bet · H101SkU17 · 2014-03-03 00:00:00 — De särskilda reglerna gäller inte löneuttag utan tar sikte på belopp som ägaren lyfter som utdelning eller tillgodogör sig som kapitalvinst vid försäljning av aktier i fåmansföretaget. Om de särskilda reglerna inte fanns skulle utdelning och avyttringar beskattas som inkomst av kapital. De s.k. 3:12-reglerna medför att den del av bolagets inkomster som ägaren tillgodogör sig som utdelning eller kapitalvinst i stället fördelas mellan inkomstslagen tjänst och kapital. När delägaren lyfter utdelningar från företaget eller säljer andelar i bolaget ska alltså utdelning respektive kapitalvinst delas upp i en tjänsteinkomstbeskattad del och en kapitalinkomstbeskattad del. De ovan nämnda 3:12-reglerna används för att bestämma hur mycket av en utdelning från företaget eller en kapitalvinst från sålda andelar som ska tas upp till progressiv beskattning i inkomstslaget tjänst och hur stor del som ska tas upp till proportionell beskattning i inkomstslaget kapital. Upp till en viss nivå (ett schablonmässigt beräknat gränsbelopp) som bestäms med hänsyn till storleken av det insatta kapitalet och utbetalda löner alternativt enligt den s.k. förenklingsregeln beskattas utdelning och verksamma delägares kapitalvinst vid försäljning av aktier i företag med skattesatsen . Utdelning och kapitalvinst över gränsbeloppet tas upp i inkomstslaget tjänst. Ändringar i reglerna fr.o.m. Genom en reformering av reglerna som trädde i kraft utvidgades det utrymme som kan tas ut som kapitalbeskattad inkomst. Det infördes också en schablonregel, den s.k. förenklingsregeln, främst med tanke på företagare som har ett litet kapital och ett fåtal anställda, t.ex. nystartade företag. I stället för att beräkna utrymme för kapitalbeskattning enligt de ordinarie mer komplicerade reglerna tilläts en ägare av en kvalificerad andel att använda ett belopp motsvarande 1,5 inkomstbasbelopp som gränsbelopp, dvs. det utrymme som anger hur mycket det är möjligt att ta ut ur bolaget till endast 20 procents kapitalinkomstskatt. Schablonbeloppet har därefter höjts . Syftet med höjningarna av schablonbeloppet har varit att stimulera nyföretagande och förenkla för företagare som har ett litet kapital och ett fåtal anställda. Andra förändringar som har införts gäller det löneuttagskrav som tillämpas för att nivån på företagets löneutbetalningar ska få räknas verksamma delägare till godo vid beräkningen av hur mycket som ska kapitalinkomstbeskattas hos ägaren. Löneuttagskravet hade av många företagare upplevts som alltför högt. Kritiken gick bl.a. ut på att höga löneuttag riskerar att leda till likviditetsproblem och att ett högt lönekrav leder till svårigheter för medarbetarägda konsultföretag. Vidare var det svårt för företagare som arbetar deltid att utnyttja löneunderlagsregeln. Det maximala löneuttagskravet sänktes från 15 till 10 inkomstbasbelopp. Från och med samma tidpunkt gäller även enklare regler för beräkning av gränsbelopp och att rätten till årets gränsbelopp inte går förlorad efter förvärv genom arv, testamente, gåva, bodelning eller på liknande sätt. I 57 kap. 22 § IL finns en takregel för hur mycket som ska beskattas i inkomstslaget tjänst. Denna s.k. 100-basbeloppsregel innebär att en kapitalvinst inte ska tas upp som inkomst av tjänst till den del det skulle medföra att den skattskyldige och närstående under avyttringsåret och de fem föregående beskattningsåren från ett företag sammanlagt i inkomstslaget tjänst tagit upp högre belopp än som motsvarar 100 inkomstbasbelopp (vid kapitalvinst ). Kapitalvinst härutöver beskattas utan kvotering till i inkomstslaget kapital. Dessa regler infördes . finns det även en takregel för beskattning av utdelning i inkomstslaget tjänst som reglerar till vilken del utdelning under ett och samma beskattningsår ska beskattas som inkomst av tjänst. Regeln innebär att utdelning inte ska tas upp i inkomstslaget tjänst till den del det skulle medföra att den skattskyldige och