bet · H101AU8 · 2014-06-12 00:00:00 — Jag måste verkligen fråga om har tagit del av det som fanns i utredningsförslaget om en skälighetsbedömning. Det står att alla åtgärder som kan komma i fråga bland annat måste vägas mot om det är andra bestämmelser som redan täcker dem, mot nyttan för personer med funktionsnedsättning, verksamhetens möjligheter att bära kostnader för åtgärden, den verksamhetsansvarigas möjligheter att förutse behovet av åtgärden, åtgärdens inverkan på verksamhetens innehåll, funktion eller organisation samt åtgärdens inverkan på hälsa, säkerhet eller kulturmiljö. Om man tar hänsyn till alla dessa saker, vad återstår då som är problemet för och som skulle motivera att man ändå inför begränsningar för alla företag som har färre än tio anställda? Min andra fråga hänger ihop med detta. Ni har reserverat er mot att man tar bort begränsningen för företag även inom hälso- och sjukvården. Det lät nästan som att det enda skälet till att ni vill ha privata företag inom hälso- och sjukvården är att de ska få diskriminera. Det verkar vara det som återstår. Allt annat täcks av det som vi talar om när det gäller skälighetsrekvisitet. Det skulle vara intressant att höra beskriva en situation då hon tror att små företag kommer att tvingas gå i konkurs för att det finns till exempel pälsallergiker. Nej, jag tror inte att någon kommer att gå i konkurs för att just jag som pälsallergiker eller någon annan inte kan gå in i alla affärer. Jag tror att det finns tillräckligt många andra affärer, eller för den delen tunnelbanevagnar, som jag kan gå in i. Men min poäng, som fullständigt ignorerar, är just att det finns så många typer av funktionsnedsättningar. Och hur ska vi göra för att kunna tillgodose allas behov?När det gäller små näringsidkare handlar mycket om lokaliseringen. Om det är någonting som vi vet är det att små företag ofta befinner sig i små lokaler på de ställen som kanske inte är mest tillgängliga i en byggnad. Det kan vara källarlokaler, andra våningen och så vidare. Det finns inte hissar till allting, och det finns inte ramper till allting om vi nu ska fokusera bara på byggnader och fysiska hjälpbehov. Det som oppositionspartierna i stort sett uteslutande diskuterar här och som kommer i centrum är de fysiska behoven. Jag försöker vrida lite grann på detta genom att säga att det finns andra typer av funktionsnedsättningar som i så fall också kräver åtgärder. Men när det handlar om just näringsidkares möjligheter att göra anpassningar kostar det ganska mycket hur vi än vrider och vänder på det om vi verkligen ska ta detta på allvar. Bara en dörröppnare, alltså när man trycker på en knapp så att dörren öppnar sig av sig själv, kostar ett antal . De har en kostsam konstruktion som kräver underhåll. Jag tar detta som ett exempel på att det faktiskt inte är så enkelt för små näringsidkare som det verkar när talar. När det gäller att dörröppnare kostar känner jag spontant att det känns som en ganska liten kostnad i jämförelse med att många fler människor kan komma in i till exempel en butik. Återigen är det mycket svårt att tänka sig att ett företag som finns i en källarlokal och som ingen besöker skulle tvingas att installera en hiss. Det är en del saker som inte kan förefalla självklara att de måste ske med en skälighetsbedömning. Men som jag ser det är det viktigt att varje företag, oavsett hur litet det är och oavsett vilken verksamhet man bedriver, åtminstone måste ställa sig dessa frågor när man etablerar ny verksamhet eller inom ramen för de resurser som man har. Är det så att vi nu skulle kunna göra vår verksamhet mer tillgänglig, och är det så att vi har lagkrav på oss att fundera över detta och se vad som är rimligt eller inte? Enligt vårt förslag skulle svaret på dessa frågor vara ja. Enligt och de andra allianspartiernas förslag i propositionen är svaret på frågorna nej. Om man har ett företag med mindre än tio anställda behöver man inte ens fundera över dessa frågor. Lagen är inte tillämplig i detta avseende när det gäller diskriminering. Då frågar jag dig, : Ser du något problem med detta, och ser du att det skulle kunna vara ett problem på när vi funderar över om samhället ska bli mer tillgängligt eller inte? Kan det vara ett problem? Visst ska vi allihop tänka att vi ska göra vårt samhälle så tillgängligt som möjligt.