bet · H101SoU12 · 2014-03-11 00:00:00 — Utskottet vidhåller sin bedömning att något initiativ inte behövs med anledning av motionsyrkanden om gemensamma mottagningar. Kommuner och landsting har redan den möjligheten. Motionerna 2013/14:So400 (V) yrkande 28 och 2013/14:So616 (V) yrkande 18 avstyrks. Arbetet som syftar till att stärka barn- och föräldraperspektivet inom missbruks- och beroendevården fortsätter liksom satsningen på att utveckla stödet till barn som växer upp i familjer med missbruk, psykisk sjukdom, psykisk funktionsnedsättning eller där våld förekommer. , och Kommuner och Landsting är huvudaktörer i detta arbete. Utskottet anser att något initiativ från inte behövs. Motion 2013/14:So426 (S) yrkande 3 i denna del avstyrks. Utskottet har fått veta att en utredare inom fått i uppgift att se över frågan om spelberoende. Projektet löper och en delrapport ska redovisas . Utskottet utgår från att regeringen noga följer utvecklingen på området. Något tillkännagivande med anledning av motionerna 2013/14:So340 (M) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:Kr214 (MP) yrkandena 2 och 5 behövs inte. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om anhörigstöd. Jämför reservation 29 (MP, SD, V). I motion 2013/14:So636 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om socialtjänstlagens (SoL) intentioner och efterlevnad vad gäller anhörigvårdare. Motionärerna framhåller att socialtjänstlagens intentioner och dess efterlevnad med belysning på den belastning som läggs på anhörigvårdarna och de effekter det får på deras ekonomi, hälsa och livssituation bör utredas. Enligt 5 kap. 10 § SoL ska socialnämnden erbjuda stöd för att underlätta för de personer som vårdar en närstående som är långvarigt sjuk eller äldre eller som stöder en närstående med funktionsnedsättning. Motionsyrkanden om anhörigstöd behandlades av utskottet i betänkande 2012/13:SoU12. Utskottet uttalade då följande: (s. 28, 2 res. MP, V). Utskottet anser att det är angeläget att stödja de anhörigas insatser. Målet är att det stöd som anhöriga ger ska vara frivilligt och inte upplevas som påtvingat eller övermäktigt. Av delredovisning av uppdraget att följa upp den nya bestämmelsen om anhörigstöd (5 kap. 10 § SoL) framkom att det saknades statistik för att kunna få en tydlig bild av hur stödet utvecklas. Uppdraget ska slutredovisas . Utskottet anser att uppföljningens resultat inte bör föregripas. Därmed avstyrks motionerna []. ändrades bestämmelsen i 5 kap. 10 § SoL så att socialnämnderna är skyldiga att erbjuda stöd för att underlätta för de personer som vårdar eller stöder en närstående som är långvarigt sjuk eller äldre eller som stöder en närstående med funktionsnedsättning. har regeringens uppdrag att följa upp lagändringen och ska lämna en slutrapport . I regeringens skrivelse 2013/14:57 Ett värdigt liv – äldrepolitisk översikt 2006–2014 (s. 16) anges att allt fler kommuner utvecklar strategier och planer för arbetet. Kommunerna avsätter medel, inrättar tjänster, utvecklar utbudet av serviceinsatser och förbättrar informationen om sitt stöd till anhöriga. I skrivelsen anges vidare att de problem som framkommer i uppföljning 2012 är att anhörigas behov av stöd inte uppmärksammas systematiskt inom hela . Det kan betyda att biståndshandläggarna inte utreder anhörigas behov av stöd och att de olika verksamheterna inte har rutiner för hur de ska uppmärksamma de anhörigas situation och erbjuda stöd. De som vårdar, hjälper eller stöder en annan person anser inte alltid att de behöver hjälp för egen del från kommunen. Ofta är anhöriga till långvarigt sjuka mest intresserade av hjälp från hälso- och sjukvård. I kartläggning framkommer att många anhöriga och den sjuke har långvariga kontakter med hälso- och sjukvården. Vidare noteras att samarbete med hälso- och sjukvården har gått trögt men att kontakterna och informationsutbytet börjar resultera i att samverkansrutiner växer fram. I kartläggningen