bet · H101SoU18 · 2014-03-25 00:00:00 — 2013/14:SoU18 Folkhälsofrågor I betänkandet behandlas omkring 60 motionsyrkanden på folkhälsoområdet från den allmänna motionstiden . Av dessa föreslås att ungefär hälften behandlas i förenklad ordning eftersom de tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare . Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden, främst på grund av pågående arbete. I betänkandet finns tio reservationer och sex särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Folkhälsolag och mål för folkhälsan 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkande 27, 2013/14:So296 av (FP), 2013/14:So431 av (S) yrkandena 2 och 3 samt 2013/14:So670 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 3. Reservation 1 (MP) Reservation 2 (V) Kommission för jämlik hälsa m.m. 2013/14:So358 av och (båda KD), 2013/14:So431 av (S) yrkande 1, 2013/14:So445 av (M), 2013/14:So503 av m.fl. (S), 2013/14:So547 av och (båda S), 2013/14:So652 av m.fl. (S), 2013/14:So657 av m.fl. (S) yrkande 32 och 2013/14:So670 av m.fl. (MP) yrkande 4. Reservation 3 (S, V) Reservation 4 (MP) Förutsättningar för psykisk hälsa 2013/14:So262 av (SD) och 2013/14:So664 av m.fl. (MP) yrkande 1. Reservation 5 (S, MP, V) Reservation 6 (SD) 2013/14:So418 av (C). 2013/14:So342 av m.fl. (V) yrkande 2, 2013/14:So373 av (M), 2013/14:So390 av (FP) och 2013/14:So422 av (S) i denna del. Reservation 7 (V) Handlingsplan mot hepatit B och C 2013/14:So391 av (FP). Reservation 8 (S, V) 2013/14:So342 av m.fl. (V) yrkande 3. Reservation 9 (MP, V) 2013/14:So239 av (MP) yrkande 5. 2013/14:So573 av (M). Innehållsförteckningar på kosmetik- och hygienprodukter 2013/14:So675 av m.fl. (S) och 2013/14:So676 av m.fl. (S). Reservation 10 (S, MP, V) Folkhälsofrågor – förenklad behandling avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (C), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (FP), (S), (S), (MP), Per Ramhorn (SD), (V), (M), (S), (KD) och (C). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlas omkring 60 motionsyrkanden på folkhälsoområdet från den allmänna motionstiden . Av dessa föreslås att ungefär hälften behandlas i förenklad ordning eftersom de tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare . En förteckning över behandlade förslag finns i bilaga 1. , hälsa och likabehandling (RFHL) har skickat in en skrivelse om att läkemedelsberoende saknas bland folkhälsomålen (dnr SoU–1.8.7–1438). har skickat in en skrivelse om en nationell handlingsplan mot hepatit (dnr SoU–1.8.7–1558). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en folkhälsolag, mål för folkhälsan, inrättande av en kommission för jämlik hälsa, förutsättningar för psykisk hälsa och om att utreda en skademinimeringsprincip i ANDT-politiken. Jämför reservationerna 1 (MP), 2 (V), 3 (S, V), 4 (MP), 5 (S, MP, V) och 6 (SD) samt särskilda yttrandena 1 (MP) och 2 (V). Folkhälsolag och mål för folkhälsan I partimotion 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkande 27 begärs ett tillkännagivande om en folkhälsolag. Motionärerna anför bl.a. att folkhälsopolitiken och dess förebyggande arbete behöver prioriteras inom alla politikområden. Så länge det inte är ett konkret lagstadgat ansvar för den kommunala och regionala nivån finns det en risk för att folkhälsopolitiken stannar vid vällovliga ambitioner. Även i kommittémotion 2013/14:So670 av m.fl. (MP) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att ta fram en svensk folkhälsolag som moderniserar folkhälsoarbetet och tydliggör ansvar. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om ny strategi för folkhälsopolitiken som tydliggör mål och på vilket sätt de ska följas upp och vem som ansvarar för vad. I motion 2013/14:So431 av (S) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att utvärdera genomförandet av de elva nationella folkhälsomålen. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att ett tolfte nationellt mål om att förbättra den psykiska hälsan skapas. I motion 2013/14:So296 av (FP) begärs ett tillkännagivande om att läkemedelsmissbruk ska ingå i det elfte folkhälsomålet. Motionären anför bl.a. att ett införande av läkemedelsberoende i folkhälsomål 11 skulle vara en tydlig markering av att samhället även ser allvarligt på denna form av beroende och kunna leda till en minskad omfattning av problemet. Kommission för jämlik hälsa m.m. I kommittémotion 2013/14:So657 av m.fl. (S) yrkande 32 begärs ett tillkännagivande om att inrätta en nationell kommission för jämlik hälsa. Uppdraget ska vara att identifiera oacceptabla förhållanden som leder fram till skillnader i befolkningens hälsa och att ta fram förslag på hur vi kan minska hälsoklyftorna. Liknande yrkanden finns i motion 2013/14:So431 av (S) yrkande 1 och i motion 2013/14:So503 av m.fl. (S). I motion 2013/14:So652 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska inrätta en kommission för ett socialt hållbart och i motion 2013/14:So547 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om att utarbeta en nationell strategi med åtgärder för att minska sociala skillnader och ojämlikheter när det gäller hälsa. I kommittémotion 2013/14:So670 av m.fl. (MP) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om ökad samverkan mellan myndigheter och inom politiken för att löpande lyfta fram och driva frågor om en social hållbar utveckling och minskade skillnader i hälsa. I motion 2013/14:So358 av och (båda KD) begärs ett tillkännagivande om vikten av att minska skillnaderna i hälsa mellan olika grupper och att fler ska kunna leva ett långt och rikt liv präglat av välbefinnande. I motion 2013/14:So445 av (M) begärs ett tillkännagivande om ett hälsosamt liv för alla. En viktig del i att få ett långt och hälsosamt liv är, enligt motionären, att lära sig att göra medvetna val genom hela livet – från bvc och mvc till äldreomsorgen. Förutsättningar för psykisk hälsa I kommittémotion 2013/14:So664 av m.fl. (MP) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om levnadsvanors betydelse för den psykiska hälsan. Motionärerna anför att det finns ett samband mellan ungdomars psykiska hälsa och sådana levnadsvanor som kost, motion, sömn och alkoholvanor. Motionärerna anser att området förtjänar betydligt större uppmärksamhet än det har fått. I motion 2013/14:So262 av (SD) begärs ett tillkännagivande om ett samarbete med när det gäller självmordsprevention. Motionären anför bl.a. att känns som en naturlig samarbetspartner när det gäller att nå självmordskandidater. Inte bara för den enskilde utan även för anhöriga som ofta känner vanmakt. Motionären anser att psykisk ohälsa även kan vara ett andligt problem. I motion 2013/14:So418 av (C) begärs ett tillkännagivande om att det borde utredas hur en skademinimeringsprincip i den svenska alkohol-, tobaks- och narkotikapolitiken skulle kunna se ut och vilka konsekvenser en sådan skulle kunna få. Med skademinimering menar motionären t.ex. att aktivt uppmana en nikotinist att övergå från cigaretter till snus eftersom det är en relativt sett hälsofrämjande åtgärd. Bakgrund och pågående arbete Folkhälsolag och mål för folkhälsan Det övergripande nationella målet för folkhälsoarbetet är att skapa förutsättningar i samhället för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen (prop. 2002/03:35, bet. 2002/03:SoU7, rskr. 2002/03:145). För att nå målet krävs ett sektorsövergripande, långsiktigt och målinriktat arbete av aktörer på många olika nivåer i samhället. Ansvaret för de statliga insatserna är fördelat mellan departementen i och de statliga myndigheterna. Det huvudsakliga folkhälsoarbetet utförs på regional och lokal nivå av länsstyrelser, landsting, kommuner och idéburna organisationer. Landstingens folkhälsoansvar grundar sig bl.a. på hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och smittskyddslagen (2004:168). Kommunernas folkhälsoarbete grundar sig på lagar som rör flera kommunala verksamheter, t.ex. alkohollagen (2010:1622), tobakslagen (1993:581), (1998:808) och