bet · H101KU25 · 2014-09-15 00:00:00 — Det saknas enligt utskottets mening behov av en sådan upplysande bestämmelse som efterlyses i motion 2013/14:K348 (FP) yrkande 2. Skyddet för den personliga integriteten inom EU Utskottets förslag i korthet avslår en motion om integritetsskyddet inom EU. m.fl. (MP) begär i motion 2013/14:Sf392 yrkande 11 ett tillkännagivande till regeringen om en översyn av EU-lagstiftningen för att öka integritetsskyddet inom EU. Motionärerna anför att det inom den gemensamma gränskontrollen och migrationspolitiken finns många informationsinsamlings- och utbytessystem som innehåller personliga uppgifter. Det saknas enligt motionärerna en gemensam EU-reglering om hur dessa uppgifter får hanteras, och det behövs en utredning om hur mängden uppgifter och spridningen av dem kan minskas samt hur en otillåten användning av uppgifterna kan försvåras och bestraffas. Skyddet för enskilda när det gäller behandlingen av personuppgifter regleras på EU-nivå i och rådets direktiv /46/EG, det s.k. dataskyddsdirektivet. har lämnat ett förslag till en ny förordning om skydd av personuppgifter (allmän uppgiftsskyddsförordning) som förhandlas inom EU och som avses ersätta dataskyddsdirektivet. Det huvudsakliga syftet med kommissionens förslag är att ytterligare harmonisera och effektivisera skyddet av personuppgifter (Faktapromemoria 2011/12:FPM117). Schengens informationssystem (SIS) är ett gemensamt system för de länder som deltar i . I systemet kan ländernas myndigheter lägga in och söka fram uppgifter om personer som är efterlysta eller på annat sätt eftersökta eller som ska nekas inresa i Schengenområdet. Uppgifter som får registreras är bl.a. namn, födelsedatum, födelseort, eventuella fysiska kännetecken, kön och medborgarskap. Det är förbjudet att registrera uppgifter om bl.a. etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös övertygelse eller uppgifter som rör hälsa eller sexualliv. Uppgifterna får användas bl.a. av myndigheter som utför gränskontroller, polismyndigheter, tullmyndigheter och åklagarmyndigheter. Frontex är EU:s gemensamma byrå för gränskontroll. Ansvaret för att kontrollera EU:s yttre gränser ligger på unionens medlemsländer. Frontex ska bidra till att stärka gränskontrollen genom att förbättra koordineringen mellan medlemsländerna. Det europeiska informationssystemet Eurodac innehåller fingeravtryck på alla personer som sökt asyl i ett EU-land. Databasen regleras i en förordning antagen 2003. antogs en omarbetad Eurodacförordning, som ska tillämpas . Den omarbetade förordningen innehåller bl.a. nya tidsfrister för överföring av fingeravtryck, nya bestämmelser om dataskydd samt bestämmelser som under vissa villkor ger nationella brottsbekämpande myndigheter och Europol åtkomst till uppgifter i Eurodac i syfte att förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott. De nationella myndigheter som har till uppgift att hantera asylansökningar – i – har tillgång till uppgifterna i databasen. Den europeiska datatillsynsmannen (EDPS) ansvarar för tillsyn av behandlingen av personuppgifter i databasen. Det pågående förhandlingsarbetet inom EU om den allmänna uppgiftsskyddsförordningen bör enligt utskottet inte föregripas. Motion 2013/14:Sf392 (MP) yrkande 11 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om ändrade regler om tystnadsplikt för tolkar och översättare. (KD) begär i motion 2013/14:K388 en utredning om en samlad lagstiftning som reglerar tolkars och översättares tystnadsplikt. Motionären anför att det finns olika bestämmelser om tystnadsplikt för auktoriserade respektive icke auktoriserade tolkar. Dessutom är det enligt motionären ibland oklart vilka sekretessbestämmelser som gäller för tolkar som anlitas av andra än myndigheter. Det bör därför utredas hur en samlad lagstiftning kan reglera alla tolkars och översättares rättsliga grund för tystnadsplikt oavsett uppdragsgivare. Lagen (1975:689) om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare gäller för auktoriserade tolkar när de anlitas av någon annan än en myndighet. gäller i stället för alla tolkar när de anlitas av en myndighet eller ett annat organ som utövar verksamhet som staten eller en kommun ansvarar för, oavsett om de är auktoriserade eller inte. Av lag följer att den som omfattas av lagen och som fullgör eller har fullgjort ett uppdrag som översättare inte får röja vad han eller hon har erfarit under uppdraget om en enskilds personliga förhållanden eller om yrkeshemligheter, affärsförhållanden eller förhållanden av betydelse för landets försvar. En tolk eller översättare som anlitas av det allmänna omfattas av OSL och har samma yttrandefrihet och tystnadsplikt som en tjänsteman vid den aktuella myndigheten i det enskilda fallet. Vilka bestämmelser om sekretess, tystnadsplikt och meddelarfrihet som gäller i det enskilda fallet beror därmed på vid vilken verksamhet och myndighet tolk- eller översättaruppdraget fullgörs och på vilka uppgifter som då lämnas. antogs och rådets direktiv /64/EU om rätt till tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden. Direktivet innehåller minimiregler som ska garantera misstänktas och tilltalades rätt till tolkning och översättning av handlingar. trädde vissa förändringar i kraft i och lag om tystnadsplikt för tolkar och översättare i syfte att genomföra direktivets bestämmelser i svensk rätt. Om en misstänkt eller tilltalad i ett brottmål inte behärskar svenska, ska en tolk anlitas vid sammanträden inför rätten eller vid förhör under förundersökningen. Kompetenskraven skärps när det gäller tolkar och översättare som anlitas av domstolar och brottsutredande myndigheter. Om det är möjligt ska en tolk eller en översättare som är auktoriserad anlitas. Tystnadsplikt införs även för tolkar och översättare som inte är auktoriserade, när de anlitas vid en överläggning mellan en misstänkt i brottmål och försvararen eller i övrigt vid förberedande av den misstänktes försvar (prop. 2012/13:132, bet. 2012/13:JuU23). Det saknas enligt utskottets mening anledning att förändra den nuvarande regleringen om tystnadsplikt för tolkar och översättare. Motion 2013/14:K388 (KD) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om ändrade sekretessbestämmelser för tillsynen av apoteksverksamhet. Jämför reservation 3 (V). m.fl. (V) begär i motionerna 2012/13:So206 yrkande 1 och 2013/14:So214 yrkande 13 en utredning om hur OSL kan ändras för att tillgodose allmänhetens rätt till insyn i apoteksverksamhet. Motionärerna anför att det är av stort allmänintresse att veta om en så viktig samhällsfunktion som apoteken fungerar väl och om det finns aktörer på marknaden som missköter denna uppgift. När genomförde en granskning av den nya apoteksmarknaden och ville ta del av inspektionsrapporter omfattades uppgifter om felaktigheter och brister enligt motionärerna av sekretess. utövar tillsyn över apoteks efterlevnad av lagen (2009:366) om handel med läkemedel och av de föreskrifter och villkor som har meddelats i anslutning till den lagen. Sekretess gäller enligt 17 kap. 1 § OSL för uppgifter om förberedelser för sådan inspektion, revision eller annan granskning som en myndighet ska göra, om det kan antas att syftet med granskningsverksamheten motverkas om uppgiften röjs. Sekretess gäller vidare för uppgifter om enskilds affärs- och driftsförhållanden i ärenden om utredning, tillståndsgivning och tillsyn enligt bl.a. läkemedelslagen (1992:859), tillsyn enligt lagen (1993:584) om medicintekniska produkter, tillståndsgivning och tillsyn enligt lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m., om det kan antas att den enskilde lider men om uppgifterna röjs. Sekretessen gäller inte vid tillsyn över produktsäkerheten hos varor som är avsedda för konsumenter eller kan antas komma att användas av konsumenter, om