bet · H101FiU23 · 2014-04-07 00:00:00 — kommer det, även om risken är högre än annars, alltid att finnas hushåll som av olika skäl både har råd och finner det lämpligt att låna. frågade om det är ett bekymmer att lagstiftningen är föråldrad. Det är så med all lagstiftning att saker och ting händer över tiden. Jag har inte känt att det här har varit någon större svårighet eller bekymmer när det gäller att utforma penningpolitiken. Så länge det pågår ett samtal av den natur som pågår – vi har återkommande externa utvärderingar med jämna mellanrum och därutöver en återkommande diskussion med finansutskottet om den penningpolitik som har förts – så täcker man ganska väl in det som är aktuellt för dagen att hantera. Ytterst är det i slutändan en politisk bedömningsfråga att avgöra när man i politiska kretsar tycker att någon lagstiftning, vilken den nu vara må, har blivit så pass föråldrad att man måste skriva någonting nytt. Men det är ingenting som jag har uppfattat som någon svårighet när det gäller vår diskussion från sida om hur vi utformar den svenska penningpolitiken. Till fråga om kostnaderna för att avvika från målet: Jag tycker att det är viktigt att notera, precis som noterar, att om man över en 15– årsperiod, eller vilken tidsperiod man råkar välja, avviker några tiondelar i genomsnitt är det för min del någonting som man får leva med. Det finns inte den precisionen när det gäller ekonomisk utveckling i största allmänhet. I en modellvärld kan man alltid räkna fram en exakt siffra. Men då ska man vara medveten om att kalkylerna i sig är mycket osäkra. kommer vi i våra modellvärldar att kunna siffersätta vad det innebär att undvika katastrofer bortom den gängse prognoshorisonten. Men även de kalkylerna kommer alltid att vara behäftade med en stor osäkerhet. Vi är på väg in i en värld där vi i större utsträckning än tidigare kan resonera också i modelltermer om de här frågorna. Det tycker jag är bra. Den kalkyltekniken är inte riktigt färdig, prime time, . Vi känner oss inte riktigt säkra på den. Men vi och andra centralbanker är på väg åt det hållet. Det är ett bekymmer och har varit ett bekymmer att den tekniska modellapparat som används för att beskriva penningpolitik egentligen inte inkluderar en finansiell sektor. Den modellapparaten användes när det blev stora problem inom den finansiella sektorn i många delar av världen. Då är det angeläget att vi bygger vidare på den kanten så att vi kan göra de här kalkylerna på ett bättre sätt än vad vi tidigare kunnat. Modeller eller inte, vi vet vad vårt jobb är, och då får man göra egna bedömningar. Det är därför vi är sex i direktionen som resonerar om de här frågorna. Ordföranden: Jag underskattade måhända komplexiteten i svaren. Vi ska inte forcera för mycket. ska få tillfälle att ge sina kommentarer till de frågor som har ställts till honom. Dessutom ska vi, som vi brukar, ge möjlighet till riksbankschefen att göra eventuella avslutande och summerande reflexioner. : Den här gången tänker jag passa. Frågorna var inte direkt riktade till mig, och jag har inget att tillägga utöver det sade. : Den bedömning som vi gör är att vi går in i en period där vi har ett bättre konjunkturläge framför oss, både i vår omvärld och i . Det leder till att inflationen kommer att stiga mot vårt inflationsmål på och att arbetslösheten gradvis kommer att sjunka. finns det en lång rad frågeställningar kring detta, inte minst hur vi ska hantera skulden och skuldutveckling i . Vår uppfattning är att om man fattar beslut längre fram och använder det beslutsmaskineri som håller på att växa fram så att vi undviker skulddominans i svensk ekonomi, då underlättar det också för penningpolitiken. Det har sannolikt alla stor nytta av . Ordföranden: vill tacka riksbanksledningen, ledamöterna, övriga gäster här i salen och alla som har följt utfrågningen utifrån. Vi återkommer i den här formen med ännu en vice riksbankschef nästa gång. Protokoll från öppen utfrågning om penningpolitiken (M) ordförande (S) vice ordförande Per Åsling (C) Per (MP) Ordföranden : Jag hälsar er välkomna, inte bara utskottets ledamöter utan även Riksbanksledningen med riksbankschef och vice riksbankschef samt ni som följer detta i salen och utifrån, till denna återkommande penningpolitiska utfrågning som vi har här i finansutskott. bjuder vi in både riksbankschefen och de olika vice riksbankscheferna, som roterar i bokstavsordning. är det alltså tur. Riksbankschefen inleder, och vice riksbankschefen får komplettera ur det perspektiv som hon önskar. Därefter är det öppet för frågor och diskussion med utskottets ledamöter. Riksbankschef : Tack för att vi än en gång får vara här och resonera om svensk penningpolitik och den allmänna ekonomiska utvecklingen! Jag ska gå igenom lite grann vad som sker i svensk ekonomi och hur det ser ut från det penningpolitiska perspektivet. Om man funderar kring var vi befinner oss kan jag säga att svensk ekonomi har visat relativ styrka jämfört med en lång rad andra länder, inte minst inom , . Den allmänna ekonomiska utvecklingen blev lite starkare än vad vi och många andra räknade med. Vi ser framför oss ganska goda utsikter till ökad tillväxt och . kommer vi att hålla en låg ränta tills inflationen tar fart igen, för att då stödja den allmänna efterfrågan i svensk ekonomi så att de goda utsikter vi ser framför oss också materialiseras. Utöver den allmänna makroekonomiska utvecklingen och penningpolitiken ska jag prata lite grann om andra frågor som är viktiga när det gäller penningpolitiken. En fråga är de utmaningar som finns på arbetsmarknaden. En annan är den låga inflationstakt som vi ser . Sedan ska jag säga några ord om hushållens skuldsättning och utvecklingen på bostadsmarknaden, som ju är en långvarig fråga som jag har berört här vid ett stort antal tillfällen tidigare. Om jag börjar på temat vad som har hänt i och i andra länder ska jag försöka återge det i form av nivån på bruttonationalprodukten i ett antal olika länder från den tidpunkt när saker och ting började gå snett i världsekonomin. Om vi då tittar på svensk ekonomi, den röda kurvan – låt mig lägga till att sista kvartalet för fjolåret finns med här – ser vi tydligt att, mätt på detta sätt, framför allt svensk ekonomi och amerikansk ekonomi ligger på en betydligt högre nivå än de andra. Dess värre ser vi också att utvecklingen inom euroområdet, den blå kurvan, tyvärr är ganska flack. Man ligger fortsättningsvis, och kommer nog att göra det ett tag till, under den BNP-nivå som man hade 2007. Det innebär, eftersom vi nu skriver 2014, att den ekonomiska utvecklingen inom EMU-området mätt på detta sätt har varit ganska bekymmersam . Men som vi ser, återigen när det gäller svensk ekonomisk utveckling mätt på detta vis, ligger BNP på en betydligt högre nivå . Det är ett gott tecken i sig. Sysselsättningsgraden har också utvecklats förhållandevis väl. Den röda kurvan överst visar att sysselsättningsgraden har stigit sakta i svensk ekonomi. Även här – om jag nöjer mig med att kommentera kurvan längst ned – särskiljer vi oss ganska markant från euroområdet, eftersom vi ligger över euroområdet i dess helhet. I vårt fall har sysselsättningen stigit medan den i det europeiska fallet har gått åt andra hållet. Omvärlden ser ut att återhämta sig. I euroområdet har vi haft negativ tillväxt och en krympande ekonomi. Men såvitt vi kan se kommer man att ha en positiv tillväxt . Det här är ett tillväxtmönster som vi känner igen , i så måtto att om det hade varit en ännu längre tidsserie ligger euroområdet på en lägre nivå än många andra länder. På den övre sidan har vi den amerikanska ekonomin, den gula linjen, och vi räknar med att tillväxten kommer att vara god i . Sedan har vi den handelsvägda tillväxten, som hamnar någonstans däremellan och kommer att ligga i närheten av när det gäller utvecklingen i omvärlden, såvitt vi kan se när det gäller de länder som är viktigast för svensk ekonomisk utveckling. Om vi tittar på inflationstrycket i omvärlden ser vi på