bet · H101TU6 · 2014-01-21 00:00:00 — Ett annat problem som måste beaktas är om reglerna leder till en överflyttning av gods- och persontransporter från sjöfart till andra trafikslag. Därför anser utskottet att det är positivt att regeringen låtit Trafikanalys genomföra en uppdaterad bedömning av om det reviderade svaveldirektivet leder till oönskade godsöverflyttningar. Utskottet vill i sammanhanget framhålla att en tidsmässig förskjutning framåt i tiden för de nya reglernas ikraftträdande dels är svår att genomföra med hänsyn till EU-lagstiftning, dels enligt utskottets mening är olämplig eftersom det skulle riskera att försämra den långsiktighet inom politiken som branschen efterfrågar och missgynna de rederier som varit förutseende och gjort stora investeringar för att klara av de nya utsläppskraven. De skärpta utsläppskraven kan förväntas påskynda utvecklingen av en rad alternativa bränslen för sjöfarten. Bland dessa kan nämnas tjockolja i kombination med rökgasrening, lätta oljor med mindre än 0,1 viktprocent svavel, LNG och metanol. På torde det även bli aktuellt med vindkraft, bränsleceller och solceller som kompletterande energikällor. Det är därför bra att regeringen har för avsikt att stödja pilotprojekt med miljöanknytning. Vidare är det mycket viktigt att, precis som regeringen har påpekat, regelverk, styrmedel och stöd till pilotprojekt har ett öppet och teknikneutralt förhållningssätt till olika miljövänliga bränslealternativ. Utskottet vill härvid betona att det är sjöfartsnäringen som, utifrån de högt ställda miljökraven, ska bestämma vad den framtida bränsleanvändningen ska bestå av. Även utsläpp av kväveoxider är en allvarlig fråga. Arbetet med en eventuell ansökan till IMO om att ska förklaras som särskilt kontrollområde för kväveoxider pågår alltjämt och utskottet ser det som viktigt att denna fråga fortsätter att drivas framåt. För att undvika alltför negativa konsekvenser för sjöfartsnäringen är det dock viktigt att en bred dialog förs med berörda aktörer, vilket regeringen också aviserat som sin avsikt. Med hänsyn till att det pågår arbete för att minska utsläppen av kväveoxider ser utskottet inte att det är lämpligt att vidta några ytterligare åtgärder, som exempelvis införande av en särskild skatt eller en fond för kväveoxidutsläpp. I detta sammanhang vill utskottet även hänvisa till det stöd som ges till forskningen på det miljötekniska området. tillsatte regeringen en utredning med uppgift att se över gällande lag om åtgärder mot föroreningar från fartyg. Utredningen lämnade betänkandet Ny lag om åtgärder mot förorening från fartyg (SOU 2011:82). Betänkandet har remissbehandlats. I betänkandet föreslås att den nuvarande lagen ersätts med en ny med samma namn. Den nya lagen föreslås disponeras på ett tydligare sätt. I den nya lagen föreslås de grundläggande förbuden mot utsläpp av skadliga ämnen från fartyg finnas. Vidare föreslås att andra grundläggande bestämmelser, t.ex. om mottagningsanordningar av avfall, i så stor utsträckning som möjligt, ska finnas i lagen. Det föreslås också vissa förtydliganden och kompletteringar när det gäller tillsyn, t.ex. att Transportstyrelsen ska få möjlighet att förbjuda ett fartyg från att avgå eller resa vidare om Transportstyrelsen inte får tillgång till fartyget för att utöva tillsyn. Betänkandet bereds inom . transporteras inom nästan dubbelt så mycket olja som och ökningen förväntas fortsätta. Transporterna sker med allt större fartyg, och navigationsförhållandena är på vissa platser svåra för större fartyg och besvärliga isförhållanden kan råda . Trafikövervakning och trafikreglering sker i syfte att öka sjötrafiksäkerheten och för att förhindra att miljön förorenas. Utskottet vill också påpeka att även sjötrafikinformationstjänster och system för trafikseparering spelar en viktig roll för att förhindra olyckor och utsläpp i områden med tät trafik eller som är särskilt riskfyllda. Utskottet hyser i sammanhanget förhoppningar att projektet kan bidra till