Återigen, om vi talar om fysiska hinder, är det självklart, och det sade jag också i mitt anförande, att om det är nya verksamheter, verksamheter som görs om, om man bygger om lokaler och så vidare ska man naturligtvis tänka så tillgängligt som möjligt och för så många som möjligt. I min värld är det verkligen så att alla typer av näringsidkare borde ha en egen checklista där man ser över hur det skulle vara möjligt.Vi talar i utskottet om arbetsmiljö. Då är tillgängligheten också en viktig fråga att se över, för saker och ting kan också hända med människor som redan är anställda, redan är kunder eller vad det nu är. Det är självklart att detta är ett löpande arbete. Det är ingenting som är färdigt. Saker och ting händer, och vi måste utveckla det här arbetet hela tiden.Jag är inte nöjd, men jag är åtminstone glad över att vi har kommit dithän att tillgängligheten skrivs in i diskrimineringslagstiftningen. hade vi inte ens kommit dit. I mitt anförande nämnde jag , som jobbade med de här frågorna på ett mer aktivt sätt, så vi ligger inte främst i världen. Men vi kommer i alla fall en bra bit på vägen med det här beslutet. Jag skulle inledningsvis vilja tacka dem som kallas Torsdagsaktionen. Några av dem är här , gissar jag.Ni har under ett par års tid utanför regeringssammanträden drivit ett engagemang för att bristande tillgänglighet ska ses som diskriminering. Men flera av er har egentligen hållit på med det här arbetet i upp till 20 års tid. Själv började jag driva frågan om bristande tillgänglighet som diskriminering . Som politiker var jag då ganska ensam. Jag kan nog notera att inget här sittande riksdagsparti då hade intagit den ståndpunkten, inte heller mitt eget.Det som har hänt är att ert engagemang har gjort tydligt att ett samhälle som inte är tillgängligt inte är ett samhälle som fullt ut uppfyller mänskliga rättigheter. Ert engagemang har visat på hur det är att inte kunna delta på grund av att det slarvas med rätt enkla åtgärder, hur det är att nonchaleras när det gäller möjligheten att komma in på varuhuset eller förhindras att ta ett arbete därför att arbetsgivaren inte klarar att se till att arbetsplatsen är tillgänglig. Hur upplever man att hamna i en universitetsutbildning eller annan utbildning när tillgängligheten inte finns där, så att studierna och hela utbildningen blir lidande på grund av att samhället inte fullt ut är tillgängligt?Jag vet att en del av er är glada över att lagstiftningen kommer. Jag vet också att ni inte är helt nöjda med alla detaljer och att ni är kritiska, med ett par undantag.Jag vill understryka, för det har vi missat i den här debatten, att det är en principiellt mycket viktig förändring vi nu gör. Vi inför ett nytt diskrimineringsförbud i den svenska diskrimineringslagstiftningen. Det är inte så att det har varit lagligt i att ha otillgänglig verksamhet. Vi har alla möjliga lagar som reglerar detta, som och lag om kollektivtrafik. Det finns regleringar och förordningar om att ska vara tillgängligt.År 2000 tog den dåvarande socialdemokratiska regeringen fram den nationella handlingsplanen för att få bort enkelt avhjälpta hinder. Vi var då några i den dåvarande oppositionen, till exempel , som sade att det där kommer inte att bli verklighet ifall ni inte både har en lagstiftning och pengar med på vägen. Tyvärr fick vi rätt.Det jobbiga med den lagstiftning som gällt fram till nu är att det är provocerande för en enskild människa att läsa i lagtexten att en verksamhet ska vara tillgänglig men som inte är det och att jag som individ inte har någon möjlighet att driva ärendet.Den viktiga