bet · H101KU24 · 2014-03-20 00:00:00 — 2013/14:KU24 Minoritetsfrågor I betänkandet behandlas 20 motionsyrkanden som rör de nationella minoriteterna från de allmänna motionstiderna 2012 och 2013. Motionsyrkandena avser frågor om bl.a. sannings- och granskningskommissioner om registreringen av romer, stärkt arbete mot antiziganism m.m., finlandssvenskarnas ställning som nationell minoritet, , finskans ställning som minoritetsspråk och äldreomsorg på finska. Inom ramen för utskottets uppföljnings- och utvärderingsarbete genomfördes en kunskapsöversikt om minoriteter som redovisades i en rapport, 2011/12:RFR11. Rapporten utgör en del av utskottets underlag inför behandlingen av motionsyrkandena. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet behandlade (bet. 2011/12:KU17). Dessa motionsyrkanden behandlas nu i förenklad form. Det gäller motioner om EU-arbetet mot diskriminering av romer samt ratificering av nr 169. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden. I betänkandet finns tre reservationer (S, MP, V) och två särskilda yttranden (S, MP, V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Sannings- och granskningskommissioner om romer 2013/14:K329 av (C) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:K379 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 2. Stärkt arbete mot antiziganism, antisemitism och islamofobi 2013/14:K379 av m.fl. (MP) yrkande 4 och 2013/14:K394 av m.fl. (MP) yrkande 15. Reservation 1 (MP, V) Finska språkets geografiska avgränsning i presstödsförordningen 2013/14:Kr339 av i m.fl. (S) yrkande 37. Villkoren för svensk minoritetspolitik 2012/13:K378 av (C) yrkande 1. 2012/13:K378 av (C) yrkande 2. Det finska minoritetsspråkets ställning 2012/13:K320 av och (båda S) och 2013/14:K288 av m.fl. (S). Reservation 2 (S, MP, V) Barns rätt till minoritetsspråk 2012/13:K288 av (FP). Utveckling av minoritetspolitiken för romer 2012/13:K237 av (FP). 2013/14:K201 av (SD) och 2013/14:K362 av m.fl. (MP) yrkande 3. Reservation 3 (S, MP, V) 2013/14:So436 av (S). Motioner som bereds förenklat 2013/14:K379 av m.fl. (MP) yrkandena 5 och 6, 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkande 13 och 2013/14:N395 av m.fl. (MP) yrkande 11. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), (S), (M), i (S), (S), (S), (S), (C), (S), Skånberg (KD), (SD), (V), (M), (M), (C), (M) och Montaser Eneim (M). I betänkandet behandlas 20 motionsyrkanden som rör de nationella minoriteterna från de allmänna motionstiderna 2012 och 2013. Motionsyrkandena avser frågor om bl.a. sannings- och granskningskommissioner om registreringen av romer, stärkt arbete mot antiziganism m.m., finlandssvenskarnas ställning som nationell minoritet, , finskans ställning som minoritetsspråk och äldreomsorg på finska. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet behandlade (bet. 2011/12:KU17). Dessa motionsyrkanden behandlas nu i förenklad form. Sannings- och granskningskommissioner om romer Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om sannings- och granskningskommissioner om romer med hänvisning till bl.a. det förestående resultatet av regeringens arbete med en vitbok. m.fl. (MP) begär i motion 2013/14:K379 att en sannings- och tillsätts (yrkande 1). Kommissionen ska komplettera det pågående arbetet med en vitbok om övergrepp mot romer och ta ett helhetsgrepp på frågan om antiziganism. Motionärerna begär även att en oberoende går till botten med registerhanteringen och myndighetsdiskrimineringen av romer mot bakgrund av avslöjandet om polisens register (yrkande 2). bör granska användandet av etnisk registrering inom olika myndigheter och historiskt, och kan ingå i den föreslagna sannings- och . (C) begär i motion 2013/14:K329 att en tillsätts med anledning av romers kartläggning och registrering (yrkande 1). Kommissionen bör söka svar på de frågor som ställs om Skånepolisens register men också om motsvarande pågår eller har pågått hos andra