intresset av allmän kännedom om förhållande som rör risk för skada på person har sådan vikt att uppgiften bör lämnas ut (30 kap. 23 § OSL, 9 § offentlighets- och sekretessförordningen [2009:641], förkortad OSF, och bilagan till OSF punkten 33). Kammarrätten i beslutade efter ett överklagande i det ärende som avses i motionen att uppgifterna omfattades av sekretess enligt 30 kap. 23 § OSL och därför inte skulle lämnas ut (dom i mål nr 329-13). Utskottet anser att den gällande avvägningen mellan insynsintresset och intresset av sekretess är lämplig när det gäller uppgifter i tillsynen av apoteksverksamhet och att bestämmelserna är väl utformade. Motionerna 2012/13:So206 yrkande 1 och 2013/14:So214 yrkande 13 (båda V) avstyrks. Sekretessbrytande bestämmelser för SOS Alarm Utskottets förslag i korthet avslår med hänvisning till pågående beredningsarbete motioner om ändrade sekretessregler för alarmeringsverksamheten. Jämför reservation 4 (SD). m.fl. (S) begär i motion 2013/14:K368 att uppgifter ska kunna lämnas ut av SOS Alarm till exempelvis polisen. Motionärerna konstaterar att det i OSL finns sekretessbrytande bestämmelser som gör ett informationsutbyte möjligt mellan exempelvis den offentliga vården och polisen. SOS Alarm är ett privaträttsligt subjekt, varför OSL inte är tillämplig på dess verksamhet. Motionärerna menar att OSL:s sekretessbrytande bestämmelser borde kunna tillämpas analogt på SOS Alarms verksamhet. Sedan behandlade ett likalydande yrkande har redovisat sitt uppdrag, varför motionärerna på nytt vill lyfta frågan. Ett liknande yrkande finns i motion 2013/14:K381 av (SD). OSL gäller enligt 1 kap. 1 § myndigheters och vissa andra organs hantering av allmänna handlingar. SOS Alarm är inte en myndighet utan ett aktiebolag, som ägs till lika stora delar av staten och Kommuner och Landsting (SKL). OSL ska enligt 2 kap. 3 § gälla även för bl.a. aktiebolag där kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande. Kommuner eller landsting som äger mer än hälften av aktierna i ett aktiebolag ska anses utöva ett rättsligt bestämmande inflytande över bolaget. Enligt en dom från ska inte , som var en av föregångarna till SKL innan det slogs ihop med , likställas med landsting i detta sammanhang (RÅ 1997 not. SOS är därmed inte heller ett sådant enskilt organ som omfattas av OSL, varför lagens sekretessbestämmelser eller sekretessbrytande bestämmelser inte gäller i SOS Alarms verksamhet. För verksamheten hos SOS Alarm gäller lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler. Enligt 4 § i den lagen får den som är eller har varit verksam hos en alarmeringscentral inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon i verksamheten har fått veta om sådant som har yttrats vid telefonsamtal som avses i 2 § (dvs. ett telefonsamtal där någon vill tillkalla eller komma i kontakt med polisen, räddningstjänsten, ambulansen osv.) och som rör en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden eller som rör förhållanden av betydelse för rikets försvar, folkförsörjningen eller förebyggandet och beivrandet av brott. När det gäller vårdärenden är SOS Alarms personal dessutom underkastad den tystnadsplikt som gäller för enskilda vårdgivare enligt patientsäkerhetslagen (2010:659). Dessa bestämmelser innebär att personalen inte obehörigen får röja vad de i verksamheten har fått veta om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden (1 kap. 4 § 6 och 6 kap. 12 § patientsäkerhetslagen). , som redovisade sitt uppdrag i betänkandet En myndighet för alarmering (SOU 2013:33), hade i uppdrag att se över samhällets alarmeringstjänst för att säkerställa att alarmeringstjänsten fungerar på ett effektivt, säkert och ändamålsenligt sätt. Utredningen har bl.a. föreslagit att en ny statlig, nationell alarmeringsmyndighet inrättas. Verksamheten bör enligt utredningen bedrivas i myndighetsform för att ge bättre förutsättningar för