principiella förändring som sker är att vi börjar se tillgänglighet som en mänsklig rättighet och inte som ett samhällets goda givare, att man som individ inte har möjlighet att driva ärenden.På oppositionen låter det som att det här inte är någonting, men det är en principiell stor förändring. Vi har sett i andra länder, som , och , att tillgänglighetsarbetet tar fart tack vare att de har en sådan lagstiftning på plats.Det finns flera i oppositionen som säger att det här är jätteproblematiskt därför att det hamnar i domstolar. Ja, det är hela poängen. Hela poängen är att om jag drabbas ska jag kunna gå till domstol och få diskrimineringsersättning.Vad omfattar då lagstiftningen? Den omfattar diskrimineringslagens alla 14 samhällsområden, inga undantag. Det nya diskrimineringsförbudet täcker alla diskrimineringslagens 14 samhällsområden. Det ställer rätt tuffa krav på den som träffas av förbudet. Man ska vidta skäliga åtgärder för att se till att en verksamhet är tillgänglig. Har jag inte vidtagit dessa åtgärder kan jag dömas för diskriminering och få betala diskrimineringsersättning. Det innebär att vi kommer att ställa högre krav på större företag än på mindre företag.Det undantag som har varit mest omdiskuterat är det så kallade tiopersonersundantaget för mindre företag när det gäller varor och tjänster och hälso- och sjukvård. Var lite noggranna här! Det är 2 av 14 samhällsområden som omfattas. Det är inte så att småföretag undantas generellt. Det är inte så att jag undantas ifall jag till exempel är arbetsgivare i ett mindre företag. Då gäller förbudet. Det är inte så att ett litet utbildningsföretag undantas.Är det då rimligt att undanta småföretagen till en början? Jag tror att det är en rimlig balans, ja. Precis som varit inne på är det domstolsprövning som det handlar om. Vi vet inte riktigt vad det här kommer att innebära i praktiken. Då är det ganska svårt för ett litet företag som inte har en stor overhead att själv räkna ut vad man ska göra. Det vi gör är nämligen något ganska tufft, för gör man fel som varuhusägare eller ägare av en större restaurang döms man för diskriminering. Det innebär att till en början är det rätt rimligt att principen landar.Jag utesluter inte alls att vi kommer att behöva skärpa lagstiftningen . Men beskriv inte detta som att det inte är en större förändring, för det är en större principiell förändring som faktiskt just nu sker.Jag har lyssnat noggrant på Socialdemokraterna, och , och jag ska erkänna att ni är jätteduktiga på funktionshinderpolitik, i opposition, men läs er historia. Ingen av de större viktiga handikappolitiska reformerna har någonsin skett utan att har suttit i regering. LSS och , rätten till personlig assistans - jag minns inte att det skedde under en socialdemokratisk regering. Det skedde under en borgerlig regering. Konventionen om funktionsnedsattas rättigheter, som återkommer till, hur kom den till? Den , alliansregeringen, undertecknade konventionen. Man hade i och för sig den nationella handlingsplanen som Socialdemokraterna stod bakom tillsammans med och ; det erkänner jag. Men ni har ju själva kritiserat den i debatten för att den inte gav resultat.Jag kan också konstatera att ni säger nu att det var 2012 som den här diskussionen började. Jag har fört debatterna i valrörelsen och 2006, och då mötte jag inte en enda socialdemokratisk ansvarig politiker som sade: Vi gör något åt bristande tillgänglighet. Låtsas inte som att ni har varit drivande i de här frågorna! Det är ett ganska sent uppvaknat intresse vi ser från oppositionens sida. Jag välkomnar det. Driv gärna på regeringen. Vi ska gärna gå framåt. Men den som lyssnar på debatten skulle kunna tro att världen hade sett annorlunda ut ifall ni hade styrt. Ja, det hade den gjort, för jag är rätt övertygad om att ni inte en enda gång heller hade klarat av att leverera en lag om bristande tillgänglighet. Ni hade massor av chanser. Detta har utretts . Ni satt i regering i