bet · H101JuU17 · 2014-02-20 00:00:00 — Regeringen bör beakta vad arbetsgruppen kommer fram till och återkomma med förslag om nödvändiga åtgärder för att komma till rätta med långa häktningstider. Tillgång till försvarare i häkte Enligt 21 kap. 9 § får en försvarare för den som är anhållen eller häktad inte förvägras att sammanträffa med honom eller henne. Försvararen har vidare rätt att i enrum meddela sig med den anhållne eller häktade; för annan än offentlig försvarare gäller det dock endast om undersökningsledaren eller åklagaren medger det eller om rätten finner att det kan ske utan men för utredningen eller för ordningen eller säkerheten i förvaringsplatsen. () har i flera beslut uttalat att en offentlig försvarare inte ens bör avvisas från ett häkte utan att ha fått träffa sin klient. JO har vidare uttalat att det, mot bakgrund av de speciella praktiska problem som uppstår på ett stort häkte och som har samband med tillgången på personal och säkerhetsfrågorna, kan vara rimligt att eventuella besök hos klienterna efter ett visst klockslag föranmäls i så god tid att häktet kan disponera sin personal med hänsyn därtill (dnr 2207-2008, JO 2005/06 s. 132, JO 1983/84 s. 134 och 2013/14:JO1 s. 278). Kriminalvården har informerat om att myndigheten i samråd med håller på att ta fram centrala riktlinjer för frågor om kontakter mellan en intagen och hans eller hennes försvarare. Synpunkter kommer även att inhämtas från . Arbetet beräknas vara klart . Transport av frihetsberövade personer Utredningen om transporter av frihetsberövade personer överlämnade betänkandet Transporter av frihetsberövade (SOU 2011:7). fick Statskontoret i uppdrag att genomföra en konsekvensanalys av förslagen i utredningens betänkande. Statskontorets rapport (rapport 2011:28) och betänkandet har remissbehandlats och bereds i . Av 24 kap. 18 § första stycket följer att rätten, när den beslutar om häktning, ska sätta ut den tid inom vilken åtal ska väckas. Tiden får inte bestämmas längre än vad som är oundgängligen nödvändigt. Är den utsatta tiden otillräcklig får rätten medge förlängning av tiden, om detta begärs före tidens utgång. Av andra stycket följer att om åtal inte väcks ska rätten, så länge den misstänkte är häktad och till dess åtal har väckts, med högst hålla en ny förhandling i häktningsfrågan och då särskilt se till att utredningen bedrivs så skyndsamt som möjligt. Om det med hänsyn till utredningen eller av annan anledning är uppenbart att förhandling inom den angivna tiden skulle vara utan betydelse, får rätten bestämma längre tids mellanrum. Riksåklagaren gav en arbetsgrupp i uppdrag att överväga hur användningen av restriktioner för häktade kan minskas och hur långa häktningstider kan undvikas. Arbetsgruppen överlämnade en rapport till riksåklagaren. I rapporten föreslås sammanfattningsvis följande. Åklagarna bör uppmanas att på olika sätt underlätta för den häktade att ha kontakt med omvärlden. Åklagarna bör ges vägledning för sina beslut om restriktioner i ett internt styrdokument. Det behövs också utbildningsinsatser. Skälen för restriktioner bör dokumenteras redan i samband med häktningsframställningen. Den misstänkte och försvararen bör få del av skälen före häktningsförhandlingen och vid förhandlingen bör åklagaren tydligt motivera varför restriktionerna behövs. Det bör regleras i ett nytt styrdokument. Åklagarnas metodstöd för restriktionsbeslut bör utvecklas och förses med standardiserade beslutsmotiveringar. Beslutsmallen bör anpassas efter lagstiftningen och förbud mot samsittning bör vara ett separat restriktionsbeslut. En anmälningsskyldighet till högre åklagare i de fall förbud mot både samsittning och vistelse i gemensamhet pågår samt vid längre häktningstider bör övervägas. bör, helst tillsammans med Kriminalvården, verka