bet · H101AU6 · 2014-03-20 00:00:00 — Arbetstidsdirektivet var föremål för omförhandling inom EU, bl.a. med anledning av frågor om jourtid och den s.k. opt-out-regeln (en undantagsregel som tillåter medlemsstaterna att inte tillämpa den maximala 48-timmars veckoarbetstiden om den enskilde arbetstagaren frivilligt samtycker till detta). Förhandlingarna ledde dock inte till att några ändringar antogs. Arbetsmarknadens parter på EU-nivå inledde förhandlingar om en översyn av direktivet. Förhandlingstiden löpte ut . Parterna har inte nått någon överenskommelse och kommissionen överväger nu möjliga vägar framåt. framhåller i motion 2013/14:Sf264 av m.fl. att arbetstidens förläggning är viktig för att få en bra arbetsmiljö. Partiet anser att delade turer, som innebär att arbetsdagen delas in i två eller fler pass med flera timmars paus mellan, är ett problem i många branscher och att delade turer inte ska förekomma på svensk arbetsmarknad. Partiet vill att det ska utredas hur delade turer kan begränsas (yrkande 16). Även påpekar i motion 2013/14:A202 av m.fl. att det finns problem med delade arbetspass och att dessa innebär en helt oacceptabel arbetssituation som slår sönder vardagen för människor. Partiet anser att det bör tillsättas en utredning med uppdrag att se över lagstiftningen i syfte att öka arbetstagarnas inflytande över den egna arbetstidens förläggning (yrkande 2). Partiet anser även att taket för den allmänna övertiden bör sänkas per arbetstagare och år (yrkande 4). I motionen anförs att tillsyn behöver skärpas och att hälsoaspekterna alltid ska beaktas när en arbetsgivare vill ta ut övertid utöver den allmänna. Det bör därför införas krav på dispens från för uttag av extra övertid, inklusive mertid, samt krav på tillstånd för nödfallsövertid än (yrkande 5). vill vidare förenkla övertidsreglerna i arbetstidslagen så att de ska vara enkla att förstå och tillämpa. I motionen föreslås därför att mertidsbegreppet bör tas bort ur arbetstidslagen (yrkande 6). I motionen ställs även krav på att arbetstidslagens 13 § bör ändras så att perioden som ska ingå i dygnsvilan blir densamma som i definitionen av natt i 13 a §, dvs. perioden mellan och kl. 6 (yrkande 7). Ändringen av 13 § föreslås mot bakgrund av det slitage på människor som det innebär att arbeta natt och att det är ologiskt och onödigt med två olika definitioner i samma lag. och i (båda S) anser i motion 2013/14:A280 att möjligheten till extra övertid i vissa situationer kan vara ett rimligt krav, men att bevakningen och beviljandet av dispens bör ligga på eller på den fackliga organisationen. I motion 2013/14:A369 av m.fl. (S) uppmärksammar motionärerna att det inom de kvinnodominerade yrkena blir allt vanligare med schemaläggning som innebär delade turer. Motionärerna anser att det är önskvärt att se över de kvinnodominerade yrkena vad gäller heltid med goda arbetsvillkor och en sammanhållen arbetsdag. Frågan om delade turer belyses även i motion 2013/14:A406 av (SD). Han begär att regeringen möjligt ska återkomma med förslag om hur systemet med ofrivilliga delade turer inom den offentliga sektorn ska kunna avvecklas. Utskottet har behandlat motioner liknande de nu aktuella, senast i betänkande 2012/13:AU8 (s. 30 f.). Utskottet har vid den tidigare behandlingen poängterat att ändringarna i arbetstidslagen trädde i kraft relativt och att det därför har varit för tidigt att utvärdera utfallet av regeländringarna, vars huvudsyfte var att förenkla i företagens vardag. Utskottet har även framhållit att det förutsatte att regeringen skulle följa utvecklingen och vid behov återkomma till . De ändringar i arbetstidslagen som trädde i kraft var i stor utsträckning föreslagna av och motiverade av regelförenklingsskäl, vilket utskottet ser positivt på. I likhet med vad utskottet uttalade vid föregående års behandling är det alltjämt utskottets uppfattning att de nya reglerna är väl avvägda. Utskottet förutsätter att regeringen följer utvecklingen och vid behov