massor av år. Det skedde ju ingenting! I opposition är det lätt att ropa, men i majoritet har ni levererat väldigt dåligt i handikappolitiken. Jag erkänner att ni är duktiga i opposition, men det vore klädsamt ifall ni själva erkände att de stora reformerna aldrig har skett när ni själva har styrt. (Applåder)Jag återkommer allra sist till att detta är en principförändring. Det är därför den har varit svår att genomföra i svensk lagstiftning. I svensk lagstiftning har vi normalt sett inte riktigt sett individens rättigheter. Vi har i stället sagt: Jo, men byggherrar, företag, varuhus eller utbildningsanordnare är skyldiga att göra vissa saker. Gör de inte det döms de till vite. vänder vi på det hela och säger att individer har vissa rättigheter som vi slår fast i diskrimineringslagstiftningen. Visst finns det undantag, men underskatta inte den attitydförändrande effekten av när de första domarna kommer om bristande tillgänglighet som diskriminering. Då börjar vi se vad man kräva av arbetsgivare, utbildningsanordnare och varuhusägare, av dem som är ansvariga för en verksamhet. När dessa beslut kommer hamnar vi i ett läge att det blir en stark drivkraft framåt för ett mer tillgängligt samhälle.Det är klart att jag inte vill vara i en situation där vi ska gå till domstol varenda gång för att skapa tillgänglighet, utan det är ett verktyg. Det är också ett verktyg för att se till att individen kan få upprättelse och känna att man hade rätt.Jag har mött alldeles för många som har sagt: Det står i lagstiftningen att bussen ska vara tillgänglig, men den är inte det. Vad gör jag åt det?Då har varit tvungen att svara: Vi kan hoppas att bussbolaget får vite, men du kan inte göra något.Det verktyget har nämligen inte funnits, men det finns nu.Bland andra tog upp frågan om varaktighet. Jag ska försöka gå igenom vad det innebär enligt propositionen. Ni säger att eftersom vi trycker på varaktighet kommer vissa inte att omfattas av förbudet. Det är precis tvärtom. Varaktighetskravet innebär att det krävs tyngre åtgärder när man har en varaktig relation till någon. På en arbetsplats ställs det högre krav på tillgänglighet för den anställde. Det är det lagstiftningen säger. Är jag student är det ett mer varaktigt förhållande, och då är det rimligt att ställa större krav på tillgänglighet eftersom den studerande kanske är där och pluggar.Trots att jag själv höjde tonläget tycker jag att vi alla ska vara glada. utredande står en i princip enig riksdag bakom grundprincipen om ett diskrimineringsförbud och en ändrad lagstiftning där bristande tillgänglighet ses som diskriminering. Det är för mig en tydlig framgång för arbetet med mänskliga rättigheter och för arbetet för personer med funktionsnedsättning. Jag vet inte om du var på plats när jag började mitt anförande, . Jag såg dig inte, men i min andra mening sade jag att Socialdemokraterna välkomnar att bristande tillgänglighet blir en del av diskrimineringslagstiftningen.Vi var ett av de partier som såg till att det blev ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma till riksdagen.Att döma av anförande är hans bästa gren att berätta sin egen historia. Den utredning som ledde till LSS-lagstiftningen tillsattes av den socialdemokratiska regeringen. Den utgjorde sedan underlag när den borgerliga regeringen var tvungen att göra något åt detta. Och allianspartierna ville inte ha något tillkännagivande utan reserverade sig.Jag måste fråga om undantagen. Varför blev det inte 5 eller 15? I började man 1992 med 15, och 2004 tog man alla.Om du och fick bestämma, , hade det inte varit bättre utan blockpolitik? Då hade vi kanske över blockgränsen kunnat göra detta på ett ännu bättre sätt för att slippa dessa undantag. Jag tror nämligen att precis som Socialdemokraterna vill slippa undantagen. Som jag sade behöver en sådan här lagstiftning utvecklas efter hand. Jag utesluter inte att vi behöver skärpa den . Man jag vill i så fall vara i ett läge då vi har en praxis