livsmedelslagen (2006:804). För att underlätta uppföljningen av arbetet med att nå det övergripande målet har en samlad mål- och uppföljningsstruktur med elva målområden utvecklats. Målområdena omfattar politikområden som är relevanta för folkhälsoarbetet och de grupperar hälsans bestämningsfaktorer, dvs. de faktorer i människors levnadsvillkor, livsmiljöer och levnadsvanor som har störst betydelse för folkhälsan. Följande elva målområden har fastställts (jfr prop. 2007/08:110, bet. 2007/08:SoU11, rskr. 2007/08:226): Delaktighet och inflytande i samhället Ekonomiska och sociala förutsättningar Barns och ungas uppväxtvillkor Hälsofrämjande hälso- och sjukvård Sexualitet och reproduktiv hälsa Tobak, alkohol, narkotika, dopning och spel. I skrivelsen En folkhälsopolitik med människan i centrum redogjorde regeringen för en förnyad inriktning av folkhälsopolitiken (skr. 2011/12:166, bet. 2012/13:SoU6, rskr. 2012/13:159). Förverkligandet av en sådan politik vilar på följande fem viktiga byggstenar: start – barns och ungas uppväxtvillkor stöd – för att underlätta hälsosamma val skydd – ett effektivt och säkert skydd mot hälsohot samverkan – det gemensamma ansvaret för en god hälsa stärkt kunskapsstyrning – för ett effektivare folkhälsoarbete. föreslog i sitt betänkande Hälsa på lika villkor – nationella mål för folkhälsan (SOU 2000:9) att kommunernas och landstingens ansvar och uppgifter på folkhälsoområdet skulle regleras i en särskild folkhälsolag. Den dåvarande regeringen anförde emellertid i proposition 2002/03:35 Mål för folkhälsan att statens styrning på folkhälsoområdet bör ske genom mål och genom regelbunden uppföljning och resultatredovisning. En övergripande folkhälsolag som ålägger kommuner och landsting att upprätta särskilda folkhälsoplaner är inte nödvändig för att uppnå det övergripande folkhälsomålet (s. 98). inrättades den nya . Myndigheten tar över de uppgifter som och har samt vissa uppgifter från . beslutade om vissa lagändringar med anledning av omorganisationen (prop. 2012/13:116, bet. 2012/13:SoU27, rskr. 2012/13:280). Av propositionen framgår att sammanslagningen bl.a. syftar till att förbättra förutsättningarna för ett mer effektivt kunskapsbaserat arbete inom folkhälsoområdet. Förändringen ger ökade förutsättningar för att ta sig an folkhälsofrågorna på ett samlat och integrerat sätt och att utveckla formerna för ett kunskapsstöd som leder till att effektiva och verksamhetsnära metoder får ett praktiskt genomslag hos ansvariga huvudmän. Sammanslagningen kan även bidra till att på ett mer effektivt sätt kan delta i samarbetet inom EU och i det internationella samarbetet inom området. Kommission för jämlik hälsa m.m. tillsatte den dåvarande generalsekreteraren för () en kommission om de sociala bestämningsfaktorerna för hälsa. Kommissionen leddes av . Den s.k. presenterade sin slutrapport (Closing the gap in a generation) . –2012 genomförde en kommission vid WHO:s Europakontor en kartläggning av ojämlikhet i hälsa i WHO:s Europaregion (Review of social determinants and the health divide in the WHO European Region). Även denna kommission leddes av . gav regeringen i uppdrag att i samverkan med analysera vilka lärdomar som kan dras för svensk del av arbete. Myndigheterna överlämnade rapporten av the gap (2009/2924/FH). De rekommendationer som lämnas i Closing the gap in a generation har jämförts med situationen i och med vad som har gjorts eller inte gjorts enligt den förnyade folkhälsopolitiken. Myndigheterna rekommenderar framför allt att den sektorsövergripande samordningen av folkhälsopolitiken förstärks, att arbetet med att bryta utanförskapet i tidig ålder intensifieras samt att det säkerställs att hälso- och sjukvården blir tillgänglig på lika villkor för alla grupper i befolkningen. presenterade Kommuner och Landsting (SKL) rapporten jämlikt – gör skillnad! Samling för social hållbarhet minskar skillnader i hälsa. Resultatet bygger på det arbete som SKL har bedrivit tillsammans med 20 