återkommer till . I sammanhanget finns det skäl att framhålla att arbetstidslagen ger parterna möjligheter att själva reglera arbetstidsfrågor och anpassa dem till sina särskilda förhållanden och omständigheter. Den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på att arbetsmarknadens parter uppträder på ett ansvarsfullt sätt. Det ligger också i modellens natur att det i första hand är dessa parter som bör diskutera och komma överens i kollektivavtal. Utskottet anser även att frågan om s.k. delade turer och hur önskemål om inflytande över arbetstidens längd och förläggning m.m. ska kunna tillgodoses i högsta grad är sådant som bör hanteras av arbetsmarknadens parter. En viktig utgångspunkt är att inte bör lagstifta om frågor som bättre kan lösas i förhandlingar mellan parterna. Utskottet vill även framhålla de ändringar av sanktionssystemet på arbetstids- och arbetsmiljöområdet som efter förslag från regeringen antog (prop. 2012/13:143, bet. 2012/13:AU11, rskr. 2012/13:284). För att arbetstidslagstiftningens krav ska få ett bra genomslag i samhället och kunna genomdrivas så effektivt som möjligt behöver lagstiftningen innehålla möjlighet till effektiva sanktioner när kraven inte följs. Utskottet framhöll vid beredningen av ärendet att en utökad användning av sanktionsavgifter kommer att innebära att ett effektivare sanktionssystem införs och att arbetstidslagstiftningen därigenom kan få ett bättre genomslag i samhället. Utskottet står fast vid denna uppfattning. Med hänvisning till det här anförda anser utskottet att det inte behövs något initiativ från sida med anledning av de motioner som behandlas i detta avsnitt. Motionerna 2013/14:Sf264 (MP) yrkande 16, 2013/14:A202 (V) yrkandena 2 och 4–7, 2013/14:A280 (S), 2013/14:A369 (S) och 2013/14:A406 (SD) avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om arbetstidsförkortning. Jämför reservationerna 25 (MP) och 26 (V). förklarar i motion 2013/14:Sf264 av m.fl. att sänkt normalarbetstid är en reform som skulle kunna stärka demokratin och den sociala sammanhållningen i samhället. Partiets vision är ett arbetsliv som präglas av en hälsosam balans mellan arbete och fritid. I ett första steg har som målsättning att sänka normalarbetstiden till . Det bör ske en sammanhållen utvärdering av de arbetstidsförkortningsförsök som har genomförts och utifrån denna utredas på vilket sätt en generell arbetstidsförkortning till 35-timmarsvecka kan genomföras (yrkande 11). I motionen noteras att en form av arbetstidsförkortning som har skett inom några avtalsområden, t.ex. Pappers och Metall, är arbetstidsbanker. I detta system kan arbetstagare ta ut en viss del av sitt löneutrymme som kortare arbetstid i stället för ökad lön. Partiet anser att det bör tillsättas en utredning som kan utforma ett förslag på hur användandet av arbetstidsbanker kan främjas (yrkande 12). anser i motion 2013/14:A202 av m.fl. att det måste vara möjligt för både kvinnor och män, arbetare och tjänstemän att kombinera heltidsarbete med föräldraskap och fritid utan att slita ut sig. Enligt partiet bör en målmedveten strategi för att stegvis förkorta arbetstiden från dagens 40 utarbetas (yrkande 3). Partiet anser att det finns goda skäl att anta att de samhällsekonomiska effekterna av en arbetstidsförkortning skulle bli positiva, såsom minskade sjuktal genom mindre stress, och att den genomsnittliga pensionsåldern kan höjas, givet att arbetstidsförkortningen inte sker till priset av ökad arbetsbelastning och sjunkande inkomster. Utskottet anser att den svenska modellen, där svenska kollektivavtal verkar tillsammans med lagregler, fungerar bra och bör värnas. Utskottet står således fast vid den utgångspunkt som har framhållits när liknande motionsyrkanden har behandlats (se t.ex. bet. 2012/13:AU8 s. 33), nämligen att det är arbetsmarknadens parter som bör komma överens om eventuella arbetstidsförkortningar. Utskottet kan se flera skäl som talar mot en generell lagstiftning på området. Ett skäl är att