bet · H101AU5 · 2014-03-13 00:00:00 — En sanktionsavgift ska tas ut även om överträdelsen inte har skett med uppsåt eller av oaktsamhet. Det högsta beloppet för avgiften höjs från till . I samma ärende beslutades också att straffsanktionerna i huvudsak ska ersättas av sanktionsavgifter även i ett antal lagar om arbetstid. anser enligt motion 2013/14:A202 av m.fl. att det finns goda skäl att använda sanktionsavgifter i fler fall än tidigare, men partiet tycker att det måste finnas en viktning mellan olika slags överträdelser på arbetsmiljöområdet. Brott mot arbetsmiljöbestämmelser måste anses väga olika tungt beroende på vilka konsekvenser en överträdelse kan få. tycker att det är bra om brott mot administrativa bestämmelser i arbetsmiljölagen kan hanteras med sanktionsavgifter, men när det handlar om människors säkerhet och hälsa anser man att straffsanktionen borde ha behållits. Partiet anser därutöver att den beslutade nivån på den högsta sanktionsavgiften, , är alltför låg. Partiet menar därför att den högsta nivån på sanktionsavgifterna bör höjas (yrkande 15). Partiet anser också att man bör göra en utvärdering av förändringarna av sanktionssystemet i arbetsmiljö- och arbetstidslagarna (yrkande 16). Utskottet välkomnar den reform av sanktionssystemet för överträdelser av arbetsmiljöregler som regeringen har initierat och som har ställt sig bakom. Som utskottet noterade när beslutet fattades leder relativt få brott mot arbetsmiljölagen till lagföring med dagens system. Utskottet framhöll att straffsanktioner generellt sett får anses vara ineffektiva sanktioner när det gäller brott mot arbetsmiljölagen. Utskottet gjorde även bedömningen att ett system med sanktionsavgifter kunde förväntas leda till en snabbare reaktion på överträdelser och ofta en mer kännbar påföljd än vad som är fallet med det straffrättsliga systemet. Utskottet framhöll särskilt att införandet av sanktionsavgifter kan leda till att överträdelser regelmässigt leder till en sanktion. Utskottet noterade även att förslaget att i större utsträckning använda sanktionsavgifter hade brett stöd bland remissinstanserna, däribland och flera juridiska instanser. Lagändringarna välkomnades alltså även av tillämparna. Utskottet ser ingen anledning att omvärdera sina bedömningar i dessa avseenden. Utskottet kan konstatera att efter riksdagsbeslutet har gjort en översyn av de bestämmelser som är förenade med straffsanktioner vid överträdelser. Översynen ledde fram till ett förslag i vilket ett 40-tal olika straffsanktionerade bestämmelser i stället föreslås bli förenade med sanktionsavgift. I den konsekvensutredning som lämnade i anslutning till förslagen till föreskriftsändringar framhåller myndigheten att den har strävat efter att utveckla ett så enkelt, fungerande och rättssäkert system som möjligt. I arbetet har därför ingått att utarbeta kriterier för när det är lämpligt att tillämpa sanktionsavgifter, och myndigheten har också skapat ett avgiftssystem som anpassats till fyra risknivåer. Risknivå fyra innebär högst risk, och denna kategori innehåller t.ex. risker med fara för livet. För samtliga straffbestämmelser som har setts över har prövat om straffsanktionen kan ersättas av en sanktionsavgift eller inte. I flera fall har införandet av en sanktionsavgift enligt myndigheten inte ansetts vara lämpligt. Det vanligaste skälet till detta har varit att bestämmelsen inte har bedömts uppfylla de uppsatta kriterierna för sanktionsavgifter. Ofta har det handlat om att bestämmelsen inte varit tillräckligt tydligt formulerad för att nå en rättssäker tillämpning. anför att man i några få fall föreslår att bestämmelser förenas med en sanktionsavgift, trots att de inte tidigare varit straffbelagda. Förslaget sändes ut på remiss till bl.a. ett stort antal myndigheter och