bet · H101MJU9 · 2014-02-24 00:00:00 — Utskottet noterar att åtgärderna finns beskrivna i den nationella förvaltningsplanen för ål och att kostnader för förbättring av vandringsmöjligheter och utsättningar förutsätts bli finansierade framför allt via kraftindustrin och den europeiska fiskerifonden. Vidare konstaterar utskottet att medlemsstaterna enligt EU-förordningen om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål ska lämna en rapport om den nationella ålförvaltningsplanen till kommissionen. I rapporten ska medlemsstaten redogöra för övervakning, effektivitet och resultat till följd av planen. Kommissionen ska därvid presentera en rapport för och rådet med en statistisk och en vetenskaplig utvärdering av vilka resultat som uppnåtts genom förvaltningsplanerna för ål, åtföljd av ett utlåtande från vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen. Mot bakgrund av rapporten ska kommissionen föreslå lämpliga åtgärder som med hög sannolikhet leder till att beståndet av europeisk ål återhämtar sig. I sammanhanget kan nämnas att utskottet beslutade att genomföra en uppföljning av statens insatser för biologisk mångfald i rinnande vatten. Uppföljningen har inriktats på att studera ansvarsfördelningen mellan olika aktörer när det gäller biologisk mångfald i rinnande vatten i samband med vattenkraft, dammar och regleringsmagasin. Uppföljningen utgår från beslutade miljökvalitetsmål om levande sjöar och vattendrag. Målet innebär bl.a. att biologisk mångfald ska bevaras och återskapas i vattendragen. I vattendrag som påverkas av reglering ska vattenflöden så långt möjligt vara anpassade med hänsyn till biologisk mångfald. Utskottet har publicerat uppföljningen i rapporten /12:RFR1 (prot. På grundval av de resultat som kom fram i uppföljningen anordnade utskottet även en offentlig utfrågning om biologisk mångfald i rinnande vatten och vattenkraft . Utskottet har tidigare framhållit att det är angeläget att åtgärder vidtas för att minska dödligheten av ål vid passage av kraftverksturbiner och att sådant arbete bör finansieras av kraftbolagen själva, medan planering, prioritering och utvärdering av dessa åtgärder är en nationell angelägenhet. Frågor angående vattenrätt, såsom vandringsvägar förbi vattenkraftverk, ingår dock i civilutskottets beredningsområde. överlämnade regeringen en skrivelse om insatser för vandrande fisk i sjöar och vattendrag (skr. 2010/11:163) till civilutskottet i vilken regeringen lyfter fram de insatser och särskilda statliga satsningar som har gjorts i syfte att förbättra situationen för vandrande fisk i sjöar och vattendrag – särskilt skapandet av vandringsvägar för fisk. Utskottet har yttrat sig över skrivelsen i de delar den berör utskottets beredningsområde (yttr. 2011/12:MJU2y). Avslutningsvis kan nämnas att Havs- och vattenmyndigheten i regleringsbrevet för har fått i uppdrag att i samråd med berörda myndigheter samla berörda intressenter i en dialog med syfte att få en ökad samsyn kring vattenkraften och de mål som är fastställda om förnybara energikällor samt miljömål för vatten och vattenförvaltning. Uppdraget ska redovisas till . Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att det pågår ett omfattande arbete för att ålen ska återhämta sig och emotser resultatet av den utvärdering som ska ske av EU-medlemsstaternas ålåterhämtningsplaner. När det gäller begränsning av fisket efter hälleflundra har utskottet inhämtat följande från Havs- och vattenmyndigheten. införde ett förbud mot att fiska hälleflundra (t.o.m. ). Detta förbud minskar enligt myndigheten starkt möjligheten att bedriva ett riktat fiske efter hälleflundra. pågår förhandlingar mellan och om att harmonisera fiskebestämmelserna i . Havs- och vattenmyndigheten uppger att man avser att föra fram frågan om att det fiskeförbud som har införts i ska utvidgas till att gälla i hela . Konventionen om internationell handel med utrotningshotade djur och växter, Cites, reglerar den internationella handeln med exemplar av