bet · H101UbU15 · 2014-03-31 00:00:00 — I utbildningsplanen berörs bl.a. utbildningens omfattning, huvudsakliga uppläggning och organisation (7 §). Det ska också finnas en kursplan för varje kurs (9 §). arbetsmarknadsråd är ett rådgivande organ inom Myndigheten för . Rådets uppgift är bistå myndigheten med information om arbetsmarknaden och dess utveckling. Rådet består av myndighetschefen, som är ordförande, och högst åtta andra ledamöter (jfr förordning [2011:1162] med instruktion för Myndigheten för ). Bland ledamöterna finns representanter för bl.a. , Kommuner och Landsting, LO och Arbetsförmedlingen (källa: Myndigheten för webbplats ). Av Myndigheten för regleringsbrev framgår att myndigheten ska redovisa hur arbetsmarknadsråds insatser har bidragit till att utbildningarna inom svarar mot arbetsmarknadens behov. I budgetpropositionen konstaterade regeringen att för att öka kvaliteten och förbättra träffsäkerheten inom utbildningar behövs det fortsatta utvecklingsinsatser. Utbildningarna inom ska svara mot det behov av kompetens som arbetslivet uppger sig ha. Utbildningarnas träffsäkerhet bygger på att bedömningarna som arbetsgivare, företag och andra organisationer lämnar är så välgrundade som möjligt. En närmare granskning av dessa samband bör göras för att ge bättre kunskaper om dimensioneringen av i relation till behoven av och efterfrågan på kompetens (prop. 2013/14:1 utg.omr. 16 s. 74). Regeringen har med anledning av skrivningarna i budgetpropositionen om fortsatta utvecklingsinsatser för utbildningar gett utvärdering (IFAU) i uppdrag att genomföra en registerbaserad kartläggning av studerande vid . IFAU ska beskriva de studerande med avseende på kön, ålder och högsta tidigare utbildning samt analysera om det finns skillnader mellan dem som har antagits till och fullföljt utbildningen med avlagd examen och dem som inte har fullföljt utbildningen. De studerandes sysselsättning och inkomster före, under och efter utbildningen ska särskilt belysas. Vidare ska IFAU redovisa hur stor andel av dem som fullföljer utbildningen som därefter arbetar inom det eller de yrken som deras utbildning syftat till. Genom en registerbaserad kartläggning av de studerande vid kan kunskapen om de studerande och utbildningens koppling till arbetsmarknaden öka. Uppdraget (U2014/541/GV) ska redovisas till () . Behovet av fortsatta utvecklingsinsatser har också lett till att en utredning som gör en översyn av uppgifter har tillsatts inom . I förordningen (2009:43) om statsbidrag för yrkesinriktad och viss teoretisk vuxenutbildning på gymnasial nivå återfinns bestämmelser om yrkesvux. Av dem framgår bl.a. att statsbidrag får lämnas till en kommun för utbildning om den planeras i samråd med Arbetsförmedlingen och med företag, organisationer eller andra sammanslutningar som är verksamma inom de branscher som utbildningen är avsedd för. Det framgår vidare att det ska framgå av ansökan om statsbidrag om två eller flera kommuner samverkar om utbildningen (4 och 5 §§). I redovisning av ett regeringsuppdrag (U2012/3984/GV) om insatser inom yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning och lärlingsutbildning för vuxna m.m. som redovisades (dnr 61-2012:829) och som avser främst konstaterar bl.a. följande: Samverkan inom ramen för yrkesvux förekommer i någon form i nästan samtliga kommuner. av kommunerna uppger att de inte har någon samverkan med andra kommuner. Vidare framgår att en stor andel av kommunerna deltar i kontinuerliga träffar inom ett samverkansområde och att de genomför en gemensam analys av utbildningsbehov. hade av kommunerna diskuterat vuxenutbildningens betydelse för den regionala tillväxten med Arbetsförmedlingen och med det lokala eller regionala näringslivet. Av kommunerna uppgav att de inte fört någon diskussion med andra aktörer om dessa frågor. Regionala kompetensplattformar och fördelning av utbildningsplatser De regionala kompetensplattformarna är inte närmare definierade i författning. För att stärka