att minimera risker för grundstötning och förbättra färdplaner för varje enskild transport. Fond för forskning och utveckling i miljöfrågor Det är mycket viktigt att forskning och utveckling i miljöfrågor sker fortlöpande, och som utskottet ovan påpekat är det därför mycket positivt att , på uppdrag av regeringen, avsatt resurser till sjöfartsforskning. Däremot är det inte möjligt att reglera hur den latenta skatteskulden ska hanteras vid ett eventuellt införande av tonnageskatt. Utskottet anser att det är viktigt att invänta utredningens slutsatser och förutsätter att regeringen därefter vidtar de åtgärder som är lämpliga. Med anledning av motionsyrkandena som rör fartygstrafiken i vill utskottet peka på att Öresundstraktatet är central för frågan om passage genom . Passagen genom Stora Bält och ska ske i enlighet med de traditionella reglerna om oskadlig genomfart. Syftet med traktatet är säkerhetspolitiskt, och innebörden är att passagen ska vara fri och att inte har rätt att reglera eller ta betalt för fartygspassager och traktatet kallas därför abolitionsavtalet. Traktatet är slutet mellan å ena sidan och alla andra statsparter å den andra. Traktatet är mycket betydelsefullt för och . och har i samband med tillträdet till havsrättskonvention tydligt deklarerat att Öresundspassagen regleras genom Öresundstraktatet. Utskottet har erfarit att om traktatet skulle omförhandlas riskerar det säkerhetspolitiska arrangemang som det står för att brytas. Dessutom finns risker för att nya, säkerhetspolitiskt negativa, aspekter kan uppstå. Utskottet ser däremot positivt på ett ökat samarbete i miljö- och sjöfartssäkerhetsfrågor och noterar bl.a. att rekommenderar och att utreda möjligheten till bilaterala överenskommelser för främjande av miljö- och sjösäkerheten i . Utskottet påminner i detta sammanhang om det omfattande internationella arbete runt miljö- och sjösäkerhetsfrågor som bedrivs i internationella forum. Utskottet konstaterar sammanfattningsvis att ett brett arbete i miljöfrågor pågår såväl nationellt som inom olika former av mellanstatliga forum och att aktivt driver miljöfrågor på ett internationellt plan. En stor del av motionsförslagen är, eller kan förväntas bli, tillgodosedda av det arbete som genomförts, pågår eller kommer initieras. Därför avstyrks motionerna 2013/14:T217 av m.fl. (MP) yrkande 6, 2013/14:T243 av (M), 2013/14:T337 av och (båda SD), 2013/14:T339 av m.fl. (V) yrkandena 2–4, 2013/14:T350 av och (båda M) yrkandena 1 och 2, 2013/14:T487 av m.fl. (S), 2013/14:T517 av m.fl. (S) yrkandena 43 och 44 samt 2013/14:T521 av m.fl. (MP) yrkande 18 i denna del. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om inlandssjöfart. Utskottet framhåller att det är angeläget att arbetet med att stärka inlandssjöfarten fortsätter. En viktig del i detta handlar om att införa på området, och utskottet ser med tillfredsställelse på att regeringen påbörjat detta arbete. Jämför reservation 3 (S, MP, V). Regeringen beslutade att tillsätta en utredning (dir. 2009:127) för att analysera de konsekvenser som uppkommer om om inre vattenvägar genomförs i svensk rätt samt föreslå författningsändringar för ett sådant genomförande. Särskilt stor vikt skulle fästas vid om det går att förenkla regelverken och stärka när- och kustsjöfarten. Utredaren skulle beakta både transportnäringens krav på lättnader och de speciella förhållanden som råder i de berörda områdena när det gäller sjösäkerhet och miljökonsekvenser. Det påpekades att och är råvattentäkter för en stor del av befolkning. Vidare borde utredaren pröva möjligheterna att få ekonomiskt stöd från EU för de svenska inre vattenvägarna genom att låta dem ingå i TEN-T-systemet. Utredningen redovisades i betänkandet Genomförande av om inre vattenvägar (SOU 2011:4). Inledningsvis konstateras att om inre vattenvägar består av ett flertal förordningar och direktiv. I betänkandet lämnas en redovisning och analys av de berörda rättsakterna samt förslag till hur genomförandet i svensk