosystem inte uppkommer. – Naturgrusavlagringar av stor betydelse för dricksvattenförsörjning energilagring, natur- och kulturlandskapet är fortsatt bevarade. Grundvattnets mängd och kvalitet kan påverkas av markanvändningen och vattenuttaget i tillrinningsområdet. Utströmmande grundvatten har en stor betydelse för en god livsmiljö för växter och djur i källor, sjöar, våtmarker, vattendrag och hav. Ett långsiktigt skydd av våra grundvattenresurser är viktigt för den kommunala och den enskilda vattenförsörjningen. Det är framför allt tillrinningsområden och de huvudsakliga infiltrationsområdena till en grundvattenresurs som behöver skyddas. Arbetet med att inrätta nya vattenskyddsområden liksom arbetet med översyn och revidering av redan befintliga vattenskyddsområden är viktigt för att säkerställa kvaliteten på dricksvattentäkter. Detta arbete har ökat hos både kommuner och länsstyrelser. Arbetet med att inrätta specifikt skydd för kommunala yt- och grundvattentäkter behöver enligt regeringen fortsätta (skr. 2013/14:145 Svenska miljömål visar vägen). Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdrag att identifiera nuvarande och potentiella utmaningar för en säker dricksvattenförsörjning i landet, på kort och på lång sikt, och i förekommande fall föreslå lämpliga åtgärder. Utredningen trygg dricksvattenförsörjning pågår och ska rapportera sitt uppdrag (dir. 2013:75). Med hänvisning till den pågående utredningen om dricksvattenförsörjningen föreslår utskottet att motion 2013/14:N395 (MP) yrkande 6 lämnas utan vidare åtgärd. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, M, SD, FP, KD) om livsmedelspolitik som tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare . Jämför särskilda yttrandena 2 (S) och 3 (SD). De motionsförslag som tas upp i bilaga 2 rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare i betänkandena /11:MJU14 Livsmedelskontroll, 2011/12:MJU21 Djurskydd och djur som används för vetenskapliga ändamål och 2012/13:MJU9 Livsmedelspolitik. avslog i enlighet med utskottets förslag motionsyrkandena. Utskottet ser ingen anledning att nu göra någon annan bedömning och avstyrker därför motionsförslagen. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Vildsvinsprodukter, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ229 av (M) yrkande 2, 2013/14:MJ336 av och (båda M) i denna del, 2013/14:MJ367 av och (båda SD) yrkande 2 och 2013/14:MJ520 av och (båda C) samt 2013/14:MJ229 av (M) yrkandena 3 och 4. Incitamenten för att jaga vildsvin behöver öka. Vildsvin är något relativt nytt i den svenska faunan efter att man hade utrotat arten. I och med att vildsvin har rymt från hägn har vildsvinen åter etablerat sig i och förökar sig nu i en mycket snabb takt. Vildsvinen förstör egendom för stora värden genom att de söker efter mat i trädgårdar och på odlade arealer. En mer intensiv förvaltningsjakt måste därför ske kontinuerligt för att begränsa de skador vildsvin ger upphov till. En ökad jakt skulle också minska viltolyckorna i trafiken där vildsvin är ett växande problem. Därför behöver försäljning av vildsvinskött underlättas genom att man reviderar reglerna för distribution så att jägarna själva kan sälja sitt byte efter godkänd trikinprovtagning, i stället för som då vildsvinet måste ha passerat en vilthanteringsanläggning innan det säljs vidare. Detta bör ges regeringen till känna. Hantering av björnkött, punkt 2 (S) av (S), (S), i (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ336 av och (båda M) i denna del och 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 31. Björnstammen i har ökat relativt snabbt . En ökad jakt på björn ställer krav på nya mer effektiva sätt att ta hand om björnköttet. En skjuten björn måste omgående tas om hand av slakteriet eftersom köttet förstörs mycket snabbt om det utsätts för värme. Men enligt lag måste björnen ha pälsen kvar när den kommer till slakteriet, annars får den inte säljas. När