samverkan mellan den regionala tillväxtpolitiken, arbetsmarknadspolitiken och utbildningspolitiken gav regeringen aktörer med regionalt utvecklingsansvar i länen i uppdrag att etablera regionala kompetensplattformar för samverkan när det gäller kompetensförsörjning och utbildningsplanering . Syftet med de regionala kompetensplattformarna är att de ska bidra till – ökad kunskap och översikt inom kompetensförsörjnings- och utbildningsområdet – samordning av behovsanalyser inom kompetensförsörjnings- och utbildningsområdet – ökad samverkan kring kompetensförsörjning och utbildningsplanering – ökad kunskap om utbud och efterfrågan av utbildningsformer, med utgångspunkt i de olika utbildningsformernas nationella mål samt myndigheternas ansvar. De regionala kompetensplattformarna har –2012 etablerats i samtliga län. Länen har kommit olika långt i arbetet och har – helt i enlighet med uppdraget – olika inriktningar på sina kompetensplattformar beroende på länens olika förutsättningar och prioriteringar (källa: webbplats, ). Regeringen beslutade att –2016 genomföra insatser om för att förstärka och vidareutveckla de regionala kompetensplattformarna som viktiga verktyg för en förbättrad kompetensförsörjning i hela landet (prop. 2013/14:1 utg.omr. 19 s. 20). När det gäller dagens regelverk och ordning för utbildningsdimensionering m.m. kan när det gäller gymnasieskolan, vuxenutbildning och högre utbildning bl.a. följande nämnas: Av 15 kap. 30 § skollagen (2010:800) följer bl.a. att varje kommun ansvarar för att ungdomarna i kommunen erbjuds gymnasieutbildning av god kvalitet. Kommunen kan erbjuda utbildning som den själv anordnar eller utbildning som anordnas av en annan kommun eller ett landsting enligt samverkansavtal med kommunen eller . Vilka utbildningar som erbjuds och antalet platser på dessa ska så långt det är möjligt anpassas med hänsyn till ungdomarnas önskemål. Av 20 kap. 10 § skollagen följer bl.a. att hemkommunen ansvarar för att de som enligt 20 kap. 11 § har rätt att delta i vuxenutbildning på grundläggande nivå och önskar det också får delta i sådan utbildning. Av 20 kap. 11 § följer bl.a. att rätten att delta i utbildning på grundläggande nivå gäller fr.o.m. det andra kalenderhalvåret det år då man fyller och under förutsättning att man är bosatt i landet, saknar sådana kunskaper som normalt uppnås i och har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. I 20 kap. 16 § föreskrivs att varje kommun ska erbjuda vuxenutbildning på gymnasial nivå. Hemkommunen ansvarar för att de som enligt 20 kap. 19 § har rätt att delta i en utbildning och önskar delta i den också får det. Kommunerna ska sträva efter att därutöver erbjuda utbildning som svarar mot efterfrågan och behov. Av 20 kap. 19 § följer bl.a. att en vuxen som är behörig att delta i utbildning på gymnasial nivå enligt 20 kap. 20 § och som har en examen från ett yrkesprogram i gymnasieskolan enligt 16 kap. 27 § men inte uppnått grundläggande behörighet till högskolestudier har rätt att delta i utbildning på gymnasial nivå i syfte att uppnå en sådan behörighet. Av 20 kap. 20 § följer bl.a. att en vuxen är behörig att delta i utbildning på gymnasial nivå det år man fyller , om man är bosatt i landet, saknar sådana kunskaper som utbildningen syftar till att ge, har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen och i övrigt uppfyller föreskrivna villkor. Av regleringsbrevet för i fråga om universitet och högskolor framgår att utbildningsutbudet ska svara mot studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Det framgår vidare att universitet och högskolor bl.a. ska redovisa vilka bedömningar, prioriteringar och behovsanalyser som ligger till grund för beslut om utbildningsutbudet. eller en högskola ska redovisa sina avvägningar när det gäller t.ex. fördelningen mellan program och kurser på olika nivåer och med olika förkunskapskrav samt fördelningen mellan campus och distansutbildning. När det gäller motionsyrkandet om att ge i uppdrag att