bet · H101MJU9 · 2014-02-24 00:00:00 — Landsbygdsminister anförde bl.a. följande i ett svar på en skriftlig fråga (2012/13:592) kameraövervakning och regional förvaltning i fisket: Jag är glad att vårt arbete i CFP-reformen och vårt exempel i har gjort avtryck och att utkast snart kommer att vara förbjudna i hela EU. Utifrån detta måste vi även titta på förutsättningarna i . En regional förvaltning kommer att vara en hörnpelare i den kommande fiskeripolitiken och i såväl som i har vi kommit långt med det regionala samarbetet. Jag vill se en regional anpassning av förvaltningen med syftet att få en engagerad, ansvarstagande näring där efterlevnaden av regelverket förstärks. Självklart måste dock likvärdiga krav ställas på de olika medlemsstater som fiskar i samma område. Utskottet förutsätter att arbetet med en regionaliserad förvaltning av fiskbestånden fortsätter i enlighet med de förutsättningar som ges inom den reformerade fiskeripolitikens regelverk och avstyrker motion 2013/14:MJ490 (S) yrkande 22. Villkoren för småskaligt fiske m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förutsättningar och villkor för det småskaliga fisket och om kvoter för olika fiskarter. Jämför reservation 6 (S). Enligt kommittémotion 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 23 bör det småskaliga fiskets villkor i särskilt beaktas. Runt våra kuster bedrivs småskaligt fiske som skapar råvaror av hög kvalitet till lokala restauranger, butiker, rökerier och fiskberedning. Dessa företag bör ha rimliga villkor och förutsättningar. Enligt motion 2013/14:MJ511 av (M) bör man särskilt gynna det svenska småskaliga kustnära fisket. I de fall EU-regleringar utgör ett hinder för ett fortsatt svenskt småskaligt kustnära fiske bör om möjligt aktivt verka i unionen för att förändringar ska komma till stånd. Det bör även övervägas om Havs- och vattenmyndigheten bör tilldelas ett särskilt uppdrag i enlighet med detta. I motion 2013/14:MJ480 av och (båda C) i denna del anförs att det bör ske en översyn av det regelverk som styr det kustnära yrkesfisket, bl.a. när det gäller frågorna om krav på att fångsten ska kunna vägas på certifierade vågar, om anmälan om när och var fartyget ska gå i hamn och om avgifter som tas ut i samband med kontroll av fångad fisk. Även motion 2013/14:MJ294 av och (båda S) tar upp frågan om att det nationella regelverket för det småskaliga kustnära fisket bör ses över, bl.a. reglerna om vägning av fisk. I motion 2013/14:MJ404 av och (båda S) anförs att regeringen måste säkerställa att regelverket för t.ex. vägning är rättssäkert i alla led samt att det finns en flexibilitet innan sanktionsavgift fastställs. Enligt motion 2013/14:MJ288 av och (båda S) bör man utvärdera effekterna av Havs- och vattenmyndighetens beslut om den s.k. kustkvoten för sill- och skarpsillfisket i . Havs- och vattenmyndigheten har känt sig tvingad att stoppa sillfisket inom kustkvoten alltför tidigt på säsongen. Myndigheten har släppt på fisket igen när man har konstaterat att det finns tillräckligt kvar på kvoten, men då är skadan redan skedd för det kustnära yrkesfisket. Fisket med passiva redskap bör enligt motion 2013/14:MJ391 av och (båda S) återigen få tillbaka en procentuell tilldelning av den svenska torskkvoten. beslutade Havs- och vattenmyndigheten att gå ifrån modellen med en procentuell tilldelning av den svenska torskkvoten till fisket med passiva redskap och i stället tilldela detta fiske en fast kvot om . Om torskfisket vänder uppåt igen kommer denna tilldelning att vara för liten. I motion 2013/14:MJ480 av och (båda C) i denna del anförs att det antal fiskedagar som tillåts för torsk är alltför lågt. När tillgången på torsk har förbättrats har antalet tillåtna fiskedagar inte utökats. Det har gjort att det kustnära fisket inte har kunnat utnyttja de kvoter av torsk som de har tilldelats. Enligt motion 2013/14:MJ230 av (M) bör ett system med havdagar som komplement till dagens fiskekvotsystem