bet · H101MJU19 · 2014-03-27 00:00:00 — 2013/14:MJU19 Jakt och viltvård Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I betänkandet behandlas sammanlagt 28 motionsyrkanden om jakt och viltvård från den allmänna motionstiden . Motionerna tar bl.a. upp frågor om vildsvinsförvaltning, djurskydd i samband med jakt och terrängkörning vid jakt. Samtliga motionsyrkanden avstyrks, i huvudsak med hänvisning till att frågan är under beredning. Ett antal motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa frågor behandlas därför förenklat i ett särskilt avsnitt. I betänkandet finns sex reservationer (S, MP, SD, V) och ett särskilt yttrande (MP). Utskottet föreslår att ärendet avgörs efter endast en bordläggning. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2013/14:MJ228 av (M) yrkandena 1 och 2, 2013/14:MJ319 av Boriana (M), 2013/14:MJ441 av m.fl. (S) och 2013/14:MJ489 av m.fl. (S) yrkande 2. Reservation 1 (S, V) 2013/14:MJ266 av (M) och 2013/14:MJ389 av m.fl. (S). Reservation 2 (S, SD) 2013/14:MJ475 av Finn m.fl. (M). Reservation 3 (SD) 2013/14:MJ504 av och (båda M) och 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkandena 41–43. Reservation 4 (MP, V) 2013/14:MJ229 av (M) yrkande 1, 2013/14:MJ241 av (S), 2013/14:MJ275 av och (båda M), 2013/14:MJ334 av och (båda M), 2013/14:MJ353 av (M), 2013/14:MJ359 av (M), 2013/14:MJ367 av och (båda SD) yrkande 1 och 2013/14:MJ489 av m.fl. (S) yrkande 6. Reservation 5 (S) Reservation 6 (SD) Motioner som bereds förenklat 2013/14:Ju224 av (M) yrkande 1, 2013/14:MJ213 av (SD), 2013/14:MJ229 av (M) yrkande 5, 2013/14:MJ403 av m.fl. (S), 2013/14:MJ461 av (M), 2013/14:MJ503 av och (båda M), 2013/14:MJ512 av (M) och 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 44. Utskottet föreslår att ärendet avgörs efter endast en bordläggning. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (MP), (SD), (V) och (KD). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlas sammanlagt 28 motionsyrkanden om jakt och viltvård från den allmänna motionstiden . Motionerna tar bl.a. upp frågor om vildsvinsförvaltning, djurskydd i samband med jakt och terrängkörning vid jakt. Samtliga motionsyrkanden avstyrks, i huvudsak med hänvisning till att frågan är under beredning. Ett antal motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa frågor behandlas därför förenklat i ett särskilt avsnitt. I betänkandet finns sex reservationer (S, MP, SD, V) och ett särskilt yttrande (MP). Utskottet föreslår att ärendet avgörs efter endast en bordläggning. Utskottets förslag i korthet avslår motioner (S, M) om ett kulturår för jakt, myndighetsansvaret för jakt och viltförvaltning, älgförvaltningen och småviltsjakten. Jämför reservation 1 (S, V). Enligt motion 2013/14:MJ228 av (M) yrkande 1 bör jaktens och viltvårdens betydelse för det svenska kulturarvet lyftas fram. borde inrättas som jaktens, viltköttets och viltvårdens år så att kunskapen ökar om jaktens och viltets betydelse för (yrkande 2). Enligt motion 2013/14:MJ319 av Boriana (M) borde regeringen överväga att flytta över myndighetsansvaret för jakt och viltförvaltning från till . Jaktfrågorna berör fler områden än viltförvaltning och den ansvariga myndigheten bör även främja jakten. I kommittémotion 2013/14:MJ489 av m.fl. (S) yrkande 2 efterfrågas en bred utvärdering av det nya älgförvaltningssystemet. Vid behov ska förslag till förändringar lämnas. Regeringen måste säkerställa att de enskilda jägarna inte kommer att behöva bära den ökade kostnaden för älgförvaltningen själva. Enligt motion 2013/14:MJ441 av m.fl. (S) har i kraftigt höjt priserna för småviltsjakten i renbetesfjällen. Regeringen bör ställa tydligare krav på länsstyrelserna om att prisnivåerna för jakt på statens marker inte höjs mer än kostnadsprisindex. Prishöjningen motverkar att jakten blir tillgänglig för alla. har ett uppdrag att leda delar av jakten och viltvården i . För detta s.k. allmänna uppdrag får förbundet bidrag ur Viltvårdsfonden. Av regeringens beslut