samverka med arbetsmarknadens parter och staten för att garantera vidareutbildning för yrkesverksamma vill utskottet anföra följande. Sedan startade har intresset för yrkeshögskoleutbildningarna varit stort. Inom samlas ett stort antal eftergymnasiala yrkesutbildningar som tidigare fanns i ett svåröverskådligt utbildningssystem. flexibilitet med ett ständigt omprövat utbud av utbildningar har skapat ett effektivt utbildningssystem med kontinuerlig uppföljning av utbildningarnas resultat. Det finns ett omfattande regelverk som styr anordnandet av yrkeshögskoleutbildningar och som bl.a. ska se till att utbildningarna svarar mot arbetslivets behov av eftergymnasiala yrkesutbildningar. arbetsmarknadsråd har här en viktig roll att fylla i att bistå Myndigheten för med information om arbetsmarknaden och dess utveckling. Som framgått ovan konstaterade regeringen i budgetpropositionen att utbildningarna inom ska svara mot det behov av kompetens som arbetslivet uppger sig ha. Träffsäkerhet bygger på att bedömningarna som arbetsgivare, företag och andra organisationer lämnar är så välgrundade som möjligt. Enligt regeringen borde det göras en granskning av dessa samband. Regeringen har därför gett IFAU i uppdrag att göra en registerbaserad kartläggning av studerande vid . Vidare har en utredning som gör en översyn av uppgifter tillsatts inom . Utskottet ser inget behov av att föregripa pågående uppdrag och utredning och avstyrker därmed motion 2013/14:Ub573 (S) yrkande 8. När det gäller motionsyrkandet om riktade statliga satsningar på vuxenutbildning såsom yrkesvux och vad det inneburit för samverkan ser utskottet, i likhet med motionärerna, positivt på den omfattande regionala samverkan bland kommunerna som uppstått. Utskottet anser dock inte att det finns anledning för att i detalj ta ställning till hur framtida statliga vuxenutbildningsinsatser ska organiseras genom att som motionärerna föreslår lägga ett samverkanskrav på mottagarna av statliga medel för vuxenutbildning. Mot den bakgrunden avstyrker utskottet motion 2013/14:Ub573 (S) yrkande 14. Regionala kompetensplattformar och fördelning av utbildningsplatser När det gäller motionsyrkandet om att låta vissa regionala kompetensplattformar i en försöksverksamhet konkret påverka fördelningen av reguljära utbildningsplatser vill utskottet anföra följande: Utskottet kan inledningsvis konstatera att det inte närmare framgår av motionsyrkandet vilken typ av utbildningsplatser som de aktuella regionala kompetensplattformarna ska fördela, dvs. om det är fråga om utbildningsplatser inom gymnasial utbildning, vuxenutbildning eller högre utbildning eller någon annan utbildningsform eller om det är alla de uppräknade utbildningsformerna. Utskottet anser att oavsett hur motionsyrkandets förslag ska förstås saknas behov av att ändra det rådande regelverket och ordningen för hur utbildningsplatser fördelas på olika utbildningsnivåer och avstyrker således motion 2013/14:A409 (S) yrkande 7. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att införa en formell städutbildning och att låta utreda möjligheten för lokala lärcentrum att erbjuda en nationell grundutbildning inom psykiatrin. I motion 2013/14:Ub408 av (FP) framhålls behovet av att införa en formell städutbildning, vilket enligt motionären skulle kunna leda till förbättrad yrkesstolthet och att fler söker sig till detta yrke. I motion 2013/14:Ub540 av (KD) begärs att möjligheten för lokala lärcentrum att erbjuda en nationell grundutbildning inom psykiatrin ska utredas. Bakgrund och gällande rätt Bestämmelser om bl.a. förutsättningarna för att en utbildning ska få ingå i finns i förordningen (2009:130) om . Det krävs bl.a. att utbildningen svarar mot behov av kvalificerad arbetskraft i arbetslivet som inte tillgodoses genom en utbildning enligt högskolelagen (1992:1434) eller en utbildning som kan leda fram till en examen enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Det framgår också att Myndigheten för beslutar om