denna graf för det första att graferna följs åt ganska väl, så vi har en allmän inflationsutveckling mätt på detta sätt som följs åt rätt nära. har inflationstakten på global nivå fallit en del. Såvitt vi kan se är inflationstakten på väg att bottna och kommer att stiga framöver. Återigen: låg inflation i övriga , högre inflation i och i resten av världen. Om man skulle dela upp det ytterligare på ett antal länder finns det naturligtvis många länder i världen som har en inflationstakt som är betydligt högre än denna. Men det är då en inflation som inte har varit så där enormt betydelsefull från ett svenskt perspektiv, för det är länder som inte har så stor betydelse från svensk utgångspunkt. Allmänt sett är världsinflationen ganska låg men på väg uppåt. Det påverkar naturligtvis också inflationsutsikterna i och vad som kan tänkas ske i svensk ekonomi. Det finns goda utsikter för en konjunkturuppgång om man mäter med konjunkturbarometern. är inte den senaste observationen med här, utan detta är från den penningpolitiska rapporten. Den tickar nedåt en del, men i det stora hela ser vi att stämningsläget har förbättrats, och har förbättrats både stadigt och påtagligt under loppet av hela 2013. Sedan finns det ytterligare ett antal grafer av delmängder i detta som i stort sett ser likadana ut, där man ser ganska ljust på den allmänna ekonomiska utvecklingen och gör bedömningen att vi går mot bättre tider. Vi ser framför oss en tydlig återhämtning och räknar med att tillväxten blir , också 2016. Som jag sade inledningsvis verkar det vara så att tillväxten blev lite högre under loppet av 2013 än vad vi hade räknat med, framför allt eftersom inte minst var mycket starkare än vad vi hade räknat med. I denna värld är den räntenivå vi har , med 0,75 i reporänta, en mycket låg ränta. En låg ränta bidrar till en förbättrad arbetsmarknad. Denna graf har jag nu visat vid några olika tillfällen här i utskottet, och trenden verkar stå sig, såvitt vi kan bedöma. Det har egentligen inte skett några större förändringar i dessa prognoser, bortsett från någon eller några tiondelar upp eller ned. Vad vi ser här är att sysselsättningen fortsätter att öka. fortsätter arbetslösheten sakta att gå nedåt. Mot slutet av perioden tror vi att den hamnar någonstans kring 6 ½ procent. Det här är de riktigt stora aggregaten. Man kan då titta något under ytan när det gäller arbetsmarknaden och arbetsmarknadens sammansättning. Här har vi delat det i två grupper. Det är i termer av det vi kallar utsatta grupper, som är individer med enbart grundskoleutbildning, födda utanför eller lite äldre. Vi ser att arbetsmarknaden synes bli mer och mer tudelad, beskrivet på detta sätt. För dem som här kallas ej utsatta grupper är utvecklingen ungefär som den har varit tidigare, men tyvärr verkar det vara så att arbetslösheten ökar bland de utsatta grupperna. Det är då en strukturell fråga, som naturligtvis kräver sitt när det gäller att hantera det. Tittar man på arbetslöshetsstatistiken och går tillbaka ända hade vi en värld och sedan mycket stora strukturella förändringar i den svenska ekonomin under loppet av 90-talet. Det är ju väl känt. Efter det, , har arbetslösheten legat och pendlat någonstans mellan 6 och 8,5–. Den stora frågan som vi har framför oss i ett lite längre tidsperspektiv är i vad mån vi kommer att röra oss någorlunda kring det medelvärde som är inritat här i form av den streckade kurvan, eller om det sker någonting annat på arbetsmarknaden så att arbetslösheten i genomsnitt antingen faller en del eller sakta driftar uppåt på grund av strukturella faktorer. ser vi, som jag inledde med att säga, en starkare konjunktur framför oss. Men vi har ett konjunkturläge som är sådant att vi, eftersom efterfrågan både globalt och i har varit på den lägre sidan, har en låg inflation det närmaste året. Mätt som KPI kommer inflationen att ligga kring noll, till en del beroende på att vi har med oss tidigare räntesänkningar. KPIF, när vi plockar bort räntesänkningarna, ligger