rätt ska åstadkommas. Det framhålls i sammanhanget att en viktig skillnad i förhållande till de inre vattenvägarna på kontinenten är att inre vattenvägar inte är förbundna med en annan medlemsstats inre vattenvägar, vilket innebär att delar av regelverket inte berör . Införandet av om inre vattenvägar i svensk rätt har påbörjats, bl.a genom att godkände regeringens proposition om tekniska föreskrifter för inre vattenvägar (prop 2013/14:177, bet. 2013/14:TU2, rskr. 2013/14:52). Regelverket möjliggör alternativ eller komplement till transporter på väg och järnväg där det ofta kan råda kapacitetsbrist och berör många områden, såsom tekniska krav, bemanning, behörighet m.m. I motion 2013/14:T217, yrkandena 1–2 och 5, framhåller m.fl. (MP) att det endast är av våra inrikes godstransporter som sker via sjöfarten. I är andelen gods som transporteras via inre vattenvägar ofta fem gånger så hög. Genom att flytta gods från väg till sjöfart minskas koldioxidutsläppen och vägtrafiksäkerheten ökar, anför motionärerna. Utvecklingen har gått åt fel håll när det gäller transporter av gods på , men med rätt insatser skulle godsmängden kunna öka från till 2030. Motionärerna välkomnar att regeringen påbörjat arbetet med att införa om inre vattenvägar. Det framhålls vidare i motionen att det är viktigt att Vänersjöfarten inte drabbas av orättvisa hamnavgifter jämfört med järnvägen och lastbilstrafiken. Motionärerna lyfter fram att i tillståndsprövningen för hamnen i har en domstol angett att högst av godset som hanteras i hamnen får gå med lastbil till och från hamnen. Detta har lett till att inlandsfartygen transporterar mer gods än lastbilstrafiken till och från hamnen. Vidare påpekas i motionen att är en viktig sötvattentäkt och även är betydelsefull för djur- och växtliv samt friluftsliv och turism. Därför är det viktigt att bunkeroljan byts ut mot förnybara drivmedel. I motionen yrkas att regeringen ska tillse att avgiften för inlandsfartygen i hamnarna inte är högre än vad som gäller för lastbilstrafiken räknat per ton lastat eller lossat gods. Det yrkas också att regeringen tillser att villkor sätts vid tillståndsprövningen för svenska hamnar så att hållbara transporter med järnväg och inlandssjöfart främjas. Slutligen yrkas att forskningen ska tilldelas statliga forsknings- och utvecklingsmedel för att främja omställningen till förnybara drivmedel. I motion 2013/14:T242 anför och (båda M) att stora samhälleliga insatser görs för att underlätta landbaserade transporter. De landbundna transporterna medför stora infrastrukturkostnader och har en betydande negativ miljöpåverkan. Det finns en stor outnyttjad transportpotential i de svenska inre vattenvägarna, anger motionärerna. Betydande godsmängder fraktas fortfarande via de inre vattenvägarna men den tilltagande containeriseringen har bidragit till att gods har flyttats från den miljövänliga sjöfarten till lastbilar och järnvägar. Inom EU bedrivs omfattande sjöfart på de inre vattenvägarna, påpekar motionärerna. Motionärerna framhåller att måste anpassa sig till och ansluta sig fullt ut till regelverket utan att införa särregler. Det yrkas i motionen att regeringen ska se över möjligheterna att stärka svensk kanalsjöfart och dess konkurrenskraft. I motionerna 2013/14:T262 av och (båda S) och 2013/14:T233 av m.fl. (S) betonas att sjöfarten är ett miljövänligt sätt att transportera varor på. Den bidrar också till minskat slitage på vägarna och är viktig ur regionalpolitisk synvinkel. Många av de industrier som är lokaliserade runt finns där på grund av möjligheten att transportera varor via sjöfarten. Det finns stor kapacitet i vattenleden och i hamnarna runt , och kostnaderna för ytterligare fartyg är mycket låga, anger motionärerna. Emellertid har Vänersjöfartens totala godsvolym sjunkit . Motionärerna lyfter fram att det råder oklarhet när det gäller sjösäkerheten på eftersom det saknas en gemensam hållning från staten och kommunerna runt om vem som har det yttersta ansvaret för