kollektivavtalssystemets trovärdighet riskerar att undergrävas om det lagstiftas om kortare arbetstid. Ett annat skäl är att en sådan lagstiftning skulle kunna drabba tillväxten. Mycket talar dessutom för att problemen för tillväxten inom kommer att förstärkas av den demografiska utvecklingen. Det finns alltså flera starka skäl som talar mot ett riksdagsinitiativ i frågan. Med hänvisning till det som har anförts ovan finner utskottet inte någon anledning att föreslå något tillkännagivande i frågan om arbetstidsförkortning. Motionerna 2013/14:Sf264 (MP) yrkandena 11 och 12 och 2013/14:A202 (V) yrkande 3 avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med allmänt hållna förslag om rätt till heltid och krav på särskilda insatser inom den offentliga sektorn. Jämför reservationerna 27 (S), 28 (V), 29 (MP) och 30 (SD). Varken LAS eller arbetstidslagen innehåller några regler om vilken sysselsättningsgrad en anställning ska ha. En arbetstagares sysselsättningsgrad kan regleras i kollektivavtal, men är vanligen något som arbetsgivaren och den enskilda arbetstagaren gemensamt kommer överens om. I 25 a § LAS finns det en bestämmelse om en deltidsanställd arbetstagares företrädesrätt till anställning med högre sysselsättningsgrad. En förutsättning för företrädesrätten är att arbetsgivarens arbetskraftsbehov tillgodoses på detta sätt. beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppgift att utreda hur rätten till heltidsanställning skulle stärkas. överlämnades betänkandet Stärkt rätt till heltidsanställning (SOU 2005:105) med förslag om en lag om heltidsanställning. Utredningen ledde inte till någon lagstiftningsåtgärd. Regeringen tillsatte en delegation för jämställdhet i arbetslivet (dir. 2011:80) med uppdrag att bl.a. stimulera en debatt om hur jämställdhet i arbetslivet kan främjas och lämna förslag på insatser som kan gynna jämställdhet i arbetslivet. En del av uppdraget rör frågan om deltidsarbete. Uppdraget ska redovisas . Socialdemokraterna framför i motion 2013/14:A288 av m.fl. ett yrkande om att heltid ska vara norm på arbetsmarknaden (yrkande 8). I motionen tydliggörs att partiets krav om allas rätt till heltid inte betyder att allt deltidsarbete ska avvecklas. Partiets grundinställning är dock att heltidsanställningarna måste bli fler. I första hand bör frågan lösas av arbetsmarknadens parter genom förhandlingar och kollektivavtal. Om denna väg inte är framkomlig måste lagstiftningsvägen övervägas. Krav på att heltid ska vara norm på arbetsmarknaden tas även upp i följande enskilda socialdemokratiska motioner: 2013/14:A217 av och , 2013/14:A260 av , 2013/14:A315 av och i , 2013/14:A388 yrkande 2 av m.fl. och 2013/14:A393 av m.fl. Ett genomgående tema i motionerna är en betoning på att kvinnor är mer utsatta för ofrivilligt deltidsarbete än vad män är och att detta är ett problem som behöver rättas till. anför i motion 2013/14:Sf264 av m.fl. att partiet står bakom allas rätt till heltid, som man anser att deltidsarbete ska vara en möjlighet för alla att öka flexibiliteten av livet. Partiet noterar att de största problemen med ofrivilligt deltidsarbete finns i den kvinnodominerade offentliga sektorn. anser att offentligt finansierade arbetsgivare ska gå före och erbjuda heltid som norm och deltid som möjlighet för alla sina arbetstagare. En utredning bör tillsättas om hur just offentliga arbetsgivare kan erbjuda heltid som norm och deltid som möjlighet (yrkande 1). Partiet tror att frågor om heltid och deltid bäst löses i dialog mellan arbetsmarknadens parter och att lagstiftning, om den blir aktuell, bör vara dispositiv samt göra skillnad på villkoren för små och stora arbetsgivare då arbetsgivare med fler anställda har större möjligheter att hantera flexibla önskemål än vad en liten arbetsgivare har. I motion 2013/14:A399 av m.fl. uppmärksammar att ofrivillig deltidsarbetslöshet, som i högre utsträckning drabbar kvinnor än män, leder till sämre löneutveckling, sämre karriärmöjligheter och lägre framtida pension