övervägas, bl.a. för att minska utkast av fisk. När det gäller det nationella regelverket för fiske har utskottet tidigare anfört följande (bet. 2010/11:MJU11). Utskottet anser i likhet med motionärerna att det är väsentligt att arbetet med regelförenkling för företagen fortsätter och att även fiskerinäringen innefattas. påbörjades arbetet med regelförenkling till följd av regeringens handlingsplan för regelförenkling för företagen. När det gäller fiskerinäringen har funnit att det nationella utrymmet för åtgärder som minskar den administrativa bördan är begränsat. Den yrkesmässiga fiskeverksamheten lyder i allt väsentligt under direktverkande EU-förordningar. Ett antal åtgärder har genomförts varav den viktigaste är införandet av en elektronisk loggbok enligt rådets förordning (EG) nr 1966/2006 av om elektronisk registrering och rapportering av fiskeverksamheter och om metoder för fjärranalys. Andra genomförda förändringar berör främst ett minskat uppgiftslämnande i loggboken, kustfiskejournalen och avräkningsnotan samt lättnader i förhandsanmälan inför landning (skr. 2009/10:187). Utskottet har erfarit att regeringen i arbetet med unionens bestämmelser verkat för en regelförenkling. Ett exempel är arbetet med återhämtningsplanen för torskbestånden i med angränsande områden, där förslag angående alternativa kontrollmetoder infördes . Detta innebar att genomförda nationella förenklingar kunde bibehållas. Utskottet vill vidare nämna att föreslår vissa förenklingar när det gäller tillståndskrav för yrkesfiske. Som redovisats ovan är förslagen under beredning, och utskottet utgår från att regeringen i samband härmed arbetar vidare med regelförenklingar för fiskerinäringen. bör fortsatt vara pådrivande inom EU-samarbetet och, där det är möjligt, ta initiativ till att förenkla eller genomföra förenklingar av det nationella regelverket. I samma betänkande anförde utskottet följande om det småskaliga kustnära fisket. Utskottet konstaterar att på regeringens uppdrag har utrett och analyserat det småskaligt kustnära fisket i . Arbetet har skett i samarbete med länsstyrelserna (, Småskaligt kustfiske ). Av rapporten framgår att det finns många hinder av varierande karaktär och dignitet som begränsar och/eller påverkar det småskaliga fisket i en mindre positiv riktning. För flertalet av dem är det en stor utmaning att försöka hantera och, inte minst, att åtgärda dem. Möjligheten att förändra situationen ligger såväl på EU-nivå, nationell nivå, myndighetsnivå, regional och nivå, samhällsnivå som på individnivå. I rapporten lämnas ett antal åtgärdsförslag som syftar till att åstadkomma en positiv utveckling för det småskaliga fisket. Utskottet har erfarit att underlaget har varit föremål för en hearing. När det gäller åtgärdsförslagen uppger Landsbygdsdepartementet att vissa åtgärder har genomförts och att andra är under beredning. Det finns exempelvis vissa lättnader för det småskaliga fisket i torskplanen jämfört med den tidigare regleringen. Man har bl.a. infört en kombination av gemensamma fiskestopp och ett bestämt antal fiskedagar som fiskaren själv kan välja när han eller hon vill utnyttja. Fiskedagarna var tidigare bestämda i förväg, och väder och vind kunde då hindra i synnerhet de mindre fartygen från att lämna hamn. Havsområdet i höjd med och norrut till (område 27), där i huvudsak småskaligt fiske bedrivs, är undantaget från planen. Undantaget genomförs för att man även under lekstoppet ska kunna fiska på andra arter i området. Planen innebär också vissa lättnader i rapporteringen för dem som frivilligt accepterar satellitövervakning och elektronisk loggbok. Den fleråriga planen innehåller även flera förbättringar av fiskerikontrollen. Utskottet anser att fisket, inte minst det småskaligt kustnära fisket, i är väsentligt för att behålla och skapa arbeten på landsbygden. Det är därför positivt att utredningen om det kustnära fisket har genomförts. Utskottet utgår från att regeringen i sin fortsatta