för att isolering av häktade upphör genom att alla häktade ges en laglig rätt till minst två timmars mänsklig kontakt per dag. bör samråda med Kriminalvården om att skapa möjlighet till vistelse i gemensamhet för häktade med restriktioner och om att skapa rutiner för mer regelmässiga kontakter mellan åklagare och kriminalvårdstjänsteman i syfte att underlätta den häktades kontakter med omvärlden. Det bör skapas bättre rutiner och mer regelmässiga kontakter med både på ett generellt plan och i de enskilda förundersökningarna för att minska häktningstiderna. I detta arbete bör Polisen delta. bör anordna exempelvis ett seminarium med åklagare, domare och försvarare för att diskutera hur huvudförhandlingstiderna i häktade mål kan kortas. bör föreslå en lagändring som gör det möjligt att hålla ingående förhör med den misstänkte vid häktningsförhandlingen. bör föreslå en lagändring som ger åklagaren möjlighet att delegera brevgranskning till administrativ personal. Som har föreslagit bör det införas en möjlighet till strafflindring i de fall då den tilltalade genom att erkänna eller på annat sätt har medverkat till utredningen. Förhör under förundersökningen bör, som har föreslagit, i större utsträckning dokumenteras genom ljud- och bildupptagning. Det bör närmare undersökas om det finns förutsättningar att ändra lagen (1990:52) om vård av unga så att omhändertagande kan beslutas av det skälet att den unge annars skulle vara häktad. har informerat om att rapporten bereds i riksåklagarens kansli. Barn och ungdom i arrest och häkte Av 23 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare framgår att den som inte fyllt får häktas endast om det finns synnerliga skäl. överlämnade 2013 rapporten insidan – barn och ungdomar om tillvaron i arrest och häkte till regeringen. Enligt rapporten sattes barn i polisarrest vid 3 052 tillfällen, 120 barn häktades i väntan på rättegång, varav hade någon form av restriktioner. Majoriteten av de frihetsberövade barnen var ensamma på sitt rum under 22 av dygnets . Alla siffror gäller 2011. I rapporten föreslås sammanfattningsvis följande: – Frihetsberövande före rättegång som en sista utväg. – Inför tidsgränser. – Inget barn ska placeras i arrest i dess nuvarande utformning. – Inget barn som misstänks för brott ska isoleras . – Restriktioner ska individualiseras för barn. – Alla barn ska alltid ha tillgång till en offentlig försvarare från det första förhöret. – Inrätta ett oberoende barnombud. Av Kriminalvårdens regleringsbrev framgår att Kriminalvården inom ramen för sin verksamhet särskilt ska uppmärksamma behoven hos unga personer. Kriminalvården ska utveckla sin förmåga att tillgodose unga personers behov i verksamheten samt ha en plan för vilka ytterligare åtgärder som myndigheten ska vidta. Kriminalvården ska också redovisa omfattningen av isoleringsbrytande åtgärder dels för häktade med restriktioner, dels för häktade utan restriktioner. De åtgärder som vidtagits för unga ska särskilt redovisas. Av regleringsbrev framgår att myndigheten ska redovisa uppgifter om häktningar och restriktioner enligt den struktur för redovisning som framgår av myndighetens regleringsbrev för . Därutöver ska myndigheten redovisa omfattningen på restriktionerna när det gäller unga häktade, dvs. Av redovisningen ska särskilt framgå i vilken utsträckning åklagare fattat beslut om att tillåta unga häktade att ha kontakt med närstående och andra . Enligt regleringsbrevet ska ange – hur många av de häktade som har varit ålagda restriktioner – hur många av de häktade i åldersgrupperna 15–respektive 18–som har varit ålagda restriktioner – den tid som de häktade har varit ålagda restriktioner redovisat i lämpliga tidsintervall (åldersgrupperna 15–respektive 18–ska särredovisas). Påtagliga skillnader mellan