bet · H101JuU18 · 2014-03-06 00:00:00 — Så länge en misstänkt person är häktad och åtal inte har väckts ska rätten med högst hålla en ny förhandling i häktningsfrågan (24 kap. 18 § ). Rätten ska häva ett häktningsbeslut om det inte inom har väckts åtal eller förlängning av tiden har begärts eller om det inte längre finns skäl för beslutet (24 kap. 20 § ). Av 13 c § förundersökningskungörelsen (1947:948) framgår att om en gripen, anhållen eller häktad person avviker, ska målsäganden underrättas om det behövs. Av och rådets direktiv /29/EU om fastställande av miniminormer för brottsoffers rättigheter och för stöd till och skydd av dem samt om ersättande av rådets rambeslut /220/RIF (brottsofferdirektivet) framgår bl.a. följande. Medlemsstaterna ska säkerställa att brottsoffer ges möjlighet att utan onödigt dröjsmål underrättas om när den person som har frihetsberövats, åtalats eller dömts för brott i ett straffrättsligt ärende som berör dem försätts på fri fot eller har rymt. Dessutom ska medlemsstaterna säkerställa att brottsoffer underrättas om alla relevanta skyddsåtgärder som utfärdas för dem om förövaren friges eller rymmer. Brottsoffer ska på begäran få den information som nämnts, åtminstone i de fall då de kan befinna sig i fara eller det finns en konstaterad risk för skada för dem, såvida det inte finns konstaterad risk för skada för förövaren till följd av underrättelsen (artikel 6 punkterna 5–6). Av en promemoria från framgår att en utredare har fått i uppdrag att ta ställning till hur brottsofferdirektivet ska genomföras i svensk rätt (Ju2013/4541/P). I uppdraget ingår att analysera hur svensk rätt förhåller sig till direktivet och bedöma behovet av författningsändringar för att ska leva upp till sina åtaganden enligt direktivet. Uppdraget ska redovisas . har upplyst om att frågan om information till ett brottsoffer i händelse av att en misstänkt gärningsman släpps vid en omhäktningsförhandling är en av de frågor som utredaren kommer att se över. I 1 § lagen (1988:688) om kontaktförbud anges när ett kontaktförbud får beslutas. Om det kan antas att ett kontaktförbud enligt 1 § inte är tillräckligt, får förbudet enligt 2 § utvidgas till att avse förbud att uppehålla sig i närheten av en annan persons bostad eller arbetsplats eller annat ställe där den personen brukar vistas (utvidgat kontaktförbud). Den som har överträtt ett utvidgat kontaktförbud får meddelas förbud att uppehålla sig inom ett större område (särskilt utvidgat kontaktförbud). Förbudet får omfatta ett eller flera områden i anslutning till sådana platser där den andra personen har sin bostad eller arbetsplats eller annars brukar vistas. Det får inte avse ett större område än vad som är nödvändigt. Ett beslut om särskilt utvidgat kontaktförbud ska förenas med villkor om elektronisk övervakning, om det inte finns särskilda skäl mot det. Särskilt utvidgat kontaktförbud får beslutas endast om skälen för ett sådant förbud väger väsentligt tyngre än den inskränkning i rörelsefriheten som förbudet innebär för den mot vilken förbudet avses gälla. Regeringen har genomfört ändringar i kontaktförbudslagstiftningen som syftar till att förbättra skyddet för den som riskerar att utsättas för eller har utsatts för våld, hot eller trakasserier. Från gäller att ett beslut om särskilt utvidgat kontaktförbud ska förenas med villkor om elektronisk övervakning, om det inte finns särskilda skäl mot det. Ett särskilt utvidgat kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning ska gälla och kunna förlängas med högst i taget (prop. 2010/11:45, bet. 2010/11:JuU5, rskr. 2010/11:236). För att bedöma effekterna av dessa förändringar har Brå i regleringsbrevet fått i uppdrag att följa upp och utvärdera reformen om förbättrat skydd mot stalkning, som trädde i kraft . Syftet med utvärderingen är att undersöka tillämpningen av bestämmelsen om brottet olaga förföljelse och hur bestämmelserna om kontaktförbud tillämpas i praktiken. I uppdraget ingår att i den mån det är möjligt uppmärksamma