beredning av utredningens förslag och övriga insatser som syftar till en långsiktigt hållbar utveckling inom fiskerinäringen beaktar frågor som rör det småskaliga kustnära fisket. gav regeringen och vattenmyndigheten i uppdrag att identifiera och genomföra sådana ändringar av myndighetens föreskrifter som kan leda till minskade administrativa kostnader för företagen på fiskets område, dvs. kostnader för att uppfylla krav på att upprätta, överföra eller lagra information, och faktiska regellättnader för företagen på fiskets område. Havs- och vattenmyndigheten ska också identifiera möjligheter till och föreslå administrativa och andra förenklingar av befintliga regler som påverkar företagen på fiskets område men som ligger utanför myndighetens nationella handlingsutrymme. Detta gäller t.ex. lagar, EU-förordningar och regler inom för myndigheten närliggande verksamhetsområden. Förenklingar inom andra verksamhetsområden än myndighetens ska föreslås i samråd med berörda myndigheter. I uppdraget ligger även att förbättra Havs- och vattenmyndighetens service och förkorta myndighetens handläggningstider. I detta arbete ska myndigheten beakta hur den kan underlätta för företagen genom att exempelvis arbeta med bemötande, supportfunktioner, information, enkla it-lösningar (elektroniska blanketter och elektronisk handläggning) och ett enhetligt, enkelt och tydligt språk i föreskrifter och informationsmaterial. Havs- och vattenmyndigheten ska i sitt arbete med uppdraget beakta andra myndigheters erfarenheter av ett verksamhetsintegrerat regelförenklingsarbete, i synnerhet i fråga om utformning av föreskrifter och konsekvensutredningar. Myndigheten ska även inhämta synpunkter och råd från , och , och samråda med näringen (m.fl.). Resultatet av dessa samråd ska redovisas i uppdraget. Uppdraget ska redovisas till Landsbygdsdepartementet . Redovisningen av uppdraget ska innehålla en beskrivning av förenklingsåtgärder som har genomförts samt förslag på hur resultatet av dessa åtgärder ska följas upp. Enligt Landsbygdsdepartementet kommer en proposition om vissa ändringar i Fiskelagen att lämnas till . Enligt Havs- och vattenmyndigheten tillämpas de nya reglerna för vägning av fisk fr.o.m. . De nya vägningskraven framgår av EU:s kontrollförordning med tillhörande genomförandeförordning. Huvudregeln är att hela fångsten ska vägas vid landning och vikten ska noteras i en vägningsjournal. Om fångsterna är sorterade i jämna lådor om max kan det räcka att väga ett urval av lådorna. Man kan i vissa fall också välja att i stället väga fångsten till sjöss, eller att väga fångsten efter transport från landningsplatsen. Landsbygdsminister anförde följande i ett svar på en skriftlig fråga (2012/13:218) kustnära fiske: har frågat mig vilka övervägningar regeringen har gjort för att säkerställa att de nya reglerna för vägning av fiskefångster effektivt ska kunna appliceras på småskaligt kustnära fiske och att besman fortsättningsvis ska vara ett godkänt väginstrument. Kravet på vägning av fisk följer av EU:s kontrollförordning och är som sådant inte nytt, däremot skärptes reglerna i samband med antagandet av den nya kontrollförordningen 2009. De nya reglerna innebär mycket riktigt att de vågar som får används för vägning av fisk, numera i likhet med andra livsmedel, ska uppfylla unionens krav för att säkerställa en korrekt vägning. Kravet på vägning gäller för förstahandsmottagare av fisk. Från svensk sida har vi i syfte att förenkla och skapa så stor valfrihet som möjligt valt att utnyttja två av de tre undantag som finns i förordningen. Detta innebär att vägning också får ske ombord, det vill säga direkt av fiskaren själv, samt att vägning får ske efter transport inom landet. Fiskerikontrollen utgör ett centralt element i arbetet med att säkerställa uppföljning av de kvoter som tilldelas, då kvoterna vanligtvis fördelas i ton utgör själva vägningen således grunden för kvotuppföljningen. Från svensk sida har den ansvariga