anförs även att kuratorn inom sjukvården är en viktig kontaktyta och att samarbetet mellan huvudmännen inom missbruks- och beroendevården innebär att stödet till anhöriga blir en naturlig del i klientarbetet. Regionala och lokala vårdprogram i enlighet med nationella riktlinjer för demensvård har ansetts bidra till en bättre struktur för samarbetet mellan sjukvården och . I den äldrepolitiska skrivelsen anför regeringen vidare (s. 17) att uppföljning visar att det finns ytterligare behov av vägledning i tillämpningen av bestämmelsen i SoL. kommer att pröva möjligheten att ta fram en webbaserad utbildning om innebörden av 5 kap. 10 § SoL. kommer att stödja patient-, anhörig-, funktionshinder- och frivilligorganisationerna i deras arbete för stöd till anhöriga, genom olika typer av initiativ. För att stödja samverkan med hälso- och sjukvården i arbetet med att stödja anhöriga kommer att ta fram goda exempel på hur en sådan samverkan kan utformas. kommer, där det är relevant, att beakta de anhörigas situation i arbetet med att utveckla nya och revidera existerande nationella riktlinjer. För att få djupare kunskap om konsekvenserna för anhöriga som ger omsorg till närstående har fått i uppdrag att göra fördjupade analyser om anhörigomsorgens omfattning och konsekvenser (S2011/8808/FST, delvis). I uppdraget ingår att undersöka varför vissa omsorgsgivare skattar sitt hälsotillstånd som sämre än andra, dvs. om det beror på ålder, förvärvsarbete eller andra livsomständigheter. Uppdraget ska redovisas till . I budgetpropositionen (s. 176) anförs vidare att regeringen har lämnat stimulansbidrag till kommunerna för att de ska utveckla individuella stödformer till personer som vårdar eller stöder närstående. Nationellt Anhöriga (Nka) har i uppdrag att samla in, strukturera och sprida kunskap som berör äldre och deras närstående. Regeringen anför att anhörigorganisationer som bl.a. ordnar möten och erfarenhetsutbyten för anhöriga fyller en stor funktion för anhörigstödet. Av regleringsbreven för 2013 och 2014 framgår att myndigheten ansvarar för uppföljningen av verksamheterna vid Nka och Svenskt Demenscentrum. Enligt regleringsbrevet ska fördela till Svenskt Demenscentrum och till Nka. ska återrapportera till regeringen om verksamheten respektive . har inlett en granskning av systemet som omger anhöriga som vårdar och ger omsorg och stöd till närstående, med utgångspunkt i en genomförd förstudie. Granskningen ska besvara om systemet är utformat och organiserat så att det upplevs som frivilligt för anhöriga att vårda, ge omsorg till och stödja en närstående, om anhörigstödet bidrar till att anhöriga upplever avlastning och hjälp i de situationer de väljer att vårda, ge omsorg till och stödja en närstående, om systemet är utformat och organiserat på ett sätt som bidrar till att de anhörigas behov av stöd tillgodoses på ett likvärdigt sätt mellan olika kommuner och landsting m.m. Resultatet av granskningen kommer att presenteras i en rapport, med planerad publicering . Enligt 5 kap. 10 § socialtjänstlagen ska socialnämnden erbjuda stöd för att underlätta för de personer som vårdar en närstående som är långvarigt sjuk eller äldre eller som stöder en närstående som har en funktionsnedsättning. Utskottet vidhåller att det är angeläget att stödja de anhörigas insatser. Utskottet utgår från att det stöd som anhöriga ger ska vara frivilligt och inte upplevas som påtvingat eller övermäktigt. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att anhörigvårdarnas situation nu uppmärksammas på olika sätt. I regeringens skrivelse 2013/14:57 Ett värdigt liv – äldrepolitisk översikt 2006–2014 anges att allt fler kommuner utvecklar strategier och planer för arbetet och att kommunerna avsätter medel, inrättar tjänster, utvecklar utbudet av serviceinsatser och förbättrar informationen om sitt stöd till anhöriga. uppföljning visar att det finns ytterligare behov av vägledning i tillämpningen av bestämmelsen i socialtjänstlagen. För att få djupare kunskap om konsekvenserna för anhöriga som ger omsorg till närstående fick i uppdrag att göra fördjupade analyser om anhörigomsorgens omfattning och konsekvenser. Uppdraget ska redovisas . Vidare granskar systemet som omger anhöriga som vårdar och ger omsorg och stöd till närstående, och planerar att publicera en rapport om det . Utskottet välkomnar de genomlysningar som har initierats och som ska redovisas. Därmed anser utskottet att motion 2013/14:So636 (S) är tillgodosedd. Våld i nära relationer Utskottets förslag i korthet avslår motioner om stöd till och skydd för brottsoffer, dödsfallsutredningar och tillsyn. Jämför reservationerna 30 (S), 31 (MP), 32 (V) och 33 (V) samt särskilda yttrandena 2 (S) och 3 (V). Stöd till och skydd för brottsoffer I kommittémotion 2013/14:So249 av m.fl. (V) begärs i yrkande 11 ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag på hur det ska kunna skapas tillräckligt med platser på skyddade boenden som är utformade efter de ungas behov. I yrkande 17 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett handlingsprogram för att inrätta resursjourer som har kompetens att ta emot missbrukande kvinnor och kvinnor med psykisk funktionsnedsättning som är utsatta för våld. I yrkande 19 begärs ett tillkännagivande om att utreda hur våldsutsatta kvinnor som lever gömda utan uppehållstillstånd ska få nödvändigt stöd och skydd mot mäns våld utan att riskera utvisning. I motion 2013/14:So293 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om att utreda en modell för kommunexterna placeringar av personer som har utsatts för våld i en nära relation. I motion 2013/14:So467 av m.fl. (MP) begärs ett tillkännagivande om att utreda skyddet för kvinnor som är utsatta för våld i nära relationer som en rättighet i form av finansierade kvinnojourer i alla kommuner. I motion 2013/14:So482 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om att föreslå åtgärder så att även våldsutsatta kvinnor med funktionsnedsättning ska omfattas av 5 kap. 11 § SoL. I motion 2013/14:So649 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om föreskrifter för att kvinnor och barn ska få stöd i enlighet med SoL. Motionärerna anför att kommunerna enligt SoL ska ge stöd och hjälp både till kvinnan och till barnen vid misshandel inom familjen. Detta stöd finns inte i alla kommuner, kvaliteten är ojämn och stödet ges oftast av idéburna kvinnojourer. I kommittémotion 2013/14:So249 av m.fl. (V) begärs i yrkande 3 ett tillkännagivande om att det bör förtydligas i lagstiftningen att det ska genomföras en utredning om varje enskilt dödsfall orsakat av en närstående. I yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att självmord som misstänks ha genomförts efter hot och påtryckningar i en hedersrelaterad kontext ska omfattas av utredningsförfarandet. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att dödsfall som har skett utomlands bör omfattas av utredningsförfarandet. I yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att försök till dråp och mord ska omfattas av utredningsförfarandet. I motion 2013/14:So640 av m.fl. (S) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om vikten av förebyggande arbete och i detta sammanhang särskilt vikten av att påskynda arbete med uppföljning av mord, den s.k. , med målet att inga fler ska mördas. I kommittémotion 2013/14:So249 av m.fl. (V) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att regeringen bör genomföra en utvärdering av hur väl Inspektionen för vård och omsorgs () tillsyn över kommunernas insatser för våldsutsatta kvinnor och barn som har bevittnat våld fungerar. Av 5 kap. 11 § SoL framgår att socialnämnden bl.a. har till uppgift att verka för att den som har utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. ska särskilt beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. ansvarar för att ett barn som har utsatts för brott och dennes