för den enskilde. vill öka möjligheterna till heltidstjänst inom den offentliga sektorn genom att alla deltidsanställda inom den offentliga sektorn efter sex månaders provanställning, följt av ytterligare sex månaders tjänstgöring, ska bli erbjudna en heltidstjänst och anser att staten bör ta det ekonomiska ansvaret för denna reform (yrkande 1). begär i motion 2013/14:A202 av m.fl. att rätten till heltid stärks genom ändringar i LAS som gör heltid till norm, medan anställningar på deltid ska kunna ingås om parterna kommer överens om detta (yrkande 1). Partiet anför att möjligheten att arbeta deltid för den som så önskar naturligtvis ska finnas kvar. Men att en anställning ska vara på heltid måste stärkas. Det är en central jämställdhetsfråga att också undersköterskor, servitriser och butiksbiträden ska kunna leva på sin lön. Utskottet kan konstatera att har en arbetsmarknad där förutsättningarna för både kvinnors och mäns deltagande är relativt goda. Det gäller oavsett familjesituation, utbildningsnivå och ekonomisk situation. Vid en internationell jämförelse kan man också konstatera att en stor andel av arbetskraften i utgörs av kvinnor. Det finns dock fortfarande brister i jämställdhet när det gäller t.ex. kvinnors och mäns möjligheter att komma in på arbetsmarknaden, att stanna kvar och utvecklas i arbetslivet och att kunna kombinera arbete och familjeliv. Kvinnor har en lägre sysselsättningsgrad än män. Utskottet kan, i likhet med flera av motionärerna, konstatera att kvinnor arbetar deltid i betydligt större omfattning än män, både frivilligt och ofrivilligt. Arbetet utförs även delvis i andra sektorer än män. Kvinnor är också deltidsarbetslösa i högre grad än män. Så länge kvinnor förvärvsarbetar i mindre utsträckning än män kommer de att ha lägre lön, sämre karriärmöjligheter och lägre pension. Genom att öka möjligheten för kvinnor och män att förvärvsarbeta främjas jämställdheten. Alla som vill och kan ska också kunna få ett arbete. Utskottet anser att ambitionen också måste vara att det ska vara möjligt att arbeta i den omfattning man själv önskar. Som framgår ovan har regeringen tillsatt en delegation för jämställdhet i arbetslivet. En del av delegationens uppdrag rör just frågan om deltidsarbete. Utskottet ser mycket positivt på delegationens arbete och kommer att följa dess fortsatta arbete med intresse. Utskottet välkomnar att regeringen för en politik som gör det mer attraktivt för arbetsgivare att anställa. Regeringen har genomfört en stor mängd åtgärder för att fler människor ska få arbeta och för att fler som vill jobba heltid också ska få möjlighet att göra det. Jobbskatteavdragen är ett exempel på en reform som gör det mer lönsamt för kvinnor och män att arbeta. De deltidsarbetslösas incitament i kombination med att det faktiskt är kostsamt för företag att byta ut personal med jämna mellanrum leder, enligt utskottets bedömning, till att företag i högre grad än tidigare kommer att vilja erbjuda heltidsanställning i stället för att anställa nya personer på deltid. Som konstaterats ovan drabbar ofrivillig deltid i huvudsak kvinnor och ofta kvinnor som är verksamma i den offentliga sektorn. Utskottet anser därför att det är angeläget att fler arbetsgivare, t.ex. inom vården och omsorgen i den offentliga sektorn, erbjuder bra villkor och fler heltidsanställningar. Alla som vill och kan måste få möjlighet att jobba mer. Avslutningsvis noterar utskottet att det i flera av motionerna framhålls att frågan om rätt till heltid kräver ett aktivt deltagande av arbetsmarknadens parter. Utskottet kan inte annat än dela denna uppfattning och vill betona att arbetsmarknadens parter har ett stort ansvar för frågan. Utskottet kan dock inte se att det skulle finnas något skäl för några särskilda initiativ i fråga om lagstiftningsåtgärder, utredningar eller andra insatser från regeringens sida. Med hänvisning till vad som anförts ovan avstyrker utskottet motionerna 2013/14:Sf264 (MP) yrkande 1, 2013/14:A202 (V) yrkande 