myndigheten inom området – Havs- och vattenmyndigheten – tillåtit användningen av enklare vågar, i och med den skärpning som gjorts inom EU kommer detta dock inte längre att vara tillåtet, utan vågar som används måste vara försedda med en CE-märkning för ändamålet och vara plomberade. Den svenska myndigheten () har ingen godkänd metod för plombering av en så kallad besmanvåg. Om en våg är godkänd i en annan medlemsstat så kan den dock användas i alla medlemsstater. Vad gäller själva införandet av de nya kraven har den ansvariga myndigheten, enligt de uppgifter jag har fått, haft en dialog med näringen om utformningen av reglerna. Information har funnits på myndighetens hemsida, myndigheten har haft särskilda möten om frågan och varit ute i fiskehamnar och diskuterat frågan. Efter denna dialog har föreskrifterna utformats, och dessa har därefter remitterats. Jag, liksom frågeställaren, är dock bekymrad över villkoren för det småskaliga fisket och inom området som ofta tar sikte på problem inom andra fisken – både storleksmässigt och geografiskt – än det småskaliga fisket. Från svensk sida ser vi det därför som viktigt att vi inom ramen för det pågående arbetet med den gemensamma fiskeripolitiken får till stånd bättre förutsättningar för det småskaliga fisket på hållbara bestånd. Utskottet har vidare fått uppgifter om att effekterna av det system med överlåtbara fiskerättigheter som infördes i det yrkesmässiga pelagiska fisket 2009 ska analyseras (uppdrag i Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev ). Havs- och vattenmyndigheten ska i samråd med bedöma effekterna av detta system. Effekterna på kapacitetsreduktion, lönsamhet, småskaligt kustnära fiske och olika regioners utveckling ska särskilt analyseras. Det innebär att analysen även ska inkludera effekterna på det pelagiska fiske som inte ingår i systemet med överlåtbara fiskerättigheter. Uppdraget ska efter dialog med näringen redovisas till Landsbygdsdepartementet . När det gäller stöd till det kustnära och småskaliga fisket kan det havs- och fiskeriprogram nämnas som ska tas fram inom EU och nationellt för kommande budgetperiod 2014–2020. I budgetpropositionen (prop. 2013/14:1 utg.omr. 23) anförs att det operativa programmet för fiskerinäringen i –2013 (fiskeriprogrammet) är i slutfasen av genomförandet. –2012 har ca beviljats i EU-medel från Europeiska fiskerifonden (EFF). Den svenska offentliga medfinansieringen uppgår till ca och inkluderar bl.a. medel från anslaget 1:12 Åtgärder för havs- och vattenmiljö inom utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård och från regeringens satsning – det nya matlandet. Andelen beviljade stöd motsvarar av den totala programbudgeten för perioden. Programmet har därmed en relativt hög genomförandegrad. Budgetutnyttjandet varierar dock mellan de fem prioriterade områdena. Förberedelser för den nya programperioden –2020 pågår såväl inom EU som nationellt. Av budgetpropositionen framgår att ett särskilt mål för regeringen i detta sammanhang är att värna om och främja det kustnära småskaliga fisket. Detta är även tydligt utpekat som målsättning för berörda myndigheter. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motionerna 2013/14:MJ490 (S) yrkande 23, 2013/14:MJ511 (M), 2013/14:MJ480 (C) i denna del, 2013/14:MJ294 (S) och 2013/14:MJ404 (S). När det gäller den s.k. kustkvoten för sill- och skarpsillfiske i har utskottet fått följande uppgifter från Havs- och vattenmyndigheten. infördes ett system i med överlåtbara fiskerättigheter för det pelagiska fisket i . Det gäller arter som sill, skarpsill, makrill, taggmakrill, blåvitling och tobis. Detta innebar att fångstmängderna fördelades på fartygsnivå genom en överlåtbar andel efter fartygens historiska infiskning. Syftet med reformen var strukturanpassa den pelagiska fiskeflottan. I det sammanhanget infördes undantag för det småskaliga fisket, som bedrivs av fiskefartyg med mindre vadredskap (längd och ), trålfiskefartyg och fiske