till parternas centralorganisationer. Remissen kompletterades med ett antal dialogmöten för att samla in synpunkter från olika intressenter. Utskottet ser positivt på att har vinnlagt sig om en process där den ökade tillämpningen av sanktionsavgifter är väl förankrad hos aktörerna på den svenska arbetsmarknaden. När det gäller frågan om nivåerna på sanktionsavgifterna, som tar upp, anser utskottet att sanktionsavgiften i ett enskilt fall måste kunna sättas så högt att en överträdelse i sig inte kan innebära en vinst. Utskottet anser dock inte att det högsta beloppet behöver sättas högre än vad som föreslagits för att detta ska kunna upprätthållas. Utskottet kan konstatera att huvudspåret i föreskriftsarbete har varit att skapa ett system där stora företag får betala en högre sanktionsavgift än små företag för samma typ av brist. Sanktionsavgiftens storlek föreslås också variera beroende av vilken av de fyra risknivåerna överträdelsen hamnar i. En överträdelse på risknivå fyra föreslås exempelvis kosta mer än en överträdelse på risknivå ett. Minimiavgiften för överträdelser i den högsta risknivån fyra föreslås vara för de minsta företagen och för de största. Enligt utskottets bedömning kan förslag till differentierade sanktionsavgifter förväntas skapa förutsättningar för att på ett effektivt och ändamålsenligt sätt motverka överträdelser av arbetsmiljöregler. Någon generell höjning av den högsta nivån kan inte anses nödvändig. När det gäller frågan om att utvärdera förändringarna i sanktionssystemet kan utskottet konstatera att lagändringarna ännu inte har trätt i kraft och att frågan om utvärdering därför får anses vara för tidigt väckt. Utskottet noterar att som ett ytterligare led i den process som myndigheten redan initierat enligt regleringsbrevet ska redovisa till regeringen vilka av myndighetens straffsanktionerade föreskrifter som upphävs med anledning av ikraftträdandet av ändringen i arbetsmiljölagen. Redovisningen ska bl.a. omfatta en redogörelse för arbete med att utforma regler om beräkningen av sanktionsavgifter. Redovisningen ska också innehålla en plan för hur straffsanktionerade bestämmelser som inte har ersatts med sanktionsavgifter per kommer att hanteras och en beskrivning av hur metoder och arbetssätt för inspektörer har utvecklats och kommer att utvecklas under genomförandet av sanktionsreformen. Redovisningen ska dessutom beskriva på vilket sätt erhållna kunskaper och erfarenheter ska tillvaratas i myndighetens verksamhet efter 2014. Utskottet kan konstatera att regeringen således bevakar att följer upp lagändringen med erforderligt föreskriftsarbete och insamlande av erfarenheter. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion 2013/14:A202 (V) yrkandena 15 och 16 kan avslås av . Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör tillsätta en utredning om hur arbetslivsforskningen kan samlas och stärkas. Därmed bifaller fyra motionsyrkanden om arbetsmiljöforskning. Jämför reservation 18 (M, FP, C, KD). Socialdemokraterna påminner i motion 2013/14:Ub570 av m.fl. om att partiet var starkt kritiskt till regeringens nedläggning av (). Avvecklingen av nedmonterade enligt partiets bedömning den arbetsrelaterade forskningen, och ett stort kunskapskapital gick till spillo. Regeringens forskningspolitik säkerställer inte forskningen om arbetslivet. Socialdemokraterna ser enskilda lärosätens möjlighet att prioritera tvärvetenskap och arbetslivsforskning som en av de utvägar som måste till för att återupprätta arbetslivsforskningen, och anser att en översyn av möjliga framtida strukturer också bör göras (yrkande 31). I motion 2013/14:A409 yrkande 30 av m.fl. föreslår Socialdemokraterna också att arbetslivsforskningen samlas i ett nationellt centrum där arbetslivets forskningsbehov kan formuleras och