kommuner, landsting och regioner i projektet social hållbarhet – minska skillnader i hälsa. I rapporten presenteras fem rekommendationer som kommuner, landsting och regioner kan arbeta med för att stärka den sociala hållbarheten och minska skillnaderna i hälsa: Integrera jämlikhet i hälsa i all politik och i den ordinarie styrningen och ledningen. Mät och analysera problemet och bedöm effekterna av olika åtgärder. Ge alla barn och unga en bra start i livet. Ge alla förutsättningar till egen försörjning. Skapa hälsofrämjande och hållbara miljöer och samhällen. Rekommendationerna innefattar 23 åtgärder. Hur åtgärderna omsätts i praktisk handling är, enligt rapporten, upp till varje organisation att avgöra. I har en politiskt oberoende kommission haft i uppdrag att till kommunstyrelsen arbeta fram förslag till strategier för att minska skillnader i hälsa och förbättra livsvillkoren bland Malmöborna. Kommissionen för ett socialt hållbart presenterade sin slutrapport . anordnade socialutskottet ett öppet seminarium om folkhälsofrågor, där fokus låg på slutrapporten från Kommissionen för ett socialt hållbart , den s.k. (jfr 2012/13:RFR11). innehåller två övergripande rekommendationer. Den första handlar om att etablera en social investeringspolitik som kan utjämna skillnaderna i levnadsvillkor och göra samhällssystemen mer jämlika. Den andra rekommendationen handlar om att förändra de processer som dessa system ingår i genom att demokratisera styrningen. Kommissionens två övergripande rekommendationer täcker in 24 mål och 72 åtgärder indelade i sex områden: barn och ungas vardagsvillkor, boendemiljö och stadsplanering, utbildning, inkomst och arbete, hälso- och sjukvård samt förändrade processer för en hållbar utveckling. I skrivelsen En folkhälsopolitik med människan i centrum (skr. 2011/12:166, bet. 2012/13:SoU6, rskr. 2012/13:159) aviserade regeringen sin avsikt att ta initiativ till ett forum för nationell samverkan för hälsofrämjande insatser. träffade ledande företag inom detaljhandeln på livsmedelsområdet och inom tränings- och friskvårdsbranschen. Departementet tog även initiativ till flera förstudier i syfte att analysera förutsättningarna för en fördjupad samverkan mellan offentliga, privata och ideella aktörer. Nästa steg i arbetet inleddes genom inrättandet av en arbetsgrupp med företrädare för berörda myndigheter, branscher och organisationer. Ett av syftena med initiativet är att skapa ett forum för dialog, information och erfarenhetsutbyte. Ett annat syfte är att skapa förutsättningar för att koordinera och kommunicera insatser och bidra med underlag för att utveckla initiativ och strategier som utifrån den enskildes perspektiv främjar en positiv hälsoutveckling. Det finns internationella erfarenheter av samverkan mellan offentliga aktörer och näringslivet i branscher som har en koppling till hälsofrämjande i olika avseenden. Forum för hälsofrämjande syftar till att pröva om en sådan samverkan kan bidra positivt till en utveckling i i enlighet med det övergripande målet för folkhälsopolitiken. kommer arbetsformerna och sammansättningen att utvärderas, och förslag på en fortsättning kommer att redovisas . invigdes Mötesplats social hållbarhet, vilket är ett samarbete mellan SKL och . Mötesplatsens uppdrag är att utveckla välfärdstjänsterna på ett socialt hållbart sätt som utjämnar hälsoskillnader och tillgodoser människors grundläggande behov och rättigheter. Genom ett kunskaps- och erfarenhetsutbyte ska den nya mötesplatsen stärka det lokala och regionala arbetet och öka samverkan mellan olika samhällsaktörer. En viktig del är att lyfta fram aktuell forskning och diskutera hur den kan användas i kommuner, landsting och regioner. Mötesplatsen består av en årlig konferens, seminarier, en webbplats inom aktuella ämnen samt en interaktiv mötesplats exklusivt för deltagande kommuner, landsting och regioner. Förutsättningar för psykisk hälsa I regeringens skrivelse 2011/12:166 En folkhälsopolitik med människan i centrum