hotade arter. Konventionen har tre bilagor med listor över arter. Bilaga I gäller utrotningshotade arter som är eller kan bli påverkade av handel och där handel bara kan tillåtas under mycket speciella förhållanden. Bilaga II gäller arter som inte är utrotningshotade, men där handeln ändå måste kontrolleras så att arternas överlevnad inte äventyras. Bilaga III gäller arter som är skyddade i minst ett land och där detta land ber andra om hjälp att kontrollera handeln med arten. fördes den europeiska ålen upp i konventionens bilaga II. Listningen innebär att handeln med ål kontrolleras och att det krävs exporttillstånd för att sälja ål. Utskottet konstaterar att har genomförts i EU genom EU:s förordning 338/97 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem. Inom ramen för förordningen beslutade EU att stoppa all import och export av ål till och från unionen. förlängdes förbudet t.o.m. . Utskottet har erfarit att besluten fattades eftersom de vetenskapliga myndigheterna vid båda tillfällena ansåg att ett uttag ur naturliga bestånd inte är oskadligt. Utskottet anser att det är angeläget att den internationella handeln med ål regleras. Enligt Havs- och vattenmyndigheten har lämnat sin rapport om den nationella förvaltningsplanen för ål till kommissionen. Den utvärdering som ska ske av EU-medlemsstaternas återhämtningsplaner för ål har ännu inte presenterats av kommissionen. beslutade om en resolution angående ålförvaltning. Parlamentet uppmanade att senast föreslå en ny lag som bl.a. annat innehåller sanktioner för EU-länder som inte rapporterar in de data som behövs för att kunna beräkna ålstammens storlek. Parlamentet uppmanade även kommissionen att utvärdera om utsättning av ål verkligen bidrar till ålens återhämtning. Utsättning är huvudåtgärden i många nationella förvaltningsplaner. Denna utvärdering bör enligt parlamentet leda till att föreslår en ny lag som ser till att den europeiska ålen med hög sannolikhet verkligen återhämtar sig. Parlamentet röstade också för att EU-länderna oftare ska rapportera om hur deras åtgärder påverkar ålstammen. Länder som inte rapporterar in bör enligt parlamentet straffas med en halverad ålfiskekvot. Utskottet noterar att det förekommer viss forskning när det gäller utsättning av ålyngel. Forskare från bl.a. () kommer att publicera en artikel i tidskriften om en ny studie som har utförts (Behaviour of stocked and naturally recruited European eels during migration). I studien har forskare lyckats spåra en vandringsväg som nordiska ålar använder under sin färd tillbaka mot . Dessutom visade det sig att utplanterade ålar följde samma rutt som de ålar som hade tagit sig på egen hand till svenska vatten, och att de betedde sig likadant i övrigt. Det tycks enligt forskarna inte finnas fog för den oro som finns för att utplanterad ål inte skulle hitta hem igen. Studien gäller ålar från den svenska . När det gäller ålyngel vid östkusten finns det enligt Havs- och vattenmyndigheten inga studier som leder till några slutsatser om hur ålyngel beter sig efter utsättning. Enligt myndigheten fortsätter utsättningarna enligt förvaltningsplanen för ål. När det gäller ålens status inom Citeskonventionen vidhåller utskottet det som anfördes i betänkande 2011/12:MJU15 (se ovan). När det gäller frågan om att minska dödligheten av ål vid passage av kraftverksturbiner kan det nämnas att regeringen har tillsatt en utredning, Utredningen om vattenverksamheter (M 2012:01), som ska se över reglerna om vattenverksamhet i och lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet (dir. 2012:29 och tilläggsdirektiven dir. 2012:60 och dir. 2013:37). Utredningen har lämnat två delbetänkanden (SOU 2012:89 och SOU 2013:69). Utredningen ska bl.a. analysera systemet för omprövning av vattenverksamheter och föreslå de ändringar som behövs för att åstadkomma ett effektivt system för omprövning av vattenverksamheter med den frekvens av omprövningar som krävs för att se till att verksamheter bedrivs på ett sådant