om uppdraget till framgår att ska tillhandahålla övergripande information om jakt- och viltvårdsfrågor till allmänheten. Informationen ska vara lättillgänglig och objektiv. Enligt Svenska Jägareförbundets stadgar ska förbundet genom en riksomfattande organisation, som består av länsjaktvårdsföreningar och kretsar, ta till vara medlemmarnas intresse för jakt och viltförvaltning genom att lokalt, nationellt och internationellt arbeta för den svenska jakttraditionen och för jaktens framtid, föra fram jaktens stora värde för människors livskvalitet, arbeta för artrika och livskraftiga viltstammar och jakt bedriven utifrån god kunskap och hög etik och arbeta med information, opinionsbildning och utbildning. När det gäller viltkött noterar utskottet att satsningen – det nya matlandet kommer att fortsätta även 2014 (prop. 2013/14:1 utg.omr. Syftet är att uppnå regeringens långsiktiga mål att ska bli det ledande matlandet i och därigenom skapa fler arbetstillfällen. Inom ramen för satsningen vidtas konkreta åtgärder när det gäller matturism. Bland annat anvisades i regleringsbrev för att förbättra förutsättningarna för att använda vilt som mat. I årets regleringsbrev föreskrivs att får betala ut till som ska användas till att etablera nätverk mellan vilthanteringsanläggningar, förädlingsföretag, dagligvaruhandeln och restauranger. Vidare får betalas ut till projektet i syfte att öka produktion och vidareförädling av vildsvinskött. Med anledning av det arbete som redan pågår för att lyfta fram såväl jakt och viltvård som viltkött föreslår utskottet inte någon åtgärd med anledning av motion 2013/14:MJ228 (M) yrkandena 1 och 2. Motionsyrkandena avstyrks därmed. När det gäller frågan om vilken myndighet som bör ha ansvaret för jakt och viltförvaltning vill utskottet framhålla att regeringen tillsatte en utredning med uppdrag att se över den svenska jaktlagstiftningen, (L 2012:01). Utredningen redovisade en utvärdering av myndighetsansvaret i delbetänkandet – jakt och viltförvaltning i en ny tid (SOU 2013:71). I betänkandet anför utredningen att viltet som helhet orsakar olika näringar och samhället omfattande ekonomiska skador. Därför anser utredningen att det finns anledning att i ökad utsträckning göra en avvägning mellan jakt och brukandet av mark eller skog, och inte som tidigare i huvudsak begränsa avvägningen till jakt och bevarande av vilt. För att uppnå det föreslår utredningen i första hand att en ny sammanhållen myndighet för jakt- och viltförvaltning – – bildas med bred tvärvetenskaplig kompetens. Utredningen bedömer att en sådan myndighet skulle ha de bästa förutsättningarna att ansvara för en väl fungerande jakt- och viltförvaltning framöver. I andra hand föreslås att behåller ansvaret. Även alternativet att jakt- och viltförvaltningsfrågorna flyttas från till eller tas upp som en möjlighet. Den framtida myndigheten ska enligt utredningens förslag ha ett särskilt uppdrag att främja jakt som näring. Utskottet har inhämtat att delbetänkandet bereds inom . I avvaktan på resultatet av det arbete som pågår föreslår utskottet att motion 2013/14:MJ319 (M) lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om avgifter inom ramen för det nya älgförvaltningssystemet vill utskottet hänvisa till vad utskottet anförde i denna fråga i betänkande 2011/12:MJU13. Sammanfattningsvis anförde utskottet att kostnaderna för ny- och omregistrering av älgjaktsområden bör finansieras genom att registreringsavgiften anpassas till länsstyrelsernas verkliga kostnader för registreringen. Genom att fällavgifterna höjs och fällavgifterna för älgkalvar återinförs och genom att överföringen av medel från älgvårdsfonderna till viltvårdsfonderna upphör kan driften av ett nytt datastöd för älgförvaltningen, älginventeringar samt arvode till och viss utbildning av ledamöterna i älgförvaltningsgrupperna finansieras. Utskottet noterar att i sitt regleringsbrev för har fått i uppgift att följa upp genomförandet av älgjaktsreform bl.a. utifrån fastställda mål i propositionen 2009/10:239. Uppföljningen ska göras i samråd med länsstyrelserna. ska redovisa de insatser som vidtagits för att säkerställa ett effektivt genomförande av älgförvaltningen och föreslå eventuella behov av förändringar. Uppdraget ska redovisas till Landsbygdsdepartementet . Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motion 2013/14:MJ489 (S) yrkande 2 lämnas utan vidare åtgärd, i den mån motionen inte kan anses tillgodosedd. Frågan om avgifter för småviltjakt i renbetesfjällen i styrs av rennäringslagstiftningen. Den som är av samisk härkomst och medlem i en sameby får enligt rennäringslagen (1971:437) använda mark och vatten till underhåll för sig och sina renar. På kronomark ovanför odlingsgränsen som står under statens omedelbara disposition och på renbetesfjällen får staten upplåta rätt till jakt endast om upplåtelsen kan ske utan avsevärd olägenhet för renskötseln (32 § rennäringslagen). Dessutom krävs att upplåtelsen är förenlig med god viltvård och kan ske utan besvärande intrång i den rätt till jakt som en medlem i en sameby har. Enligt 3 § rennäringsförordningen (1993:384) ska rätt till icke yrkesmässig småviltsjakt upplåtas på statens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen om de ovan redovisade villkoren är uppfyllda och om jakten inte inverkar menligt på miljön, turismen eller andra intressen. Regeringen har delegerat till att pröva frågor om upplåtelse av jakten. Upplåtelsen ska som huvudregel ske mot en avgift (34 § rennäringslagen). Avgiften ska fördelas mellan Samefonden och den sameby som berörs av upplåtelsen. Regeringen har dessutom gett rätt att ta ut en avgift som ska gå till administrationen av den enskilda upplåtelsen, åtgärder för fiskevård och viltvård samt fiskebevakning och jaktbevakning. Utskottet vill uppmärksamma att det pågår en prövning av ovan nämnda avgifter. beslutade om villkor för upplåtelse av småviltsjakt på statens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen inom 2013/2014 med stöd av 32 § rennäringslagen. överklagade beslut och överlämnade överklagandet till förvaltningsrätten i för överprövning. Förvaltningsrätten fann dock att beslut om upplåtelse enligt 32 § rennäringslagen i enlighet med 99 § i samma lag ska överklagas till regeringen. Förvaltningsrätten avskrev därför målet och överlämnade det till regeringen. Enligt uppgift bereds ärendet inom . Utskottet vill i detta sammanhang betona att förvaltningsmyndigheterna utövar sin verksamhet självständigt under författningarna. Det är inte uppgift att föreskriva hur en förvaltningsmyndighet ska besluta i ärenden som rör myndighetsutövning. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motion 2013/14:MJ441 (S). Utskottets förslag i korthet avslår motioner (S, M) om terrängkörning vid jakt. Jämför reservationerna 2 (S, SD) och 3 (SD). I motion 2013/14:MJ389 av m.fl. (S) föreslås att terrängkörningsförordningen ändras så att jägare med funtionsnedsättning får framföra motorfordon i terrängen i samband med jakt. Motionären hävdar att är skyldigt att göra en avreglering för att uppfylla om rättigheter för personer med funktionsnedsättning (SÖ 2008:26). Även i motion 2013/14:MJ266 av (M) efterlyses ändringar i terrängkörningsförordningen i syfte att underlätta för personer med funktionsnedsättning att jaga. Enligt motion 2013/14:MJ475 av Finn m.fl. (M) borde dispenser enligt terrängkörningsförordningen och jaktförordningen gälla för jakt med motordrivet fordon i hela och inte bara i det sökta området. Enligt 1 § terrängkörningslagen (1975:1313) är det som huvudregel förbjudet att köra i terräng med motordrivet fordon på barmark, på snötäckt skogsmark med plant- eller ungskog samt på snötäckt jordbruksmark. Inom de delar av fjällområdet som regeringen bestämmer är terrängkörning förbjuden även på annan mark. Enligt 12 § terrängkörningsförordningen (1978:594) har emellertid rätt att i enskilda fall ge dispens från förbudet mot terrängkörning om det finns särskilda