huruvida en utbildning ska ingå i . Beslutet ska avse (1 kap. 3–4 §§ förordningen [2009:130] om ). I samband med att utskottet vid det föregående avstyrkte ett motionsyrkande om att inrätta en nationell skötarutbildning inom psykiatrin konstaterade utskottet bl.a. följande: Sedan en förordningsändring gjorts anser sig Myndigheten för i fråga om utbildningar med inriktning som kräver nationellt likvärdigt innehåll kunna meddela föreskrifter om kursers specifika innehåll (bet. 2012/13:UbU9 s. 13–15). Det saknas någon närmare författningsreglering av kommunala lärcentrum eller lärcenter. Andra namnformer som bl.a. förekommer är högskolecenter och studiecenter. Många lärosäten erbjuder högre utbildning förlagd till lokala lärcentrum. Vuxenutbildning på alla nivåer erbjuds också i många fall av ett lärcentrum. Utskottet bedömer att det närmast är ett inrättande av en yrkeshögskoleutbildning som efterfrågas, såväl i motionsyrkandet om städutbildning som i motionsyrkandet om psykiatriutbildning. Något utredningsbehov i fråga om motionsyrkandet om en psykiatriutbildning kan därmed inte anses finnas. När det gäller yrkanden om specifika yrkeshögskoleutbildningar kan utskottet konstatera att enligt gällande ordning ska intressenter skicka in ansökningar till Myndigheten för som i sin tur gör en bedömning utifrån bl.a. arbetsmarknadens behov av den utbildning som föreslås. De aktuella yrkandena är sålunda inte frågor för . Därmed avstyrks motionerna 2013/14:Ub408 (FP) och 2013/14:Ub540 (KD). Validering och bedömning av utländska utbildningar Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. ett nationellt valideringscentrum och förbättrade möjligheter till kunskapsvalidering. Jämför reservation 5 (S, MP). I kommittémotion 2013/14:Ub573 av m.fl. (S) yrkande 10 föreslås att ett nationellt valideringscentrum ska utvecklas gemensamt av arbetsmarknadens parter, privata och offentliga branschföreträdare samt företrädare för vuxenutbildningen och Arbetsförmedlingen. Enligt motionärerna behövs en bättre struktur för validering som omfattar både yrkesverksamma, arbetslösa och nyanlända på den svenska arbetsmarknaden. Utvecklingen av en svensk metod för validering och informellt lärande skulle fylla ett tomrum i svensk utbildnings- och arbetsmarknadspolitik. Liknande förslag om valideringscentrum m.m. återfinns i kommittémotionerna 2013/14:A288 av m.fl. (S) yrkande 16 och 2013/14:A409 av m.fl. (S) yrkande 8. I motion 2013/14:Ub303 av och (båda M) betonas vikten av förbättrade möjligheter till kunskapsvalidering. Enligt motionärerna sätts med rätta stort värde på den formella utbildningen i . Men oförmågan att kunna mäta och värdera utbildning och kunskaper i ett bredare perspektiv riskerar att sända ut signaler om att kunskap som förvärvas via andra kanaler än formell utbildning saknar värde. I motion 2013/14:Ub333 av i och Shadiye Heydari (båda S) yrkande 2 framhålls behovet av att förbättra kompetensutvecklingen genom en ökad samverkan mellan validering och yrkescollege. Staten bör ta ett samlat grepp i fråga om validering och stärka samverkansformerna mellan utbildningssystemet och arbetsmarknaden. Bakgrund och gällande rätt Validering inom vuxenutbildningens samtliga tre skolformer får ske inom ramen för alla kurser och ska utgå från elevens förutsättningar och behov (2 kap. 8 § förordningen [2011:1108] om vuxenutbildning). Inom vuxenutbildning och särskild utbildning för vuxna (särvux) kan validering genomföras inom ramen för en orienteringskurs eller en nationell kurs. För utbildning i svenska för invandrare (sfi) kan validering genomföras inom ramen för en nationell kurs. Definitionen av validering är gemensam för de tre skolformerna och regleras i respektive skolforms kapitel i skollagen (20 kap. 32 §, 21 kap. 21 § och 22 kap. 26 § skollagen samt 2 kap. 8 § förordningen om vuxenutbildning). Definitionen är följande: Med validering avses en process som innebär en strukturerad bedömning, värdering och dokumentation samt ett