närstående får det stöd och den hjälp som de behöver. ska också särskilt beakta att ett barn som har bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående är offer för brott och ansvara för att barnet får det stöd och den hjälp som barnet behöver. Lagen (2007:606) om utredningar avseende vissa dödsfall innebär att s.k. dödsfallsutredningar ska företas i vissa fall när brott har begåtts mot ett barn och barnet har avlidit med anledning av brottet, eller när en kvinna eller man har avlidit med anledning av brott av en närstående. Utredningssystemet syftar till att försöka identifiera brister i samhället på ett övergripande plan. Ideella organisationer som bedriver frivilligt arbete för att motverka våld mot kvinnor m.m. kan beviljas statsbidrag enligt förordningen (2011:1062) om statsbidrag till vissa organisationer inom det sociala området m.m. Ansökningar om ett sådant statsbidrag prövas av . Motionsyrkanden om stöd till och skydd för brottsoffer, dödsfallsutredningar och utredningar om tillsyn behandlades av utskottet i betänkande 2012/13:SoU11. Utskottet uttalade då bl.a. följande (s. 40–41, 6 res. S, MP, SD, V). Enligt socialtjänstlagen hör det till socialnämndens uppgifter att verka för att den som har utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. Lagstiftaren betonar att socialnämnden särskilt ska beakta att kvinnor som utsätts för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. ska vidare särskilt beakta att barn som har bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående vuxna är offer för brott och kan vara i behov av stöd och hjälp. Regeringen utsåg en nationell samordnare mot våld i nära relationer med ett brett uppdrag. I uppdraget ingår bl.a. att samla och stödja berörda myndigheter, kommuner, landsting och organisationer för att öka effektiviteten, kvaliteten och långsiktigheten i arbetet mot våld i nära relationer. Samordnaren ska enligt direktiven vid behov lämna förslag till hur arbetet mot våld i nära relationer kan förbättras och samverkan utvecklas. Samordnaren är fri att ta upp frågor som ligger nära de som anges i direktiven, och uppdraget ska slutredovisas . Det ingår i samordnarens uppdrag att överväga hur stöd till och skydd för brottsoffren kan utvecklas. Det omfattar bl.a. stöd och skydd till brottsoffer för hedersrelaterat våld samt till personer med funktionsnedsättning. Samordnaren ska vidare särskilt överväga hur kvinnojourers och andra berörda ideella organisationers verksamhet kan förstärkas. Utskottet har fått veta att regeringen kommer att återkomma med förslag till om resursförstärkning av kvinnojourerna (se statsrådet svar på en interpellation om stöd till kvinnojourer, ip. 2012/13:215, prot. 2012/13:63). analys av insatsen skyddat boende kommer att rapporteras . Utskottet välkomnar regeringens kraftsamling mot våld i nära relationer och den nationella samordnarens uppdrag samt anser att resultatet av det pågående arbetet bör avvaktas. Det som tas upp i motionerna [] ligger inom ramen för direktiven. bör inte ta något initiativ. Utskottet noterar att Statskontoret har i uppdrag att följa upp och utvärdera utredningsverksamheten –2014 enligt lagen (2007:606) om utredningar avseende vissa dödsfall. Dödsfallsutredningarna nämns även i den nationella samordnarens direktiv. Med hänsyn till det pågående arbetet bör inte ta något initiativ. Utskottet avstyrker motion []. Nationell samordnare för våld i nära relationer Regeringen tillsatte en nationell samordnare, , för att åstadkomma en kraftsamling i arbetet med att motverka våld i nära relationer (se dir. 2012:38). I samordnarens uppdrag ingår att samla och stödja berörda myndigheter, kommuner, landsting och organisationer för att öka effektiviteten, kvaliteten och långsiktigheten i arbetet mot våld i nära relationer – särskilt fokus ska läggas på rättsväsendet aktivt verka för att förbättra samverkan mellan berörda aktörer och bidra till en ökad samsyn kring