sjösäkerheten. Motionärerna påpekar att är en viktig sötvattentäkt och att det behövs en sammanhållen strategi för hur ska skyddas och vem som har det yttersta ansvaret vid utsläpp. Motionärerna konstaterar att det har gjorts en del förbättringar i kanalen och vid slussarna i men att det återstår ett behov av ytterligare förbättringar. Motionärerna lyfter fram att den s.k. Väneröverenskommelsen är en grogrund för fortsatt utveckling av Vänersjöfarten. De nuvarande slussar nahar en maximal livslängd och därför är det, enligt motionärerna, viktigt att staten går vidare i planeringsprocessen för att ersätta de gamla slussarna med nya. I motion 2013/14:T233 lyfts fram att och dess tillflöden och avrinningsområden är ett av mest utsatta områden och att översvämningarna blivit fler . I motionerna yrkas att regeringen i infrastrukturplaneringen ska studera förutsättningarna för en utveckling av Vänersjöfarten. I motion 2013/14:T297 anför (M) att transporter av gods i belastar järnvägsnätet tungt. Ett ökat godsflöde kan inte enbart mötas av viktiga kapacitetshöjningar på västra stambanan. I stället är det naturligare att öka mängden gods som transporteras på , anger motionären. Detta innebär dock behov av investeringar, bl.a. eftersom de befintliga slussarna i kommer att vara uttjänta . Att tillämpa om inre vattenvägar i innebär att klassas som inlandsfarvatten, vilket betyder att transporter kan ske via fartyg som inte uppfyller de omfattande krav som gäller för sjöfart på öppet hav. Det är emellertid inte helt enkelt att jämföra med den europeiska inlandssjöfarten, bl.a. på grund av att hårt väder kan skapa förhållanden som innebär problem för fartyg byggda för transport på inre vattenvägar. Dessutom är det inte ovanligt att fartyg som transporterar gods från hamnar i fortsätter ut på öppet hav till olika destinationer i . Det yrkas att regeringen ska överväga att ändra bestämmelserna för inlandssjöfarten för att undvika särregleringar jämfört med övriga EU. I motion 2013/14:T352, yrkandena 1–3, påpekar m.fl. (FP) att utsläppen av växthusgaser måste minska radikalt för att klimatmålen ska kunna uppnås. Minskade utsläpp från transportsystemet är en viktig del i detta. Ur energisynpunkt är det bäst att transportera gods på vatten och näst bäst via järnväg, anger motionärerna. Därför bör så mycket godstrafik som möjligt föras över från lastbilstransporter till fartyg och järnväg. Motionärerna lyfter fram att regeringen har påbörjat arbetet med att införa om inre vattenvägar i svensk rätt. Detta kan leda till lägre kostnader och regelförenkling men måste naturligtvis ske utan att sjösäkerheten äventyras. Vidare är det viktigt att ta hänsyn till att en del av de inre vattenvägarna också är viktiga vattentäkter. I motionen betonas vidare att rederierna i fråga är småskaliga och kommer att ha svårt att göra de nyinvesteringar som krävs för att uppfylla det nya regelverket . Det finns en risk för att införandet av regelverket kan leda till utslagning av tonnage inom segmentet inre vattenvägar. Med anledning av det anförda yrkas i motionen att fortsatta åtgärder ska vidtas för att överföra godstransporter från vägar till vattenvägar (yrkande 1). Det yrkas också att det inför införandet av om inre vattenvägar ska vidtas åtgärder för att säkra inre vattenvägar som , , och med fokus på sjösäkerhet och med hänsyn till att , och är viktiga vattentäkter (yrkande 2). Slutligen yrkas att hänsyn ska tas till de svårigheter mindre rederier kan ha att genomföra nyinvesteringar i samband med införandet av om inre vattenvägar (yrkande 3). I motion 2013/14:T517, yrkande 42, lyfter m.fl. (S) fram att kapacitetsutnyttjandet för godstransporter på väg och järnväg är mycket högt. En utökad inlandssjöfart kan innebära ökad kapacitet för godstransporter. När system för inre vattenvägar inrättas i är det viktigt att fartyg och farleder använder den bästa tillgängliga tekniken för högsta säkerhet och minimal miljö- och klimatpåverkan, anför motionärerna. Vidare