bet · H101AU4 · 2014-02-24 00:00:00 — I slutbetänkandet Män och jämställdhet (SOU 2014:6) som redovisades beskrivs och analyseras mäns livssituation i förhållande till kvinnors i dagens och hur den har förändrats . I utredningen beskrivs och analyseras även hur män förhåller sig till jämställdhet. Utredningen bereds inom . Mot bakgrund av det ovan sagda avstyrks motionerna 2013/14:So249 (V) yrkande 10 och 2013/14:A290 (S). Stöd till unga som lämnat sina familjer I fråga om stöd till unga som lämnat sina familjer noterar utskottet att har tagit fram en vägledning, Våga göra skillnad (, 2011:14), för stöd till och rehabilitering av unga som placerats i familjehem eller liknande på grund av att de riskerar att bli utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck eller riskerar att bli gifta mot sin vilja. Genom att förstå förtryckets och våldets konsekvenser ska poliser, socialtjänstemän, lärare, skolsköterskor, kuratorer och andra som arbetar med dessa frågor bli bättre på att ge barn och ungdomar rätt skydd, stöd och rehabilitering. Av delrapporten från uppdraget att utveckla och sprida vägledningen Våga göra skillnad framgår att det fortfarande finns brist på grundläggande kunskaper på lokal nivå trots arbete med frågan i (2012:24). framhåller att insatserna behöver samordnas, planeras och följas upp för att säkerställa den sammanhängande skydds- och vårdkedjan. anser bl.a. att de unga i målgruppen kan ha behov av en särskild skyddsplan för insatser som rör hotreducering och yttre skydd av den unga/unge, och en särskild vårdplan för de insatser som rör deras behov av stöd och rehabilitering. De skydds- och vårdplaner som finns inom polismyndigheten, och hälso- och sjukvården kan ses som användbara verktyg för detta, dels genom att skyddet och stödet då blir tydligt för den som insatserna rör, dels för att ansvaret för insatserna blir tydligt för de olika utövarna. menar att ett förslag för den lokala nivån kan vara att polismyndigheter, socialtjänst, åklagare och andra berörda aktörer samverkar kring en skyddsplan för den unga/unge och i denna tydliggör vilka skyddsåtgärder varje aktör ansvarar för. Eftersom det förekommer att unga förs utomlands av sina vårdnadshavare efter att ha brutit upp från familjen är det mycket viktigt att man på den lokala nivån har såväl förhållningssätt och rutiner som konkreta strategier för detta klara för sig. menar att ett förslag för den lokala nivån kan vara att ta fram rutiner kring ovanstående i samverkan mellan exempelvis , polismyndighet och på den lokala nivån. sammanfattar målsättningen för insatserna som att den unge efter den akuta fasen ska ha ett skyddat boende som fungerar, ha en kontinuerlig relation med (åtminstone) kontaktperson, samt tillgång till emotionellt, socialt och praktiskt stöd, vara skyddad fysiskt, ha dagliga rutiner/aktiviteter/sysselsättning, ha tillgång till personer som kan stödja henne/honom och hjälpa henne/honom att hantera kris- och traumareaktioner och ha en plan för om, och i så fall på vilket sätt, kontakten med familjen ska ske. Utskottet anser att de handlingsrekommendationer som har tagit fram bör kunna vara av stort värde i de lokala myndigheternas arbete med att bistå unga som lämnat sina familjer. Mot bakgrund av det ovan sagda avstyrks motionen 2013/14:So249 (V) yrkande 12. Nationella riktlinjer mot tvångsäktenskap När det gäller unga gifta som gifts bort mot sin vilja noterar utskottet att regeringen till följd av handlingsplanen för att förebygga och förhindra att unga vuxna blir gifta mot sin vilja (skr. 2009/10:229) har gett i uppdrag att bl.a. ta fram information till unga och utbilda personalgrupper som möter unga (U2011/7068/UC). Uppdraget ska redovisas . Utskottet noterar också att regeringen har gett i uppdrag att ta fram och sprida en vägledning i fråga om stöd till och rehabilitering av personer som placeras i skyddat boende eller på annan institution på grund av att de riskerar att bli eller har blivit gifta mot sin vilja (U2011/4322/JÄM). Uppdraget ska redovisas . Utskottet noterar att Utredningen om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap (dir. 2010:54) har lämnat sitt slutbetänkande (SOU 2012:35). Utredningen föreslår att tvångsäktenskap och barnäktenskap kriminaliseras och att möjligheterna till dispens för att ingå barnäktenskap tas bort. Regeringen har beslutat om en lagrådsremiss om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. I lagrådsremissen föreslår regeringen civilrättsliga och straffrättsliga lagändringar för att stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Utskottet välkomnar att regeringen följer upp den kraftfulla satsning som har gjorts inom ramen för handlingsplanerna. Utskottet ser positivt på att regeringens ambition för den innevarande mandatperioden är oförändrat hög. Därmed avstyrks motionen 2013/14:So249 (V) yrkande 13. Våld inom socialt arbete Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om hot och våld inom socialt arbete. m.fl. (S) framhåller i motion 2013/14:A367 yrkande 1 att undersökningar bland socialsekreterare och biståndshandläggare har visat att av de som innehar dessa tjänster har män i högre grad än kvinnor blivit utsatta för hot och våld. Regeringen bör därför skyndsamt utreda frågan om hot och våld mot män som arbetar inom socialt arbete. I yrkande 2 föreslås att riktlinjer tas fram om hot och våld mot män som arbetar inom socialt arbete och att dessa görs kända inom verksamheten. Utskottets utgångspunkt är att förhållandena i arbetslivet påverkar människors hela livssituation. Därför är det viktigt att främja ett långsiktigt hållbart arbetsliv så att människor som kan arbeta ska få möjlighet att göra det efter sina förutsättningar. Som utskottet tidigare poängterat (t.ex. i bet. 2012/13:AU6) är insatser för att förbättra arbetsmiljön särskilt betydelsefulla. De minskar utanförskapet genom att motverka utslagning från arbetslivet och öka möjligheterna till inträde, men de bidrar också till att skapa gynnsamma förutsättningar för tillväxt och hälsa. Människor ska kunna vistas i en god arbetsmiljö med arbetsvillkor som möjliggör detta. Av rapporter som tagits fram av framgår att drabbas arbetstagare så allvarligt av hot eller våld på arbetet att de tvingas vara sjukskrivna. De allra flesta som drabbas arbetar inom de kvinnodominerade branscherna skola, vård och omsorg. Därför är också två tredjedelar av dem som drabbas av hot och våld kvinnor. När det gäller våld och hot i arbetslivet har arbetsgivaren ett stort ansvar både enligt arbetsmiljölagen och diskrimineringslagen. Därutöver finns särskilda bestämmelser i föreskrift Våld och hot i arbetsmiljön (AFS 1993:2). Av föreskriften framgår att det är arbetsgivarens ansvar att förebygga risk för våld eller hot och att upprätta särskilda säkerhetsrutiner för arbete som kan medföra risk för våld eller hot om våld. Vid arbete där det finns risk för återkommande våld eller hot om våld ska arbetstagarna får särskilt stöd och handledning. Arbetsplatser ska också placeras, utformas och utrustas så att risken för våld eller hot om våld förebyggs så långt som det är möjligt. Därmed får motion 2013/14:A367 (S) yrkandena 1 och 2 anses tillgodosedda och avstyrks. Avveckling av positiv särbehandling Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkande om avveckling av positiv särbehandling inom offentlig verksamhet. Jämför reservation 14 (SD). framhåller i kommittémotion 2013/14:A405 yrkande 2 av m.fl. att partiet ställer sig kritiskt till alla former av kvotering och positiv särbehandling på basis av kön. Sådan praxis inom ramen för offentlig verksamhet bör avvecklas. Enligt utskottet ska vara ett tolerant och humant samhälle som präglas av mångfald och respekt för individens mänskliga fri- och rättigheter. Diskrimineringslagstiftningen har här en stor betydelse. Denna lagstiftning har till syfte att värna principen om alla människors lika värde och allas rätt att bli behandlade som individer på lika villkor. Ytterst är lagstiftningen ett uttryck för det fria, demokratiska samhället och de värderingar som ligger till grund för samhällsordningen. Utskottet kan konstatera att Diskrimineringslagen förbjuder diskriminering men att förbudet mot diskriminering inte syftar till att förhindra åtgärder som främjar jämställdhet mellan kvinnor och män. Av Diskrimineringslagen framgår att diskrimineringsförbudet på arbetslivets område (2 kap. 1 § diskrimineringslagen) inte hindrar åtgärder som är ett led i strävanden att främja jämställdhet mellan kvinnor och män och som avser annat än löne- eller andra anställningsvillkor (2 kap. 2 § 2). Denna reglering innebär att s.k. positiv särbehandling på grund av kön är möjlig inom arbetslivet. Den närmare innebörden bestäms i vissa avseenden av bl.a. den svenska regeringsformen och regler. Diskrimineringsförbudet på utbildningens område i 2 kap. 5 § diskrimineringslagen hindrar inte åtgärder som är ett led i strävanden att främja jämställdhet mellan kvinnor och män vid tillträde till annan utbildning än sådan som avses i skollagen (2 kap. 6 § 1). Positiv