lyftes insatser mot psykisk ohälsa upp som ett prioriterat område. Regeringen anförde bl.a. följande om sambandet levnadsvanor och psykisk ohälsa (s. 51): Det finns god vetenskaplig grund för att fysisk aktivitet främjar hälsa och kan användas för att både förebygga och behandla många folksjukdomar. Fysisk aktivitet har multifaktoriella effekter, dvs. påverkar många system i kroppen och kan därmed påverka både fysisk och psykisk hälsa. Fysiskt aktiva personer löper lägre risk att drabbas av psykisk ohälsa. Regeringens åtgärder för att främja fysisk aktivitet [] har därför också betydelse för den psykiska hälsan i befolkningen. Personer med riskabla alkoholvanor och missbruk av narkotika rapporterar mer sömnbesvär, ångest, oro och nedsatt psykiskt välbefinnande än personer utan riskabla alkoholvanor och narkotikamissbruk. har också visat att det bland ungdomar finns ett starkt samband mellan psykisk ohälsa och hög alkoholkonsumtion, vilket är mest tydligt hos unga män och pojkar. Regeringens arbete för att förhindra skadlig alkoholkonsumtion och narkotikamissbruk [] är därför också relevant att lyfta fram i detta sammanhang. hade –2012 regeringens uppdrag att samordna en årlig uppmärksamhetsvecka kring matvanor och fysisk aktivitet – Ett friskare . Arbetet genomfördes som ett samverkansprojekt med syftet att hos allmänheten främja bra matvanor och fysisk aktivitet samt deltagande i hälsofrämjande aktiviteter. Regeringen initierade en oberoende utvärdering av Ett friskare som presenterades . Av utvärderingen framgår bl.a. att arbetet har varit framgångsrikt vad gäller att väcka uppmärksamhet kring betydelsen av bra matvanor och fysisk aktivitet. Utvärderingen visar också att arbetet haft förankring i vad forskare inom relevanta forskningsområden bedömer som ändamålsenliga insatser utifrån effekter på medvetenhet och kunskap, medan evidens för effekt på beteendeförändringar saknas. Regeringen har tagit initiativ till att i pröva ett självmordsförebyggande program som utvecklats i , Mental Health First Aid (MHFA), som på svenska fått namnet Första hjälpen till psykisk hälsa. Syftet är att undanröja tabun och stigma som självmord och psykisk sjukdom ofta omgärdas av genom en kunskapssatsning riktad till allmänheten, den ideella sektorn och personer som i sin yrkesutövning kommer i kontakt med människor med psykisk ohälsa eller med personer som är nära självmord. Nationellt centrum för suicidforskning och prevention av psykisk ohälsa vid genomför på regeringens uppdrag en pilotstudie för att pröva metoden i . Pilotstudien pågick till . antog propositionen En samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken (prop. 2010/11:47, bet. 2010/11:SoU8, rskr. 2010/11:203) som anger mål och inriktning för hur samhällets insatser inom området ska genomföras, samordnas och följas upp –2015. Strategin syftar till att skapa hållbara strukturer för ett långsiktigt förebyggande arbete när det gäller alkohol, narkotika, dopning och tobak. En av de viktigaste arenorna för att minska alkohol- och tobaksrelaterad ohälsa är hälso- och sjukvården. Ett effektivt alkohol- och tobaksförebyggande arbete bör vara en självklar del av hälso- och sjukvårdens ordinarie arbete och strukturer. Insatser för att minska skadlig alkoholkonsumtion och tobaksbruk ingår i de nationella riktlinjer för sjukdomsförebyggande arbete inom hälso- och sjukvården som har tagit fram. Arbetet för att genomföra ANDT-politiken är sektorsövergripande och innefattar flera myndigheters ansvarsområden. I socialutskottets betänkande 2012/13:SoU6 En folkhälsopolitik med människan i centrum behandlades bl.a. motionsyrkanden om mål för folkhälsan (prop. 2011/12:166, rskr. 2012/13:159). Utskottet anförde då bl.a. följande i sitt ställningstagande (s. 14, 2 res. S resp. MP + V): Utskottet noterar att regeringen i propositionen En förnyad folkhälsopolitik (prop. 2007/08:110) aviserade att möjligheterna till en effektiv utvärdering av insatser utifrån gällande mål- och