myndigheter. Motionären begär även att romska företrädare bör finnas med i kommissionen (yrkande 2). Regeringens arbete med en vitbok I regeringens skrivelse (skr. 2011/12:56) med förslag till strategi för romsk inkludering anges att Delegationen för romska frågor i betänkandet Romers rätt (SOU 2010:55) föreslog att en sannings- och skulle inrättas för att kartlägga och dokumentera övergrepp, försummelser och diskriminerande åtgärder mot den romska minoriteten . Av skrivelsen (s. 7 f.) framgår att ett arbete har påbörjats inom med att utarbeta en vitbok om övergrepp, kränkningar och andra särbehandlande åtgärder mot romer . Regeringen instämde i delegationens bedömning att okunskap om romer och om de övergrepp och kränkningar de har utsatts för bidrar till att lägga den största delen av skulden för utanförskapet hos den romska gruppen. I skrivelsen anges bl.a. att delegationen framhöll att en sannings- och vanligen även har i uppgift att lämna förslag om hur offren kan gottgöras. Delegationen ansåg att någon form av kollektiv gottgörelse borde övervägas, men däremot inte en individuell sådan. Som skäl för en sådan kommission framhöll delegationen att den kunde inleda en försoningsprocess som kunde läka förtroendeklyftan mellan den romska gruppen och det svenska majoritetssamhället. Delegationen beskrev hur liknande processer har sett ut i andra länder och att dessa generellt innehåller tre delar: att ta fram sanningen om historien, att skipa rättvisa eller utkräva ansvar genom rättsprocesser, sanningskommissioner e.d. samt att förebygga upprepning. I regeringens skrivelse redogörs för insatser för den första och tredje av dessa delar, men inte för den andra. Regeringen delade inte delegationens bedömning i den delen utan ansåg att det varken fanns något skäl att invänta en grundligare redogörelse av de oförrätter som hade begåtts i historien eller något behov av en historisk motivering för att regeringen skulle sätta in de insatser som krävs för att sluta det välfärdsgap som finns mellan romer och den övriga befolkningen. Arbetet med vitboken omfattar därför inte en försoningsprocess och inte heller en bedömning av förutsättningarna för skadestånd eller annan kompensation, vare sig individuell eller kollektiv. Närmare om syftet och arbetet med vitboken Syftet med vitboken är enligt skrivelsen (s. 10) att ge ett erkännande åt offren och deras anhöriga och att skapa förståelse för den romska minoritetens situation genom att beskriva övergreppen, belysa det historiska sammanhanget, hur stereotyper och fördomar om romer har vuxit fram och levt vidare från generation till generation, samt hur dessa har legat till grund för den statliga politiken. utgår från arkivmaterial, dokumentation och sammanställningar av övergrepp mot romer. Regeringen ansåg att vitbokens beskrivningar skulle ta sin början vid det . För att undvika att förhållanden som skulle kunna omfatta brottsliga gärningar som ännu inte är preskriberade aktualiserades, vilka borde hanteras av rättsväsendet, kom vitboken att begränsas . Publicering av utdrag ur vitboken I samband med medieuppgifter om i registrering av romer (se nedan) offentliggjorde delar av vitboken. Där står att läsa att sociala myndigheter, polis och länsstyrelser över hela landet samlat in information och kartlagt enskilda individers karaktär och beteende. I samband med publiceringen uttalade statsrådet att det inom ramen för arbetet med vitboken hade framkommit att svenska myndigheter kartlagt romer på ett sätt och i en omfattning som inte tidigare varit känt och att den känsla av övervakning som många romer har beskrivit dessvärre hade visat sig vara riktig. publicerades en tidningsartikel i vilken det påstods att i (nedan polismyndigheten) hade ett register över romer. Med anledning av dessa uppgifter beslutade (SIN, nedan nämnden) att inleda ett tillsynsärende om det aktuella registret. var personuppgiftsansvarig för registret och hade uppgett att syftet med registret var att det skulle användas i s.k. underrättelseverksamhet. Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens uttalande m.m. lämnade nämnden ett uttalande (dnr 173-2013) och ett pressmeddelande i vilka den kritiserade polismyndighetens behandling av personuppgifter i det aktuella registret. Nämnden har tillsyn över polisens behandling av personuppgifter enligt polisdatalagen (2010:361). Tillsynen ska säkerställa att polisens personuppgiftsbehandling bedrivs i enlighet med lag och annan författning. I uttalandet angavs att nämnden sammanfattningsvis fann att polismyndighetens personuppgiftsbehandling i flera avseenden inte överensstämde med lag. Den allvarligaste bristen var att ändamålet med personuppgiftsbehandlingen i registret var för oprecist för att kunna ligga till grund för insamling och annan behandling av personuppgifter, vilket följaktligen innebar att inte heller kravet på angivande av det närmare ändamålet med personuppgifterna var uppfyllt. Enligt nämnden sätter detta i praktiken integritetsskyddet ur spel. Därutöver saknades både ett behov av en så omfattande registrering av personuppgifter och ett tillräckligt samband mellan den brottslighet som polismyndigheten angav och ett stort antal av personuppgifterna. Tillgången till personuppgifter hade inte begränsats till varje tjänstemans behov. Det förekom ingen loggning när personuppgifter hade behandlats. Det gick inte att avgöra om gallring hade förekommit, och om gallring hade ägt rum har polismyndigheten i vart fall enligt nämnden inte gallrat i tillräcklig utsträckning. Slutligen saknades upplysningar om vilka personer som inte är misstänkta. Nämnden konstaterade att åtskilliga personer i registret var av romsk härkomst och att många personuppgifter i registret inte borde finnas där. Detta kunde ge intryck av att enbart etniciteten hade varit orsaken till registreringen. Nämndens slutsats var dock att grunden för registreringen var antingen mer eller mindre välgrundade misstankar mot personer om begången eller befarad brottslighet eller släktskap med sådana personer. kunde därför enligt nämnden inte anses behandla uppgifter om personer enbart på grund av vad som är känt om deras etnicitet. Nämnden förutsatte att polismyndigheten skulle vidta de åtgärder som krävs för att personuppgiftsbehandlingen i det granskade registret skulle ske i enlighet med polisdatalagen. Nämnden avsåg att följa upp detta tillsynsärende med en granskning av vilka åtgärder som polismyndigheten hade vidtagit med anledning av nämndens uttalande. I en nättidningsartikel publicerad uttalade nämndens ordförande att det med nuvarande lagstiftning inte gick att styrka att grunden till registreringen varit etnicitet. Däremot vidhöll ordföranden att det med all sannolikhet främst var romer som registrerades och att det således fanns ett etniskt inslag. Andra utredningar med anledning av registret () har med stöd av diskrimineringslagen (2008:567), förkortad DL, inlett en tillsyn av polismyndigheten och ställt frågor om registret och hur det används (ärende GRA 2013/617). DO har även ställt frågor till om vad som har hänt och om vilka åtgärder de planerar att vidta. DO samråder löpande med Justitiekanslern (), Datainspektionen och . avslutade DO sitt tillsynsärende och uppmanade den aktuella polismyndigheten att utreda i vad mån så kallad etnisk profilering tillämpas som arbetssätt och vid behov vidta nödvändiga åtgärder. DO fann i sin utredning att vad som framkommit om den aktuella polismyndighetens registrering är av ett sådant slag att det inte kunde uteslutas att etnisk profilering hade använts i den brottsbekämpande verksamheten. Mot bakgrund av den risk för diskriminering i strid med 2 kap. 17 § DL som ett sådant arbetssätt medför, rekommenderade DO den aktuella polismyndigheten att utreda förekomsten av etnisk profilering och vid behov vidta nödvändiga åtgärder. inledde en överåklagare vid Riksenheten för polismål