lagen om att björnskinnet måste vara kvar på djuret instiftades uppstod nya problem. Det kan ta för att få alla tillstånd och intyg utfärdade, och eftersom köttet inte får frysas innan det har besiktigats och alla prover är tagna är det redan förstört när tillstånden är klara. Det har vid ett flertal tillfällen hänt att björnar har blivit liggande i väntan på besiktning och tillstånd, och att köttet därigenom har förstörts. Den långsamma hanteringen hos myndigheter har gjort att flera producenter helt har slutat att förädla svenskt björnkött. Vi anser att hanteringen av björnkött behöver bli enklare utan att livsmedelssäkerheten äventyras. Det kan t.ex. handla om att endast en myndighet får huvudansvaret, förslagsvis den ansvariga , och att det blir möjligt att göra en första besiktning av björnen i ett kylrum på ett godkänt slakteri. Detta bör ges regeringen till känna. Ursprungsmärkning av livsmedel, punkt 3 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ357 av och (båda MP) och 2013/14:MJ240 av m.fl. (S) i denna del, 2013/14:MJ256 av (S) och 2013/14:MJ451 av och (båda C). Vi anser att regeringen ska utreda frågan om att säkerställa identiteten på den mat vi äter. Konsumenterna ska kunna lita på innehållsförteckningen på en vara. Alla ingredienser som ingår i produkten ska redovisas. Om inte innehållsdeklarationen stämmer överens med innehållet ska kännbara ekonomiska straff utgå för varumärkesägaren. För att stimulera till öppenhet skulle samhället kunna ge stöd till en total ursprungsmärkning med full spårbarhet. Det skulle gynna små livsmedelsproducenter och varumärkesägare. Detta bör ges regeringen till känna. Obligatorisk ursprungsmärkning av animaliska produkter, punkt 4 (MP, SD) av (SD) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ371 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 49. För att konsumenter ska kunna göra medvetna val behövs en obligatorisk ursprungsmärkning av animaliska produkter. ska allt nötkött vara märkt med var djuret är fött, uppfött och slaktat, och fr.o.m. ska även kött av svin, får, get och fjäderfä märkas med uppgift om ursprungsland eller härkomstplats. De nya reglerna ställer dock inga krav på ursprungsmärkning för kött från exempelvis häst eller andra animaliska livsmedel som ägg och mjölkprodukter, och inte heller för kött som ingår som ingrediens i t.ex. korv. Inte heller behöver ursprungsland anges för kött på restaurang. Vissa av dessa begränsningar kommer att ses över i samband med att utvärderar de utvidgade krav som börjar gälla 2014, men långt ifrån alla. hållning bör vara att konsumenterna alltid ska kunna göra medvetna val vid köp av animaliska livsmedel och att ursprungsmärkning bör göras obligatorisk i alla relevanta sammanhang. Detta är viktigt både för de konsumenter som vill kunna göra medvetna val och de producenter som vill kunna använda tuffare djurskyddskrav som en konkurrensfördel. Det är därför angeläget att öka konsumenternas möjlighet att göra aktiva val när de köper livsmedel. Vi vill därför se en obligatorisk ursprungsmärkning av samtliga animaliska produkter där varje produktionsled redovisas. Detta måste gälla även i sammansatta produkter. Detta bör ges regeringen till känna. Efterlevnad av regler om ursprungsmärkning, punkt 6 (S) av (S), (S), i (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ482 av m.fl. (S). Allt fler konsumenter vill välja närproducerade matvaror för att minska klimatpåverkan av långa transporter. För att kunna göra informerade val behöver konsumenterna känna till ursprunget på matvaror. Den uppger att en mycket stor majoritet av konsumenterna anser att ursprungsmärkning av baslivsmedel är viktig och att det är allra viktigast att känna till ursprunget för kött. En fungerande märkning måste vara enkel och otvetydig. Det finns därför ett behov av att se över hur reglerna för ursprungsmärkning av kött efterlevs. Detta bör ges regeringen till