närstående, som ingår i samma närståendekrets, under beskattningsåret sammanlagt i inkomstslaget tjänst tagit upp utdelning med högre belopp än som motsvarar 90 inkomstbasbelopp från ett företag. Den del av utdelningen som överstiger gränsbeloppet och takbeloppet ska beskattas på samma sätt som gäller för kapitalvinstbeskattningen, dvs. till i inkomstslaget kapital. Ändring av reglerna fr.o.m. Ytterligare en skärpning av 3:12-reglerna infördes fr.o.m. till följd av att utformningen av löneunderlagsregeln har medfört att delägare i personalintensiva fåmansföretag trots relativt låga löneuttag har kunnat ta ut en stor andel av resultatet som lågt beskattad utdelning. Dessutom har kombinationen av en förmånlig löneunderlagsregel och bestämmelsen i 57 kap. 3 § IL, som inneburit att även företag med många verksamma delägare faller in under 3:12-reglerna, gjort att ersättningen för risk och avkastningen på insatt kapital inte stod i proportion till den avkastning som kunde erhållas i form av kapitalbeskattad utdelning. Reglernas utformning medförde därför att verksamma delägare i stora fåmansföretag med många anställda kunde tillgodoräkna sig mycket stora lönebaserade utrymmen. Skärpningen i de 3:12-reglerna innebar att det infördes ett kapitalandelskrav om , vilket innebär att löneunderlagsregeln bara får tillämpas av delägare som äger en viss minsta andel av kapitalet i företaget. Det lönebaserade utrymmet begränsades också till att uppgå till högst 50 gånger den egna eller närståendes kontanta ersättning som det höjdes från av underlaget. En sänkning av löneuttagskravet till 9,6 inkomstbasbelopp infördes. Vidare infördes en definition av dotterföretag. Slutligen höjdes den positiva räntefördelningsräntan. Begreppet carried interest förekommer internationellt i private equity-sammanhang och syftar på en särskild form av ersättning/utdelning som utgår till exempelvis delägare i riskkapitalbolag och anställda i det rådgivningsbolag som verkar i en riskkapitalstruktur och arbetar med de portföljbolag som ingår i riskkapitalfonden. Enligt huvudreglerna i svensk skattelagstiftning ska ränteinkomster, utdelningar på aktier och avkastning på investerat kapital beskattas som kapitalinkomster. Löner och förmåner som erhålls på grund av anställning ska beskattas som tjänsteinkomster. Det finns ingen regel i svensk skatterätt som uttryckligen anger hur erhållen carried interest ska beskattas. Denna fråga är dock föremål för ett antal processer i förvaltningsdomstolarna. Frågan om beskattning av carried interest bereds också inom och regeringen följer den noga. I motion 2013/14:Sk361 av (KD) föreslås att femårsregeln i 3:12-reglerna bör ses över för ökade möjligheter till investeringar i nya företag. I motion 2013/14:Sk315 av (MP) anförs att regeringen bör återkomma med ett nytt förslag till 3:12-regler i stället för den begränsning av ägarmöjligheterna i 3:12-bolagen som infördes . Dessa begränsningar har inte löst problemet med överutnyttjande utan kommer snarare att resultera i än mer avancerade skatteupplägg och skatteutnyttjande. Frågan om ändrade 3:12-regler borde från början ha skickats till och där grundligt utretts. måste ges i uppdrag att utreda skatteplanering genom 3:12-reglerna samt föreslå nödvändiga ändringar. Regeringen bör därefter återkomma med ett nytt förslag till 3:12-regler som inte slår undan benen för dessa företag men som begränsar möjligheterna till skatteplanering. I kommittémotion 2013/14:Sk225 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 anförs att behovet av en utvärdering av 3:12-reglerna är stort och att en grundlig utvärdering bör göras. Frågor om t.ex. definitionen av ett fåmansbolag och ett aktivitetskrav på ägarnivå bör belysas. Vidare bör lagstiftaren klargöra att carried interest ska beskattas som inkomst av tjänst och att arbetsgivaravgifter ska betalas av arbetsgivaren för dessa ersättningar för utfört arbete. De särskilda skatteregler som finns till ägare av fåmansföretag