uppföljningsstruktur noga skulle följas upp. Vid behov skulle regeringen återkomma med förslag till ändringar i denna struktur. Statskontoret har därför fått i uppdrag att genomföra en utvärdering av uppföljningssystemet för den nationella folkhälsopolitiken. Om det behövs ska Statskontoret också föreslå förändringar i syfte att göra systemet mer ändamålsenligt och effektivt. Utskottet välkomnar detta uppdrag. I detta sammanhang vill utskottet också nämna uppdrag att föreslå hur arbetet med öppna jämförelser inom folkhälsoområdet bör läggas upp. har redovisat uppdraget i skrivelsen Förslag till genomförande av öppna jämförelser folkhälsa, som bereds inom . behandlade utskottet bl.a. ett motionsyrkande om att ska ges ett tydligt uppdrag att genomföra det som () har uppmanat sina medlemsstater i the gap in a generation (bet. 2012/13:SoU27, prop. 2012/13:116, rskr. 2012/13:280). Utskottet anförde följande (s. 12, 1 res. S + MP + V): Det övergripande nationella målet för folkhälsoarbetet är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen (prop. 2002/03:35, bet. 2002/03:SoU7, rskr. 2002/03:145). För att nå detta mål krävs det ett långsiktigt, målinriktat och sektorsövergripande arbete inom samtliga sektorer som påverkar folkhälsans utveckling. Ett gemensamt ansvarstagande mellan det offentliga, ideella krafter och den enskilda människan samt samverkan mellan olika verksamhetsområden är en bra grund för ett framgångsrikt folkhälsoarbete. Utskottet noterar att regeringen i sin folkhälsopolitik bl.a. har poängterat att det krävs ett systematiskt, kunskapsbaserat och långsiktigt arbetssätt för att på ett bestående sätt främja hälsa och förebygga sjukdom. Kunskap om vad som är tillämpbart och praktiskt möjligt att genomföra är av stor betydelse. En viktig uppgift för staten är därför att verka för en effektiv kunskapsstyrning, dvs. att utveckla, analysera, sammanställa och sprida kunskap om effektiva metoder för att stödja individer som vill förändra sina levnadsvanor och för att främja utvecklingen av hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande miljöer. Utskottet noterar även att regeringen, mot bakgrund av behovet av samverkan mellan olika aktörer på folkhälsoområdet, har inrättat ett forum för hälsofrämjande. Utskottet välkomnar detta arbete. Utskottet ser även mycket positivt på de initiativ som tagits i bl.a. , den s.k. , samt mellan Kommuner och Landsting och 20 kommuner, landsting och regioner i Samling för social hållbarhet – minska skillnader i hälsa. Utskottet anser inte att bör ta något initiativ med anledning av motion []. Det övergripande nationella målet för folkhälsoarbetet (prop. 2002/03:35, bet. 2002/03:SoU7, rskr. 2002/03:145) är att skapa förutsättningar i samhället för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. För att nå detta mål krävs det ett långsiktigt, målinriktat och sektorsövergripande arbete inom samtliga sektorer som påverkar folkhälsans utveckling. För att underlätta detta arbete har en samlad målstruktur med elva målområden utvecklats (prop. 2007/08:110, bet. 2007/08:SoU11, rskr. 2007/08:226). Målområdena omfattar politikområden som är relevanta för folkhälsoarbetet och de grupperar hälsans bestämningsfaktorer, dvs. de faktorer i människors levnadsvillkor, livsmiljöer och levnadsvanor som har störst betydelse för folkhälsan. I skrivelsen En folkhälsopolitik med människan i centrum (skr. 2011/12:166, bet. 2012/13:SoU6, rskr. 2012/13:159) redogjordes för en förnyad inriktning av folkhälsopolitiken. Den vilar nu på fem viktiga byggstenar – start, stöd, skydd, samverkan och stärkt kunskapsstyrning. Ett gemensamt ansvarstagande mellan det offentliga, ideella krafter och den enskilda människan samt samverkan mellan olika verksamhetsområden är en bra grund för ett framgångsrikt folkhälsoarbete. Kommunerna och landstingen är viktiga aktörer. Utskottet anser att statens styrning på folkhälsoområdet bör ske genom mål och genom regelbunden uppföljning och resultatredovisning.