erkännande av kunskaper och kompetens som en person besitter oberoende av hur de förvärvats. En elev som har genomgått validering för en del av en kurs behöver inte delta i undervisningen när det gäller den delen av kursen. Den som får sin kompetens och sina kunskaper bedömda vid en validering ska ha möjlighet att få en skriftlig dokumentation av dessa. Bestämmelserna om rättelse och ändring av betyg ska även gälla dokumentation efter en slutförd validering (3 kap. 19–20 §§, 20 kap. 33 §, 21 kap. 22 § och 22 kap. 27 § skollagen samt 2 kap. 8 § förordningen om vuxenutbildning). Validering ska, i likhet med alla andra verksamheter, omfattas av systematiskt kvalitetsarbete (4 kap. skollagen). Myndigheten för ska ansvara för att samordna och stödja en nationell struktur för validering samt i samverkan med berörda myndigheter främja utbildningsväsendets och branschernas medverkan när strategier, metoder och information inom valideringsområdet utvecklas (6 § förordningen [2011:1162] med instruktion för Myndigheten för ). Av Myndigheten för årsredovisning framgår att myndigheten har initierat forum för validering som ska driva strategiska frågor inom validering. I nätverket ingår myndigheter och organisationer med koppling till valideringsfrågan, däribland Arbetsförmedlingen, och . Myndigheten för har också startat ett branschnätverk och ett forskarnätverk för validering. gav regeringen för i uppdrag att initiera framtagandet av kriterier för validering och riktlinjer för kvalitetssäkring och dokumentation av valideringsinsatser (U2009/7143/SV). presenterade myndigheten och riktlinjer för validering av reell kompetens (YH 2012/428). Dokumentet innehåller förutom kriterier också riktlinjer för validering, dokumentation och kvalitetssäkring som även innefattar en övergripande processbeskrivning för validering av reell kompetens, en processbeskrivning av individens väg genom en validering samt riktlinjer för bedömningsmetoder. Kriterierna och riktlinjerna för validering av reell kompetens är enligt Myndigheten för ett stöd i den nationella strukturen för validering, framtaget på uppdrag av regeringen, i syfte att stärka kvalitet, öka likvärdighet och bidra till rättssäkerhet för individen. För att skapa en mer sammanhängande valideringskedja och underlätta för personer med utländsk utbildning har bedömningen av utländska utbildningar på olika nivåer samlats vid den nya myndigheten och högskolerådet (prop. 2013/14:1 utg.omr. 16 s. 172). Av rådets instruktion framgår att myndigheten ansvarar för bedömningen av utländska utbildningar på gymnasial och eftergymnasial nivå (4 § förordningen [2012:811] med instruktion för Universitets- och högskolerådet). Det innebär att rådet gör bedömningar av utländska gymnasiebetyg, avslutade utländska utbildningar inom högre utbildning och eftergymnasial utbildning som inte motsvarar utbildningar enligt högskolelagen (1992:1434). Myndigheten är vidare enligt 5 § förordningen med instruktion för Universitets- och högskolerådet kontaktpunkt för och rådets direktiv /36/EG av om erkännande av yrkeskvalifikationer. I Universitets- och högskolerådets regleringsbrev anges när det gäller bedömning av utländska utbildningar att myndigheten särskilt ska redovisa bl.a. vilka åtgärder som har vidtagits för att effektivisera ärendehandläggningen och effekterna av dessa åtgärder och hur samverkan har fungerat med Myndigheten för , samt universitet och högskolor i syfte att stärka bedömningen av utländsk utbildning. Statskontoret lämnade på regeringens uppdrag (A2012/4286/IU) en rapport om validering av utrikesföddas kompetens, Kartläggning och bedömning av valideringsinsatser för utrikes födda (2013:6). Kartläggningen omfattar hur många arbetssökande eller vuxenstuderande bland de utrikes födda som har deltagit i branschvalidering samt validering inom Arbetsförmedlingens verksamhet och vuxenutbildningen. I uppdraget ingick även att kartlägga och bedöma vilka metoder och verktyg som används och är effektiva för