sätt att de lever upp till hänsynsregler och krav i fråga om vattenkvalitet och påverkan på djur- och växtliv. Uppdraget enligt huvuddirektivet ska slutredovisas . Av Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev framgår att myndigheten ska återrapportera insatser som har genomförts i fråga om en fortsatt dialog med berörda myndigheter och andra intressenter för att få en ökad samsyn kring vattenkraften och de mål som är fastställda om förnybara energikällor samt miljömål för vatten och vattenförvaltning. När det gäller en begränsning av fisket efter hälleflundra fortsätter enligt Havs- och vattenmyndigheten arbetet med att skydda hälleflundran på det sätt som har nämnts i betänkande 2011/12:MJU15 (se ovan). Därmed, och med hänsyn till det som utskottet tidigare uttalat, anser utskottet att motionerna 2013/14:MJ253 (C), 2013/14:MJ261 (MP) yrkandena 1–4, 2013/14:MJ285 (S), 2013/14:MJ424 (V) yrkande 7, 2013/14:MJ436 (M), 2013/14:MJ434 (S) yrkandena 1–3 och 2013/14:MJ490 yrkande 27 (S) kan lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller laxfiske behandlade utskottet motioner om detta fiske under förra . I betänkande 2012/13:MJU13 uttalade utskottet följande. Enligt Havs- och vattenmyndigheten bedrivs laxfisket i södra på en blandning av dels odlade laxbestånd, dels en blandning av starka och svaga vildlaxbestånd. Detta lyfts fram av (Ices) som ett problem eftersom det inte går att förvalta respektive bestånd utifrån dess bärkraftighet i ett sådant blandfiske. Även i förslag till flerårig förvaltningsplan för lax lyfts frågan om förvaltning utifrån respektive vildlaxsälvs bärkraftighet fram som en viktig fråga. Även i detta sammanhang pekas blandfisket ut som ett problem. Enligt Havs- och vattenmyndigheten krävs åtgärder i nära anslutning till de enskilda laxförande vattendragen för att återuppbygga vilda laxbestånd och skydda svaga laxförande vattendrag. I ett fiske med fasta fällor är det möjligt att i högre utsträckning anpassa fisketrycket och fångsten till varje enskild älvs bevarandestatus och skyddsvärde. Myndigheten stöder den målsättning som anges i förslag om en flerårig plan för laxbestånd och i Helcoms plan att se till att bevarandestatusen för alla laxälvars bestånd är gynnsam och att det finns förutsättningar för ett hållbart utnyttjande. Mot denna bakgrund har Havs- och vattenmyndigheten beslutat att yrkesfisket efter lax i öppet hav i ska fasas ut . Syftet med beslutet är att öka skyddet för den vilda laxen i . Den svenska laxkvoten ska i stället i första hand gå till det fiske som bedrivs med fällor nära älvarnas utlopp, framför allt i där de flesta och viktigaste laxälvarna finns. Utskottet konstaterar att bestånden av vild lax är svaga i flera av älvar. (Ices) varnar för en försämring av flera bestånd . beslutade Havs- och vattenmyndigheten om ytterligare regler för att skydda vild lax. Yrkesfiskare och fritidsfiskare ska i större utsträckning fånga odlad lax i för att öka skyddet av den vilda laxen. Havs- och vattenmyndighetens beslut innebär att den av EU beslutade kvoten för yrkesfisket fördelas så att fisket i högre grad sker på odlad lax. För det svenska yrkesfiskets kvot är målsättningen att mer än hälften av fångsten ska bestå av odlad lax. Genom att kvoten i första hand nyttjas för fångst av odlad lax minskas fångsten av vild lax. De ändrade reglerna stärker på detta sätt skyddet för den vilda laxen. För fritidsfisket innebär beslutet att fisket med fasta redskap i får starta senare och att trollingfiskare i enbart får fånga odlade laxar som märkts genom att fettfenan tagits bort. Eftersom fritidsfisket inte omfattas av någon kvot eller rapporteringsplikt får det regleras på annat sätt än yrkesfisket. Eftersom den vilda laxen startar återvandringen upp i sina hemälvar tidigare än den odlade laxen är det möjligt att genom en senarelagd fiskestart öka skyddet för den vilda laxen. Yrkesfiskets startdatum för fiske med fasta fällor blir samma . Ett annat fritidsfiske av betydande