olika delar av landet när det gäller användningen av restriktioner eller när det gäller hur länge restriktioner åläggs häktade personer ska beskrivas utförligt. Orsakerna till de eventuella skillnaderna ska analyseras, bl.a. baserat på den information som inhämtas från berörda åklagarkammare. Att en person som är häktad på grund av misstanke om brott har möjlighet att överlägga med sin försvarare är av central betydelse för den häktades rättssäkerhet. Utskottet delar uppfattning att en offentlig försvarare inte ens får avvisas från ett häkte utan att ha fått träffa sin klient. Dock kan det av praktiska skäl vara rimligt att eventuella besök hos klienterna efter ett visst klockslag föranmäls i så god tid att häktet kan disponera sin personal med hänsyn därtill. Utskottet konstaterar att Kriminalvården håller på att i samråd med ta fram centrala riktlinjer för frågor om kontakter mellan en intagen och hans eller hennes försvarare. Frågan är således uppmärksammad av myndigheten och någon anledning för att ta något initiativ finns därmed inte. Motion 2013/14:Ju412 (S) yrkande 75 avstyrks. När det gäller transporter av frihetsberövade konstaterar utskottet att betänkandet Transporter av frihetsberövade (SOU 2011:7) samt den konsekvensanalys som Statskontoret gjort bereds i . Denna beredning bör inte föregripas. Motion 2013/14:Ju412 (S) yrkande 76 avstyrks. Utskottet vill betona att ett barnperspektiv, utifrån andan och intentionerna i FN:s konvention om barnets rättigheter (), ska genomsyra alla åtgärder som rör barn. Som framgår ovan får den som inte fyllt häktas endast om det finns synnerliga skäl. Samma krav gäller för att anhålla den som är . Häktning och anhållande ska således vara åtgärder som endast tillgrips i undantagsfall. Utskottet konstaterar vidare att regeringen regleringsbrev för Kriminalvården angett att myndigheten ska utveckla sin förmåga att tillgodose unga personers behov i verksamheten samt ha en plan för vilka ytterligare åtgärder som myndigheten ska vidta. Kriminalvården ska också redovisa omfattningen av isoleringsbrytande åtgärder dels för häktade med restriktioner, dels för häktade utan restriktioner, varvid de åtgärder som vidtagits för unga särskilt ska redovisas. Dessutom har haft i uppdrag att redovisa uppgifter om häktningar och restriktioner enligt en viss struktur. Ett sådant uppdrag har lämnats även . Av uppdraget följer bl.a. att påtagliga skillnader mellan olika delar av landet när det gäller användningen av restriktioner eller hur länge restriktioner åläggs häktade personer ska beskrivas utförligt. Likaså ska uppgifter om häktade i åldersgrupperna 15–respektive 18–redovisas särskilt. Utskottet konstaterar sammanfattningsvis att frågan om frihetsberövade barn är uppmärksammad av såväl regeringen som Kriminalvården och . Någon anledning för att härutöver ta initiativ finns inte. Motionerna 2013/14:Ju411 (S) yrkande 1 och 2013/14:Ju429 (MP) yrkande 3 avstyrks. Som framgår ovan gav riksåklagaren en arbetsgrupp i uppdrag att överväga hur användningen av restriktioner för häktade kan minskas och hur långa häktningstider kan undvikas. Arbetsgruppen överlämnade en rapport till riksåklagaren. I rapporten framförs förslag på ett stort antal åtgärder. En del av dessa kan genomföra på egen hand, medan andra kräver kontakt med andra aktörer eller förutsätter lagändring. Rapporten bereds i riksåklagarens kansli. Denna beredning bör inte föregripas. Motion 2013/14:Ju204 (V) yrkande 5 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om statistik över barn och unga som placerats i arrest eller häkte samt om intagnas medborgarskap. Jämför reservationerna 11 (S, MP, V) och 12 (SD). I motion 2013/14:Ju411 av m.fl. (S) föreslås att regeringen bör uppdra åt polismyndigheterna att föra särskild statistik över