på plats så att det blir lite lättare för små företag.Socialdemokraterna klarar inte att samla ett regeringsalternativ. Jag hörde din inledning, , och jag är glad att du välkomnar förslaget. Men sedan kritiserade du begreppet varaktighet. Jag vet inte var Socialdemokraterna står där. Jag hoppas att det var svar på den kritik du gav.Du hade också hög ton om tiopersonersundantaget. Om ni nu är så bra på att samarbeta, hur kommer det sig att ni inte ens har skrivit ihop er med och ? Det är inget seriöst försök att få igenom en förändring av tiopersonersundantaget. Ni har inte velat det. Hade ni velat det hade ni väl som opposition åtminstone kunnat komma samman i några meningar.Det som oroar mig när det gäller detta och andra områden är att vi ska få ett regeringsskifte med totalt oförberedda regeringspartier. Socialdemokraterna har historiskt kunnat regera ensamma och bestämt själva. Det är lätt. Men jag tycker inte att varje kommatecken i alliansregeringen är perfekt. Så fungerar inte en alliansregering. Så fungerar ingen koalitionsregering. Så kommer det inte heller att fungera om ni på allvar prövar att samarbeta.Har man det tonläge du har före valet, , och säger att det tiopersonersundantaget är en katastrof ska man kunna kräva att ni har en gemensam reservation med och , men inte ens det har ni klarat. När det gäller historiebeskrivningen säger att vi var tvungna att göra något åt en utredning som var tillsatts. Jag och många andra statsråd har slängt flera socialdemokratiska utredningar i papperskorgen för att det inte var bra. Men LSS och drev vi igenom. Visst blev det kostsamt, och det var mycket motstånd. Men det handlade om grundläggande mänsklig värdighet.Jag noterar att det inte skedde när Socialdemokraterna satt i regeringen. Jag noterar även att bristande tillgänglighet inte blev diskriminering när Socialdemokraterna satt i regeringen. Ni är dock duktiga på att säga vad ni borde ha gjort i regering när ni sitter i opposition. Du är ansvarig minister för den proposition som lagts fram, . Jag har inte sagt ordet katastrof, vilket du kan se i protokollet sedan. Det handlar om mänskliga rättigheter, och vi socialdemokrater tycker att undantagen blir alltför stora. Enligt SCB:s uppgifter kommer av företagen inom handel, av företagen inom hotell och restaurang, av företagen inom kultur och av företagen inom transport att undantas från lagstiftningen genom förslaget. Det tycker vi är för många.I debatten låter det som att alla åtgärder kommer att kosta enorma pengar. Men det finns en skälighetsbedömning som kan avgöra det. Det handlar om att människor med funktionsnedsättning ska ha rätt till sådant som du och jag vill ha och tar för givet. Det handlar om människor som är föräldrar. Det handlar om människor som är unga och som vill leva sitt liv så normalt som möjligt. De har samma önskemål om ett bra och värdigt liv som du och jag. Då kan vi inte göra så stora undantag.Du får gärna säga att jag har hög svansföring, men för mig ska människor med funktionsnedsättningar ha samma möjlighet till ett värdigt och bra liv. Framför allt ska de ha tillgång till många saker som vi andra tar för givet.När det gäller "varaktighet" är det otydligt vad det är. Därför ställde jag frågan, och därför kan vi inte ta ställning till det. Vad menar regering med detta? Jag ska försöka svara en gång till. Med "varaktighet" menar vi att vi ställer högre krav på vilka åtgärder som behöver vidtas om man har ett mer varaktigt förhållande. Vad innebär det? Jo, om man är anställd på en arbetsplats kommer diskrimineringslagen att vara tuffare än om man bara går in i en affär för att handla. Lagen kommer att ställa högre krav på arbetsgivaren när det gäller tillgänglighet.Om man studerar någonstans har man ett varaktigt förhållande, som dessutom är centralt för individen, och lagen kommer att ställa högre krav än vid ett enstaka köp någonstans.Det är detta "varaktighet" innebär.I grunden är vi överens om det du