en förundersökning (dnr AM 139971-13) med anledning av registret. beslutade samma åklagare att lägga ned undersökningen då det inte kunde styrkas att någon anställd vid polismyndigheten gjort sig skyldig till brott. Under undersökningen konstaterades vissa s.k. systemfel som dock ingen enskild befattningshavare vid myndigheten kunde hållas ansvarig för. beslutade JK att inleda en förundersökning om brott mot tystnadsplikten (dnr 6462-13-30). Misstanken avsåg enligt JK oriktigt utlämnande av allmänna handlingar i samband med publicering av en artikelserie om det aktuella registret. beslutade JK att lägga ned förundersökningen. Även om det alltjämt fanns skäl att anta att allmänna handlingar oriktigt hade lämnats ut bedömde JK sammantaget att det fanns skäl att lägga ned undersökningen. I sitt beslut hänvisade JK bl.a. till 1 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen (1949:105) och 1 kap. 5 § yttrandefrihetsgrundlagen (1991:1469), av vilka det framgår att den som ska döma över missbruk av tryck- och yttrandefriheten eller på annat sätt vaka över att dessa grundlagar efterlevs bör betänka bl.a. att dessa friheter utgör grundvalar för ett fritt samhällsskick. inledde Justitieombudsmännen () en granskning av den aktuella polismyndighetens registrering (dnr 5205-2013). I samband med publiceringen av uppgifter om registreringen inkom till JO åtta anmälningar mot den aktuella polismyndigheten. Mot bakgrund av den granskning som skett hos och saknas enligt JO skäl att granska lagligheten i polismyndighetens personuppgiftsbehandling. Av den begäran om yttrande från polismyndigheten som JO skickade framgår dock att skäl finns för JO att närmare granska ansvarsfördelningen inom den aktuella polismyndigheten vad gäller registreringen. Uppdrag till om behandling av personuppgifter Mot bakgrund bl.a. av vad kommit fram till vid sin granskning av Skånepolisens register gav regeringen i uppdrag att redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att säkerställa att det finns nödvändiga riktlinjer och rutiner för behandling av personuppgifter i polisens kriminalunderrättelseverksamhet. Uppdraget, som ska redovisas till regeringen senast , består även av att redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att säkerställa att regelverket följs. höll utskottet en öppen utfrågning om romers situation i med anledning av vad som framkommit om registreringen av romer. Vid utfrågningen deltog bl.a. ansvariga statsråd samt ett flertal företrädare för såväl romska organisationer som berörda myndigheter. Frågor som behandlades var bl.a. myndigheternas likabehandling av enskilda oberoende av etnisk tillhörighet och det framtida arbetet för romsk inkludering. I en rapport (med originaltiteln of and Travellers in Europe) beställd av kommissionär för mänskliga rättigheter och publicerad föreslås att sanningskommissioner inrättas – helst i form av en alleuropeisk verksamhet – för att fastställa historiska fakta om de grymheter som begåtts mot det romska folket. Kommissioner och andra undersökande utredningar uppträder främst i form av särskilda och tillfälliga myndigheter eller kommittéer i enlighet med kommittéförordningens (1998:1474) lydelse. Andra former för utredningar är t.ex. uppdrag till särskilda myndigheter och särskilt tillsatta haverikommissioner, fast organiserade kommissioner eller inspektioner. Förteckningar över vissa kommissioner och andra undersökande utredningar finns i två festskriftskapitel1[ Kommissioner och andra undersökande utredningar – En utflykt i gränsmarkerna mellan politik och juridik i , L. ), till , Iustus Förlag, 1999 samt Undersökningskommissioner – extraordinära inslag i the i , T. m.fl. ), till , Iustus Förlag, 2013.] författade av f.d. hovrättspresidenten . Kommissioner förekommer inte endast i (jfr i , i och i ). Kommissioner kan ta sig formen av medborgarkommissioner (se t.ex. SOU 1988:15, 2002:37 och 2005:104), medborgarkommissioner med