bet · H101CU31 · 2014-06-12 00:00:00 — 2013/14:CU31 En enklare planprocess I detta betänkande behandlar civilutskottet proposition 2013/14:126 En enklare planprocess samt fyra motioner som väckts med anledning av propositionen. I propositionen föreslår regeringen ändringar i i syfte att göra plan- och byggprocessen enklare och effektivare. Vidare föreslås en ny lag om riktlinjer för kommunala markanvisningar. Regeringens förslag om ändringar i innebär bl.a. följande. Detaljplanekravet begränsas och det nuvarande enkla förfarandet för att ta fram en detaljplan blir standard. Fler planer ska kunna antas av kommunstyrelsen eller . Ett enklare förfarande införs för att upphäva detaljplaner och för att förlänga genomförandetiden. Planbestämmelser om utformning av byggnadsverk och tomter upphör att gälla efter genomförandetidens slut. Bestämmelser om vad som får regleras i ett s.k. exploateringsavtal införs och vissa förfaranderegler införs i syfte att öka transparensen kring genomförandet av detaljplaner. De s.k. exploatörsbestämmelserna tas bort. Möjligheten att ge bygglov för åtgärder som innebär en avvikelse från en detaljplan eller områdesbestämmelser utökas. En möjlighet införs för att kunna vänta med genomförandet av en åtgärd som följer av ett s.k. planvillkor. Kommunens utrymme för att ställa egna tekniska egenskapskrav regleras. föreslår att antar regeringens lagförslag utom i tre avseenden. Utskottet anser att bör avslå förslaget om ändringar i i de delar det gäller att detaljplanekravet ska begränsas, att fler planer ska kunna antas av kommunstyrelsen eller och att planbestämmelser om utformning ska upphöra att gälla efter genomförandetidens slut. Vidare innebär utskottets ställningstagande att samtliga ändringar i samt den nya lagen om riktlinjer för kommunala markanvisningar ska träda i kraft . I betänkandet finns tio reservationer. En reservation (M, FP, C, KD) avser utskottets förslag om att ska avslå delar av propositionen. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2013/14:C12 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V) yrkande 4. Reservation 1 (V) 2013/14:C12 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V) yrkandena 5 och 6. Reservation 2 (V) antar regeringens förslag till lag om ändring i (2010:900) i de delar det avser 8 kap. 4 a §. Därmed bifaller proposition 2013/14:126 punkt 2 i denna del och avslår motionerna 2013/14:C12 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V) yrkande 7, 2013/14:C14 av m.fl. (S) yrkande 7 och 2013/14:C15 av m.fl. (MP) yrkande 2. Reservation 3 (S, MP, V) Lagförslaget i övrigt avseende ändringar i PBL i fråga om regeringens förslag till lag om ändring i (2010:900) 4 kap. 2 och 3 a §§ samt motsvarande delar av ingressen i lagen, 9 kap. 31 § 2, 5 kap. 27 § och 12 kap. 6 § samt motsvarande delar av ingressen i lagen, 4 kap. 25 a § och motsvarande del av ingressen i lagen, 5. punkten 7 ikraft- och övergångsbestämmelserna, b) antar förslaget i den mån det inte omfattas av vad utskottet föreslagit ovan med de ändringarna att 9 kap. 4 och 8 §§ samt 10 kap. 23 §, 2. punkterna 1 och 2 ikraft- och övergångsbestämmelserna får den lydelse som utskottet föreslår i bilaga 3. 2013/14:C12 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V) yrkandena 2 och 3, 2013/14:C14 av m.fl. (S) yrkandena 2–4 och 2013/14:C15 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 3, bifaller delvis proposition 2013/14:126 punkt 2 i denna del och avslår motionerna 2013/14:C13 av (SD) yrkande 3 och 2013/14:C15 av m.fl. (MP) yrkande 5. Reservation 4 (M, FP, C, KD) Ändrade bestämmelser om bygglov 2013/14:C14 av m.fl. (S) yrkandena 5 och 6. Reservation 5 (S, MP, V) 2013/14:C13 av (SD) yrkande 2. Reservation 6 (SD) 2013/14:C13 av (SD) yrkande 1. Lagen om riktlinjer för kommunala markanvisningar antar regeringens förslag till lag om riktlinjer för kommunala markanvisningar. Därmed bifaller proposition 2013/14:126 punkt 1 och avslår motion 2013/14:C14 av m.fl. (S) yrkande 8. 