samverkan och för att ge och regeringen bättre möjligheter att styra och granska verksamheten. Myndigheten ska ansvara för att ta emot nödsamtal på larmnummer 112, bedöma prioritet och räddningsbehov och därefter vidareförmedla larmuppdrag till berörda räddningsorgan och myndigheter. Utredningen har också föreslagit att det utvecklas en gemensam teknisk plattform för larmberedning, informationsdelning och samordning. Datainspektionen var i remissbehandlingen kritisk till att det saknas en analys av förslagets konsekvenser för skyddet av den personliga integriteten. Förslaget bereds inom . konstaterade vid behandlingen av en likalydande motion att SOS Alarm är ett privaträttsligt subjekt som inte omfattas av OSL:s sekretess- och sekretessbrytande bestämmelser. Det fanns enligt utskottet inte skäl för ett sådant tillkännagivande som motionären efterlyste. Motionen avstyrktes (bet. 2011/12:KU9 s. 28). Även justitieutskottet har behandlat frågan om utlämnande av uppgifter från SOS Alarm till bl.a. polisen. Motionerna avstyrktes med hänvisning till den då pågående , vars arbete enligt utskottet inte borde föregripas. (S) och (SD) reserverade sig (bet. 2012/13:JuU2). Utskottet konstaterar att frågan om alarmeringstjänstens utformning har varit föremål för utredning och att resultatet av denna utredning bereds inom . Detta arbete bör enligt utskottet inte föregripas. Motionerna 2013/14:K368 (S) och 2013/14:K381 (SD) avstyrks. Forskares tillgång till sekretessbelagda uppgifter Utskottets förslag i korthet avslår med hänvisning till tidigare ställningstagande en motion om sekretessen för de s.k. . Finn och (båda M) begär i motion 2013/14:K366 en översyn av bestämmelserna om sekretess för uppgifter om den verksamhet som i bedrevs av den östtyska säkerhets- och underrättelsetjänsten så att forskare får tillgång till uppgifterna . Motionärerna anför att i avsaknad av särskilda bestämmelser om forskares möjligheter att ta del av sekretessbelagda uppgifter gäller huvudregeln om 70 års sekretess för uppgifter om de s.k. även för forskare. Denna tid är enligt motionärerna orimligt lång och gör att forskare riskerar att gå miste om värdefulla vittnesmål. Säkerhetspolisen kunde 2001 konstatera att det fanns 57 personer i för vilka det fanns indikationer på att de på något sätt hade verkat för den östtyska underrättelsetjänsten. Av dessa hade cirka en fjärdedel varit föremål för förundersökning. Dessa utredningar hade lett fram till att två personer 1971 hade dömts till fängelse för förberedelse till spioneri. Övriga förundersökningar lades ned med anledning av att brott inte kunde styrkas eller att handlingen inte var brottslig. Säkerhetspolisen har inte organiserat de handlingar som gäller misstänkt samröre med separat från andra handlingar. Något särskilt arkiv för uppgifter med koppling till finns alltså inte. Det material med koppling till som finns hos är en del av myndighetens samlade register och databaser. De sekretessbestämmelser som i första hand är aktuella för uppgifterna i är utrikessekretess, sekretess till skydd främst för intresset av att förebygga eller beivra brott samt vissa bestämmelser om sekretess till skydd för enskilda. Sekretess gäller vidare för uppgifter som hänför sig till bl.a. underrättelseverksamhet enligt 3 § polisdatalagen (1998:622) eller Säkerhetspolisens verksamhet i övrigt för att förebygga eller avslöja brott mot rikets säkerhet eller förebygga terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas (18 kap. 2 § första stycket OSL). Med underrättelseverksamhet avses i detta sammanhang sådan polisverksamhet som består i att samla, bearbeta och analysera information för att klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas och som inte utgör förundersökning. Det finns inga bestämmelser i som särskilt tar sikte på forskares möjligheter att ta del av sekretessbelagda uppgifter. Forskares möjligheter