granskande uppgifter (SOU 1999:88) eller granskningskommissioner (t.ex. SOU 1998:132). I vissa fall har kommissioner getts särskilda undersökningsbefogenheter i lag (säkerhetstjänstkommissionen) eller stöd i lag för att hålla vissa uppgifter under sekretess (bl.a. katastrofkommission). I ett yttrande (yttr. 2011/12:KU8y s. 5 f.) till justitieutskottet har redogjort för bl.a. företeelsen kommissioner (se ovan) och tidigare behandling av motionsyrkanden, interpellationer och frågor om tillsättandet av kommissioner. Senast utskottet behandlade ett motionsyrkande om en om behandlingen av romer var (bet. 2011/12:KU17 s. 31 f.). Utskottet bedömde då att regeringens överväganden när det gäller vitbokens avgränsningar var välavvägda och avstyrkte motionsyrkandet med hänvisning till detta. beslutade enligt utskottets förslag. Utskottet kan inledningsvis konstatera att det har framkommit att svenska myndigheter har kartlagt romer på ett sätt och i en omfattning som inte tidigare varit känt. Utskottet kan även konstatera att ett register som i flera avseenden inte överensstämde med lag upprättats vid en polismyndighet. Även om registreringen inte innebar en behandling av uppgifter om personer enbart på grund av vad som var känt om deras etnicitet fanns ett etniskt inslag då det med all sannolikhet främst var romer som registrerades. Utskottet noterar att den aktuella registreringen har varit föremål för tillsynsmyndigheters granskningar och att polismyndigheten är fortsatt föremål för Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens uppföljning. Därtill har JO inlett en granskning av ansvarsfördelningen inom polismyndigheten vad gäller den aktuella registreringen. Det ovannämnda betonar enligt utskottet betydelsen av att sätta in nödvändiga insatser för att dels läka förtroendeklyftan mellan den romska gruppen och det svenska majoritetssamhället, dels på sluta det välfärdsgap som finns mellan romer och den övriga befolkningen. I detta sammanhang vill utskottet peka på vikten av myndigheternas likabehandling av enskilda oberoende av etnisk tillhörighet, och det framtida arbetet för romsk inkludering. Utskottet önskar dock inte föregripa dessa insatser och inte heller det förestående resultatet av regeringens arbete med vitboken och beredningen av eventuella nya insatser med anledning av den. Således avstyrks de berörda motionsyrkandena. Stärkt arbete mot antiziganism, antisemitism och islamofobi Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om stärkt arbete mot antiziganism, antisemitism och islamofobi med hänvisning till vidtagna och pågående åtgärder för att stärka samhällets insatser mot rasism och liknande former av intolerans. Jämför reservation 1 (MP, V). m.fl. (MP) begär i kommittémotion 2013/14:K394 att arbetet mot antisemitism, antiziganism och islamofobi samt antisemitiska, antiziganistiska och islamofobiska hatbrott stärks (yrkande 15). Vad gäller antiziganismen pekar motionärerna på Skånepolisens register som uppdagades över tusentals romer inklusive barn som en signal på hur utbredd och strukturell antiziganismen är i . I motionen pekas på rapporter om hur romer nekas inträde på campingar, hotell och andra anläggningar samt hyrning av bil som ett resultat av långvarig diskriminering och misstänkliggörande av romer. Vad gäller islamofobi pekar motionärerna på en undersökning från Forum för levande historia som visade att cirka en femtedel av de deltagande gymnasie- och grundskoleelever som definierar sig som muslimer angav att de hade blivit utsatta för någon form av kränkande beteende som hör samman med religionstillhörigheten. Vad gäller antisemitism anges i motionen att de antisemitiska hatbrottsanmälningarna har tredubblats . Ett identiskt yrkande lämnas av m.fl. (MP) i motion 2013/14:K379 (yrkande 4). Av 1 kap. 2 § femte stycket regeringsformen följer bl.a. att det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller andra omständigheter som gäller den