omfattning är trollingfiske i . Här sker fisket i områden där lax från bestånd av vild och odlad lax från älvar växer upp. Eftersom all odlad svensk lax som sätts ut ska märkas genom att fettfenan tas bort är det möjligt att när den fångas skilja denna odlade lax från annan lax. Havs- och vattenmyndigheten har för att öka skyddet för den vilda laxen därför beslutat att lax med fettfenan intakt som fångas vid dörj-, utter- och trollingfiske ska släppas tillbaka i vattnet. Fångsten från fritidsfisket får inte säljas. beslutade att minska laxkvoten något jämfört med . ska EU:s medlemsländer förbättra arbetet med förvaltning och kontroll av laxfisket, vilket ska bidra till ett starkare bestånd. Utskottet anser att det finns ett behov av att öka skyddet för den vilda laxen i och ser positivt på att åtgärder vidtas både vad det gäller yrkesfisket och fritidsfisket. Havs- och vattenmyndigheten kommer enligt uppgift att fortsätta översynen av laxfisket i i syfte att öka skyddet av svaga bestånd av vild lax. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionerna 2013/14:MJ495 (S), 2013/14:MJ289 (S) och 2013/14:MJ390 (S). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om EU:s fiskepartnerskapsavtal med tredjeländer, bottentrålning och åtgärder mot illegalt fiske. Jämför reservationerna 11 (S), 12 (V), 13 (S, MP, V), 14 (MP, V) och 15 (MP). I kommittémotion 2013/14:MJ424 av m.fl. (V) yrkande 10 anförs att bör verka för att EU:s fiskeavtal med tredjeländer omvandlas till utvecklingsprojekt för hållbart fiske. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 24 bör EU när det gäller fiskeriavtalen stödja tredjeländers utveckling inom fiskesektorn så att de slipper utnyttjas. EU måste avstå från att utnyttja fiskerätter fram till den dag då dessa länder har en fiskekontroll och förvaltning som motsvarar de krav som ställs på EU-länder. Enligt partimotion 2013/14:U203 av m.fl. (V) yrkande 9 bör rösta mot fiskeriavtal med så länge avtalen inte uttryckligen exkluderar vatten. Även enligt kommittémotion 2013/14:U221 av m.fl. (MP) yrkande 3 bör regeringen fortsättningsvis i EU driva och rösta nej till fiskeriavtal med som omfattar vatten. I kommittémotion 2013/14:MJ424 av m.fl. (V) yrkandena 5 och 6 anförs att bottentrålning bör förbjudas i alla svenska havsområden och att inom EU och globalt bör verka för ett förbud mot bottentrålning. Bottentrålningen är ett stort hot mot känsliga och ofta relativt okända havsmiljöer och ekosystem. bör enligt partimotion 2013/14:U316 av m.fl. (MP) yrkande 39 verka både genom EU och internationellt för att stoppa oreglerat eller illegalt fiske och förhindra rovfiskeparadisen. Uppbyggnaden av fiskekontroll och beståndsuppskattningar i syd bör stödjas. Utskottet har tidigare utförligt behandlat motionsyrkanden om EU:s fiskepartnerskapsavtal med utvecklingsländerna (se bet. 2010/11:MJU11 och 2011/12:MJU15). Av betänkandena framgick att utskottet, i likhet med regeringen, ansåg att de fiskepartnerskapsavtal som unionen har med många utvecklingsländer måste förbättras. Utskottet anförde följande i betänkande 2011/12:MJU15. tog rådet beslut om rådsslutsatser som gav riktlinjerna för hur fiskepartnerskapsavtal skulle se ut. Rådsslutsatserna har genomförts i de avtal som finns. Detta har inneburit att man blev mer tydlig med att fisket skulle vara hållbart långsiktigt och bedrivas på ett överskott av kuststatens eller önationens resurser. En viktig skillnad var vidare att ekonomiska och sociala utvärderingar skulle genomföras både före och efter avtalen. Därtill åtog man sig att i ökad omfattning förbättra det vetenskapliga underlaget för beslut avseende kvoter m.m. Kommissionen har lagt in en klausul om mänskliga rättigheter i de förslag på förnyade avtal och protokoll som man har presenterat för rådet och parlamentet. Utskottet har erfarit att regeringen har framfört synpunkter på EU:s fiskepartnerskapsavtal. En grundläggande svensk inställning är att politik för global utveckling ska