vilket genomslag elektronisk övervakningen har fått i fall av särskilt utvidgade kontaktförbud och om det område som förbudet gäller är väl avvägt. Uppdraget ska redovisas . har lämnat informationen att fotbojor finns tillgängliga vid behov. Som ett ytterligare led i regeringens strävan att förebygga våld i nära relationer har regeringen föreslagit en ändring i reglerna om kontaktförbud. Ändringen innebär att det inte längre ska krävas att risken för brott är påtaglig för att ett kontaktförbud som gäller gemensam bostad ska kunna meddelas. Detta innebär att bl.a. att det inte måste vara fråga om en akut risk för brott mot den person som förbudet avser att skydda, utan det är tillräckligt att risken är konkret och tydlig (prop. 2012/13:186). har antagit regeringens förslag, och lagändringarna gäller från (bet. 2013/14:JuU6, rskr. 2013/14:68). Regeringen har även vidtagit andra åtgärder för att förbättra situationen för personer som har drabbats av våld i nära relationer. En rad åtgärder ingick i den handlingsplan som regeringen genomförde under förra valperioden för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i samkönade relationer. Brå har följt upp och utvärderat arbetet med handlingsplanen i rapporten mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (Brå rapport 2010:18). Enligt Brås bedömning har regeringen med handlingsplanen på ett kraftfullt sätt satt fokus på mäns våld mot kvinnor samt hedersrelaterat våld och förtryck. Handlingsplanen har inom de flesta berörda professioner bidragit till en ökad medvetenhet och en förhöjd kunskapsnivå. Den har också lett till en bättre struktur för arbetet både inom och mellan myndigheter. Regeringen anför budgetproposition att det är nödvändigt med fortsatta insatser även om många åtgärder har genomförts och mycket har förbättrats. Den ovan nämnda handlingsplanen följs därför upp med nya åtgärder under innevarande valperiod (prop. 2013/14:1 utg.omr. 24–25). Som ett led i arbetet med att förebygga och bekämpa brott i nära relationer har regeringen, i syfte att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd, föreslagit att brotten grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning ska kunna omfatta fler brottstyper . Förutom brott mot liv och hälsa, brott mot frid och sexualbrott, ska även skadegörelsebrott och överträdelse av kontaktförbud ingå. Regeringen föreslog att straffminimum skulle höjas från fångelse till fängelse (prop. 2012/13:108). har antagit regeringens förslag, och lagändringarna gäller från (bet. 2012/13:JuU25, rskr. 2012/13:251). Regeringen har också tillsatt en nationell samordnare, som har i uppdrag att åstadkomma en kraftsamling mot våld i nära relationer (dir. 2012:38). Med våld i nära relationer avses våld som utövas i parförhållanden men även av t.ex. föräldrar, fosterföräldrar och syskon. Barn kan drabbas av våld i nära relationer, både genom att själva direkt utsättas och till följd av att de bevittnar våld. Våldet kan även vara hedersrelaterat. Inom ramen för uppdraget ska samordnaren särskilt överväga hur förebyggande insatser mot detta våld kan utvecklas och genomföras. Den nationella samordnaren ska bl.a. även överväga hur skyddet för och stödet till brottsoffren kan utvecklas och i detta sammanhang särskilt överväga hur kvinnojourers och andra berörda ideella organisationers verksamhet kan förstärkas. Uppdraget ska slutredovisas . I uppdraget till den nationella samordnaren nämns följande om samverkan. Myndigheters samverkan på olika nivåer regleras i ett antal författningar. Därutöver har på regeringens initiativ ett flertal samverkansmodeller tagits fram , t.ex. gemensamma riktlinjer mellan , , och för samverkan kring barn som har utsatts för brott (2009). Det finns också ett flertal olika strukturer för samverkan mellan berörda myndigheter och organisationer, bl.a. Nationell myndighetssamverkan för kvinnofrid. På strategisk nivå finns även en samverkansgrupp för brottsofferarbete där myndigheter och ideella organisationer