där kunskaper om pågående forskning finns samlade. Även m.fl. (S) framhåller i motion 2013/14:A307 behovet av en samlad arbetsmiljöforskning. konstaterar i motion 2013/14:A202 av m.fl. att det görs spridda forskningsinsatser runt om i landet, vilka dock inte alls uppväger den tidigare neddragningen och splittringen av arbetslivsforskningen. menar att arbetslivs- och arbetsmiljöforskningen är av stor vikt för arbetslivets utveckling. Partiet anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning om hur arbetslivsforskningen kan samlas och stärkas (yrkande 21). Utskottet kan konstatera att arbetslivsforskningen har minskat drastiskt sedan regeringen lade ned () 2007. bedrev världsledande och värdefull forskning inom en mängd arbetsrelaterade områden som arbetsmarknad och sysselsättning, arbetsrätt, arbetets organisering, hälsa och ohälsa i arbetslivet, ergonomi och belastning, fysikaliska och kemiska hälsorisker, integration och jämställdhet. Nedläggningen innebar enligt utskottets mening att kunskaper och resurser skingrades och slösades bort. Utskottet kan konstatera att svensk arbetslivsforskning från att ha varit världsledande nu är satt på undantag. och är de enda EU-länderna utan ett arbetslivsinstitut. Det saknas en överblick av läget och utvecklingen i arbetslivet. Betydande kunskaper och en samlad bild av forskningen har gått förlorade. Överföringen av forskningsresultat har avstannat, och det är färre både unga och etablerade forskare som får chansen att satsa på arbetslivsforskning. Utskottet anser att regeringens forskningspolitik inte säkerställer att tillräcklig forskning om arbetslivet bedrivs i . Regeringen menar att alla ska stå till arbetsmarknadens förfogande, men den investerar inte i den forskning som behövs för att underlätta återgången till arbetslivet och för att människor ska kunna vara kvar längre i arbetslivet. Enligt utskottets bedömning kommer den borgerliga regeringens nedskärningar i välfärdssystemen också att bli svårare att utvärdera som en följd av att arbetslivsforskningen inte ges tillräckliga anslag. Utskottet anser att lösningar av de vardagliga problemen i arbetslivet kräver tvärvetenskaplig forskning i nära samverkan med arbetsmarknadens parter. Mot denna bakgrund ser utskottet enskilda lärosätens möjlighet att prioritera tvärvetenskap och arbetslivsforskning som en av de utvägar som måste till för att återupprätta arbetslivsforskningen. I förlängningen behöver dock arbetslivsforskning enligt utskottets bedömning samlas i ett nationellt centrum där arbetslivets forskningsbehov kan formuleras och där kunskaper om pågående forskning finns samlade. Regeringen bör därför tillsätta en utredning om hur arbetslivsforskningen kan samlas och stärkas. Vad utskottet nu har anfört bör ge regeringen till känna. Det innebär att motionerna 2013/14:Ub570 (S) yrkande 31, 2013/14:A202 (V) yrkande 21, 2013/14:A307 (S) och 2013/14:A409 (S) yrkande 30 tillstyrks. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Förebyggande arbetsmiljöarbete, punkt 1 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Sf379 av m.fl. (S) yrkande 6 och 2013/14:A285 av (S). Vi accepterar inte en utveckling där människor slås ut från arbetslivet på grund av sjukdom eller skada. Arbetslivet ska vara utformat så att vi orkar arbeta ett helt arbetsliv. Arbetsmiljöarbetet måste stärkas på alla nivåer – både förebyggande insatser och det systematiska arbetsmiljöarbetet behöver utvecklas och prioriteras. Seriös forskning behövs för att åstadkomma genomgripande förbättringar i arbetslivet. Arbetslivsforskningen behöver stärkas och få ett tydligt genusperspektiv. Arbetslivet måste öppnas även för den som inte i varje stund kan prestera fullt ut, som har svårt att orka ett heltidsjobb, eller som bara klarar en viss typ av arbete. Det måste bli lätt att bidra, oberoende av hur många timmar eller vilket jobb det handlar om. Varje arbetad timme behövs. Arbetslivet måste bli inkluderande och det förebyggande arbetsmiljöarbetet måste utvecklas. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Det innebär att motion 2013/14:Sf379 (S) yrkande 6 tillstyrks. Balans mellan arbete och fritid, punkt 2 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Sf264 av m.fl. (MP) yrkande 7 och 2013/14:A225 av (S). Arbetet är närvarande även för många människor. Man kan beskriva det som en mobilifiering av arbetslivet. En situation där möjligheten att genom elektroniska hjälpmedel ha tillgång till mejl, arbetsdokument, databaser och arbetsrelaterade nyheter alltför lätt blir ett tvång. Det gäller också den flexibilitet i arbetslivet som innebär att ansvaret att vara flexibel läggs på många människor med osäkra arbetsförhållanden. De känner sig tvingade att hålla sig tillgängliga för arbetsgivare , om möjligheten att få jobba skulle dyka upp. Sådana situationer kan vara tillfälligt acceptabla, men är inte hållbara som en permanent lösning på arbetsgivares skiftande behov av arbetskraft. Människor kan naturligtvis bli engagerade i sitt arbete eller så intresserade av sina arbetsuppgifter att det även kan uppta deras tankar . I ett samhälle där människorna trivs med sina yrkesval händer givetvis sådant. Men det måste också finnas möjlighet till fritid som är just fri tid. Ett samhälle som inte ger människor möjlighet till återhämtning, rekreation, egna livsmål och tid med familj och vänner riskerar stora samhällsekonomiska problem i form av ökad ohälsa. Rätten till fritid är viktig för den psykosociala arbetsmiljön. I bör detta huvudsakligen hanteras genom kollektivavtal, men vill ge lämplig myndighet i uppgift att se över hur rätten till fritid kan stärkas. För dem som har fast anställning kan ökat ansvar vara orsaken till att makten över tiden blir lidande. När arbetet består av arbetsuppgifter som arbetstagaren har eget ansvar för att lösa, snarare än en viss arbetstid som ska tillbringas på jobbet, så kan effekten bli att jobbet spiller över i form av betald eller i värsta fall obetald arbetstid. ökade övertiden totalt sett medan sysselsättningen endast ökade , vilket skulle kunna indikera att en uppgång i ekonomin delvis leder till ökad arbetsbörda för dem som redan är sysselsatta snarare än till nyanställningar. Att sådant händer vid tillfälliga arbetstoppar är inget stort problem, men ett högt övertidsuttag är inte ett långsiktigt hållbart alternativ till nyanställningar, och obetald övertid är aldrig acceptabel. Jag anser att regeringen bör tillsätta en utredning som ser över hur samhället kan stödja människors möjlighet att skapa balans mellan arbete och fritid. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Det innebär att motion 2013/14:Sf264 (MP) yrkande 7 tillstyrks. Arbetsanpassning och rehabilitering, punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A202 av m.fl. (V) yrkande 17 och 2013/14:A227 av (S) yrkandena 1 och 2. Det förebyggande arbetets betydelse för att minska ohälsan kan inte överskattas. Ett mänskligare arbetsliv med bättre arbetsmiljö är nödvändigt för att minimera risk för skador och sjukdom. För att arbetsgivare ska uppfylla de regler och skyldigheter som finns krävs att får utökade resurser för sitt tillsynsarbete. når inte ens upp till om antalet arbetsmiljöinspektörer. Det borde vara en miniminivå för ett land med höga ambitioner på arbetsmiljöområdet. Arbetsgivarnas ansvar för arbetsanpassning och rehabilitering behöver också skärpas. har arbetsgivare skyldighet att göra allt som anses rimligt vad gäller rehabilitering och anpassning av arbetsplats och arbetsuppgifter, men i de fall arbetsgivaren av någon anledning