och pendlar någonstans mellan . När efterfrågan sedan kommer i gång kommer inflationen att stiga förhållandevis snabbt. Det har också att göra med den rent tekniska saken att när inflationen har legat stilla en period och sedan börjar röra sig uppåt får man räkna med att dessa kurvor stiger ganska snabbt. Återigen gäller det att titta lite grann under ytan och inte enbart på de stora aggregaten. Graferna på bilden fångar, tycker vi, på ett bra sätt den tudelning som har rått när det gäller inflationsutvecklingen i . Den röda kurvan visar utvecklingen av varupriser. Varupriser innehåller mycket import, och på världsmarknaden har varuproduktionen haft fallande priser . Det har lett till att vi har haft fallande varupriser i genomsnitt under en stor del av . har vi levt i en värld där å andra sidan tjänstepriserna har stigit med . När man väger ihop båda dessa kan inte det sammanvägda leda till en inflationstakt på i genomsnitt , utan det blir lite under. Det som synes vara lite annorlunda , om man tittar på cirklarna längst till höger, är att å ena sidan är varupriserna på väg uppåt. Det ser man ganska tydligt. Varuprisfallet synes ha avtagit. Å andra sidan har tjänstepriserna, som har ökat ganska stadigt , kring , inte följt det tidigare mönstret. Tjänsteprisökningarna har varit lägre . Detta är någonting som vi kommer att studera ytterligare när det gäller detaljerna för att bättre förstå om det är någonting som man kan betrakta som temporärt, om det försvinner när efterfrågan stiger igen eller om det finns någonting strukturellt i det som leder till att vi är i en ny värld eller en annorlunda värld jämfört med hur det har sett ut de första tio femton åren . Så här ser det ut , och det är det vi har att väga in när det gäller att fundera kring penningpolitiken i den konjunkturuppgång som vi ser framför oss. Varför har vi då en låg inflation? Det fångas av det jag visade i de tidigare graferna. En konsekvens är att vi har haft låga globala exportpriser när det gäller varupriser under en ganska . har kronan förstärkts en del, och det leder till låga importpriser. Det spelar naturligtvis roll när det gäller inflationstakten. Sedan har vi haft en allmänt sett svag konjunktur, och det gör att företagen har svårt att föra vidare ökade kostnader till konsumentpriserna. Det förefaller vara så att det helt enkelt har varit svårt att ta ut prisökningar, givet de allmänna efterfrågeförhållandena. Men under normala omständigheter när efterfrågan stiger verkar det osannolikt att det skulle vara så hur länge som helst, utan när saker och ting går mot något slags normaltillstånd när det gäller tillväxt kommer det att jämna ut sig. Men dessa faktorer fortsätter att hålla tillbaka inflationen också det närmaste året. Låga importpriser – hur kan man beskriva det? En del av det är den blå grafen som beskriver de globala exportpriserna. Andra länders export blir ju en del av vår import. Man ser längst till höger framför allt att exportprisökningarna har varit mycket låga jämfört innan. Den röda kurvan är importpriser, och där fångar man växelkurseffekten. Där ser vi också att det är en ganska stor skillnad under loppet av när växelkursen stärktes. råkar det vara så att alldeles här på slutet sammanfaller nästan de båda graferna, men det kanske är mer en slump att det är så. Jag sade tidigare att det förefaller vara så att det har varit svårt att ta ut prisökningar i konsumentledet. Ett sätt att beskriva det är att titta på enhetskostnaderna och titta på vad som sker med arbetskostnad per producerad enhet. Vi har smetat ut dem över tiden för att fånga trendutvecklingen. Då ser vi att arbetskostnaden per producerad enhet, beskriven på detta sätt, ligger betydligt över KPIF. Det betyder att man har högre kostnadsökningar än vad man tar ut i form av prisökningar. Det skulle vara märkligt om det var varaktigt på det sättet, för då har det hänt något i ekonomin som det inte brukar vara. När efterfrågan ökar är vår bedömning att det