2013/14:C14 av m.fl. (S) yrkande 9. Reservation 7 (S) 2013/14:C12 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V) yrkande 1 och 2013/14:C15 av m.fl. (MP) yrkande 7. Reservation 8 (MP, SD, V) Fortsatt översyn av PBL 2013/14:C14 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2013/14:C15 av m.fl. (MP) yrkandena 4 och 6. Reservation 9 (S, V) Reservation 10 (MP) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (FP), (M), (M), (M), (S), (M), (S), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (S), (S), (C) och Amineh Kakabaveh (V). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlar civilutskottet proposition 2013/14:126 En enklare planprocess samt de motioner som väckts med anledning av propositionen. I propositionen föreslås ändringar i (2010:900), förkortad PBL, i syfte att göra plan- och byggprocessen enklare och effektivare. Till grund för regeringens förslag ligger betänkanden från två offentliga utredningar samt tre promemorior som upprättats inom . I propositionen benämns dessa , , justeringspromemorian, byggkravspromemorian och planprocesspromemorian. Regeringen redovisar bl.a. följande vad gäller ärendet och dess beredning. Regeringen beslutade att låta en särskild utredare se över vissa byggfrågor i syfte att underlätta byggandet i (dir. 2011:100). Utredaren skulle bl.a. kartlägga kommunernas tillämpning av bestämmelserna om tekniska egenskapskrav i PBL, plan- och byggförordningen (2011:338), förkortad PBF, och byggregler (BFS 2011:6), förkortade BBR. Utredningen antog namnet . lämnade sitt betänkande Ökat bostadsbyggande och samordnade miljökrav – genom enhetliga och förutsägbara byggregler (SOU 2012:86). Betänkandet har remissbehandlats. Regeringen beslutade att låta en särskild utredare se över bestämmelserna om genomförande av detaljplan (dir. 2011:104). Utredaren skulle bl.a. åstadkomma en tydlig, effektiv och transparent plangenomförandelagstiftning som kan vinna acceptans hos kommuner och fastighetsägare som den skapar förbättrade förutsättningar för planeringen och byggandet. Utredningen antog namnet . Uppdraget utvidgades till att även omfatta hur plan- och byggprocessen kan förenklas och förkortas. Utredaren fick i uppdrag att bl.a. se över kravet på detaljplan, kravet på bygglov, möjligheterna att tillämpa om enkelt planförfarande och möjligheterna för kommunfullmäktige att uppdra åt en nämnd att anta en detaljplan. Därutöver skulle utredaren studera övriga möjligheter till förtydliganden och förenklingar i syfte att effektivisera plan- och byggprocessen (dir. 2012:114). överlämnade delbetänkandet Ett effektivare plangenomförande (SOU 2012:91) som följdes av slutbetänkandet En effektivare plan- och bygglovsprocess (SOU 2013:34). Betänkandena har remissbehandlats. Som en följd av den skyldighet som framgår av 8 kap. 19 § PBF lämnade en skrivelse med förslag till ändringar i PBL, huvudsakligen i de kapitel som rör bygglovsprocessen och i viss utsträckning hanteringen av detaljplaner. skrivelse föranledde att upprätta promemorian Vissa plan- och byggfrågor, i propositionen kallad justeringspromemorian. Promemorian har remissbehandlats. Regeringen beslutade att ge Statskontoret i uppdrag att beskriva och utvärdera den kommunala markanvisningsprocessen för bostadsbyggande. Statskontoret redovisade uppdraget i rapporten , bostadsbyggande och konkurrens – En granskning av den kommunala markanvisningsprocessen (2012:25). Med anledning av rapporten upprättade ett författningsförslag som redovisades i promemorian Tekniska egenskapskrav och kommunala markanvisningar, i propositionen kallad byggkravspromemorian. Remissutfallet av ett av de förslag som redovisade i sitt betänkande ledde till att upprättade ett reviderat lagförslag i syfte att främja enhetliga nationella byggregler. Även detta förslag redovisades i byggkravspromemorian. Promemorian har remissbehandlats. I slutbetänkande redovisades bl.a. ett huvudförslag och ett alternativt förslag till en reformerad detaljplaneprocess. I promemorian En enklare detaljplaneprocess, i propositionen kallad planprocesspromemorian, redovisade ett förslag som bygger på utredningens alternativa förslag. Promemorian har remissbehandlats. Regeringen har inhämtat Lagrådets yttrande i ärendet. I propositionen anförs att regeringen i allt väsentligt har följt Lagrådets synpunkter. Fyra motioner av företrädare för S, MP, SD och V har väckts med anledning av propositionen. En skrivelse i ärendet har kommit in till utskottet med ett uttalande från . Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1 och regeringens lagförslag i bilaga 2. Motionsförslagen finns i bilaga 1. Regeringens förslag till ny lydelse av 9 kap. 33 § PBL bygger på den numera av antagna lydelsen av paragrafen (SFS 2014:224). I propositionen föreslås ändringar i PBL som syftar till att göra plan- och bygglovsprocessen enklare och effektivare. Vidare föreslås en helt ny lag om kommunala markanvisningar som innebär att en kommun ska anta riktlinjer för s.k. markanvisningar om kommunen genomför sådana. Propositionen innehåller också en redovisning av regeringens politik för att underlätta bostadsbyggande. Ändringarna i PBL innebär bl.a. att detaljplanekravet begränsas och att det nuvarande enkla förfarandet för att ta fram en detaljplan blir standard. Fler planer föreslås kunna antas av kommunstyrelsen eller . Ett ännu enklare förfarande införs för att upphäva detaljplaner och förlänga genomförandetiden. Planbestämmelser om utformning av byggnadsverk och tomter upphör i huvudsak att gälla efter genomförandetidens slut. Bestämmelser om vad som får regleras i ett s.k. exploateringsavtal införs och vissa förfaranderegler införs i syfte att öka transparensen kring genomförandet av detaljplaner. De s.k. exploatörsbestämmelserna tas bort. Möjligheten att ge bygglov för åtgärder som innebär en avvikelse från en detaljplan eller områdesbestämmelser utökas. En möjlighet införs för att kunna vänta med genomförandet av en åtgärd som följer av ett s.k. planvillkor. Kommunens utrymme för att ställa egna tekniska egenskapskrav regleras. Lagändringarna och den nya lagen föreslås träda i kraft med undantag för bestämmelserna om detaljplanekravet och tre följdändringar som föreslås träda i kraft . Utskottets förslag i korthet avslår regeringens förslag om begränsning av detaljplanekravet, antagande av detaljplan och om planbestämmelser som upphävs efter genomförandetiden. antar regeringens förslag avseende enhetliga tekniska egenskapskrav och övriga ändringar i PBL. Jämför reservationerna 1 (V), 2 (V), 3 (S, MP, V) och 4 (M, FP, C, KD). I den sistnämnda reservationen föreslås att ska anta regeringens hela förslag om ändringar i PBL. I proposition 2013/14:126 En enklare planprocess föreslår regeringen ett antal ändringar i (2010:900), förkortad PBL, i syfte att göra plan- och byggprocessen enklare och effektivare. Vidare föreslår regeringen att det införs en ny lag om riktlinjer för kommunala markanvisningar. Fyra motioner har väckts med anledning av propositionen. I dessa finns förslag om att dels bör avslå propositionen i vissa delar, dels ställa sig bakom ett antal tillkännagivanden till regeringen i frågor som har aktualiserats genom propositionen. I betänkandet behandlar utskottet först regeringens förslag om ändringar i PBL i delar som har mött invändningar i motionerna. Lagförslaget och motstående motionsyrkanden behandlas i den ordning förslagen presenterats i propositionen. Sedan tar utskottet ställning till propositionens övriga ändringsförslag i fråga om PBL. (Uppställningen av utskottets förslag till riksdagsbeslut i denna del följer av behandlingstekniska skäl inte samma ordning som utskottets överväganden.) Därefter behandlar utskottet tre förslag om tillkännagivanden till regeringen om vissa av ändringarna i PBL. Utskottet tar sedan ställning till regeringens förslag om en ny lag om riktlinjer för kommunala markanvisningar. Avslutningsvis tar utskottet ställning till motionsförslag om tillkännagivanden om behovet av utbildningsinsatser som gäller PBL, utvärdering av lagändringarna och fortsatt översyn av PBL. Enligt gällande rätt