särbehandling på grund av kön är alltså tillåten inom utbildningsområdet, med undantag för den utbildning som faller under skollagen. Dessutom är positiv särbehandling tillåten för folkhögskolor och studieförbund om det görs som ett led i strävanden att främja lika rättigheter och möjligheter oavsett etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning (2 kap. 6 § andra stycket). I enlighet med 7 kap. 12 § andra stycket högskoleförordningen (1993:100) får urval göras med hänsyn till kön i syfte att förbättra rekryteringen av studenter från det underrepresenterade könet. Utskottet är av uppfattningen att positiv särbehandling inom diskrimineringslagens ramar är en bra ordning och ser inte något skäl att ändra på denna. Motion 2013/14:A405 (SD) yrkande 2 avstyrks. Övriga förslag om jämställdhet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om jämställdhetsrevision och rapport om kostnaderna för ojämställdheten. och (båda S) anser i motion 2013/14:A341 att jämställdhetsutvecklingen i bör följas upp. Eftersom förväntas lägga tonvikten vid arbetet mot diskriminering finns det enligt motionärerna en risk att det proaktiva jämställdhetsarbetet kommer att begränsas. En myndighet bör därför ges i uppdrag att göra en jämställdhetsrevision utifrån statliga mål. och (båda C) anför i motion 2013/14:A328 att det behövs en övergripande rapport som belyser statens, näringslivets, samhällets och individens totala kostnader för ojämställdhet relaterade till de fastställda målen för jämställdhetspolitiken. Motionärerna framhåller att kostnaderna för ett ojämställt samhälle är en vit fläck. För att snabbare kunna åstadkomma förändring är det viktigt att frågan får en grundlig belysning i ett nationalekonomiskt perspektiv. Utskottet kan konstatera att regeringen under den förra mandatperioden genomförde en ambitiös satsning på jämställdhetspolitiken. Satsningen har bidragit till förbättringar inom samtliga av de fyra delmålen för jämställdhetspolitiken och den har inneburit nya möjligheter att kraftsamla kring områden som är i behov av utvecklingen. När det gäller behovet av en uppföljning av jämställdhetspolitiken kan utskottet konstatera att regeringen återkommande har redovisat arbetet med jämställdhetspolitiken (senast i skr. 2011/12:174, bet. 2012/13:AU10). Det har också gjorts avgränsade uppföljningar inom olika områden inom jämställdhetspolitiken, bl.a. har (Brå) följt upp och utvärderat regeringens satsning på att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (Brå 2010:4 och 2010:18). Då principen om jämställdhetsintegrering innebär att alla statsråd är ansvariga för jämställdheten inom sina verksamhetsområden kan också utvecklingen av jämställdhetspolitiken följas upp i respektive områdes resultatredovisning i budgetpropositionen. Jämställdhetspolitiken redovisas dessutom på en övergripande nivå inom utgiftsområde 13 i den årliga budgetpropositionen. I en särskild bilaga till utgiftsområdet redogörs även för könsfördelningen i statliga myndigheters styrelser och insynsråd m.m. följs ekonomisk jämställdhet mellan kvinnor och män upp i en bilaga till finansplanen. Vissa år har bilagan om ekonomisk jämställdhet haft tematiska fördjupningar, men har den haft en mer allmän inriktning. Utskottet noterar också att har haft i uppdrag att utveckla och föreslå ändringar i bilagan (Fi2011/2210/EA/E3). Uppdraget redovisades och innehåller bl.a. ett förslag till ny struktur för bilagan och en forskningsöversikt. Utskottet delar emellertid den bedömning som görs i motionerna att ytterligare uppföljningar av jämställdhetspolitikens effekter måste göras. Utskottet kan dock konstatera att regeringen har arbetat med att ta fram indikatorer för att möjliggöra en uppföljning av målen och utvecklingen inom jämställdhetspolitiken. har (), på uppdrag av regeringen, utvecklat jämställdhetsstatistiken och indikatorer kopplade till de fyra jämställdhetspolitiska delmålen (IJ2010/2217/JÄM). Uppdraget slutredovisades (U2012/424/JÄM). Som ett led i uppdraget har SCB skapat en portal för en samlad jämställdhetsstatistik. publiceras den nya statistiken dels uppdelad på jämställdhetspolitikens fyra delmål, dels inom tre temaområden: i och utanför arbetskraften, inom entreprenörskap och företagande samt inom utbildning och forskning. Portalen ger en bred bild av jämställdhetens tillstånd och utveckling i . Utskottet noterar att har utarbetat ett förslag till uppföljningssystem för jämställdhetspolitiken med utgångspunkt i SCB:s indikatorer. Resultatet av arbetet har redovisat i