barn och unga, dvs. personer , som placerats i arrest eller häkte (yrkande 2). I motion 2013/14:Ju323 av (SD) föreslås att Kriminalvårdens statistik ska förändras när det gäller registreringen av intagnas medborgarskap. Motionären anför att redovisas alla personer med dubbla medborgarskap eller flerdubbla medborgarskap som svenska medborgare i Kriminalvårdens statistik. En ny grupp bör införas i Kriminalvårdens statistik för personer som har både ett svenskt och ett utländskt medborgarskap. Som anförs ovan i avsnittet Villkor för häktade m.m. överlämnade 2013 rapporten insidan – barn och ungdomar om tillvaron i arrest och häkte till regeringen. I rapporten anförs att har begärt uppgifter om det totala antalet barn som sätts i polisarrest och den genomsnittliga tid som barnen är frihetsberövade. har dock inte kunnat lämna dessa uppgifter eftersom regeringen inte begärt att polismyndigheterna ska föra denna typ av statistik. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges att myndigheten ska redovisa bl.a. de åtgärder som vidtagits för att säkerställa att den information och statistik som görs tillgänglig håller hög kvalitet. Kriminalvårdens statistikdatabas innehåller statistik om bl.a. häktade. Av statistikdatabasen kan utläsas hur många personer som var inskrivna i häkte den första i . har informerat om att det saknas förutsättningar att ta fram statistikstöd för att kunna se hur många barn som placeras i arrest. Anledningen härtill är att it-arbetet vid polisen i första hand måste inriktas mot att genomföra de förändringar som krävs inför nästa års omorganisation av polisen. Justitieminister anförde i ett frågesvar (fr. 2011/12:267) bl.a. följande. har frågat mig om jag är beredd att verka för att kriminalvården i sin statistik särredovisar intagna i fängelse med svenskt och annat eller andra medborgarskap för att skapa en mer adekvat information om situationen inom kriminalvården. Kriminalvården redovisar statistik över antalet intagna som har svenskt respektive inte har svenskt medborgarskap. Svenska medborgare åtnjuter samma rättigheter och skyldigheter oavsett eventuella ytterligare medborgarskap. Jag ser således inget behov av att kriminalvården särredovisar personer som har flera medborgarskap. Utskottet delar den uppfattning som framförs i motion 2013/14:Ju411 (S) yrkande 2 om vikten av att det förs statistik över hur många personer som är intagna i arrest eller häkte. Som utskottet anfört ovan ska häktning och anhållande vara åtgärder som endast tillgrips i undantagsfall när det gäller personer . För att kunna göra korrekta uppföljningar av denna fråga är det givetvis nödvändigt att det finns tillförlitlig statistik att tillgå. När det gäller häktade personer framgår det av Kriminalvårdens statistikdatabas hur många personer som var inskrivna i häkte den första i . Enligt utskottets uppfattning är tillgången till statistik om den gruppen därmed godtagbar. Däremot saknas ett statistikstöd för att ta fram uppgifter om hur många personer som placeras i arrest. har uppgett att det saknas förutsättningar att ta fram ett sådant statistikstöd och hänvisat till att it-arbetet vid polisen i första hand måste inriktas mot att genomföra de förändringar som krävs inför nästa års omorganisation av polisen. Även om utskottet kan ha viss förståelse för att it-arbetet måste prioriteras på det sätt som angett, vill utskottet understryka vikten av den nu aktuella statistiken. Utskottet förutsätter att polisen påbörjar arbetet med att ta fram ett statistikstöd så snart det är möjligt med hänsyn till den kommande omorganisationen. Utskottet kommer att följa frågan men anser inte att något tillkännagivande behövs . Motion 2013/14:Ju411 (S) yrkande 2 avstyrks. Kriminalvården redovisar statistik över antalet intagna som har