att i ett tidigt skede identifiera och synliggöra utrikes föddas kompetens. Statskontoret har i rapporten även lämnat förslag som syftar till att förbättra valideringen. Arbetsförmedlingen fick i uppdrag av regeringen att utveckla metoderna för och omfattningen av validering av nyanlända invandrares kompetens. Uppdraget ska redovisas till () i samband med Arbetsförmedlingens årsredovisning (A2013/4879/IU). Validering är ett viktigt inslag i det livslånga lärandet. För individen kan valideringen bidra till att erfarenheter och kompetens synliggörs och dokumenteras. Valideringen kan också ge ökat tillträde till arbetsmarknad eller studier. För utbildningsanordnaren kan god kännedom om den enskildes befintliga kunskaper och kompetens, behov och förutsättningar innebära att en mer individuellt utformad utbildning kan erbjudas, vilket också i förlängningen innebär att utbildningstiden kan förkortas. Detta sammantaget är också till gagn för samhället i stort då såväl utbildningstid som kostnader kan minska. Mot den bakgrunden följer utskottet med intresse Myndigheten för arbete med att samordna och stödja en nationell struktur för validering. Utskottet välkomnar också att bedömningen av utländska utbildningar på olika nivåer har samlats vid den nya myndigheten och högskolerådet i syfte att skapa en mer sammanhängande valideringskedja och underlätta för personer med utländsk utbildning. Utskottet finner sammantaget mot bakgrund av befintliga och tidigare myndighetsuppdrag, gällande rätt och i övrigt vidtagna åtgärder att en verksamhet med validering som svarar mot de behov som finns är säkerställd. Mot den bakgrunden avstyrker utskottet motionerna 2013/14:Ub303 (M), 2013/14:Ub333 (S) yrkande 2, 2013/14:Ub573 (S) yrkande 10, 2013/14:A288 (S) yrkande 16 och 2013/14:A409 (S) yrkande 8. Utbildning i svenska för invandrare (sfi) Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. kvalitetsfrågor och organisatoriska frågor inom sfi. Jämför reservationerna 6 (S), 7 (MP) och 8 (V). I kommittémotion 2013/14:Ub573 av m.fl. (S) yrkande 11 framhålls att dagens utbildning i svenska för invandrare (sfi) behöver utvärderas. Sfi-utbildningen är inte tillräckligt anpassad till människors förkunskaper. Motionärerna anser vidare att undervisningen i sfi på ett mer ingående sätt måste kombineras med praktik och arbetslivsorientering. I motionen betonas också behovet av att erbjuda fler studerande svenskundervisning på sitt modersmål, att kommunerna ska erbjuda ett kontinuerligt intag av studerande och erbjuda flexibla studietider. I kommittémotion 2013/14:Sf268 av m.fl. (V) yrkande 13 föreslås att sfi för att höja kvaliteten ska kunna kombineras med praktik, arbetslivsorientering, validering, annan utbildning eller förvärvsarbete. Motionärerna vill bl.a. särskilt utveckla sfi med yrkesinriktning, för att komma till rätta med den bristande kontinuiteten för den undervisande läraren, gruppen och den enskilde sfi-studeranden. I motion 2013/14:Sf374 av m.fl. (S) yrkande 2 framhålls behovet av att se över sfi-undervisningen för att förbättra kvaliteten och effektiviteten. Möjligheten att ge EU-migranter som uppfyller vissa kriterier rätt att delta i sfi bör utredas enligt motion 2013/14:So241 av m.fl. (MP) yrkande 9. De EU-migranter som enligt motionärerna avses är de som kan klassificeras som arbetssökande och saknar uppehållsrätt. I motion 2013/14:Ub382 av (MP) begärs att frågan om hur sfi kan göras helt yrkesinriktad ska utredas. I motion 2013/14:Ub423 av m.fl. (S) betonas vikten av att anpassa sfi genom att utveckla pedagogiken så att fler kvinnor lär sig tala, läsa och skriva det svenska språket. I motion 2013/14:Ub482 av (M) begärs en översyn av möjligheten att kräva att kommuner ska bedriva sfi-undervisning och . Detta möjliggör för en del sfi-studerande att vara egenföretagare eller anställda. Bakgrund och gällande rätt Utbildning i svenska för invandrare (sfi) syftar till att ge vuxna invandrare grundläggande kunskaper i svenska språket.