genomsyra och inarbetas i arbetet inom andra sektorer varhelst det är relevant. Synpunkter på fiskepartnerskapsavtalen och deras utformning utgår från att fisket ska vara hållbart, att det ska ske på det överskott av bestånden som inte nyttjas nationellt och med hänsyn till tillgänglig vetenskaplig information, att EU:s sektorsstöd används i enlighet med de ingångna avtalen och följs upp samt att fisket sker i enlighet med gällande regelverk. I meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension, KOM(2011) 424, presenterades den nya inriktningen för den reformerade gemensamma externa fiskeripolitiken. Kommissionen framhöll att EU i syfte att främja långsiktigt resursbevarande, goda styrelseformer för bilaterala fiskerelationer och en hållbar utveckling inom partnerländernas fiskesektor borde göra bl.a. följande inom ramen för de framtida fiskeriavtalen. – basera avtalen på bästa tillgängliga vetenskapliga utlåtanden och uppgifter om den ackumulerade fiskeansträngningen i de berörda vattnen – göra respekten för de mänskliga rättigheterna till ett grundläggande villkor för ingående och upprätthållande av fiskeavtal – gå mot en situation där fartygsägarna bidrar mer till kostnaderna för tillträdesrättigheterna – garantera att fiskeavtalen stöder bättre förvaltning inom fiskesektorn i partnerlandet, särskilt vad gäller övervakning, inspektion och administrativ samt vetenskaplig kapacitet – garantera sund och effektiv ekonomisk förvaltning av medlen för sektorsstödet enligt avtalet, samt föreskriva indragning av betalningarna om resultaten inte uppnås. Utskottet behandlade kommissionens meddelande i utlåtande /12:MJU7 (Utlåtande med anledning av kommissionens meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension). I utlåtandet välkomnar utskottet kommissionens meddelande och stöder många av de reformer som kommissionen föreslår, men understryker att politiken även måste genomföras i praktiken för att ge resultat. Utskottet har sedan utlåtandet följt utvecklingen av EU:s externa fiskeripolitik och hållit ett stort antal överläggningar enligt 10 kap. 4 § riksdagsordningen med regeringen om fiskepartnerskapsavtalen. Som har redovisats ovan har kommissionen nu presenterat ett förslag till reformpaket för den gemensamma fiskeripolitiken. När det gäller den externa fiskeripolitiken anser utskottet i likhet med regeringen att kommissionens förslag bör förbättras bl.a. när det gäller respekten för de demokratiska principerna, att kravet på utvärderingar följs och att hänsyn tas till EU:s mål för utvecklingssamarbete. Utskottet finner det därför glädjande att rådet enhälligt antog rådsslutsatser som på flera punkter tillmötesgår de förbättringar av fiskepartnerskapsavtalen som utskottet har efterlyst. Utskottet har vidare erfarit att regeringen i samband med rådsslutsatserna har framfört ytterligare önskemål om förbättringar. Utskottet välkomnar de framsteg som har gjorts och utgår från att regeringen även i fortsättningen bedriver en aktiv politik på detta område samt vid behov informerar om hur avtalen utvecklas. antog jordbruks- och fiskerådet slutsatser om kommissionens meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension. Slutsatserna slår fast att EU:s internationella fiske måste följa samma principer och främja samma normer för fiskeriförvaltning som de som tillämpas i EU:s vatten, samt att öppenheten om det totala fisket i partnerlandets vatten måste öka. Slutsatserna slår även fast att samstämmighet för utveckling ska beaktas, dvs. att hänsyn ska tas till målen för utvecklingssamarbete vid genomförandet av politik som kan påverka utvecklingsländerna. Slutsatserna anger att fiskeripartnerskapsavtalen får upphävas vid allvarliga brott mot mänskliga rättigheter och demokratiska principer. Enligt EU:s fiskereform ska EU i bilaterala fiskeavtal med länder utanför EU främja hållbarhet, god förvaltning och principerna om demokrati, mänskliga rättigheter och rättssäkerhet. Partnerskapsavtal om hållbart fiske ska säkerställa att utnyttjandet av fiskeresurserna grundas på god vetenskaplig rådgivning och endast avser partnerlandets överskottsresurser. Partnerländerna ska i avtalen kompenseras för att de ger tillträde till sina fiskeresurser. Ekonomiskt bistånd ska ges till partnerländerna för genomförande av en hållbar fiskeripolitik. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och avstyrker motionerna 2013/14:MJ424 (V) yrkande 10 och 2013/14:MJ490 (S) yrkande 24. Enligt budgetpropositionen utgiftsområde 23 har EU 14 sydliga fiskeavtal med utvecklingsländer i och . har inga fiskeintressen i dessa avtal, men är med och beslutar om avtalen. Fiskepartnerskapsavtalen består av två delar: en finansiering för tillträdet till fiskeriresursen och en biståndskomponent för att bygga upp bl.a. fiskerikontrollen. Regeringen arbetar för att fisket sker på basis av tillförlitlig vetenskaplig rådgivning, att avtalen blir mer transparenta och att EU har ett utvecklingsperspektiv. Enligt regeringens skrivelse 2012/13:80 har regeringens hållning i fråga om EU:s fiskeavtal med tredjeländer varit att ta ställning från fall till fall. Avtalet med utgör ett särfall då det finns en folkrättslig aspekt eftersom omfattar ett ockuperat område – . röstade nej till ett förhandlingsmandat om att inleda förhandlingar om nytt protokoll med . Enligt Landsbygdsdepartementet röstade nej till och lade en röstförklaring med följande lydelse: har ifrågasatt huruvida EU:s fiskepartnersavtal med är förenligt med folkrätten. Eftersom inte är en del av territorium, krävs enligt folkrätten att nyttjandet av fiskeresurserna sker till förmån för det sahariska folket i och i enlighet med deras intresse och vilja. Vi noterar de ansträngningar som gjorts från Kommissionens och sida för att säkerställa en bättre regional fördelning av intäkterna från avtalet. Trots ansträngningar i rätt riktning är vår bedömning att de förändringar som skett inte är tillräckliga för att tillse att de folkrättsliga förpliktelserna är uppfyllda i relation till det sahariska folket i . Vår sammantagna bedömning är därför att inte kan ställa sig bakom protokollet till fiskepartnerskapsavtalet och kommer att rösta nej till samtliga tre förslag som rör det nya protokollet, det vill säga förslagen om undertecknande, om ingående av det nya protokollet och om fördelning av fiskemöjligheter. godkände ett förnyat fiskeavtal mellan och . Fiskebåtar från elva EU-länder kommer att få fiska i vatten. Av den ersättning som EU lämnar för fiskerättigheterna ska cirka hälften användas för stöd till utveckling av den marockanska fiskebranschen. ska se till att pengarna investeras så att det kommer västsaharierna till godo. Det nya avtalet gäller . Utskottet anser att motionerna 2013/14:U203 (V) yrkande 9 och 2013/14:U221 (MP) yrkande 3 bör lämnas utan bifall i den mån de inte kan anses tillgodosedda. Trålfiske är tillåtet enligt EU:s fiskeripolitik. Enligt Landsbygdsdepartementet har begränsat trålfisket på svenskt vatten genom att flytta ut trålgränsen så långt man kan enligt den EU-lagstiftning och de internationella avtal som finns. Undantag finns för selektivt trålfiske med rist, där man får minimala bifångster av fisk. Det finns även trålad fisk som är miljömärkt, t.ex. Östersjötorsken. Enligt Landsbygdsdepartementet är det viktigt att fisket sker med hänsyn till miljön och man inte får upp oönskad fångst. Därför sker ett arbete med selektiva redskap och utkastförbud i den nya gemensamma fiskeripolitiken och implementeringen av denna. Trålning kan medföra olika typer av påverkan på skyddsvärda miljöer. För att minimera fiskets negativa påverkan på dessa miljöer och uppnå ett gynnsamt tillstånd kan man därför behöva reglera olika fisken som kan medföra skada i skyddade områden. Fiske med redskap som skadar bottnarna, t.ex. bottentrålning, anges i bevarandeplanerna för flera Natura 2000-områden som åtgärder som kan skada områdenas naturvärden. Enligt måste därför sådana åtgärder tillståndsprövas.