skäl. En jägare med funktionsnedsättning har således möjlighet att ansöka om dispens från förbudet mot terrängkörning hos . I allmänna råd (NFS 2005:1) till 12 § första stycket terrängkörningsförordningen anges att funktionsnedsättning bör kunna vara ett särskilt skäl för dispens. Dispens bör dock inte regelmässigt medges enbart på grund av funktionsnedsättning och för vilken typ av körning som helst. Myndigheten bör i varje enskilt fall ta ställning till ändamålet med körningen och tyngden i den enskildes behov i förhållande till områdets känslighet och allmänna naturvårds- och friluftslivsintressen. Det är även enligt 31 § jaktlagen (1987:259) som huvudregel förbjudet att bedriva jakt från motordrivna fortskaffningsmedel. Motordrivna fortskaffningsmedel får inte heller användas för att söka efter, spåra, förfölja eller genskjuta vilt, för att hindra vilt att undkomma eller för att avleda viltets uppmärksamhet från den som jagar. I 20 § jaktförordningen (1987:905) finns dock ett generellt undantag för rullstolsburna personer med bestående funktionsnedsättning att bedriva jakt på vissa däggdjur från motordrivet fordon under förutsättning att motorn är avstängd. Enligt landsbygdsministerns frågesvar 2011/12:270 gjordes denna avgränsning med hänsyn till bestämmelserna om jakt från motordrivet fordon i EU:s fågeldirektiv (2009/147) och EU:s art- och habitatdirektiv (92/43). Utöver det generella undantaget finns det möjlighet att i det enskilda fallet ansöka om dispens från förbudet att bedriva jakt från motordrivna fortskaffningsmedel (21 § jaktförordningen). Enligt utskottets mening förefaller de nuvarande reglerna som har redovisats ovan väl avvägda, och utskottet föreslår därför inte någon åtgärd med anledning av motionerna 2013/14:MJ389 (S), 2013/14:MJ266 (M) och 2013/14:MJ475 (M). Utskottets förslag i korthet avslår motioner (M, MP) om förbud mot plågsamma jaktformer, åtgärder mot skadskjutningar, meriter för eftersökshund och talerätt för djurskyddsorganisationer. Jämför reservation 4 (MP, V). Enligt kommittémotion 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 41 borde alla typer av jakt förbjudas som innebär stor risk att det jagade djuret lider. Jaktformer som utsätter djuren för stor stress och inte sällan också fysiska skador är fälljakt för levandefångst, grytjakt och jakt med levande lockbeten. Jakt med pil och båge kan åsamka djuren utdragen plåga och ska även fortsättningsvis vara förbjuden. I samma motion (yrkande 42) anförs att hundratusentals djur skadskjuts och att dessa utsätts för svårt och långvarigt lidande. I undersökningar har det framkommit att av äldre sädgäss hade hagel i kroppen, att av de undersökta rävarna hade skottskador i huvud och ben och att en tredjedel av de skjutna björnarna hade blivit skadskjutna. För att minska skadskjutningen bör jägare som avser att delta i jakt avlägga skjutprov. Jaktformer med hög skadskjutningsfrekvens – i första hand hageljakt – behöver utredas särskilt. I motion 2013/14:MJ504 av och (båda M) påtalas att det är föreskrivet att en eftersökshund ska finnas på plats efter det att ett klövvilt har skadeskjutits, men att det inte finns krav på vare sig meriter eller utbildning för en sådan eftersökshund. I stället är det upp till jaktledaren att använda den hund som anses vara mest lämplig, vilket kan leda till att eftersöket tar onödigt . För att förkorta det skadskjutna djurets lidande borde det finnas krav på att alla eftersökshundar ska ha avlagt ett godkänt anlagsprov för eftersök och att de har ett förstapris i viltspår. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 43 borde även djurskyddsorganisationer ha rätt att överklaga beslut om vilda djur i jaktfrågor. Exempel på sådana beslut är beslut om att tillåta licensjakt på varg och fällfångst av lodjur. Utskottet vill inledningsvis hänvisa till betänkande 2010/11:MJU8 Jakt och viltvård i vilket utskottet utförligt behandlade djurskyddsfrågor i samband med jakt. Utöver vad som anfördes där kan följande framhållas. Enligt 27 § jaktlagen (1987:259) ska jakt bedrivas så att viltet inte utsätts för onödigt lidande. Om vilt har skadats vid jakt ska jägaren vidta de åtgärder som behövs för att djuret ska kunna spåras och avlivas (28 §). Av föreskrifter om jakt och statens vilt (NFS 2002:18) framgår vilka vapen och andra jaktmedel som är tillåtna och vilka krav som ställs för användning av dessa. Utskottet konstaterar att pilbåge inte är ett tillåtet jaktmedel. När det gäller fångstredskap måste dessa vara av godkänd typ för att få användas. Bestämmelser om typgodkännande av fångstredskap finns i föreskrifter (NFS 2013:13) om typgodkännande av fångstredskap. Bestämmelserna i föreskrifterna syftar till att säkerställa att endast fångstredskap som är säkra för människor och egendom, selektiva och inte utsätter vilt för onödigt lidande används i . När det gäller frågan om jakt med levande lockbeten framhöll landsbygdsministern i svar på skriftlig fråga 2012/13:408 att levande lockbete vid jakt oftast handlar om att tamduva används som lockfågel vid jakt efter duvhök. Det krävs tillstånd från för jakt med levande lockfågel. I beslutet ska ta hänsyn till djurskyddsaspekter för de fåglar som används som lockbete. Exempel på villkor som ställs är att endast tamduvor som är i god fysisk kondition används, att de ses till och att de har tillgång till foder och vatten. ansvar för djurskyddskontroll innebär att se till att hanteringen av lockfåglarna är i enlighet med lagstiftningen. Vad gäller skadskjutning konstaterar utskottet att den som vill få tillstånd att inneha jaktvapen som huvudregel måste ha avlagt en svensk jägarexamen. I föreskrifter om jägarexamen (NFS 2005:4) föreskrivs vad jägarexamen ska innehålla. I det praktiska provet ingår bl.a. ett hagelgevärsprov som omfattar avståndsbedömning, lerduveskjutning och skjutning mot markmål samt ett högviltprov som omfattar skjutning mot löpande älgfigur. Det teoretiska provet innehåller frågor om bl.a. ammunition och ballistik, skjutteknik, skottverkan, skadskjutning och eftersök av skadat vilt. Som nämnts ovan har ett allmänt uppdrag att leda delar av jakten och viltvården i . I uppdraget från regeringen framgår att förbundet ska verka för att jaktsäkerheten är hög och att antalet skadeskjutningar minimeras. ska återrapportera till hur förbundet har arbetat för att minska antalet skadeskjutningar generellt samt specifikt av björn och varg. I återrapporteringen redovisar att man har fortsatt arbetet med att stimulera träningsskytte och att träningsskytte med skyttesimulator ökade . Enligt förbundet har ett särskilt övningsskyttekort för björn (björnpasset) fått stort genomslag. Vad gäller utbildning för eftersökshund har i uppdrag att verka för att alla jakthundar är grundutbildade och att det finns en god jaktetik vid all jakt med hund. Utskottet har även erfarit att arrangerar viltspårprov. Genom viltspårprov bedöms hundens lämplighet vid sök efter skadat och dött vilt. När det gäller frågan om talerätt konstaterade utskottet i betänkande 2013/14:MJU7 En hållbar rovdjurspolitik att huvudregeln när det gäller talerätt är att en förvaltningsmyndighets beslut enligt förvaltningslagen får överklagas av den som beslutet angår om det har gått honom eller henne emot och beslutet kan överklagas. Frågan om vem som kan anses berörd av ett beslut har i svensk rättstradition ofta lämnats till de rättstillämpande organen att avgöra. I betänkandet noterade utskottet att miljöorganisationer i rättspraxis under vissa förutsättningar har getts talerätt när det gäller beslut om jakt på rovdjur som skyddas av . Talerätten grundas på Århuskonventionens bestämmelser. Utskottet konstaterar att denna praxis har vidareutvecklats genom Högsta förvaltningsdomstolens dom i mål nummer 5962-12. I målet gavs en miljöskyddsförening rätt att överklaga ett beslut enligt skogsvårdslagen (1979:429) i syfte att säkerställa att allmänheten har tillgång till effektiva rättsmedel i enlighet med Århuskonventionen. Vad gäller såväl djurskyddsfrågor vid jakt som frågan om talerätt vill utskottet avslutningsvis framhålla att den ovan nämnda ska se över jaktlagstiftningen bl.a. i syfte att uppnå ett förbättrat djurskydd för de vilda djuren och ett förbättrat genomförande av EU-rättsliga åtaganden. Uppdraget ska redovisas . Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet inte någon åtgärd med anledning av motionerna 2013/14:MJ504 (M) och 2013/14:MJ518 (MP) yrkandena 41, 42 och 43. Utskottets förslag i korthet avslår motioner (S, M, SD) om vildsvinsförvaltning. Jämför reservationerna 5 (S) och 6 (SD). Enligt kommittémotion 2013/14:MJ489 av m.fl. (S) yrkande 6 behövs ett mer aktivt arbete för att minska stammen av vildsvin. Vildsvinen orsakar stora skador i det svenska jordbruket. Det är viktigt att regeringen följer frågan och att uppdaterar den förvaltningsplan som finns om det visar sig att den inte går att genomföra. I motion 2013/14:MJ353 av (M) efterlyses åtgärder för att begränsa vildsvinspopulationen, exempelvis genom ytterligare förlängda jakttider, ökat regionalt samarbete eller alternativa jaktmetoder. Vildsvinen orsakar ekonomiska förluster för jord- och skogsbruk och privatpersoner. I motion 2013/14:MJ359 av (M) förordas bl.a. förebyggande åtgärder och fler typer av fällor som fångar kultingar för att minska skadeverkningarna av vildsvin. I motion 2013/14:MJ334 av och (båda M) framhålls att vildsvinsstammen har ökat och blivit ett stort problem på många håll i . Bland annat orsakar vildsvinen många trafikolyckor. Vildsvinen är svårjagade eftersom de är aktiva . Jaktlagstiftningen bör därför ses över i syfte att tillåta rörlig belysning vid jakt på vildsvin. Även i motion 2013/14:MJ229 av (M) yrkande 1 föreslås en översyn av jaktlagstiftningen i syfte att möjliggöra en ökad jakt på vildsvin. Exempelvis bör kameraövervakning vid åtelplatser förenklas och en lantbrukare bör utan inskränkningar kunna skydda sina grödor. Enligt motion 2013/14:MJ367 av och (båda SD) yrkande 1 måste vildsvinsförvaltningen ske i samförstånd med jägarkåren så att jakten kan intensifieras. Fler jakthjälpmedel, såsom belysning, åtelkameror och mörkersikte, bör tillåtas utan krav på dispens. Fler godkända vildsvinsfällor bör också tas fram. Enligt motion 2013/14:MJ241 av (S) bör multifällor som fångar hela grupper av vildsvin tillåtas för att effektivisera jakten. Enligt motion 2013/14:MJ275 av och (båda M) är det positivt att man nu kan ansöka om tillstånd att bedriva vildsvinsjakt med särskilda jaktmedel såsom bildförstärkare och rörlig belysning och att nya fångstredskap tillåts. Däremot bör ansökningsförfarandet förenklas när det gäller tillstånd av olika slag. Exempelvis är det en tidsödande process att ansöka om tillstånd att använda fångstredskap i som har godkänts i andra EU-länder. Utskottet har i betänkande 2012/13:MJU17 utförligt redovisat vilka åtgärder som har vidtagits för att minska de problem som har uppstått till följd av den ökande vildsvinsstammen i . Utöver det som utskottet anförde där kan följande framhållas. Regeringen tillsatte som ovan nämnts 2012 en utredning, (dir. 2012:77), som ska se över den svenska jaktlagstiftningen och utarbeta ett förslag till en ny jaktlag och en ny jaktförordning. Syftet med översynen är att få till stånd en modern lagstiftning med tydlig systematik och moderna bestämmelser för jakt och viltvård samt djurskydd för de vilda djuren. Bakgrunden till översynen är bl.a. att jaktformerna och viltarternas utbredning och numerär har förändrats sedan jaktlagstiftningen trädde i kraft. Även synen på jakt, viltvård och djurskydd är annorlunda . har bl.a. fått i uppdrag att överväga om frågan om utfodring av vilt bör regleras genom föreskrifter. Det förekommer att jakträttshavare utfodrar vildsvin med stora mängder foder för att få en större jaktbar vildsvinsstam. Om utfodringen sker med för mycket foder eller på olämpliga platser kan närliggande jordbruk drabbas av skador.