känna. Obligatorisk märkning av livsmedel med hög salthalt, punkt 7 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ479 av (SD). I har debatten kring mat och vad som är nyttigt eller inte främst handlat om socker och fett. Saltfrågan har nästan helt kommit i skymundan, men det är förhållandevis enkelt att åtgärda problemet med för mycket salt. Alltför höga salthalter i livsmedel ökar risken för högt blodtryck, vilket i sin tur ökar risken för hjärt- och kärlsjukdomar och stroke. I en matvara kan det finnas fem gånger mer salt än i en annan vara av samma sort, enligt i granskning. Enbart en portion mat kan innehålla det maximala dagsintaget på 5–och i ligger genomsnittet på 10–, men det finns givetvis de som äter så mycket som per dag. av vårt saltintag kommer från färdiglagad mat från restauranger eller halvfabrikat. Det finns producenter som har minskat salthalten i sina varor , men många gör tvärtom. Regeringen bör därför vidta åtgärder genom att lagstifta om särskild märkning av de varor som har en hög salthalt. Detta bör leda till att livsmedelsföretagen arbetar för att sänka salthalten i sina varor, inte minst i de produkter som flest konsumenter väljer att köpa. Detta bör ges regeringen till känna. Märkning av salt, socker och fett, punkt 8 (S, V) av (S), (S), i (S), (S), (S), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkandena 4, 5 i denna del och 7 samt 2013/14:MJ224 av (MP) och 2013/14:MJ417 av (M). Vi vet att för mycket salt i maten kan leda till högt blodtryck. Det ökar i sin tur risken för hjärtinfarkt, stroke och skador på njurarna. I äter vi i genomsnitt salt per dag. Det är dubbelt så mycket som och på salt per dag. En anledning till det höga saltintaget är att mat med mycket salt är dolt för konsumenten. Livsmedelsföretagen tillsätter alltmer salt i sina produkter för att locka kunderna. De största fällorna finns i bröd, frukostflingor, charkuterier, fiskprodukter och konserver. Eftersom salt är en smakbärare ersätts socker och fett med salt för att göra maten mer smakfull. I en stor studie som publicerades i 2010 gjordes en analys av de stora amerikanska databaserna. Resultatet var att ett minskat saltintag på bara per dag får en dramatisk effekt på minskad död i blodtrycksrelaterade sjukdomar. Enligt reglerna för märkning i EU behöver producenter inte ange på förpackningen hur mycket salt varan innehåller. Ett undantag är som införde nationella märkningsregler för salt. Vi menar att salthalten i mat måste synliggöras bättre. Vi tror att det i lagstiftningen tydligare bör anges hur och var den nuvarande märkningen av näringsvärde sker. Nya EU-regler träder snart i kraft men vi anser att det inom ramarna för dessa går att utveckla systemet och gå före i många fall. Vi vill att regeringen ska återkomma till med förslag på hur redovisningen och märkningen av salt på matvaror ska förbättras i och att i det sammanhanget överväga ett märkningssystem liknande det i . Dessutom behöver märkningen bli bättre och tydligare ange varans innehåll av t.ex. fett och socker. Det dolda sockret och sockerlika ersättningar ska också redovisas tydligare för snabb- och halvfabrikatmat. Detta bör ges regeringen till känna. Nationell strategi för att minska salt, punkt 9 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ360 av (MP). Sju av tio svenskar äter mer salt än vad som rekommenderas, enligt matvaneundersökning. Dagens genomsnittliga intag av 10–salt per dag för vuxna ökar (tillsammans med andra faktorer såsom övervikt, stillasittande, rökning och genetiskt arv) risken för högt blodtryck och därmed risken att drabbas av exempelvis hjärtinfarkt, hjärtsvikt, stroke och skador på njurarna. kostråd rekommenderar 5–salt per dag för vuxna. Frågan om saltkonsumtionen är komplex och förutsätter ett gemensamt ansvarstagande från flera aktörer för att kunna vara framgångsrik. efterlyste en nationell strategi med tydliga mål för att minska salthalten i maten.