har, som framgår ovan, reviderats i flera omgångar . Ändringarna har resulterat i betydande förbättringar och vissa förenklingar. Även sänkningen av bolagsskattesatsen, nu senast fr.o.m. , och förbättrade villkor för att starta, driva och utveckla företag har givetvis kommit även fåmansföretagen till del. Åtgärder har också vidtagits för att motverka avancerad skatteplanering. har skärpt 3:12-reglerna – nu då det bl.a. infördes ett kapitalandelskrav om . Utskottet tillstyrkte dessa ändringar och instämde i regeringens ståndpunkt att det var nödvändigt att skyndsamt begränsa möjligheterna till ett överutnyttjande av 3:12-regelverket för att bibehålla förtroendet för skattesystemet och se till att 3:12-reglernas legitimitet inte undergrävs. föreslog utskottet till ett tillkännagivande om att regeringen noga bör följa utvecklingen av de nya bestämmelserna och vid behov skyndsamt återkomma till med förslag som ytterligare justerar regelverket. följde utskottets förslag. De särskilda reglerna för fåmansföretag är av stor vikt för företagande och investeringar i . Utskottet vill därför än en gång understryka vikten av regeringen följer upp och återrapporterar om effekterna av de senaste ändringarna i 3:12-regelverket. Utskottet anser också att det inte heller kan uteslutas att det finns ett behov av fler ändringar och en större översyn av 3:12-regelverket för att komma fram till förslag om hur överutnyttjandet av inkomstomvandlingen ska förhindras, bl.a. med utgångspunkt i in – An empirical evaluation of the 3:12-rules, som reglerna ska värnar gynnsamma villkor för företagande och risktagande. Detta för att ytterligare stärka förutsättningar för ett gynnsamt företagsklimat och ett dynamiskt näringsliv i . Många fåmansföretag står inför generationsskiften. För att möjliggöra att upparbetade värden i befintliga företag med tillväxtpotential tillvaratas är det viktigt att det finns goda förutsättningar för generationsskiften. Det är dock viktigt att överlåtelser av kvalificerade andelar i fåmansföretag i möjligaste mån beskattas på ett likformigt sätt oavsett om överlåtelsen sker inom eller utom familjen. Regeringen har i budgetpropositionen (2012/13:1) aviserat att en utredning ska tillsättas. Utskottet finner det nu inte motiverat att ställa sig bakom motionsförslagen om ytterligare förändringar av reglerna för fåmansföretag. Med hänvisning till pågående beredning i i fråga om beskattning av carried interest finner utskottet inte heller något skäl att ställa sig bakom det motionsförslaget. Utskottet avstyrker därmed motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om en översyn av kapitalvinstbeskattningen vid försäljning av privatbostad och räntebeläggningen av uppskovsbelopp. avslår även motionsyrkanden om en översyn av reglerna om stämpelskatt. En kapitalvinst som uppkommer vid försäljning, byte och liknande överlåtelser av en tillgång beskattas utan hänsyn till hur länge tillgången har innehafts. Den allmänna skattesatsen för kapitalvinster är . Till följd av kvoteringsregler som anger hur stor del av vinsten som ska tas upp till beskattning blir den faktiska beskattningen lägre för vissa slag av tillgångar. När det gäller fysiska personers avyttringar av privatbostadsfastigheter medför kvoteringen att av kapitalvinsten beskattas. Av kapitalförlusten vid avyttring av en privatbostadsfastighet ska dras av (45 kap. 33 § inkomstskattelagen [1999:1229], förkortad IL). Vid avyttring av en fastighet beräknas kapitalvinsten som skillnaden mellan ersättningen för den avyttrade tillgången (försäljningspriset) minskad med utgifterna för avyttringen (försäljningsutgifterna) och omkostnadsbeloppet. Är den sålda fastigheten en ersättningsbostad ska vinsten vid kapitalvinstberäkningen ökas med erhållet uppskovsbelopp. Som ersättning eller försäljningspris räknas det pris som avtalats mellan säljare och köpare. Utgifter för avyttringen ska avräknas från ersättningen och inte inräknas i omkostnadsbeloppet (44 kap. 13 § IL). Som försäljningsutgifter räknas mäklarutgifter och annan försäljningsprovision, advokatutgifter, utgifter för värdering av fastigheten och andra utgifter som säljaren har haft för försäljningen. De principer för kapitalvinstbeskattning av fastigheter som beskrivits ovan gäller också för bostadsrätter. Icke yrkesmässig avyttring av bostadsrätter beskattas alltså i kapital medan yrkesmässig avyttring beskattas i näringsverksamhet. För vinster från fysiska personers avyttringar av permanentbostad i småhus och äkta bostadsrätter, dvs. i princip bostäder där avyttringen beskattas med 22 procents kapitalvinstskatt, kan uppskov med vinstbeskattningen medges om den avyttrade bostaden (ursprungsbostaden) ersätts med en annan bostad (ersättningsbostaden) inom från avyttringen. Som villkor gällde tidigare att både ursprungsbostaden och ersättningsbostaden skulle ligga i . Genom en lagändring utvidgades uppskovsmöjligheten till att också avse bostäder som ligger i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). De nya bestämmelserna gäller för avyttringar fr.o.m. , men får på begäran av den skattskyldige tillämpas även på avyttringar som har skett –. anpassades systemet för att göra det möjligt för att följa upp att obeskattade vinster på ersättningsfastigheter i utlandet återförs till beskattning i . I samband med att den statliga fastighetsskatten på bostäder avskaffades och ersattes med en fastighetsavgift, höjdes kapitalvinstskatten för privatbostäder från av vinsten. Möjligheten att skjuta upp beskattningen av kapitalvinsten genom uppskov kvarstod men nya uppskovsbelopp begränsades till högst . Vidare ändrades beräkningen av uppskovsbeloppets storlek när ersättningsbostaden var billigare. Möjligheten till fortsatt uppskov när en bostad övergår genom arv, testamente, gåva och bodelning slopades med undantag för vissa övergångar inom familjen. Som en del i finansieringen av den nämnda omläggningen av bostadsbeskattningen har uppskovsbeloppen räntebelagts års taxering genom att den som har fått uppskov ska ta upp en schablonintäkt i inkomstslaget kapital. Schablonintäkten beräknas till av det uppskovsbelopp som finns vid ingången av inkomståret. Skatten är sedan av schablonintäkten. Skatten motsvarar därmed av uppskovsbeloppet. Vidare sänktes taket för uppskovsbeloppet från till ett tak om för avyttringar som sker eller . Kostnaden för lagfart varierar beroende på om man har köpt, ärvt eller fått en fastighet i gåva. Vid gåva och arv utgår normalt ingen stämpelskatt. Däremot betalas en expeditionsavgift på . Är det exempelvis flera olika förvärvare eller servitut på flera olika fastigheter innebär det flera expeditionsavgifter. Expeditionsavgiften är tänkt att täcka kostnaden för handläggningen. Vid köp av fast egendom och tomträtter samt vid beviljande av inteckningar betalas, utöver expeditionsavgiften, en stämpelskatt. Skatten beräknas på det högsta egendomsvärdet (köpesumman alternativt taxeringsvärdet). För privatpersoner och bostadsrättsföreningar är stämpelskatten för lagfart och inskrivning av tomträtt (lägsta kostnad är ) och för juridiska personer (aktiebolag, föreningar m.fl.) . Stämpelskatten på inteckningar i fast egendom eller tomträtt är av det intecknade beloppet. I motion 2013/14:Sk265 av (M) föreslås en översyn av stämpelskatterna vid fastighetsköp och belåning av fastigheter. Lagfartsavgiften bör ges en rimlig proportion i förhållande till den administration hanteringen faktiskt medför. I motion 2013/14:Sk397 av (M) anförs att regeringen bör se över den gällande lagstiftningen för kapitalvinstbeskattning av bostäder i syfte att åstadkomma en likvärdig behandling. Vid försäljning av bostad får vid kapitalvinstuträkning avdrag göras för försäljningsomkostnad (mäklararvode m.m.) men även för kostnader man har haft för ny-, till- och ombyggnad under vissa givna förutsättningar. granskningar visar att det begås många misstag när det gäller att göra rätt avdrag. Det finns därför ett klart