säger, . Vi ska skapa ett samhälle där personer med funktionsnedsättning har samma möjligheter.Jag talar om hög svansföring. Om det nu är så att ni menar allvar med att ni vill ta bort undantaget för färre än tio personer blir det inte någon trovärdighet i det när ni inte ens kan samla och till en gemensam reservation. Ni aspirerar trots allt på att ta över regeringsmakten . Om ni inte ens klarar att i skriva ihop en reservation på ett område som där ni säger er vara överens blir det rätt tunt i ett gemensamt regerande.Jag vet att ni mellan skål och vägg när ni träffas på möten hoppas att ni ska hamna i ett läge där Socialdemokraterna återigen har . Jag tänker inte säga innan valet vad som är trovärdigt eller inte. Men jag skulle bli lite förvånad ifall vi gick tillbaka till den situationen igen i Sverige.Jag tror att även ni är i en situation där det ställer lite större krav på er att klara av att samarbeta med andra. Det låter inte av den här diskussionen om bristande tillgänglighet som att ni klarar av det. Ni tror att ni lever i en värld där Socialdemokraterna ska bestämma själva.Allra sist vill jag tala om siffrorna. Jag känner väl till dem, eftersom de står i propositionen. Det gäller, som jag poängterade, två av diskrimineringslagens samhällsområden, varor och tjänster och hälso- och sjukvård. De övriga tolv omfattas inte av undantaget för småföretag.Jag kan upprepa en gång till att jag kan vara beredd att skärpa lagstiftningen om ifall vi ser en praxis på plats. uppmanade oss att vara lite gladare. För att göra glad ska jag säga att jag är lite glad. Jag sade i inledningen att det var ett principiellt stort steg framåt. Det var väl bra att vi i röstade ned allianspartierna om att det skulle ske skyndsamt.I övrigt gick anförande mycket ut på att berätta att han själv har varit mycket engagerad i de här frågorna. Jag skulle aldrig komma på tanken att ifrågasätta cv på det området. Jag har mycket mer intentioner här, nämligen att ifrågasätta delar av propositionen.Jag kan inte låta bli att se kontrasten. Jag undrar hur det känns för en god liberal som att lägga fram förslaget. Det finns vissa avvägningar som man har gjort som är väldigt tydliga.Man kan å ena sidan göra avvägningen att individuella rättigheter är väldigt viktiga som ett liberalt kärnvärde, eller så kan man å andra sidan göra någon typ av mer nyliberal avvägning. Jag vet inte vad håller på med . Man talar om att det viktigaste värdet i livet är att man minskar regelkrångel för småföretag, oavsett om det är sant eller inte.Jag måste ändå fråga: Tycker du att det finns vägande skäl som motiverar att man inför undantaget för företag med färre än tio personer? Varför är det då så lite och så dåligt presenterat i propositionen? Medan utredningen länge diskuterar de avvägningarna slänger ni bara in två meningar i propositionen och säger: Vi inför undantag för företag med färre än tio personer. Är det ett seriöst regeringshantverk? Det är ett seriöst regeringshantverk att vi får en lagstiftning på plats. Det är det viktiga.Jag utvecklar gärna igen resonemanget som finns i de raderna propositionen. Bakgrunden är följande. Vad händer när lagstiftningen träder i kraft? Jag ska inte göra mig till tolk för hur kommer att rösta, men jag kan ändå gissa. Sannolikt kommer lagstiftningen på plats. Vad händer då?Vi har då en lagstiftning som ställer höga krav att motverka bristande tillgänglighet på dem som träffas av lagstiftningen. Vi ska komma ihåg att det är ett annat sätt att jobba med diskrimineringslagstiftningen.Det är en sak att säga: Du får inte diskriminera en person med funktionsnedsättning. Då vet man vad det handlar om. Jag får inte sätta upp en skylt där det står: Jag vill inte ha personer som sitter i rullstol och är rullstolsburna på min restaurang. Det är klockren diskriminering.Här gör vi någonting annat. Vi säger: Det gäller om du ser till att det är omöjligt för den som är rullstolsburen att komma in på varuhuset.