departementspromemorian Ett uppföljningssystem för jämställdhetspolitiken (Ds 2013:37). Baserat på denna studie har regeringen identifierat 25 indikatorer som ska användas för att följa upp jämställdhetspolitiken. Utöver dessa 25 indikatorer, som avser den årliga uppföljningen, finns ytterligare indikatorer som SCB har tagit fram och som SCB har i uppdrag att kontinuerligt uppdatera och göra tillgängliga på sin hemsida. Utskottet noterar även att regeringen avser att göra fördjupade och sammanhållna uppföljningar . Enligt utskottet är det ett viktigt steg framåt att ett uppföljningssystem för jämställdhetspolitiken etableras. Det bidrar till kontinuitet och struktur för jämställdhetspolitiken. En strategisk och förutsägbar uppföljning ger bättre förutsättningar att ta till vara resultat och erfarenheter från den förda politiken, vilket bidrar till ökad kvalitet och långsiktighet inom politikområdet. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2013/14:A341 (S) och 2013/14:A328 (C). Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. En jämställd arbetsmarknad, punkt 1 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A218 av och (båda S), 2013/14:A288 av m.fl. (S) yrkande 2 och 2013/14:A388 av m.fl. (S) yrkande 3 och 2013/14:A203 av m.fl. (FP) och 2013/14:A405 av m.fl. (SD) yrkande 11. Kvinnor och män ska ha samma frihet och självständighet. De ska också ha samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter och makt att forma sina liv. Det förutsätter en inkomst som det går att leva på, både som yrkesarbetande och som pensionär. rapporter visar dess värre att skillnaderna är stora mellan kvinnor och män. Den genomsnittliga månadslönen för heltidsarbete för kvinnor är medan den för män är . När kvinnor och mäns löner jämförs utan att hänsyn tas till att de stor utsträckning arbetar inom olika sektorer och yrken har kvinnorna i genomsnitt av männens lön. Den oavvägda löneskillnaden mellan kvinnor och män är . Om man tar hänsyn till skillnader i yrke, utbildning, ålder och arbetstid blir den s.k. oförklarade löneskillnaden . Kvinnor och ungdomar används dessutom ofta som flexibilitetsbuffrar på arbetsmarknaden. De anlitas vid behov och vid arbetstoppar. Kvinnor får i högre grad än män deltids- och tidsbegränsade anställningar i stället för fasta jobb och har mer ensidiga och monotona arbetsuppgifter. Skillnaden i sysselsättningsgrad mellan kvinnor och män är också stor. Bland kvinnorna är sysselsättningsgraden medan männens sysselsättningsgrad är . Vi socialdemokrater anser att det behövs en politik som är inriktad på att öka sysselsättningsgraden främst bland kvinnor. Vi socialdemokrater anser att kvinnor ska ha samma möjligheter till arbete och egen försörjning som män. Därför måste alla hinder röjas ur vägen för kvinnors rätt till arbete och utbildning. är det dock stora skillnader mellan de åtgärder som erbjuds arbetssökande kvinnor respektive män. Kvinnor får t.ex. inte ta del av arbetsmarknadsutbildningar i samma utsträckning som män. Kvinnor erbjuds inte heller samma möjligheter som män till omskolning och andra stöd för att hitta ett arbete. Lika möjligheter oavsett kön är en förutsättning för att vi ska kunna bryta de könsstrukturer som finns på den svenska arbetsmarknaden. Vi socialdemokrater vill också anföra att unga kvinnor och män vill leva sina liv jämställt och vill ha både rätt, möjligheter och förutsättningar att vara ekonomiskt självständiga och självförsörjande genom sina arbeten. De vill också ha förutsättningar att förena arbetsliv och föräldraskap. Många kvinnor har dock fortfarande huvudansvaret för det obetalda hemarbetet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En jämställd arbetsmarknad, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A405 av m.fl. (SD) yrkande 11 och 2013/14:A203 av m.fl. (FP), 2013/14:A218 av och (båda S), 2013/14:A288 av m.fl. (S) yrkande 2 och 2013/14:A388 av m.fl. (S) yrkande 3. betraktar det inte nödvändigtvis som ett problem att kvinnor och män delvis gör olika livs- och yrkesval, inte så länge det är ett resultat av fria val och så länge det finns utrymme för enskilda att bryta mot . Vi ser det således inte som problematiskt att det är fler kvinnor än män som väljer att arbeta inom den offentliga sektorn. Att arbetsvillkoren, arbetsmiljön och löneutvecklingen är dålig inom den offentliga sektorn och att detta drabbar många kvinnor och en del män i vårt land är däremot något vi betraktar som ett stort problem. Den viktigaste åtgärden för att komma till rätta med