med passiva redskap (nät och garn). När systemet infördes reserverades andelar av de pelagiska kvoterna till det småskaliga fisket och dessa fördelades inte på fartygsnivå. Denna andel av fisket var väl tilltagen i förhållande till det fiske som historiskt bedrivits med dessa redskap. Årets uppföljning av kustkvoterna visar att kvoterna för sill och skarpsill inte kommer att bli uppfiskade. Det fiskestopp som genomfördes berodde på att ett fåtal fartyg fiskade intensivt under tidig sommar. Fisket med nät och garn var undantaget från fiskestoppet. Genom tillfälliga omfördelningar kunde kustkvoten senare åter öppnas. Genom att tillträdet till kustkvoten inte är reglerat och fisket kan ske utan tillstånd har fler fiskare fiskat inom denna kvot på ett mer omfattande sätt . Den ökade infiskningen har företrädesvis skett med mindre trålare och fartyg med vadredskap. Enligt Havs- och vattenmyndigheten beslutas om en fast kvot eller en procentuell tilldelning av den svenska torskkvoten för fisket med passiva redskap ska tillämpas. Enligt uppgifter från Havs- och vattenmyndigheten hade av kvoten för torskfisket med passiva redskap i , östra beståndet, utnyttjats. För trålfisket var motsvarande siffra . De nya reglerna om utkastförbud i reformen av EU:s gemensamma fiskeripolitik kan innebära att en kvot för varje fartyg fastställs i . Utskottet förutsätter att Havs- och vattenmyndigheten fördelar fiskemöjligheterna på ett lämpligt och adekvat sätt och avstyrker därmed motionerna 2013/14:MJ288 (S) 2013/14:MJ391 (S) och 2013/14:MJ480 (C) i denna del. När det gäller s.k. havdagar och kvotsystemet konstaterar utskottet att dessa frågor kommer påverkas av de nya reglerna om utkastförbud i reformen av EU:s gemensamma fiskeripolitik. Enligt en plan med fastställda tidpunkter för olika fisken som införs stegvis måste fiskefartygen landa huvuddelen av all fångst. De finns även regler om att byta fiskemöjligheter mellan medlemsstaterna. ingår , , och i områden som omfattas av återhämtnings- och förvaltningsplaner för torskbestånden. I planerna finns begränsningar i fiskeansträngning (effortbegränsning) för redskap som fångar torsk genom särskilda tillstånd, begränsade fiskedagar, krav på anmälningar och rapporter samt loggboksföring. Detta innebär att kvoterna och de totalt tillåtna fångstmängderna kompletteras med en reglering av fiskeansträngningen, vilket utskottet tidigare anfört i betänkande 2010/11:MJU11. Mot bakgrund av det anförda lämnas motion 2013/14:MJ230 (M) utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår yrkanden om ålförvaltning, skydd av hälleflundra och laxfiske. Jämför reservationerna 7 (S), 8 (MP, V), 9 (MP) och 10 (S). Enligt kommittémotion 2013/14:MJ490 i denna del av m.fl. (S) yrkande 27 bör regeringen i EU arbeta för ett stopp för ålfisket i hela EU. Ålen är en art som är starkt hotad. Ålfisket i EU behöver stoppas tills beståndet är livskraftigt igen. Även enligt motion 2013/14:MJ261 av m.fl. (MP) yrkande 1 och kommittémotion 2013/14:MJ424 av m.fl. (V) yrkande 7 bör det återstående ålfisket stoppas. Motionerna 2013/14:MJ253 av (C), 2013/14:MJ285 av m.fl. (S) och 2013/14:MJ436 av (M) tar upp frågan om ålfisketillstånd. I motionerna anförs att ålfisketillstånden bör vara överlåtbara så att även nästa generation fiskare ska kunna fortsätta med detta fiske. I motion 2013/14:MJ261 av m.fl. (MP) yrkandena 2 och 3 anförs att utsättningar av ålyngel ska upphöra och att den svenska ålförvaltningsplanen ska revideras. Mycket allvarliga invändningar om effekterna av ålutsättningar har kommit fram genom forskningen . I motion 2013/14:MJ434 av och (båda S) yrkandena 1–3 anförs däremot att staten bör prioritera satsning på utsättning av ålyngel och även påverka EU i riktningen att mer ålyngel sättas ut. Dessutom bör man enligt motionen värna om en fortsatt ålkultur med hållbart fiske, förädling och ålagillen. Enligt motion 2013/14:MJ261 av m.fl. (MP) yrkande 4 bör inom EU verka för att ålen ska flyttas från bilaga II till bilaga I i den s.k. Citesförordningen. Detta för att lättare kunna reglera handeln med ål inom och utanför EU. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 27 i denna del bör regeringen i EU agera starkt för att få till stånd en förvaltningsplan som reglerar fisket av hälleflundra. Hälleflundra är starkt hotad och är rödlistad av Artdatabanken. Det finns emellertid inga kvoter eller regleringar för arten inom den gemensamma fiskeripolitiken i EU. Fritidsfiske efter lax med kommersiella redskap bör förbjudas enligt motion 2013/14:MJ495 av och (båda S). I såväl som , där många svaga bestånd av lax finns, står detta fritidsfiske för av andelen redskap. De fångster som görs av dessa fiskare avräknas inte från den svenska kvoten av lax. Även motion 2013/14:MJ289 av och (båda S) behandlar fritidsfisket av lax. Regeringen satsar stora summor pengar på att rädda laxbestånden, men tillåter att fritidsfisket fortsätter. Det är därför angeläget att det s.k. husbehovsfisket av lax regleras och att det börjar ställas krav på rapportering. I motion 2013/14:MJ390 av m.fl. (S) anförs att laxfisket med drivlina i bör få återupptas. Yrkesfisket efter lax i öppet hav i fasades ut . Det innebär att yrkesfisket nära kusten med fällor kan fortsätta, medan det småskaliga yrkesfisket efter lax i södra stoppas. I betänkande 2011/12:MJU15 anförde utskottet följande om ålförvaltningen. Utskottet har tidigare redovisat att , med anledning av ålens akuta beståndssituation, beslutade att införa ett förbud mot att fiska ål i avvaktan på EU:s krav om att samtliga medlemsstater skulle upprätta ålåterhämtningsplaner (bet. 2010/11:MJU11 Fiskeripolitik m.m.) Särskilda tillstånd kunde dock ges för den som hade bedrivit riktat ålfiske . Dessa tillstånd kombinerades med nationella bestämmelser om höjt minimimått och redskapsbestämmelser för fasta redskap och ryssjor. Som utskottet då anförde behövs det också i fortsättningen kraftfulla åtgärder för att fler ålar ska överleva. Utskottet välkomnar därför att ytterligare åtgärder för att skydda den utrotningshotade ålen har vidtagits, såsom att minimimåttet i och sötvattensområdena har höjs och att ålfisket på stoppas helt . Vidare utgår utskottet från att regeringen inom EU-samarbetet driver frågan om att skapa förutsättningar för en tillväxt av ålbeståndet. [– – –] När det gäller den svenska återhämtningsplanen för ålen är bakgrunden att rådet 2007 antog förordning (EG) nr 1100/2007 om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål. Enligt förordningen skulle medlemsstaterna upprätta planer för förvaltning av ålbeståndet. Målet med förvaltningen är att minska dödligheten så att av ålens biomassa i ett av människan opåverkat bestånd ska kunna påbörja lekvandringen till . nationella förvaltningsplan för ål godkändes av . Planen består av fyra huvudinriktningar: skärpta regleringar av fisket, utökade kontrollåtgärder, ökade utsättningar av ål och åtgärder för att minska dödlighet hos blankål i vattendrag. Förvaltningen ska vara adaptiv med kontinuerlig uppföljning och anpassning av åtgärderna. Särskild vikt bör läggas vid samverkan mellan relevanta myndigheter och intressenter utanför fiskesektorn som påverkar ålens beståndssituation och vandring. Utskottet anser i likhet med regeringen att det är angeläget med fortsatta åtgärder inom ramen för den nationella planen för återhämtning av beståndet av ål. Ålförvaltningsplanens genomförande kräver åtgärder och uppföljning, bl.a. förbättrade möjligheter till vandring upp- och nedströms i sötvatten, liksom utsättning av ålyngel. Liksom regeringen anser utskottet att detta främst bör bekostas av kraftindustrin inom ramen för befintliga eller omprövade vattendomar. Medel behövs även för t.ex. pilotstudier och uppföljning, i syfte att öka kunskapen om och verifiera effekter av vidtagna restaureringsåtgärder. Till exempel krävs märkning av ålyngel som sätts ut och analys av individernas livshistoria.