behov av förenkling och en tydligare lagstiftning inom detta område. I motion 2013/14:Sk418 av (M) framför att dagens utformning av stämpelskatten är orimlig och att den bör ersättas med ett system som håller en fast nivå enligt den kostnad som den faktiska hanteringen medför. bör därför ge regeringen till känna som sin mening att regeringen bör se över möjligheten till ändringar i utformningen av stämpelskatten. I motion 2013/14:Sk427 av och (båda M) yrkandena 1 och 2 föreslås att regeringen bör överväga en översyn av reglerna om beskattning av fysiska personers kapitalvinst vid försäljning av en permanentbostad. bör ge regeringen till känna som sin mening att försöka identifiera vilka negativa konsekvenser som den nuvarande eviga reavinstbeskattningen medför samt se över hur beskattningen skulle kunna utformas. I motion 2013/14:Sk213 av (FP) anförs att den s.k. flyttskatten – reavinstskatten – är ett hinder för dem som kan tänka sig att flytta till en annan typ av boende. För att öka rörligheten, mångfalden och valfriheten i bör regeringen komma med ett förslag på att slopa alternativt kraftigt begränsa de skatter som är kopplade till ett byte av bostad. I motion 2013/14:Sk330 av (FP) anförs att en sänkning av reavinstbeskattningen vid försäljning av bostaden bör analyseras i syfte att utröna dess påverkan på flyttkedjor samt som komponent för att minska skuldsättningen. Reavinstbeskattningens påverkan på bostadsmarknadens flyttkedjor bör utredas både ur ett nationellt perspektiv och ett EU-perspektiv. I motion 2013/14:Sk364 av (C) anförs att man bör se över möjligheterna till en förändrad reavinstbeskattning vid försäljning av privatbostäder och bostadsrätter i syfte att öka rörligheten på bostadsmarknaden. Det behövs en fortsatt reformering av fastighetsbeskattningen för att skapa förutsättningar för en bättre fungerande bostadsmarknad. I motion 2013/14:Sk436 av (KD) föreslås att regeringen bör utreda effekterna av reavinstskatten och uppskovsräntan vad avser rörligheten på bostadsmarknaden samt föreslå åtgärder som minskar inlåsningseffekten. I motion 2013/14:Sk258 av (S) anförs det bör göras en översyn av den extra skatt på uppskjuten reavinst som infördes , den s.k. uppskovsskatten. Utskottet har tidigare behandlat liknande yrkanden. Utskottet framhöll då att det var en viktig utgångspunkt för omläggningen av bostadsbeskattningen fr.o.m. att reformen fullt ut skulle finansieras inom bostadssektorn och vara statsfinansiellt neutral jämfört med skatteintäkterna från småhus och bostadsdelen i flerbostadshus . av omläggningen finansierades genom höjd kapitalvinstskatt och ändrade uppskovsregler, bl.a. räntebeläggningen av utestående uppskovsbelopp. Vid taxering sänktes taket till för avyttringar som äger rum fr.o.m. . Utskottet anser inte att det nu är möjligt att överväga sådana ändringar i regelsystemet som skulle ändra förutsättningarna för finansieringen av den beslutade reformeringen av boendebeskattningen. gav regeringen i uppdrag att utreda möjligheterna till förenklad beskattning och service vid avyttring av vissa privatbostäder (Fi 2012/1017). redovisade sin utredning till i promemorian Förenklad beskattning och förbättrad service vid försäljning av privatbostadsfastigheter och privatbostadsrätter. har i sin utredning föreslagit ett flertal ändringar avseende kapitalvinstbeskattningen av privatbostäder. Frågan bereds i . Utskottet anser att resultatet av regeringens beredning ska avvaktas och avstyrker därför motionerna om förändrad kapitalvinstbeskattning. Utskottet finner det inte heller motiverat med en översyn av stämpelskatten. Utskottet avstyrker samtliga nu behandlade motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om en reformerad fastighetsbeskattning för elproduktionsenheter. Jämför reservation 5 (MP). I tas skatter och avgifter ut vid produktion av el. Alla elproduktionsanläggningar belastas med en generell industriell fastighetsskatt. En industrienhet är en byggnad avsedd