utbyter erfarenheter. Kommuner och Landsting samordnar kommunernas och landstingens arbete för kvinnofrid. Länsstyrelserna arbetar också med samverkan och samordning för att stödja länets aktörer i arbetet mot våld i nära relationer. i har nationellt samordningsansvar när det gäller länsstyrelsernas insatser för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. i har nationellt samordningsansvar för länsstyrelsernas insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck samt för myndigheter med uppdrag att förebygga att någon mot sin vilja förmås ingå äktenskap. Genom ett flertal olika källor har regeringen fått indikationer på att det finns brister i samverkan på alla nivåer kring olika aspekter av våld i nära relationer. Likaså varierar synen på hur problemen bäst ska lösas. Samordnaren ska därför aktivt verka för att förbättra samverkan mellan berörda aktörer och bidra till en ökad samsyn om hur våld i nära relationer bäst ska förebyggas och bekämpas. Det kan t.ex. handla om hur berörda myndigheter kan bli bättre på att upptäcka våld eller att ge ett samlat stöd till dem som har utsatts och som har pågående ärenden hos fler än en myndighet, t.ex. polisen, samt hälso- och sjukvården. Vissa övriga uppdrag och åtgärder Regeringen anför i budgetpropositionen att de ideella organisationerna utför ett mycket viktigt och angeläget arbete som är ett betydelsefullt komplement till de kommunala verksamheterna. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att stärka frivilligorganisationerna. Regeringen bedömer emellertid att bidraget till organisationer som arbetar med att motverka mäns våld mot kvinnor behöver förstärkas och beräknar en permanent ökning av statsbidraget med (prop. 2013/14:1 utg.omr. 4 s. 25). Vidare har en utredare lämnat förslag i fråga om skydd av personuppgifter i syfte att höja skyddsnivån för personer som riskerar att utsättas för brott (Ds 2013:47 Skydd av personuppgifter för hotade och förföljda personer). Förslagen bereds inom . Vidare har en utredare sett över de förslag och bedömningar i fråga om skyddade personuppgifter som förts fram i betänkandet Stalkning – ett allvarligt brott (SOU 2008:81) och av i betänkandet Folkbokföringen (SOU 2009:75). Syftet är att höja skyddsnivån för personer som riskerar att utsättas för brott. Uppdraget är redovisat i departementspromemorian Skydd av personuppgifter för hotade och förföljda (Ds 2013:7). En proposition med samma namn är aviserad . Regeringen har gett i uppdrag att genomföra en särskild kartläggning av våld i nära relationer (Ju2012/3378/). Datainsamlingen ska ske inom ramen för Nationella trygghetsundersökningen (NTU) och genom andra källor där det finns uppgifter om brott i nära relationer, dödligt våld och våld mot kvinnor. Uppdraget ska slutredovisas . har i uppdrag att utveckla metoder för arbete med personer som utövar våld mot närstående och som inte är föremål för insatser inom kriminalvården. Uppdraget ska pågå –2014. Regeringen har även lämnat i uppdrag till att genomföra en informationskampanj om brott i nära relationer inklusive hedersrelaterat våld och förtryck. Uppdraget har förlängts och ska redovisas (Ju2011/6520/PO, Ju2013/5789/PO). har fått i uppdrag att fördela medel till forskning, metodutveckling och liknande insatser, som syftar till att öka kunskapen om mäns våld mot kvinnor. Uppdraget ska vara slutfört och redovisat (Ju2011/4765/). Nationellt centrum för kvinnofrid vid har ett rikstäckande uppdrag att utveckla och sprida evidensbaserad kunskap och information om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Utredningar av vissa dödsfall trädde ändringar i lagen (2007:606) om utredningar avseende vissa dödsfall (prop. 2011/12:4, bet. 2011/12:SoU3, rskr. 2011/12:23) i kraft. De nya bestämmelserna innebär att utredningssystemet för barn som har avlidit med anledning av brott utvidgas till att avse även kvinnor eller män som har avlidit med anledning av brott mot närstående. Bestämmelserna är könsneutrala i fråga om