kommer att ändras så att inflationen kommer att stiga. Under loppet av när vi började ana oss till vad som skedde i svensk ekonomi ledde det till en rad revideringar av bedömningen av inflationstakten. Jag nöjer mig med att titta på den grå grafen, som beskriver hur vi såg på världen , och även under loppet av . Då justerade vi ned inflationsbedömningen vid ett antal tillfällen och kom att göra det ganska mycket, inte minst som en konsekvens av att tjänsteprisutvecklingen inte alls blev den som man hade föreställt sig i ett normalperspektiv. Inte desto mindre kvarstår bedömningen från vår sida att i takt med att konjunkturen stärks kommer inflationstakten också gradvis att stiga när efterfrågan kommer i gång. Inflationsförväntningarna är fortsättningsvis väl förankrade. De är inte det när det gäller det kortsiktiga, för det är så det brukar vara. Det gäller oberoende av om man ligger över eller under inflationsmålet på . Men om man tittar på det här i ett femårsperspektiv ligger det ganska , och det betyder att man räknar med att inflationstakten kommer upp igen och att den kommer att gå mot vårt inflationsmål på . Vad detta innebär när det gäller vad som sker på inflationssidan, om man ska sammanfatta de underliggande faktorerna som leder till att inflationen stiger, är att vi ser framför oss en återhämtning i omvärlden. Den förefaller vara ganska bred, olika på olika håll i världen, men tillväxten ökar ändå. Med detta får vi en starkare konjunktur i , för vi får en ökad efterfrågan utifrån. Vi har ju en god inkomstutveckling, så efterfrågan internt i ekonomin kommer också att stiga. Detta leder gradvis till stigande sysselsättning och till löneökningar. Eftersom det såvitt vi kan se finns ett underliggande behov från företagens sida att höja sina priser får man i en värld med stigande efterfrågan också lite lättare att göra detta. I denna värld kommer reporäntan då att ligga på nuvarande låga nivå ett tag till, tills inflationen tar fart och vi går mot en normalisering på lite sikt. Allt detta sker mot bakgrund av att hushållssektorn har en hög skuldsättning, och det utgör fortsättningsvis en risk. Dess värre är läget, såvitt vi kan se, sådant att skuldsättningen kommer att stiga, och stiga gradvis. Det är då ett problem, en frågeställning, som inte kommer att försvinna i närtid. Det innebär att vår bedömning är att det är viktigt att vidta ytterligare åtgärder så att vi bromsar denna skuldutveckling. Annars löper vi risken att vi försätter oss, , i ett bekymmersamt läge. Ett sådant bekymmersamt läge tar sannolikt att hantera om vi skulle trampa riktigt snett. Man ska komma ihåg att vi gör det mot bakgrund av att vi har en väldigt stor banksektor och en banksektor som är synnerligen beroende av upplåning utomlands. Det innebär att vår bostadsmarknad helt enkelt har blivit systemviktig . Därför är detta en nog så viktig fråga som behöver hanteras. Hushållens skuldsättning och vad som sker på bostadsmarknaden är inte på något sätt enbart en fråga som berör penningpolitiken, utan det är en fråga som är mångfasetterad. En del i detta är det som kallas makrotillsyn. Ett annat sätt att uttrycka det är att säga att vi egentligen behöver en högre ränta i hushållssektorn än vad vi behöver i företagssektorn. På ett eller annat sätt behöver man helt enkelt göra det lite dyrare att låna så att vi får en bättre balans när det gäller upplåningen. Penningpolitiken är en del i detta. Så länge en centralbank sysselsätter sig med finansiell stabilitet – det är ju en del av det vi gör – kan nog inte penningpolitiken helt och hållet frigöra sig från dessa frågeställningar. Sedan kan man alltid resonera om hur man hittar en lagom policy mix när det gäller att kombinera olika åtgärder för att åstadkomma en balans här. Det finns en rad grundläggande problem och frågeställningar på bostadsmarknaden som ligger långt utanför det vi sysslar med. Det innebär att vi på något sätt behöver hantera den grundläggande ojämvikt som vi har på svensk