hur våld i nära relationer bäst ska förebyggas och bekämpas särskilt överväga hur förebyggande insatser mot våld kan utvecklas och genomföras i samråd med berörda aktörer bidra till att sprida och förbättra genomslaget av befintlig kunskap på området överväga hur skyddet för och stödet till brottsoffren kan utvecklas och i detta sammanhang särskilt överväga hur kvinnojourers och andra berörda ideella organisationers verksamhet kan förstärkas aktivt verka för att synliggöra olika aspekter och negativa konsekvenser av våld i nära relationer för såväl berörda aktörer som allmänheten vid behov lämna förslag till hur arbetet mot våld i nära relationer kan förbättras och samverkan utvecklas på nationell, regional och lokal nivå. Samordnaren är fri att ta upp frågor som ligger nära dem som anges i direktiven. Arbetet, som genomförs av en kommitté, ska slutredovisas . Enligt direktiven för den nationella samordnaren framgår att insatserna för personer som begår sådana brott eller som kan komma att göra det behöver vidareutvecklas för att långsiktigt kunna förebygga våld i nära relationer. Vidare noteras att barn och unga är en viktig målgrupp, och att primärpreventivt arbete inriktat mot normer och attityder bör vara ett centralt inslag i det förebyggande arbetet. Barn som växer upp i familjer där våld förekommer mellan föräldrarna löper stor risk att själva utsättas för våld och dessa barn har i betydligt högre utsträckning än barn i allmänhet olika symtom på psykisk ohälsa. Psykisk ohälsa är tillsammans med beteendestörningar och missbruk i tidig ålder välkända riskfaktorer för att utveckla ett våldsamt beteende. Vidare framhålls att betydelsen av alkohol och droger är en viktig aspekt att beakta i det förebyggande arbetet mot våld i nära relationer och att det krävs ett förstärkt samarbete kring hur våldsbrott bättre ska kunna förebyggas. Samordnaren ska tillsammans med berörda aktörer bidra till en ökad helhetssyn kring det våldsförebyggande arbetet och särskilt överväga hur förebyggande insatser mot våld kan utvecklas och genomföras. Vidare noteras i direktiven att har en mycket viktig uppgift i att se till att hot- och riskbedömningar utförs och att nödvändigt skydd och stöd finns att tillgå. Våld i nära relationer behöver enligt direktiven bättre uppmärksammas inom t.ex. missbruks- och beroendevården liksom för personer med funktionsnedsättning. Samordnaren ska tillsammans med berörda aktörer överväga hur skyddet för och stödet till brottsoffren kan utvecklas. Kvinnojourers och andra ideella organisationers verksamhet är enligt direktiven ett betydelsefullt komplement till kommunernas ansvar för stöd till brottsutsatta. Samordnaren ska överväga hur kvinnojourers och andra berörda ideella organisationers verksamhet, med beaktande av kommunernas ansvar inom området, kan förstärkas. För att öka medvetandegraden om problemet och visa att samhället inte accepterar våld i nära relationer måste det, enligt direktiven, synliggöras. Samordnaren ska arbeta utåtriktat mot berörda aktörer och delta i debatter och offentliga diskussioner. I samband med att regeringen beslutade om direktiv för den nationella samordnaren fick i uppdrag att utveckla metoder för arbetet med personer som utövar våld mot närstående och som inte är föremål för insatser inom kriminalvården (S2012/3248/FST [delvis]). Regeringen anser att det är betydelsefullt att det utvecklas kunskapsbaserade och mer enhetliga metoder och arbetssätt som kan användas inom vid insatser för våldsutövare. De metoder som utvecklas ska beakta de närståendes behov av trygghet och säkerhet. Uppdraget ska slutredovisas . I budgetpropositionen (s. 186) noteras att regeringen har gett ett långsiktigt uppdrag (2011–2014) att stimulera utvecklingen av arbete med stöd till brottsoffer. Uppdraget utgör en del av genomförandet av handlingsplanen för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Vid pågår föreskriftsarbete och revidering av