bet · H101JuU37 · 2014-02-19 00:00:00 — har vi tvärtom kunnat konstatera att rättsväsendet i ett antal domar när det gäller misstänkta fall av sexuella övergrepp eller våldtäkt kommit till slutsatser som vi menar ligger långt ifrån det allmänna rättsmedvetandet. Det handlar om situationer där det är uppenbart att den misstänkte gärningsmannen har förstått eller borde ha förstått att samtycke inte förelåg och domstolen ändå landat i att det inte går att styrka straffansvar.Det handlar också om situationer där vad de flesta skulle anse vara ovidkommande omständigheter, exempelvis den allmänna synen på att bli smygfilmad i ett sexuellt sammanhang, har använts som förmildrande omständighet. Likaledes har i vissa fall lite väl osannolika förklaringar, som också tagits upp i debatten, godtagits för att frikänna eller radikalt sätta ned straffvärdet på ett konstaterat övergrepp.Som lagstiftare är det ibland provocerande att höra de motiveringarna när man vet att det finns ett högst reellt brottsoffer av kött och blod som inte alls känner att det finns något förmildrande i det som han eller hon - det är oftast en hon - har utsatts för. Varje gång det händer försöker jag sätta mig in i brottsoffrets situation och förstå den hopplöshet den enskilde måste känna inte bara inför det som hänt vid själva övergreppet utan också inför hur eftermälet blivit när rättsväsendet har försökt att tolka händelseförloppet och de olika parternas utsagor.Här måste vi självklart ha respekt för att sexuella övergrepp sannolikt tillhör de svåraste rättsfallen som våra domstolar har att hantera. Bristen på bevis är förstås en del av förklaringen. finns ju inte mycket mer än två personers berättelser där ord står mot ord. I sådana fall säger vår rättsfilosofi att domstolen hellre ska fria en fälla vilket även kommer att leda till att många skyldiga inte kommer att kunna fällas hur mycket vi än skruvar i lagstiftningen.Denna omständighet kan vi lagstiftare aldrig komma runt. Hur gärna vi än skulle vilja att det gick att på något sätt dokumentera varje övergrepp så att gärningsmannens skuld var odiskutabel i rätten kommer vi sannolikt aldrig hamna i en situation där teknisk bevisning kommer att finnas i någon väsentligt större omfattning än i dag.Herr talman! Alliansregeringen har gjort mycket på detta område för att skärpa lagstiftningen och se till att dessa brott uppgraderas. Vi ändrade "hjälplöst tillstånd" till "särskilt utsatt situation". Vi har höjt straffen i allmänhet och i synnerhet vid sexualbrott mot barn. Vi har infört ett nytt brott som gäller kränkande fotografering.Många av dessa ändringar trädde i kraft så sent som . Ändå tycker jag mig se att vi inte får de resultat vi hade hoppats att lagändringarna skulle leda till. Vi måste ställa oss frågan: Vad kan då samhället göra för att fler som blivit offer för sexuella övergrepp eller våldtäkt ska få möjlighet till upprättelse och förhindra att nya offer skördas?Vi kristdemokrater tror det är åtskilligt. Trots att vi svenskar sätter en osedvanligt stor tilltro till rättsstat och rättsväsen måste vi inse att det inte primärt är våra domstolar som formar samhället när det gäller synen på sexuellt umgänge och vad som är okej i sådana sammanhang. Det har betydelse, jag säger ingenting om det. Men det är inte domstolarna som ensamma bestämmer detta.Menar vi allvar med att det sexuella våldet ska minska måste vi också tala mer om attityder och värderingar. Synen på vad som är accepterat sexuellt beteende formas av hela samhället, inte bara av lagar och domslut. Därför är det viktigt att vi i flera sammanhang fortsätter att markera att sexuella handlingar mot en annan persons vilja är förkastliga även om det i lagens mening inte går att fastställa brott.För oss kristdemokrater är det en central tanke att det finns grundläggande värderingar som leder varje människa. Till dessa hör respekt och lyhördhet, vilka är goda principer i all mänsklig interaktion, inte minst i intima situationer.Det är vår förhoppning att en levande diskussion, gärna genom olika former av initiativ från civilsamhällets organisationer för dem som drabbats av sexuella övergrepp, ska bistå oss som lagstiftare i att uppnå det som för alla borde vara en självklarhet: Absolut nolltolerans mot sexuella övergrepp och sexuellt våld och en hundraprocentig respekt för att ett nej alltid är ett nej i alla sexuella sammanhang.Jag yrkar med detta bifall till utskottets förslag i betänkandet och ser med tillförsikt fram mot det viktiga arbete som tar vid.