bostadsmarknad. Vad vi kan göra där är att arbeta uppe i ena hörnet när det gäller detta och möjligen när det gäller ytterligare makrotillsynsåtgärder, för det är vår uppfattning att man behöver vidta ytterligare åtgärder. Det är i grunden att lägga ett plåster uppe i ena hörnet för att hålla i det här när man hanterar övriga frågeställningar som man också behöver hantera. Detta innebär att vi behöver hjälpas åt inom detta område, och det betyder att flera politikområden behöver dra åt samma håll och förmodligen under ett ganska stort antal år. Det här är naturligtvis ingenting som man vänder . Detta är en fråga som är aktuell i ett stort antal andra länder, och här har jag bara två exempel på hur man uppmärksammar den typen av frågor. Den kanadensiska säger att de behöver ta hänsyn till riskerna på deras bostadsmarknad när de resonerar kring penningpolitiken. Ett uttalande från är ytterligare ett exempel på ungefär samma tema. Det är en evigt återkommande fråga i dessa sammanhang, och det gäller även i dessa länder: Vad är en lämplig kombination av detta? Hur ska man väga ihop det så att det i någon mening blir så bra som möjligt? För att återgå till svensk penningpolitik innebär det – jag har här gått igenom det – att mot bakgrund av att vi å ena sidan ser framför oss en konjunkturuppgång och å andra sidan har ett lågt inflationstryck i ekonomin behöver vi hålla en låg ränta ett tag till. När efterfrågan tar god fart under loppet av 2014 och 2015 kommer inflationen att stiga. Vi får en inflationstakt som mätt som KPIF går mot , och eftersom man då får med sig räntehöjningar i KPI vad det lider kommer KPI-inflationen att toppa kring . Det är vår bedömning av det allmänna ekonomiska läget, den penningpolitik som vi anser är mest lämplig och vad som sker på inflationssidan så att inflationen kommer upp mot . Vice riksbankschef : Jag ska börja med att säga att jag i stort sett delar den bild av det ekonomiska läget och inriktningen på penningpolitiken som just har presenterat. Jag har varit här en gång tidigare. Jag var väl den första vice riksbankschefen som var bisittare, . Jag tänkte ägna min tid åt att prata lite grann om hur jag ser på penningpolitiken under de som har gått sedan jag var här förra gången. Jag tycker att det är tre saker som är värda att notera. En är att jag när jag var här kom hit efter en period av återkommande reservationer mot de penningpolitiska besluten. De kom att fortsätta fram till – jag har återkommande reserverat mig till förmån för en mer expansiv penningpolitik. En annan är att har vår kommunikation om hushållens skuldsättning och vilken roll den spelar i de penningpolitiska besluten blivit tydligare. Det har bedrivits ett arbete på med att utveckla en sorts tankeram kring hur den här typen av faktorer kan vägas in. Det har nog hjälpt oss i direktionen att klargöra för varandra hur vi ser på det här. Utgångspunkten för tankeramen är att reporäntan påverkar skuldsättningen som i sin tur påverkar risken för att någon händelse längre fram skulle kunna leda till en stor konjunkturnedgång genom att den kanske får bostadspriserna att falla en del. I ett sådant läge skulle hushållen kunna reagera med att öka sitt sparande och minska sin konsumtion, och det skulle kunna förstärka en konjunkturnedgång. Det här har kommit att beskrivas som en sorts avvägning mellan att stabilisera ekonomin på kort sikt – inom vår vanliga prognoshorisont som typiskt sett är – och på lite , där det kan finnas en risk för den typen av scenarier. Den tredje saken som jag tycker är viktig att säga någonting om är att vi faktiskt har varit eniga om de penningpolitiska besluten . Det har vi kommit att bli i ljuset av att inflationen rört sig längre från målet, som beskrev, och att det handlar om en bred nedgång där vi sett en nedgång också i tjänsteprisinflationen. Jag ska ägna åt att prata om var och en av de här punkterna. När det gäller mina återkommande reservationer har de huvudsakliga argumenten varit ungefär desamma som .