bedöms i stället med utgångspunkt i de generella bestämmelserna i lagen. Om uppgifter som omfattas av sekretess lämnas ut till forskningsverksamhet som bedrivs i det allmännas regi överförs den sekretess som gäller hos den utlämnande myndigheten till forskningsmyndigheten (11 kap. 3 § OSL). Detta innebär att prövningen av ett skaderekvisit i en sekretessbestämmelse kan resultera i att skada inte anses uppkomma om uppgiften lämnas till institutionen eftersom sekretess kommer att gälla för uppgiften där. Om det i stället är fråga om en enskild forskare ska handlingen lämnas ut med förbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den, om ett sådant förbehåll undanröjer den risk för skada, men eller annan olägenhet som annars skulle förhindra ett utlämnande (10 kap. 14 § OSL). Genom ett sådant förbehåll uppstår en straffsanktionerad tystnadsplikt för den enskilda forskaren. Regeringen redovisade i skrivelse 2011/12:67 Uppgifter hos om misstänkt samröre med bl.a. de samtal mellan justitieministern och samtliga riksdagspartier /12 och som syftade till att nå en samsyn i frågan om offentlighet och sekretess för de uppgifter hos som gäller enskilda svenskars misstänkta samröre med . Regeringen redovisade också bedömningen att det saknades behov av ändringar i OSL av hänsyn till forskningen. såg positivt på regeringens hantering av frågan om offentlighet och sekretess för uppgifterna hos från de s.k. och de samtal som hade genomförts med företrädare för riksdagspartierna. Utskottet ställde sig bakom de bedömningar som regeringen redovisat i skrivelsen (bet. 2011/12:KU9 s. 37). Utskottet har tidigare ställt sig bakom bedömningen att det saknas behov av ändringar i OSL som reglerar forskares tillgång till uppgifter om de s.k. . Utskottet vidhåller detta ställningstagande och avstyrker motion 2013/14:K366 (M). Sekretessen för uppgifter i de s.k. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om bl.a. offentliggörande av uppgifter ur de s.k. . Jämför reservation 5 (SD). och (båda SD) begär i motion 2011/12:K259 yrkande 2 att regeringen ska kräva att lämnar ut samtliga Rosenholzdokument som rör till och att regeringen därefter offentliggör dessa. Motionärerna anför att den svenska Säkerhetspolisen inte har begärt att få ut de viktigaste dokumenten ur utan begränsat sin begäran till de s.k. . Regeringen bör därför verka för att få alla dokument i arkivet som rör överlämnade. Därefter bör dessa offentliggöras så att forskare och andra kan ta del av dokumenten. Även och (båda SD) yrkar i motion 2012/13:K368 att regeringen ska begära att det s.k. Rosenholzkartoteket om svenska medborgare lämnas från till (yrkande 1). Härutöver yrkas att regeringen ska kontrollera med den tyska myndigheten für die Unterlagen des Staatssicherheitsdienstes der ehemaligen Deutschen Demokratischen Republik (BStU) om någon information om svenska medborgare har lämnats från till om Rosenholzkartoteket (yrkande 2), att tidigare utredningar om svenska medborgare som misstänkts för samröre med ska återupptas sedan nya dokument återskapats vid BStU (yrkande 3), att regeringen bör begära ut material om de svenska medborgare som enligt BStU verkat som Stasimedarbetare (yrkande 4) samt att svenska Stasidokument ska göras tillgängliga för forskning enligt samma principer som vid de tyska hos BStU (yrkande 5). I regeringens skrivelse 2011/12:67 Uppgifter hos om misstänkt samröre med redovisas bl.a. följande om de s.k. och Rosenholzkartoteket: verksamhet, som upphörde i samband med upplösning, innebar bl.a. att mycket stora mängder information, inte minst om enskilda individer, samlades in och arkiverades. Trots att avsevärda mängder dokument förstördes i samband med finns det fortfarande stora dokumentmängder bevarade. De bevarade och rekonstruerade arkiven från verksamhet förvaltas numera av den tyska myndigheten für die Unterlagen des Staatssicherheitsdienstes der