betonar motionärerna vikten av att utveckla multimodala system kring inre vattenvägar för att underlätta omlastningen mellan inlandssjöfart, traditionell sjöfart, lastbil och järnväg. Motionärerna yrkar att en genomtänkt strategi för inlandssjöfarten ska tas fram där miljö, sjösäkerhetsaspekter och arbetsvillkor beaktas. Vid transporter av större godsvolymer är sjöfarten ett viktigt transportalternativ som bör användas i ökad utsträckning för att minska transportsektorns klimatpåverkan. En ökad andel sjöfart i de intermodala transportkedjorna skulle avlasta såväl järnvägen som vägarna och kunna möjliggöra ett mer kostnadseffektivt utnyttjande av vår samlade infrastruktur. Sjötransporter på sjöar och kanaler kan i detta sammanhang utgöra ett viktigt alternativ. Utskottet är därför positivt till att regeringen påbörjat arbetet med att införa om inre vattenvägar, bl.a. genom proposition 2012/13:177 Tekniska föreskrifter för inre vattenvägar (bet. 2013/14:TU2, rskr. 2013/14:52). Enligt utskottets mening kan ett införande av regelverket skapa nya förutsättningar för sjöfartsbranschen att utveckla såväl gods- som passagerartrafik på inre vattenvägar. Det är angeläget att arbetet med att stärka inlandssjöfarten fortsätter. En viktig del i detta arbete handlar om att införa om inre vattenvägar, men även andra aspekter är betydelsefulla när det gäller att främja transporter av gods och människor via våra inre vattenvägar. Utskottet kan med tillfredsställelse konstatera att regeringen påbörjat ett aktivt arbete med att stärka inlandssjöfarten och att detta arbete grundar sig i en väl genomtänkt strategi. Enligt utskottet kan det nya regelverket skapa förutsättningar för att utveckla en ny typ av transporter som alternativ till redan etablerade, vilket skulle kunna leda till att företag växer och nya företag skapas. Utskottet förutsätter att regeringen i detta sammanhang även noggrant tar hänsyn till sjösäkerhetsfrågor, miljöfrågor och arbetsvillkor samt till att och är råvattentäkter för en stor del av befolkning. Syftet med genomförandet av regelverket är att stärka förutsättningarna för svensk inlandssjöfart. Därför är det givetvis viktigt att det inte innebär kostsamma investeringar som är svåra att bära för fartygsägare och rederier. Det kan påpekas att exempelvis införandet av tekniska föreskrifter på inre vattenvägar med utgångspunkt i EU:s direktiv om inre vattenvägar innebär att det är frivilligt att tillämpa regelverket för fartyg som endast trafikerar svenska vattenvägar utan förbindelse med någon annan medlemsstat. håller av tradition en mycket hög standard vad gäller bl.a. sjösäkerhetsfrågor. är det naturligtvis viktigt att i möjligaste mån undvika att inför strängare regler än vad övriga EU-medlemsstater har, och utskottet förutsätter att regeringen tar dessa frågor i vederbörligt beaktande. Utskottet ser också positivt på att regeringen gav Transportstyrelsen i uppdrag att se över principerna för bemanning av de fartyg som kommer att certifieras för inlandssjöfart. Utgångspunkten för uppdraget är att konstruktions- och utrustningskraven samt fartygens trafikmönster bör återspeglas i besluten om säkerhetsbesättning. Enligt utskottet är detta en viktig fråga eftersom bemanningskravet påverkar prissättningen av transporter och därmed också inverkar på industrins val av trafikslag för sina transporter. Som utskottet ovan nämnt är det viktigt att position inom sjöfartsforskning bibehålls. Detta gäller såväl den internationella sjöfarten som inlandssjöfarten. Därför är det bra att , på uppdrag av regeringen, avsatt särskilda resurser till sjöfartsforskning samt att , enligt regleringsbrev, ska avsätta till forskning och innovation inom sjöfartsområdet. I en motion understryks behovet av att rusta upp befintliga kanaler och slussar i syfte att förbättra förutsättningarna för Vänersjöfarten. Frågan behandlas även i betänkandet Genomförande av om inre vattenvägar (SOU 2011:4), där det framhålls att oavsett vilken lösning som väljs