de allmänna råden (SOSFS 2009:22) om socialnämndens arbete med våldsutsatta kvinnor samt barn som har bevittnat våld. Förslag till föreskrifter har skickats på remiss och de beräknas tidigast kunna träda i kraft . De föreslagna föreskrifterna skärper kommunernas skyldighet att stödja och hjälpa barn och vuxna som utsätts för våld i nära relationer. De föreslås också omfatta barn som har bevittnat våld och själva våldsutövaren. Några exempel på de krav som föreslås gälla för socialnämnderna är att man i varje enskilt ärende gör en bedömning av risken för att en vuxen eller ett barn blir utsatt för ytterligare våld att det tydligt framgår vem eller vilka som bär ansvaret för att utreda, fatta beslut och följa upp sådana ärenden att det ska finnas fastställda mål för arbetet med våldsutsatta barn som har bevittnat våld och våldsutövare, där man beskriver när och hur målen ska uppnås. Även hälso- och sjukvårdspersonal omfattas av förslaget eftersom det trots misstankar om att ett barn har blivit utsatt för våld eller sexuellt övergrepp av en närstående görs få anmälningar till kommunerna. redovisade öppna jämförelser av kommunernas stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som har bevittnat våld, som tas fram i samverkan med Kommuner och Landsting. I budgetpropositionen (s. 161) noteras att jämförelserna visar att i princip alla landets kommuner kan erbjuda skyddat boende till våldsutsatta kvinnor. Hälften av kommunerna kan ge skyddat boende för kvinnor med missbruk som har utsatts för våld. I budgetpropositionen noteras vidare att nästan samtliga kommuner kan erbjuda individuella krissamtal för barn som har bevittnat våld, medan sex av tio kan erbjuda gruppverksamhet för dessa barn. av kommunerna uppger att de använder en standardiserad bedömningsmetod i arbetet med våldsutsatta kvinnor. De öppna jämförelserna visar också att färre än av kommunerna systematiskt följer upp sina insatser till våldsutsatta kvinnor och deras barn. Färre än hälften av kommunerna uppger att de har aktuella rutiner för all personal inom om hur de ska agera när det finns tecken på att en kvinna är utsatt för våld. har på regeringens uppdrag redovisat en kartläggning som ger en bild av omfattningen av och kvaliteten vid de skyddade boendena. Områden där verksamheten behöver förbättras är exempelvis insatser för barn och våldsutsatta kvinnor med missbruks- och beroendeproblem. har vidare tagit fram en vägledning om skyddat boende för personer som utsätts för hot och våld i nära relationer – från våld – en vägledning om skyddat boende. Kommunerna har ett tydligt ansvar att tillhandahålla skyddat boende med olika innehåll och skyddsnivå. Utgångspunkten med vägledningen är att stärka den skyddssökandes säkerhet. För att ytterligare stärka kvinnojourernas verksamhet har , på regeringens förslag, beslutat om en resursförstärkning av statsbidraget till organisationer som arbetar med att motverka våld mot kvinnor med sammanlagt (prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:SoU1, rskr. 2013/14:125-126). När det gäller åtgärder för att se till att kvinnojourerna får det ökade stöd som har utlovats anförde statsrådet följande (svar på skriftlig fr. 2013/14:355): har frågat statsminister vilka åtgärder han avser att vidta för att se till att kvinnojourerna får det ökade stöd som utlovats. Frågan har överlämnats till mig. Att stärka skyddet för våldsutsatta kvinnor och deras barn är av största vikt. I det arbetet ingår som en viktig del att det finns långsiktiga och stabila ekonomiska villkor för kvinnojourer och tjejjourer. Det är kommunerna som ansvarar för att medborgarna får det stöd och hjälp de behöver. Kommunerna har också en lagstadgad skyldighet att ge våldsutsatta kvinnor stöd och hjälp. Regeringen gör stora ansträngningar för att stödja kommunernas i detta mycket viktiga arbete. har i uppdrag att vägleda bl.a. genom att ta fram kunskapsstöd för tillämpningen av socialtjänstlagen.