såväl gärningsman som offer. Utredningsverksamheten omfattar även hedersrelaterat våld. Syftet med utredningsverksamheten ska vara att ge underlag för förslag till åtgärder som förebygger att kvinnor och män utsätts för våld eller andra övergrepp av närstående eller tidigare närstående personer. Polismyndigheter och åklagare är enligt lagen i vissa fall skyldiga att lämna underrättelser till utredningsmyndigheten, . Det föreligger även en uppgiftsskyldighet för bl.a. myndigheter som i sin verksamhet på något sätt har kommit i kontakt med den person vars dödsfall utreds. En utredning ska klarlägga samtliga förhållanden som har inneburit att den avlidna kvinnan eller mannen har varit i behov av skydd eller stöd och hjälp för att förändra sin situation samt vilka åtgärder som har vidtagits eller hade kunnat vidtas för att skydda eller stödja och hjälpa henne eller honom. Utskottet har vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden avstyrkt ett yrkande om att ge kvinnor som tvingats fly från sitt hem möjlighet att i skydd av polis återvända för att hämta sina och eventuella barns tillhörigheter. Utskottet avstyrkte även ett yrkande om att utreda möjligheten att ge landets kvinnojourer rätt att begära handräckning från polisen. Utskottet hänvisade till den beredning av delar av betänkandet Stalkning – ett allvarligt brott (SOU 2008:81) som pågick inom (bet. 2010/11:JuU11 s. 36 f.). Utskottet behandlade likalydande yrkanden förenklat vid beredningen av allmänna motioner (bet. 2011/12:JuU14). Kvinnor som misshandlas av en närstående ser ofta ingen annan utväg än att akut fly från sitt eget hem. De kanske bara hinner få med sig en väska med tillhörigheter innan de söker skydd på en kvinnojour eller någon annanstans. Det är vanligt att dessa kvinnor tillfälligt behöver komma tillbaka till sin bostad men inte vågar detta på grund av risken att utsättas för misshandel. De kan därför behöva biträde av polis för att hämta sina tillhörigheter. Som framkommit finns det dock en osäkerhet inom polisen om i vilken utsträckning man kan lämna sådan hjälp. Detta är enligt utskottets uppfattning inte acceptabelt. En person som befinner sig i en sådan situation som beskrivs ovan bör enligt utskottet ha möjlighet att i skydd av polis återvända till sitt hem för att hämta sina tillhörigheter. Utskottet föreslår därför att tillkännager för regeringen som mening vad utskottet anför om att regeringen ska vidta åtgärder för att förbättra möjligheterna för kvinnor som tvingats fly från eller som lämnat en närstående man och känner rädsla för våld eller hot om våld från honom, att i skydd av polis återvända hem för att hämta sina och eventuella barns tillhörigheter. Därmed tillstyrker utskottet delvis motionerna 2012/13:Ju201 och 2013/14:Ju202 (båda V). En närliggande fråga tas upp i motion 2012/13:Ju291 (S), där motionärerna yrkar att man ska se över möjligheten att ge landets kvinnojourer rätt att begära handräckning från polisen. Utskottet anser att det är angeläget att kvinnor som befinner sig i en sådan situation som nämns ovan får det skydd och det stöd som de är i behov av. Kvinnojourer och ideella organisationer har en stor del i detta arbete. Utskottet föreslår därför att tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen ska överväga hur kvinnojourers och andra ideella organisationers verksamhet kan förstärkas för att öka skyddet för och stödet till brottsoffer i nära relationer. Därmed tillstyrker utskottet delvis motion 2012/13:Ju291 (S). Två motionsyrkanden avser riskbedömningar. Som framgår arbetar polisen kontinuerligt med att förbättra sina hot- och riskanalyser. Ett arbete pågår för att utvärdera polisens metoder. Utskottet ser inte skäl att ställa sig bakom det initiativ som efterfrågas i motion 2012/13:Ju220 (S) yrkande 1 och i motion 2013/14:Ju262 (C). Med hänvisning till det arbete som polisen bedriver för att skydda personer som riskerar att utsättas för brott ser utskottet inte heller skäl att ställa sig bakom vad som yrkas