stress, arbetsskador och andra uttryck för dålig arbetsmiljö är enligt vår mening en kraftig personalförstärkning i synnerhet inom vården och omsorgen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Jämställda löner, punkt 2 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A292 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2013/14:A279 av och i (båda S) yrkande 1. Staten har som arbetsgivare ett ansvar för lönesättningen inom statliga verksamheter, men staten har också ett ansvar för att bidra till den samhällsutveckling som målet för jämställdhetspolitiken utgör. Därför bör staten ta initiativ till en handlingsplan för jämställda löner och för att osakliga löneskillnader motverkas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. , punkt 3 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A292 av m.fl. (MP) yrkande 3 och 2013/14:A212 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2013/14:A279 av och i (båda S) yrkandena 2 och 3. Jämställda löner och ekonomisk självständighet är en förutsättning för att åstadkomma jämställdhet. Utvecklingen på jämställdhetsområdet går dock åt fel håll. Löneskillnaderna mellan kvinnor och män består. visar att 2011 tjänade kvinnor knapp av mäns löner. Löneskillnaden mellan kvinnor och män är därmed . Arbetet mot osakliga löneskillnader är ytterst ett ansvar för arbetsmarknadens parter, men politiken måste definiera målsättningar och skapa förutsättningar. föreslår att ges ett tydligt uppdrag att i samarbete med arbetsmarknadens parter föreslå aktiva åtgärder mot de strukturella löneskillnaderna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. , punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A212 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2013/14:A279 av och i (båda S) yrkandena 2 och 3 samt 2013/14:A292 av m.fl. (MP) yrkande 3. uppdrag är att bidra till en väl fungerande lönebildning. En utgångspunkt är att den konkurrensutsatta industrin sätter märket för löneökningstakten. Men myndigheten ska också verka för jämställda löner. Det är uppenbart att praxis har kommit att stå i vägen för det sistnämnda målet. Det blev tydligt i samband med avtalsrörelsen då tidigt slog fast att myndigheten inte skulle medverka till några avtal som översteg den löneökning på som industriavtalet gav. Det var en tydlig signal till arbetsgivaren att de inte ens behövde förhandla om de jämställdhetssatsningar som bl.a. Handels och hade begärt. tolkning av uppdraget innebär i praktiken att det inte är någon idé för fackförbunden att prioritera strukturell utjämning av löneskillnader mellan mans- och kvinnodominerade yrken. anser att uppdrag behöver förändras så att det tydligt framgår att industrins lönenormering inte ska tolkas så att aktiva insatser för att minska de strukturella löneskillnaderna mellan mans- och kvinnodominerade yrken omöjliggörs. En systematisk utjämning av strukturella löneskillnader mellan män och kvinnor ska tvärtom vara en del av begreppet en väl fungerande lönebildning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Lönekartläggning och handlingsplaner för jämställda löner, punkt 4 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A405 av m.fl. (SD) yrkande 10 och 2013/14:A212 av m.fl. (V) yrkande 2. gjorde ett tillkännagivande till regeringen om att ändra reglerna för lönekartläggning och handlingsplaner för jämställda löner. Enligt tillkännagivandet ska lönekartläggningar och handlingsplaner för jämställda löner göras . med färre än tio anställda ska undantas från kravet. uppmanar därför regeringen att skyndsamt följa tillkännagivande och återkomma med ett lagförslag om ändrade regler för lönekartläggning och handlingsplaner för jämställda löner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Jämställdhetsplaner, punkt 5 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A288 av m.fl. (S) yrkande 7. beslutade om ett tillkännagivande om behovet av en lagstiftning som slår fast att lönekartläggningar och handlingsplaner för jämställda löner ska göras samt att endast företag med färre än tio arbetstagare ska vara undantagna från skyldigheten att upprätta en handlingsplan för jämställda löner. Socialdemokraterna och vill också ha en lagstiftning som slår fast att planer för jämställdhetsarbete ska göras . med färre än tio arbetstagare ska vara undantagna från denna skyldighet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Jämställdhetsintegrering, punkt 6 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A288 av m.fl. (S) yrkande 3 och 2013/14:A228 av (FP).