1, 2013/14:A217 (S), 2013/14:A260 (S), 2013/14:A288 (S) yrkande 8, 2013/14:A315 (S), 2013/14:A388 (S) yrkande 2, 2013/14:A393 (S) och 2013/14:A399 (SD) yrkande 1. Proportionalitetsprincip i svensk konflikträtt Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att införa en proportionalitetsprincip i svensk konflikträtt. Utredningen om ett förstärkt förlikningsmannainstitut lade 1998 fram sitt slutbetänkande Medling och lönebildning (SOU 1998:141). Utredningen föreslog att ett proportionalitetskrav skulle införas för att begränsa möjligheten till stridsåtgärder som kostar lite för den egna organisationen, men orsakar stora kostnader för motparten eller tredje man. Utredningens förslag låg till grund för proposition 1999/2000:32, som antogs av (bet. 1999/2000:AU5, rskr. 1999/2000:149). I propositionen föreslog regeringen bl.a. ett nytt och starkare , ändringar i MBL om förlängd varseltid och möjlighet att skjuta upp varslade stridsåtgärder. Regeringen avstod emellertid från att lägga fram något förslag om att införa en proportionalitetsprincip. i (M) anser i motion 2013/14:A324 att det vore bra om parterna självmant kunde komma överens om en proportionalitetsprincip vid fackliga stridsåtgärder. Då detta inte alltid är möjligt anser motionären att det kan finnas anledning för regeringen att överväga lagstiftning på området. Lagstiftningen ska vidtas i syfte att modernisera spelreglerna och stävja missbruk av konfliktvapnet på arbetsmarknaden. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om att införa en proportionalitetsprincip i svensk konflikträtt, senast i betänkande 2012/13:AU8 (s. 29 f.). En mer utförlig behandling av frågan gjordes i betänkande 2008/09:AU7. Utskottet kan konstatera att den svenska arbetsmarknadsmodellen har skapat förutsättningar för ett relativt lugn på arbetsmarknaden. Utskottet noterar att i sin rapport om avtalsrörelsen och lönebildningen 2013 redovisar att under det året förlorade ca till följd av konflikt. Av dem förlorades knappt 6 200 i konflikter under avtalsrörelsen. Det är en av de lägsta siffrorna sedan verksamhet startade och betydligt lägre än tidigare års avtalsrörelser med samma omfattning. Vid de senaste årens behandling har utskottet inte ansett att några åtgärder i frågan varit nödvändiga. Utskottet ser ingen anledning att ompröva sina tidigare ställningstaganden. Motion 2013/14:A324 (M) avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. att ska ratificera konvention nr 189 om hushållsarbetare och att lagen om arbetstid m.m. i husligt arbete ska upphöra att gälla. Jämför reservationerna 31 (MP, V) och 32 (V). Lagen (1970:943) om arbetstid m.m. i husligt arbete gäller arbete som en arbetstagare utför i arbetsgivarens hushåll. Den gäller inte om arbetstagaren är medlem av arbetsgivarens familj, utom i det fall arbetstagaren är personlig assistent enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. I lagen om arbetstid m.m. i husligt arbete finns bl.a. bestämmelser om arbetstid, anställningsavtals ingående och upphörande samt tillsynsansvar. Arbetstidslagen gäller inte arbete som utförs i arbetsgivarens hushåll (2 §). Genom en lagändring 2008 blev arbetsmiljölagen tillämplig även på arbete i arbetsgivarens hushåll (8 §). beslutande organ, Internationella arbetskonferensen, antog konvention nr 189 och rekommendation nr 201 om hushållsarbetare. I konventionen fastställs minimikrav för skydd av hushållsarbetare. Bestämmelserna i konventionen syftar till att bidra till att minska övergrepp och exploatering av hushållsarbetare. I artikel 1 i konventionen definieras en hushållsarbetare som en person som utför hushållsarbete (arbete som utförs i eller för ett eller flera hushåll) inom ramen för ett anställningsförhållande. Enligt artikel 3 ska varje medlemsstat vidta de åtgärder som föreskrivs i konventionen för att respektera, främja och förverkliga de grundläggande principerna och rättigheterna i arbetslivet. Medlemsstaterna ska även vidta åtgärder för att förebygga