inte vill ha kvar den anställde är incitamenten för att efterleva dessa krav små. Några konsekvenser behöver arbetsgivaren i allmänhet inte vara rädd för. Lagstiftningens uttalade skyldigheter för arbetsgivaren att anpassa arbetsplats och arbetsuppgifter behöver kopplas till kännbara ekonomiska sanktionsavgifter. Sådana lagstiftade sanktionsavgifter kan med fördel kombineras med reglering i kollektivavtal. Det skulle öka arbetstagarorganisationernas möjligheter att driva fall där arbetsgivare inte fullföljt sina skyldigheter, som avtalen möjliggör en bättre anpassning av reglerna. Regeringen bör återkomma med förslag om ekonomiska sanktionsavgifter när det gäller ansvar för arbetsanpassning och rehabilitering. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Det innebär att motion 2013/14:A202 (V) yrkande 17 tillstyrks. Arbetsgivarens ansvar för företagshälsovård, punkt 4 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A202 av m.fl. (V) yrkande 14 och 2013/14:Sf213 av och (båda S) yrkande 1, 2013/14:A241 av och (båda S), 2013/14:A320 av m.fl. (S), 2013/14:A346 av (S) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:A386 av Finn m.fl. (M). Tillgången till företagshälsovård har fortsatt att minska trots att företagshälsovården har en viktig uppgift när det gäller att förebygga och undanröja risker för ohälsa i arbetslivet. Alla arbetstagare bör ha tillgång till en kvalitetssäkrad företagshälsovård. En väl fungerande företagshälsovård som bidrar till att stärka det systematiska förebyggande arbetsmiljöarbetet är av stor betydelse om människor ska orka arbeta fram till eller längre. Allt färre arbetstagare har emellertid tillgång till företagshälsovård och för dem som är anslutna till företagshälsovården har nyttan av detta blivit mindre . Arbetsgivare saknar ofta kunskap om företagshälsovårdens roll i det systematiska förebyggande arbetsmiljöarbetet. Man väljer därför ofta det som blir billigast och tecknar s.k. nollavtal med företagshälsovården. Stycketjänster köps där de är billigast. Det urholkar kraftigt värdet av företagshälsovården. Regeringen bör ta initiativ till att, i samverkan med arbetsmarknadens parter, skapa en effektiv kvalitetssäkrad företagshälsovård som omfattar alla arbetstagare. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Det innebär att motion 2013/14:A202 (V) yrkande 14 tillstyrks. Omställningsavtal för sjukskrivna, punkt 5 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Sf379 av m.fl. (S) yrkande 16 och 2013/14:Sf219 av m.fl. (V) yrkande 7. Parterna på arbetsmarknaden har haft en mycket viktig funktion i att skapa stabilitet, inte bara vad gäller löneavtalen, utan också när det gäller försäkringar och andra trygghetssystem. Vi vill bygga vidare på detta och stimulera parterna att genom t.ex. omställningsavtal öka sitt engagemang för att stödja sjukskrivna att snabbt komma tillbaka till arbete. Det förutsätter en fungerande riskspridning mellan arbetsgivare och mellan branscher. Det behövs ekonomiska drivkrafter för parterna att ta på sig ett sådant ökat engagemang som omfattar såväl aktiva och tidiga insatser för de anställda som är långtidssjukskrivna, som stimulans till förebyggande insatser som förhindrar att ohälsa uppkommer. Vårt förslag om minskat sjuklöneansvar kan tillsammans med en utvecklad företagshälsovård bidra till att mer reell rehabilitering kommer till stånd och arbetslinjen i sjukförsäkringen stärks. Vad som har anförts om parternas engagemang för att stödja sjukskrivna att snabbt komma tillbaka till arbete bör ge regeringen till känna. Det innebär att motion 2013/14:Sf379 (S) yrkande 16 tillstyrks. Omställningsavtal för sjukskrivna, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Sf219 av m.fl. (V) yrkande 7 och 2013/14:Sf379 av m.fl. (S) yrkande 16. vill