ska kommunen i vissa fall pröva om ett mark- eller vattenområde är lämpligt för bebyggelse och byggnadsverk samt reglera bebyggelsemiljöns utformning genom en detaljplan. Kravet på reglering med detaljplan framgår bl.a. av 4 kap. 2 § PBL där det anges att en detaljplan ska upprättas för bl.a. – en ny sammanhållen bebyggelse, om det behövs med hänsyn till omfattningen av bygglovspliktiga byggnadsverk i bebyggelsen – en bebyggelse som ska förändras eller bevaras, om regleringen behöver ske i ett sammanhang – ett nytt byggnadsverk som inte är ett vindkraftverk, om byggnadsverket är en byggnad eller kräver bygglov och byggnadsverkets användning får betydande inverkan på omgivningen eller om det råder stor efterfrågan på området för bebyggande. Trots den tredje strecksatsen krävs det ingen detaljplan, om byggnadsverket kan prövas i samband med en ansökan om bygglov eller förhandsbesked. Regeringen föreslår att det inte ska vara obligatoriskt med detaljplan i lika många fall som enligt nu gällande bestämmelser. En kommuns möjlighet att ställa krav på att det i vissa fall ska finnas en detaljplan ska dock inte inskränkas. Bestämmelserna avseende när ett krav på detaljplan ska gälla finns i 4 kap. 2 § i lagförslaget. Förslaget innebär att krav på detaljplan gäller för sådana åtgärder som kräver bygglov, om användningen av byggnadsverket kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. Detta krav gäller också en åtgärd som kräver bygglov, vid nyetablering av en verksamhet som omfattas av lagen (1999:381) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor, den s.k. Sevesolagen, och för ett nytt byggnadsverk som kräver bygglov, om det behövs med hänsyn till närheten till en verksamhet som omfattas av denna lag. Enligt förslaget krävs det dock inte detaljplan för en åtgärd som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan om åtgärden har stöd i en aktuell översiktsplan och vissa andra krav är uppfyllda. Bestämmelserna om när kommunen själv får bestämma att en detaljplan krävs för prövningen av ett mark- eller vattenområdes lämplighet för bebyggelse och byggnadsverk samt regleringen av bebyggelsemiljöns utformning för vissa särskilt angivna fall finns i en föreslagen ny paragraf (4 kap. 3 a §). Regleringen i paragrafen motsvarar i huvudsak gällande 2 § men har i stället gjorts frivillig för kommunen. De föreslagna bestämmelserna medför ett behov av följdändringar i viss annan lagstiftning. Förslag om sådana ändringar läggs emellertid inte fram i propositionen. Regeringen anser att frågan om hur följdändringarna i annan lagstiftning bör utformas behöver utredas ytterligare. För att ge tillräcklig tid till att genomföra de följdändringar som behövs i annan lagstiftning föreslås att ändringarna av detaljplanekravet ska träda i kraft först , dvs. efter det att övriga lagändringar träder i kraft enligt vad som föreslås i propositionen. I motion 2013/14:C14 av m.fl. (S) yrkande 2 föreslås att ska avslå lagförslaget i denna del. Enligt motionärerna kan ett genomförande av förslaget få en negativ påverkan på bostadsbyggandet. Möjligheten för kommunerna att avstå från detaljplaneläggning kan också leda till olika tillämpning i kommunerna samt risk för godtycklighet, utpressningssituationer och i värsta fall korruption. Regeringsförslaget anses också motverka en hållbar utveckling och möjligheterna att uppnå relevanta miljömål. Motionärerna riktar även kritik mot att regeringen har valt att lägga fram förslaget trots att man inte har utrett behovet och konsekvenserna av den nödvändiga följdlagstiftningen. m.fl. (MP) föreslår i motion 2013/14:C15 yrkande 1 att lagförslaget ska avslås vad gäller att krav på detaljplan inte ska gälla när byggnadsverkets användning får betydande inverkan på omgivningen. Motionärerna hänvisar till att remissinstanserna riktat kritik mot regeringens förslag i denna del. I motion 2013/14:C13 (SD) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande till regeringen om lagförslaget vad gäller kravet på detaljplan för vindkraftverk. Enligt