ehemaligen Deutschen Demokratischen Republik (BStU). är ett av de största arkiven i med dokument, ca 1,7 miljoner foton m.m. Dessutom finns det ca 15 000 säckar med rester av dokument som strimlades i dokumentförstörare vid sammanbrott, men som successivt rekonstrueras. I arkivet finns både uppgifter som rör interna förhållanden i och uppgifter från utrikesspionaget HV A. Vid tiden för upphörande lyckades den amerikanska underrättelsetjänsten komma över mikrofilmade kartotekskort från HV A. Dessa mikrofilmer går inte sällan under benämningarna Rosenholzakterna eller Rosenholzkartoteket. började lämna kopior av mikrofilmerna rörande tyska medborgare till . hade BStU fått 381 cd-romskivor. Dessa delar av Rosenholzkartoteket ingår i BStU:s arkiv. har genom Svenska ambassaden i lämnat sitt samtycke till att uppgifter i Rosenholzkartoteket som rör svenskar får lämnas från till . Huruvida så skett är emellertid oklart. Regeringen gjorde, som redovisats ovan, bedömningen att det saknades behov av ändringar av sekretessbestämmelserna med hänsyn till de s.k. , med avseende på gällande sekretessbestämmelser både för Säkerhetspolisens verksamhet och för uppgifter om enskilda. Vidare gjorde regeringen bedömningen att frågan om att vidta åtgärder med anledning av en tidigare begäran om utlämnande av handlingar ur Rosenholzkartoteket från till borde avgöras av (skr. 2011/12:67 s. 23 f.). behandlade regeringens skrivelse . Utskottet såg positivt på regeringens hantering av frågan om offentlighet och sekretess för uppgifterna hos från de s.k. . Utskottet konstaterade att de samtal som justitieministern hade fört med företrädare för alla riksdagspartier hade resulterat i en samsyn i frågorna om uppgifternas offentlighet och sekretess. Utskottet ställde sig bakom de bedömningar som regeringen redovisat i skrivelsen och avstyrkte motioner om offentliggörande av uppgifterna i arkiven (bet. 2011/12:KU9 s. 37). Utskottet har tidigare ansett att de åtgärder som har vidtagits med anledning av avslöjandena om svenska medborgares samröre med har varit lämpliga. Detsamma gäller utformningen av de aktuella sekretessbestämmelserna. Det saknas anledning att nu göra en annan bedömning av dessa ställningstaganden. Motionerna 2011/12:K259 yrkande 2 och 2012/13:K368 yrkandena 1–5 (samtliga SD) avstyrks. Sekretessen för bilder på misstänkta Utskottets förslag i korthet avslår med hänsyn till skyddet av den personliga integriteten en motion om att publicera bilder på brottsmisstänkta. (M) begär i motion 2013/14:K220 att polisen ska få möjlighet att publicera bilder på misstänkta brottslingar för att få allmänhetens tips om deras identitet. Sekretessen på bilder av misstänkta gärningsmän hindrar enligt motionären att brott upp. Sekretess gäller enligt 18 kap. 1 § OSL för en uppgift som hänför sig till förundersökning i brottmål eller till en angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. Sekretess gäller vidare för uppgifter om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden i bl.a. en förundersökning i brottmål eller en annan verksamhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott och som bedrivs av bl.a. åklagare eller polis om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men (35 kap. 1 § OSL). Att publicera bilder på gärningsmän på internet innebär en behandling av personuppgifter i form av ett utlämnande. Om behandlingen sker i en förundersökning är polisdatalagen (1998:622) tillämplig. De allmänna bestämmelserna i ska dock tillämpas även på personuppgiftsbehandling som sker med stöd av polisdatalagen. Detta gäller t.ex. kravet på proportionalitet i 10 §. Datainspektionen har, i ett yttrande till (dnr 1525-2009) i ett samråd om polisens publicering av bilder på okända gärningsmän på internet, anfört att internetpublicering av bilder på misstänkta gärningsmän typiskt sett innebär att integritetskänsliga uppgifter sprids till envar.