svenskt respektive inte har svenskt medborgarskap. Utskottet ser inte någon anledning till att personer med flera medborgarskap ska särredovisas. Motion 2013/14:Ju323 (SD) avstyrks. Barn till frihetsberövade föräldrar Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om barn till frihetsberövade föräldrar. Jämför reservation 13 (S, MP, V). I kommittémotion 2013/14:Ju429 av m.fl. (MP) anförs att Kriminalvården bör få i uppdrag att ta fram en eller flera modeller för hur barn ska kunna upprätthålla en fungerande och positiv kontakt med intagna föräldrar (yrkande 2). Justitieminister besvarade interpellation 2012/13:435 om barn till frihetsberövade föräldrar. Hon anförde bl.a. att Kriminalvården arbetar aktivt såväl med ett barnperspektiv inom sin verksamhet som med föräldrastöd. De krav på säkerhet som Kriminalvården har att beakta måste dock alltid vara överordnade. Det innebär bl.a. att ett barns kontakt med en frihetsberövad förälder alltid måste balanseras mot kraven på säkerhet. Ett väl avvägt barnperspektiv innebär att hänsyn tas till ett barns integritet och rätt till sin förälder och behovet av stöd och hjälp. Det innebär också en skyldighet att göra en anmälan till om det förekommer omständigheter eller misstanke om att ett barn far illa. I Kriminalvårdens grundutbildning får all personal utbildning i att ha ett barnperspektiv, och myndigheten har också barnombud på alla anstalter. Barnombudet ska ge föräldrar, barn och personal stöd i barnfrågor. Kriminalvården har särskilda barnsidor på myndighetens webbplats där barn till frihetsberövade föräldrar kan få svar på frågor och ta del av andras berättelser om att ha en förälder som sitter i fängelse. Kriminalvården ger ett barn förutsättningar att hålla kontakt med sin frihetsberövade förälder på olika sätt, t.ex. genom besök, telefon, brev och under permissioner. Intagna med barn kan ansöka om utökade kontaktmöjligheter, och en intagen får beviljas bidrag till telefonsamtal med sitt barn. På alla anstalter finns det barnanpassade besöksrum och besökslägenheter. Intagna erbjuds på de flesta anstalter möjligheter att delta i föräldrautbildning och föräldracirklar i syfte att utveckla sin förmåga och sitt ansvar som förälder. Utskottet vill än en gång betona att ett barnperspektiv, utifrån andan och intentionerna i , ska genomsyra alla åtgärder som rör barn. I likhet med motionärerna anser utskottet att det är av stor vikt att barn till intagna ges möjlighet att hålla kontakt med sin förälder. Barns behov och rättigheter i egenskap av nära anhörig till en intagen ska således särskilt uppmärksammas av Kriminalvården. Det är dock ofrånkomligt att de krav på säkerhet som Kriminalvården har att beakta måste vara överordnade. Det innebär bl.a. att ett barns kontakt med en frihetsberövad förälder alltid måste balanseras mot kraven på säkerhet. Utskottet konstaterar att Kriminalvården arbetar aktivt med att på olika sätt införliva ett barnperspektiv i myndighetens verksamhet, t.ex. genom barnombud, föräldrautbildning, barnanpassade besöksrum och besökslägenheter. Utskottet ser därför inte någon anledning att föreslå något initiativ med anledning av motion 2013/14:Ju429 (MP) yrkande 2. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår 24 motionsyrkanden med olika förslag som har behandlats och avslagits tidigare . Jämför särskilda yttrandena 2 (S), 3 (MP), 4 (SD) och 5 (V). I betänkandet behandlas motionsförslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare , se förslagspunkt 14. Detta gjorde utskottet i betänkandena /11:JuU10 och 2012/13:JuU12. avslog i enlighet med utskottets förslag motionsyrkandena. Utskottet avstyrker de nu aktuella motionsyrkandena med hänvisning till detta. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Verkställighetsplanering, punkt 1 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju429 av m.fl. (MP) yrkande 5. Enligt vår uppfattning är det angeläget att rehabiliteringsarbetet påbörjas . Då ökar sannolikheten för att den dömde inte återfaller i brott utan i stället får en egen försörjning m.m. Kriminalvården bör därför få i uppdrag att ta fram en modell där handlingsplaner för dömdas vård och rehabilitering ska kunna tillämpas direkt efter en lagakraftvunnen dom. Behandlingsprogram för våldsutövande män, punkt 2 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:So640 av m.fl. (S) yrkande 1. Män som utövar våld i nära relationer bör erbjudas olika beprövade behandlingsprogram för att eliminera eller åtminstone förebygga återfall i denna form av brottslighet. Anpassad och adekvat behandling bör ingå som en del i straffpåföljden. Inom pågår programverksamhet för män som dömts för att ha utövat våld mot närstående. Verksamheten skulle dock kunna utvidgas och bli mer omfattande och allmängiltig, t.ex. genom tillägg i straffpåföljden. Kriminalvårdens vårdande och rehabiliterande insatser, punkt 3 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju429 av m.fl. (MP) yrkande 9. Kriminalvårdens uppdrag är brett och omfattar ett stort antal personer som dömts för många olika sorters brott till många olika påföljder. Detta medför också att de olika vård- och behandlingsalternativ som finns för de dömda skiljer sig åt. Det saknas dock ofta vetenskap och beprövad erfarenhet som kan visa att den vård eller den behandlingsinsats den enskilde får leder till avsett positivt resultat. För att kunna bedöma detta krävs också en fördjupad analys av den enskildes förutsättningar och behov. Jag anser därför att Kriminalvårdens vårdande och rehabiliterande insatser ska vara förenliga med vetenskap och beprövad erfarenhet. Kvalitetssäkring av intagnas arbete, punkt 4 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju429 av m.fl. (MP) yrkande 10. När det gäller det arbete som utförs inom av de intagna finns det enligt min uppfattning en risk att arbetet upplevs vara mer av en sysselsättning för att fördriva tiden och mindre av en sysselsättning som engagerar den enskilde och som kan leda till rehabilitering och ett eget arbete. Kriminalvården bör därför få ett uppdrag att kvalitetssäkra det arbete som utförs av intagna, så att det fyller reella behov och upplevs som meningsfullt. Behandling av intagna med neuropsykiatriska diagnoser, punkt 5 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 79. Alltmer talar för att den neuropsykiatriska diagnosen adhd är en nyckelfaktor för kriminalitetsutveckling. Enligt studier inom kriminalvården är förekomsten av adhd hög bland klienterna (av kvinnor i anstalt och av unga våldsdömda män). Enligt en studie avseende långtidsdömda män kan av den gruppen ha obehandlad adhd. Trots denna kunskap är det endast några procent av de intagna som får behandling. Att det är för få intagna som får behandling bekräftas också av Kriminalvårdens internrevision. som pågått i visar goda resultat, men för att kunna få verksamheten att även fungera som en nationell satsning krävs ytterligare utvärdering. Mot bakgrund av detta menar vi att regeringen bör ge Kriminalvården i uppdrag att utveckla arbetet med adhd. Frigivningsförberedelser, punkt 6 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju429 av m.fl. (MP) yrkande 1. I takt med att arbetslösheten ökar finns det en risk att det blir än svårare för tidigare dömda att kunna få en inkomst genom eget arbete. Vi vill därför att Kriminalvården och Arbetsförmedlingen ska få i uppdrag att tillsammans ta fram ett förslag för hur alla dömda som vistas på anstalt och inte har arbete vid avtjänad påföljd kan ges praktik som leder till arbete eller på annat sätt introduceras i arbete.