motionären innebär regeringens förslag att vindkraftverk kommer att undantas från detaljplan i alla sammanhang. Av detta skäl föreslås en omformulering av 4 kap. 3 a § första stycket 3 i regeringens förslag. kan konstatera att regeringens lagförslag innebär att detaljplanekravet förändras i väsentliga avseenden och reduceras till att gälla åtgärder som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan eller rör en s.k. Sevesoverksamhet. I övrigt överlåts det i princip på den enskilda kommunen att avgöra när en detaljplan behövs. Utskottet anser att regeringens förslag utgår från en helt ny syn på detaljplanens betydelse för planering och prövning av markens användning och lämplighet för bebyggelse. Detaljplanen har ansetts vara nödvändig för att i vissa angivna situationer skapa långsiktiga rättigheter och skyldigheter samt skapa en förutsägbarhet om den kommunala utvecklingen. Utskottet vill med anledning av regeringens förslag erinra om skälen till att detaljplanekravet infördes genom den äldre (1987:10), numera förkortad ÄPBL. I propositionen (prop. 1985/86:1) framhöll det föredragande statsrådet bl.a. följande vad gäller behovet av ett lagstadgat detaljplanekrav: Detaljplanen bör enligt min mening ha två huvudsyften. Det ena är att reglera förändringar av markanvändning och bebyggelse. Det andra är att mera varaktigt reglera bevarande av vissa byggnader och bebyggelsemiljöer eller reglera förutsättningar för förnyelse och ombyggnad av befintliga bebyggelseområden. I båda fallen handlar det om att för varje fastighet precisera rättigheter och skyldigheter för att man i miljöhänseende skall uppnå en god helhetsverkan och en lämplig samhällsutveckling. Det är också viktigt att dessa preciseringar sker i former som ger medborgarna och intressenterna information och möjligheter att påverka beslutet. Dessa båda skäl – helhetssyn på lämplighetsfrågan och intressenternas inflytande – anser jag tala för att ett detaljplanekrav införs i PBL. Statsrådet konstaterade i detta sammanhang att det inte är självklart att kommunerna av eget intresse alltid kommer att upprätta detaljplaner i tillräcklig utsträckning och att det därför borde införas bestämmelser med krav på att detaljplan ska antas i vissa situationer. Utskottet anser att de skäl som låg till grund för att detaljplanekravet infördes i huvudsak fortfarande gör sig gällande. Den ordning som regeringen förespråkar innebär en alltför långtgående begränsning av detaljplanekravet som kan medföra en osäkerhet om när det kommer att krävas en detaljplan. Den kan också, som påpekas i en av motionerna, leda till olika tillämpningar i landets kommuner och till att likartade situationer behandlas olika inom samma kommun. Därigenom motverkas en strävan efter en ökad förutsägbarhet för fastighetsägare och byggherrar. Utskottet anser således att bör avslå regeringens förslag om att detaljplanekravet ska begränsas på det sätt som beskrivs i propositionens avsnitt 5. Det innebär att bör avslå lagförslaget när det gäller bestämmelserna i 4 kap. 2 och 3 a §§ samt 9 kap. 31 § 2 PBL. Vad utskottet nu förordat innebär vidare att bifaller motionerna 2013/14:C14 (S) yrkande 2 och 2013/14:C15 (MP) yrkande 1. Förslaget om ett tillkännagivande i motion 2013/14:C13 (SD) yrkande 3 utgår från motionärens tolkning av regeringsförslaget. Med det ställningstagande som utskottet nu har förordat bortfallet motionärens motiv för tillkännagivandet. En detaljplan ska antas av kommunfullmäktige, men fullmäktige får uppdra åt kommunstyrelsen eller att anta en plan som inte är av stor vikt eller principiell betydelse (5 kap. 27 § PBL). Vidare finns det vissa bestämmelser i om delegationsuppdrag med koppling till kommunallagens bestämmelser om delegering inom en nämnd (12 kap. 6 § PBL). Regeringens förslag innebär att en detaljplan ska antas av kommunfullmäktige, men att fullmäktige ska få uppdra åt kommunstyrelsen eller att anta en plan som inte är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Liksom ska rätten att anta detaljplan inte