för industriell verksamhet och tillhörande tomtmark. Statlig fastighetsskatt ska betalas för fastigheter som inte innehåller bostäder och som vid fastighetstaxeringen bl.a. betecknas som industrienhet eller elproduktionsenhet. Statlig fastighetsskatt betalas på taxeringsvärdet (av marknadsvärdet). Elproduktionsenheter delas in i två huvudgrupper som har olika hög fastighetsskatt: vattenkraftverk och värmekraftverk. Andra kraftverk än vattenkraftverk hänförs vid fastighetstaxeringen till huvudgruppen värmekraftverk. Dessa är kraftvärmeverk, kondenskraftverk, kärnkraftverk och vindkraftverk. Fastighetsskatten på vattenkraftverk höjdes från till . Tillsammans med den tillfälliga höjningen av skatten under taxeringsåren 2007 till uppgick fastighetsskatten på vattenkraft till totalt 2010. uppgår fastighetsskatten till , dvs. den tillfälliga skatten permanentades och en ytterligare höjning gjordes . Inga förändringar är beslutade för deklarationen och framåt. Fastighetsskatten på vindkraftverk sänktes från till fr.o.m. . För övriga elproduktionsanläggningar är fastighetsskatten oförändrad, dvs. av taxeringsvärdet för fastigheten. I motionerna 2013/14:Sk432 av och (båda M), 2013/14:Sk368 av och (båda C), 2013/14:Sk395 av (C) och 2013/14:Sk407 av Per Åsling (C) framförs att det bör göras en översyn av fastighetsbeskattningen av näringsfastigheter för vattenkraft och annan elproduktion. De kommuner som härbärgerar vattenkraft, vindkraft och andra elproduktionsanläggningar baserade på förnybar energi ska kompenseras för intrång i miljön. I första hand bör detta ske genom en reformerad fastighetsbeskattning och fastighetsskatten bör tillfalla de berörda regionerna. I motion 2013/14:Sk353 av (M) anförs att syftet med många klimatskatter är att de som förorenar mest ska betala mer än de som inte gör det. Huvuddelen av svensk elanvändning kommer från vattenkraft och kärnkraft, som har de högsta skatterna. Vattenkraften är den renaste elen och ger inga miljöutsläpp. Kärnkraften har den högsta beskattningen av alla elproduktionsslag, vilket inte motiveras av miljö- eller klimatskäl och inte heller grundas på produktionsstorlek. Den kan vara rimligt att varje energislag betalar sin skatt men det är inte rimligt att skillnaderna är så stora. En översyn gällande en jämnare beskattning på den mer miljövänliga energin bör göras. I motion 2013/14:Sk230 av (S) anförs att en utvärdering bör göras av den kostnadsökning det innebar för småföretagare som driver småskalig vattenkraft att det infördes en höjd skatt för vattenkraftsproducenter. Åtgärder behöver vidtas för att underlätta produktionen av miljövänlig el i stället för försvåra densamma. I kommittémotion 2013/14:N206 av m.fl. (MP) yrkande 4 anförs att utbyggnaden av vindkraften medför en hel del kostnader för kommunerna. Vindkraftverken betalar en årlig fastighetsskatt till statskassan för elproduktionsanläggning. Kommunerna får ingen del av detta. Motionärerna anser att fastighetsskatten för vindkraft ska tillfalla de kommuner där vindkraftverken är lokaliserade. I motion 2013/14:Sk390 av och (båda SD) föreslås att fastighetsskatten för småskalig vattenkraft bör sänkas till samma nivå som andra elproducenter för att stimulera investeringsviljan och tillkomsten av förnyelsebar energi. I motion 2013/14:Sk392 av och (båda SD) föreslås att fastighetsskatten på vindkraft bör justeras så att den motsvarar skatteuttag per energienhet för andra kraftslag. Motionsyrkanden om s.k. bygdemedel eller andra former av återföring av medel från vind- eller vattenkraftsproduktion har behandlats av näringsutskottet vid ett flertal tillfällen . Erfarenheter från och av viss återföring av vattenkraftsmedel till de regioner där vattenkraften produceras har redovisats i näringsutskottets betänkande 2007/08:NU2. har återkommande och senast (bet. 2013/14:NU2) avstyrkt motionsyrkanden om detta med motiveringen att de nuvarande principerna för statens budgethantering ska gälla även fortsättningsvis.