i motion 2013/14:So640 (S) yrkande 2 om att kvinnor och barn som är utsatta för brott ska ges ett adekvat och säkert personskydd så att de kan bo kvar i hemmet. I motion 2011/12:Ju363 (M) yrkas att en översyn ska göras av rutinerna som gäller när en misstänkt gärningsman blir frisläppt vid en omhäktningsförhandling. Som framgår ovan har en utredare fått i uppdrag att analysera hur svensk rätt förhåller sig till brottsofferdirektivet. har upplyst om att frågan om information till ett brottsoffer i händelse av att en misstänkt gärningsman blir frisläppt vid en omhäktningsförhandling är en av de frågor som utredare kommer att se över. Utskottet, som inte vill föregripa den nämnda beredningen, avstyrker därmed yrkandet. Två motionsyrkanden berör frågor om fotbojor. Utskottet konstaterar att de situationer där fotboja kan användas är begränsade dels till när ett särskilt utvidgat kontaktförbud har meddelats, dels som ett alternativt sätt att avtjäna ett fängelsestraff. Utskottet ser inte skäl att utvidga denna användning av fotbojor och avstyrker därmed motionerna 2012/13:Ju220 (S) yrkande 2 och 2012/13:Ju249 (MP) yrkande 33. Från har utskottet fått informationen att fotbojor numera finns tillgängliga för leverans över hela landet. Yrkande 3 i motion 2012/13:Ju220 (S) får anses vara tillgodosett, och yrkandet bör därmed avslås. Flera åtgärder har vidtagits för att förbättra situationen för personer som drabbats av våld i nära relationer. Brå har följt upp och utvärderat arbetet med den handlingsplan som regeringen genomförde för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (Brå rapport 2010:18). I utvärderingen förklarar att handlingsplanen bl.a. bidragit till en ökad medvetenhet och en förhöjd kunskapsnivå samt lett till en bättre struktur för arbetet både inom och mellan myndigheter. Som regeringen konstaterar i årets budgetproposition är det emellertid nödvändigt med fortsatta insatser. En av de åtgärder regeringen vidtagit är att man tillsatt en nationell samordnare som har i uppdrag att åstadkomma en kraftsamling mot våld i nära relationer. I den nationella samordnarens uppdrag ingår att överväga hur skyddet för och stödet till brottsoffren kan utvecklas. I uppdraget ingår också att förbättra samverkansmöjligheterna mellan bl.a. kommuner och myndigheter. Utskottet finner , bl.a. mot bakgrunden att den nationella samordnarens arbete inte är slutfört, inte skäl att ställa sig bakom det initiativ som begärs i motionerna 2012/13:Ju219 (V) yrkande 1 och 2013/14:Ju205 (V) yrkande 1 om en översyn av levnadsvillkoren för kvinnor och barn som lever med skyddade personuppgifter och avstyrker därmed yrkandet. Utskottet anser vidare att man bör avvakta den nationella samordnarens slutredovisning och är inte berett att ställa sig bakom det initiativ som efterfrågas i motion 2013/14:Ju319 (M) om att påbörja arbetet med att förbättra samverkansmöjligheterna mellan kommuner och myndigheter. Motionen bör avslås. Som framgår ovan medför de ändringar av lagen (2007:606) om utredningar av vissa dödsfall som trädde i kraft att utredningssystemet för barn som avlidit med anledning av brott utvidgas till att avse även kvinnor och män som avlidit med anledning av brott mot närstående. Utskottet ser inte skäl för att ställa sig bakom det initiativ som efterfrågas i motion 2013/14:Ju428 (MP) om att tillsätta en varje gång en kvinna dödas genom våld i en nära relation. Motionen bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om bl.a. bättre samordning av myndigheters hot- och riskanalyser vid hedersrelaterad brottslighet, förstärkt stöd till svenska kvinnor och barn som befinner sig utomlands och drabbas av hedersrelaterat förtryck, att ta fram handlingsplaner för arbetet mot hedersrelaterat våld och en utredning i EU:s regi av hedersmord. Jämför reservationerna 5 (S, V), 6 (S, V), 7 (S, V) och 8 (SD). I kommittémotion 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 78 begärs att en bättre samordning sker mellan myndigheter om hot- och