se ekonomiska sanktionsavgifter för de arbetsgivare som inte fullgör sina skyldigheter att underlätta för den anställde att återgå till arbete efter sjukdom. Sådana lagstiftade sanktionsavgifter kan med fördel kombineras med reglering i kollektivavtal. Det skulle öka möjligheterna för facken att driva fall där arbetsgivare inte fullföljt sina skyldigheter, som avtalen möjliggör en bättre anpassning av reglerna. Genom ett omställningsavtal för sjukskrivna kan en struktur skapas så att alla parter tar sitt ansvar. Det skulle innebära att fack och arbetsgivare sluter avtal om resurser för omställning för de personer som blir arbetslösa i och med att de saknar arbetsförmåga för sin tidigare anställning men som bedöms kunna söka andra arbeten. Det skulle ge arbetsgivare ett intresse av att inte hamna i sådana situationer, vilket skulle öka deras drivkrafter att underlätta för en sjukskriven att komma tillbaka. skulle de personer som trots sådana ansträngningar inte har möjlighet att gå tillbaka till sin gamla arbetsgivare få bättre möjligheter att ta sig vidare till nytt arbete i och med mer resurser till omställning. LO har tagit det första steget till ett sådant avtal genom att föreslå en i en rapport om framtidens sjukförsäkring publicerad där det också lämnas förslag på vad en sådan pakt skulle kunna innehålla. För att få till stånd ett omställningsavtal vid sjukdom krävs dock att staten driver på för en överenskommelse. Att skylla på att huvudavtalsförhandlingarna inte kunde lösa frågan duger inte. Tvärtom lägger det än större ansvar på staten att inta en aktiv roll. Regeringen bör därför ta initiativ till ett trepartssamtal med arbetsmarknadens parter för att få till stånd ett omställningsavtal vid sjukdom. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Det innebär att motion 2013/14:Sf219 (V) yrkande 7 tillstyrks. Insatser i syfte att minska arbetsrelaterade dödsfall, punkt 7 (M, FP, C, KD) av (M), (M), (M), (FP), (C), (KD), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: 2013/14:A202 av m.fl. (V) yrkande 9. Vi delar naturligtvis utskottsmajoritetens bedömning att det är viktigt att arbeta även mot arbetsrelaterade dödsfall som inte är ett resultat av dödsolyckor. Det är svårt att tillförlitligt mäta hur de arbetsrelaterade dödsfallen utvecklar sig, men vi noterar exempelvis att författarna till den rapport som beställt om hjärt-kärlsjukdomar (Rapport 2012:9) konstaterar att både hjärtinfarkt och stroke har minskat kraftigt under . Det gäller både när man mäter incidens och mortalitet och särskilt i den äldsta av de åldersgrupper som analyserats (65–). Det är därför enligt författarna troligt att antalet arbetsrelaterade dödsfall i hjärtkärlsjukdom kommer att minska eftersom dessa sjukdomar minskar kraftigt i samhället generellt sett. När det allmänt gäller anmälda arbetsolyckor och arbetssjukdomar kan vi konstatera att en kraftig minskning av antalet fall på båda dessa områden skedde –2009. har dock nivåerna på båda dessa områden ökat något jämfört med respektive föregående år. förefaller emellertid trenden har brutits för arbetsolyckorna, vilket är positivt. Enligt vår uppfattning måste den långsiktiga trenden för arbetsrelaterade olyckor och sjukdomar anses vara god. Tillgängliga indikatorer på området har haft en positiv utveckling sett . Vi anser dock att det finns skäl att noga följa och analysera utvecklingen så att den fortsätter i rätt riktning. För en fortsatt långsiktig minskning av arbetsrelaterade dödsfall och andra arbetsskador är det enligt vår uppfattning viktigt att hänsyn tas till riskutveckling på olika områden. Det är därför värdefullt att genomförde ett flertal åtgärder riktade mot områden som kan uppfattas som riskområden eller områden där det funnits särskilt behov av kunskapsinsatser.