våld och barnarbete inom hushållsarbete. Konventionen innehåller vidare bestämmelser med krav på medlemsstaterna att bl.a.: – fastställa en minimiålder för hushållsarbete och införa skyddsåtgärder för arbetstagare som inte fyllt , – förebygga övergrepp och våld, – säkerställa skäliga anställningsvillkor och rättvisa anställningsförhållanden, – se till att arbetstagarna får information om sina anställningsvillkor, – reglera utländsk rekrytering och säkerställa fri rörlighet, – föreskriva likabehandling för hushållsarbetare i förhållande till andra arbetstagare när det gäller ersättning och förmåner, – reglera och övervaka privata arbetsförmedlingar, och – utveckla en särskild mekanism för klagomål. konvention nr 189, som trädde i kraft , har ratificerats av tolv av medlemsstater. I rekommendation nr 201 finns bestämmelser som kompletterar konvention nr 189 och som enligt rekommendationen ska tas i beaktande tillsammans med konventionens bestämmelser. framhåller i motion 2013/14:U316 av m.fl. att , med sina unika erfarenheter av överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter, bör lyfta upp frågor om facklig frihet och organisationsfrihet. bör ligga i framkant när det gäller stöd till arbete och ratificera nr 189 om hushållsarbetares rättigheter (yrkande 6). anser i motion 2013/14:A201 av m.fl. att antagandet av konvention nr 189 är ett stort steg i kampen mot diskriminering och har stor betydelse för hushållsanställda i hela världen. Det är viktigt att många fler länder stöder hushållsarbetarnas kamp för grundläggande rättigheter genom att ratificera konventionen. Partiet vill därför att ska ratificera konvention nr 189 och rekommendation nr 201 om hushållsanställdas rättigheter (yrkande 14). Ett liknande yrkande framförs även av samma motionärer i motion 2012/13:A201 yrkande 15. Vidare anförs att det kan vara svårt för vissa hushållsanställda, särskilt migrantarbetare, att känna till och hävda sina rättigheter. I motion 2013/14:A201 framställer partiet därför ett yrkande om att regeringen bör ge berörda myndigheter i uppdrag att utforma lättillgänglig information om hushållsanställdas rättigheter på fler språk (yrkande 15). Ett liknande yrkande framställs även i motion 2012/13:A201 yrkande 16. I motion 2013/14:A201 noterar även att ordningen i den svenska arbetsrätten är sådan att den som är anställd direkt i en annans hushåll inte omfattas av den vanliga skyddslagstiftningen. I stället gäller lagen om arbetstid m.m. i husligt arbete, enligt vilken det inte krävs saklig grund för uppsägning, företrädesrätten till återanställning inte gäller och andra arbetstidsregler gäller än i arbetstidslagen. Enligt partiet är det orimligt med två parallella lagstiftningar som ger olika skyddsnivå. Lagen om arbetstid m.m. i husligt arbete bör därför upphöra att gälla och anställda i annans hushåll bör garanteras samma grundläggande skydd som övriga arbetstagare på svensk arbetsmarknad (yrkande 16). I motion 2012/13:A201 yrkande 17 framförs ett liknande yrkande. Den grupp som främst berörs är personliga assistenter som har anställts direkt av brukaren, vilket i och för sig inte är den vanligaste anställningsformen för personliga assistenter . Arbetsmiljötillsynen för dem som har sin arbetsplats i andra människors hem behöver förbättras. Partiet anser i motion 2012/13:A201 att regeringen bör ta initiativ till en dialog med de berörda parterna i syfte att finna en lösning som gör det möjligt att tillförsäkra personliga assistenter samma grundläggande skydd som andra arbetstagare som brukarnas behov av integritet tillgodoses (yrkande 18). Utskottet vill inledningsvis framhålla att konvention nr 189 och rekommendation nr 201 om anständiga arbetsvillkor för hushållsarbetare innehåller aspekter som ur ett rättsligt perspektiv är komplicerade. Utskottet anser att det är viktigt att det görs en noggrann analys av konventionens innehåll i relation till svensk rätt. Ett sådant analysarbete av de rättsliga frågorna pågår inom .