för förbättringar måste den kunna utgöra ett kostnadseffektivt alternativ för marknaden om en förändring ska kunna bli framgångsrik . Utredaren pekar i betänkandet också på att bedömningen och avvägningen mellan olika infrastrukturlösningar, liksom analysen av den samhällsekonomiska effektiviteten i valet av infrastruktursatsning, är en viktig uppgift för . Utskottet påminner i sammanhanget om att redovisade ett förslag till nationell plan . Planen har remitterats och regeringen ska ta ställning till den . Utskottet hyser tillförsikt om att regeringen kommer att väga in vikten av väl fungerande infrastruktur för de inre vattenvägarna under beslutet om den nationella planen. I en motion lyfts frågan om att i tillståndsprövningen för svenska hamnar ställa vissa villkor så att hållbara transporter med järnväg och inlandssjöfart främjas. Utskottet är emellertid av åsikten att det inte är lämpligt att reglera hur gods fraktas till och från hamnarna. I stället vill utskottet lyfta fram det gedigna arbete som bedrivs med att främja inre vattenvägar samt det långsiktiga och breda arbete med miljö- och klimatfrågor som måste drivas på många plan för att främja hållbara transporter. När det gäller frågan om hamnavgifter anser utskottet att det måste vara upp till hamnarna och transportörerna att finna de bästa lösningarna. Utskottet har också erfarit att den ideella organisationen arbetar med frågan om hamnavgifter där diskussioner förs mellan ett brett spektrum av aktörer. Utskottet bedömer avslutningsvis att flera av motionsförslagen kan väntas bli tillgodosedda , bl.a. genom regeringens införande av om inre vattenvägar. Därför avstyrks motionerna 2013/14:T217 av m.fl. (MP) yrkandena 1, 2 och 5, 2013/14:T233 av m.fl. (S), 2013/14:T242 av och (båda M), 2013/14:T262 av och (båda S), 2013/14:T297 av (M), 2013/14:T352 av m.fl. (FP) yrkandena 1–3 och 2013/14:T517 av m.fl. (S) yrkande 42. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om krav för traditionsfartyg och kommersiell trafik med mindre fartyg. Utskottet hänvisar till att Transportstyrelsen har infört nya regler för traditionsfartyg som underlättar för ideella organisationer att bedriva sin verksamhet och till att har en hög sjösäkerhetsstandard. Traditionsfartyg är kulturhistoriskt värdefulla fartyg som är klassade av Transportstyrelsen efter samråd med Statens maritima museer. Klassningen har juridisk betydelse för fartygens rättigheter. Kraven för att ett fartyg ska klassas som traditionsfartyg är att – traditionellt sjömanskap och traditionell teknik ligger till grund för fartygets framförande – fartyget är av kulturhistoriskt värde eller är en kopia av ett kulturhistoriskt värdefullt fartyg eller att det är ett fartyg som har byggts på ett sådant sätt att traditionella färdigheter och traditionellt sjömanskap uppmuntras och främjas – fartygsverksamheten inte har ett kommersiellt syfte. För personal som enbart tjänstgör på traditionsfartyg får Transportstyrelsen meddela föreskrifter om särskilda behörigheter. Sådana föreskrifter får inte strida mot någon internationell överenskommelse som har ingått. Den tekniska säkerhetsnivån och den tekniska kravbilden skiljer sig inte mellan ett fartyg som är traditionsfartygsklassat och ett som inte är det. Traditionsfartyg är inte en egen typ av fartyg utan det är en tilläggsbeteckning som ett fartyg kan få om det uppfyller ovan nämnda krav. Ett traditionsfartygsklassat fartyg måste alltid inneha ett ordinarie certifikat som last- eller passagerarfartyg – fartcertifikat eller passagerarfartygscertifikat enligt fartygssäkerhetslagen (2003:364). Det finns inte några egna speciella regler för enbart traditionsfartyg med avseende på teknik och konstruktion. Traditionsfartyg måste således följa även alla nya krav i den mån det enskilda fartyget omfattas av dem. Transportstyrelsen har infört nya regler Regeringen gav Transportstyrelsen i uppdrag att ta fram ett förslag till nya regler för traditionsfartyg (dnr N2010/2345/TE m.fl.).