kunna delegeras vidare från kommunstyrelsen eller . En följdändring utan att någon ändring i sak avses föreslås i de bestämmelser om delegationsuppdrag som är kopplade till kommunallagens bestämmelser om delegering inom en nämnd. I skälen för regeringens förslag hänvisas till att den delegationsrätt som gäller enligt PBL inte överensstämmer med vad som gäller enligt den nuvarande kommunallagen (1991:900), förkortad KL. Den praxis som har utvecklats när det gäller vilken delegation som anses vara möjlig från kommunfullmäktige i frågor som avser planärenden bygger fortfarande på de principer som låg till grund kommunallag. Orsaken till detta utvecklas närmare i propositionen. Mot denna bakgrund anför regeringen bl.a. följande: Regeringen anser att det saknas bärande skäl till varför möjligheterna att delegera ärenden enligt PBL ska begränsas i förhållande till den delegation som anses vara möjlig enligt KL. Enligt regeringens uppfattning bör PBL ändras så att samma uttryck används i PBL som i KL. Därigenom kan det formella utrymmet för delegation enligt PBL utökas så att även PBL ger uttryck för de principer som ligger till grund för KL. Genom en sådan ändring kommer äldre uttalanden i förarbeten och praxis inte längre onödigtvis att behöva begränsa vilka planärenden som kan delegeras. Regeringen utvecklar vidare vilka planförslag som kan anses vara av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Det anges att sådana planförslag som ska handläggas enligt det utökade förfarande som föreslås i propositionen (avsnitt 6.1) även kan anses vara en sådan plan som är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. I motion 2013/14:C14 av m.fl. (S) yrkande 3 föreslås att ska avslå förslaget om att ska kunna anta fler detaljplaner än den kan . Motionärerna anser att en byggnadsnämnd inte bör fatta beslut om detaljplaner som kan få ekonomiska konsekvenser för andra nämnder vad gäller verksamhetens omfattning och ekonomi. Vidare anser motionärerna att förslaget kan påverka en viktig demokratiaspekt eftersom kommunfullmäktige till skillnad från dels alltid har samtliga invalda partier representerade, dels har öppna sammanträden. Även Amineh Kakabaveh m.fl. (V) föreslår i motion 2013/14:C12 yrkande 2 att ska avslå förslaget om att ska kunna anta fler detaljplaner än den kan . Motionärerna anser att det är kommunfullmäktige som ska anta detaljplaner. Kommunfullmäktige är, till skillnad från de kommunala nämnderna, en direktvald församling med möten som är öppna för allmänheten. I motion 2013/14:C15 av m.fl. (MP) yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om vilka förutsättningar som ska gälla för att planer ska beslutas av kommunfullmäktige. Motionärerna anser att sådana detaljplaner som är omtvistade bland medborgarna, som har mött stor kritik eller där det inom kommunen råder delade meningar om hur planen ska utformas, även fortsättningsvis alltid ska beslutas av kommunfullmäktige. Motionärerna anser därför att ett krav på att planer av stor vikt och principiell betydelse alltid ska beslutas av kommunfullmäktige ska finnas kvar. Regeringen motiverar sitt förslag om en ändrad delegationsrätt när det gäller antagande av detaljplan med att bestämmelserna i bör överensstämma med kommunallagens bestämmelser. Genom den föreslagna ändringen ska äldre uttalanden i förarbeten och praxis inte begränsa vilka planärenden som kan delegeras. Avsikten med förslaget är att betydligt fler planärenden ska kunna delegeras än vad som är möjligt enligt nu gällande bestämmelser. Regeringens förslag innebär att antagandet av detaljplaner som har handlagts enligt det s.k. standardförfarandet enligt förslagen i propositionen ska kunna delegeras till kommunstyrelsen eller . Det innebär således att planärenden som visserligen inte uppfyller kriterierna för en detaljplaneprocess enligt det utökade förfarandet men ändå har rönt stor uppmärksamhet eller kritik under beredningsarbetet kan komma att avgöras utan den öppenhet och insyn som en behandling i kommunfullmäktige garanterar.