enskilde som person. Av sjätte stycket framgår att bl.a. etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv ska främjas. Uttrycket ändrades från bör främjas till ska främjas vid den senaste grundlagsändringen. Syftet var bl.a. att åtagandena enligt ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter bättre skulle återspeglas i regeringsformen (prop. 2009/10:80 s. 191). I 16 kap. 8 § (BrB) föreskrivs straff för hets mot folkgrupp. Den som i ett uttalande eller i ett annat meddelande som sprids hotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell läggning ska enligt bestämmelsen dömas för hets mot folkgrupp till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Är brottet grovt döms till fängelse i lägst och högst . Hets mot folkgrupp är straffbart även när sådana yttranden sprids i tryckta skrifter, filmer, radio och tv och andra medier som omfattas av tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) – se 7 kap. 4 § 11 TF och 5 kap. 1 § YGL. I 16 kap. 9 § BrB föreskrivs straff för olaga diskriminering. En näringsidkare som i sin verksamhet diskriminerar någon på grund av hans eller hennes ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelse genom att inte gå honom eller henne till handa på de villkor som näringsidkaren i sin verksamhet tillämpar i förhållande till andra, ska dömas för olaga diskriminering till böter eller fängelse i högst . Vad som sägs ovan om en näringsidkare tillämpas också på den som är anställd i näringsverksamhet eller som annars handlar på en näringsidkares vägnar samt på den som är anställd i allmän tjänst eller har ett allmänt uppdrag. För olaga diskriminering döms även anordnare av allmän sammankomst eller offentlig tillställning och medhjälpare till en sådan anordnare, om han eller hon diskriminerar någon på grund av hans eller hennes ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelse genom att vägra honom eller henne tillträde till sammankomsten eller tillställningen på de villkor som gäller för andra. arrangerade i samarbete med särskilde representant för romska frågor ett möte i med regeringstjänstemän och romska organisationer från europeiska länder, representanter från internationella organisationer och forskare. Mötets syfte var att belysa och lyfta frågan, utbyta erfarenheter och goda exempel samt diskutera åtgärder mot antiziganism i . Därtill bjöds även ett 20-tal svenska aktörer (representanter från romska organisationer, , myndigheter och organisationer som verkar för mänskliga rättigheter) in och gavs möjlighet att kommentera rundabordssamtalet under mötet. Insatser mot rasism och liknande former av intolerans fördelade enligt förordningen (2008:62) om statsbidrag till verksamheter mot rasism och liknande former av intolerans (se prop. 2013/14:1 utg.omr. 13 s. 44). Stödet fördelades mellan följande av förordningens insatsområden: rasism, islamofobi, antiziganism, antisemitism och homofobi. Enligt har bidragen mobiliserat olika organisationer för att öka medvetenheten och kunskapen om rasism och liknande former av intolerans i samhället samt för att finna former för att motverka sådana yttringar. Inom ramen för den treåriga satsningen (2012–2014) på kunskapshöjande insatser för barn och ungdomar om främlingsfientlighet och liknande former av intolerans har olika insatser initierats genom stöd till ideella organisationer. Stöden har betalats ut till projekt som bedömts vara särskilt verkningsfulla. fick Svenska kommittén mot antisemitism (SKMA) ca för att genomföra fördjupad fortbildning om rasism, antisemitism och islamofobi för lärare i . Teskedsorden fick för att sprida den s.k. Kungälvsmodellen (en särskild metod som används i skolan för att motverka bl.a. främlingsfientlighet) till fler kommuner. beslutade att anslå ca för åtgärder för nationella minoriteter och för åtgärder för den nationella minoriteten romer (prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:KU1, rskr. 2013/14:78–86).