riskanalyser vid hedersproblematik. Motionärerna anför att nämnda analyser görs både av och av polisen. skiljer sig dessa analyser åt, vilket leder till att fel insatser görs. Samma yrkande finns i kommittémotion 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 97. I kommittémotion 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 80 begärs att ska förstärka stödet för svenska kvinnor och barn som befinner sig utomlands och där drabbas av hedersrelaterat förtryck. Det är enligt motionärerna inte ovanligt att flickor förs till sitt hemland och giftermål genomförs där. Detta medför att de svenska myndigheternas möjlighet att reagera är begränsad. Man bör därför se över hur och svenska beskickningar kan förstärka skyddet för dessa personer. Ett likalydande yrkande finns i kommittémotion 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 99. I flerpartimotion 2012/13:Ub281 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V, MP) yrkande 2 begärs att en noggrann och övergripande utredning görs i EU:s regi av förekomsten av hedersrelaterade mord i . Utredningen kan sedan ligga till grund för ett åtgärdsprogram mot den typ av brott mot mänskliga rättigheter som de s.k. hedersmorden innebär. I motion 2012/13:A394 av m.fl. (SD) yrkande 28 begärs stärkta skyddsmöjligheter för personer som lever under en ständig hotbild till följd av hedersförtryck. Motionärerna anför att kulturrelativismens tolkning att alla kulturer och värderingar är lika mycket värda står i strid med idén om grundläggande mänskliga rättigheter och alla individers lika värde. Samhällets rädsla för att kränka individers rätt till fria val medför enligt motionärerna att man sviker de personer som på grund av ett liv i hedersförtryck aldrig ges möjlighet att välja själva. I flerpartimotion 2013/14:Ju261 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V, MP) yrkande 1 begärs att samordnaren mot våld i nära relationer ges i uppgift att ägna särskild uppmärksamhet åt de s.k. hederskulturerna som sådana ur bl.a. ett socialantropologiskt och ett historiskt perspektiv. I samma motions yrkande 2 begärs att det görs en genomgång och granskning – antingen av en särskild kommission eller som ett särskilt uppdrag till samordnaren mot våld i nära relationer – av de brottsutredningar som gjorts när det gäller s.k. balkongflickor eller andra fall där man kunnat misstänka mord i hederns namn. I motion 2012/13:Ju380 av m.fl. (S) yrkande 1 begärs att regeringen ska ge i uppdrag till lämplig myndighet att tillsammans med kommunerna ta fram handlingsplaner för hur det förebyggande arbetet mot hedersrelaterat våld ska bedrivas. Av handlingsplanen ska det även framgå hur man hanterar akuta situationer när någon riskerar att utsättas, eller redan har utsatts, för detta våld och hur ett stöd och skydd på lång sikt ska kunna tryggas. Flera av de åtgärder som redovisats ovan i avsnittet om våld i nära relationer tar, som också framgått ovan, sikte även på hedersrelaterat våld. Utöver dessa kan följande nämnas. En särskild utredare har haft i uppdrag att bl.a. se över relevant lagstiftning i syfte att stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Utredningen, som lämnat betänkandet Stärkt skydd mot tvångsäktenskap (SOU 2012:35), föreslår bl.a. följande. Tvångsäktenskap kriminaliseras genom en särskild straffbestämmelse. Även vissa äktenskapsliknande förbindelser, som inte är giltiga äktenskap, omfattas (informella äktenskap). Även här inkluderas de informella äktenskapen. Det inrättas ett nationellt s.k. kompetensteam för att leda, samordna och stödja arbetet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap, liksom mot hedersrelaterat våld och förtryck. Angående hjälp till svenska flickor och kvinnor som förts till utlandet för giftermål anför utredningen bl.a. följande. Ett allvarligt problem är att tvångsäktenskap och barnäktenskap kommer till stånd i ett land dit den tvingade eller barnet har förts. hamnar personen i en mycket svår situation i det andra landet.