bet · H101UbU11 · 2014-03-10 00:00:00 — 2011/12:FiU3, rskr. 2011/12:108). I budgetpropositionen gjorde regeringen bedömningen att gymnasiereformen förbättrar förutsättningarna när det gäller elevers genomströmning och skolornas planering, schemaläggning och möjligheter att kunna fylla undervisningsgrupperna. I samband med budgetpropositionen gjordes därför enligt regeringen en reglering av anslaget till kommunerna i enlighet med den kommunala finansieringsprincipen. som gymnasiereformen trädde i kraft försvagades dock konjunkturen och elevkullarna minskade. På grund av detta, och då huvudmännen inledningsvis måste upprätthålla två parallella gymnasiesystem för elever i olika årskurser, bedömde regeringen att borde tillskjutas (prop. 2012/13:1 utg.omr. 68–69). har därefter bifallit anslagsökningen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 25, bet. 2012/13:FiU3, rskr. 2012/13:135). I budgetpropositionen gjorde regeringen bedömningen att gymnasiereformen på kort sikt inte leder till lägre kostnader i den omfattning som tidigare beräknats. Den tidigare planerade besparingen borde därför enligt regeringen inte genomföras och beloppen för åren därefter minskas (prop. 2013/14:1 utg.omr. 25, bet. 2013/14:FiU3, rskr. 2013/14:69). Registerkontroll av personal i gymnasieskolan Enligt 2 kap. 31 § skollagen (2010:800) ska en person som erbjuds en anställning inom förskolan, förskoleklassen, fritidshemmet, , grundsärskolan, specialskolan och sameskolan samt inom viss annan pedagogisk verksamhet, lämna ett utdrag ur belastningsregistret till den som erbjuder anställningen. Även den som erbjuds uppdrag, praktiktjänstgöring, arbetspraktik eller liknande i en sådan verksamhet ska lämna ett utdrag ur belastningsregistret. Utdraget ska vara högst gammalt. Om registerkontroll inte har utförts får personen inte anställas, ges uppdrag eller praktiktjänstgöring. På begäran av den som har lämnat ett registerutdrag ska det återlämnas i original (2 kap. 33 §). Utdraget ska i förekommande fall innehålla anteckning om mord, dråp, grov misshandel, människorov och grovt rån samt sexualbrott och barnpornografibrott. Det är inte någon förutsättning för anställning att anteckning i registret saknas. Arbetsgivaren avgör själv om en arbetssökande med anteckning i registerutdraget ändå ska anställas (prop. 2009/10:165 s. 280). Lagen (2013:852) om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn trädde i kraft (prop. 2012/13:194, bet. 2013/14:JuU8, rskr. 2013/14:36). Lagen är ett led i genomförandet av EU:s direktiv om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi. Lagen innebär en skyldighet för den som erbjuds en anställning, ett uppdrag eller en praktiktjänstgöring inom vissa verksamheter att på begäran visa upp ett utdrag ur belastningsregistret, om arbetet innebär direkt och regelbunden kontakt med barn. Det kan handla om både personer som i sin yrkesutövning kommer i kontakt med barn och personer som är ledare i olika ideella barnverksamheter. I de fall som lagen föreskriver ska en enskild ha rätt att få ett begränsat utdrag om sig själv ur belastningsregistret, för att kunna visa upp det för en arbets- eller uppdragsgivare. En kontroll av ett registerutdrag ska inte få dokumenteras på något annat sätt än genom en anteckning om att utdraget har visats upp (1–5 §§). För att uppfylla direktivet krävs att utdragen i förekommande fall innehåller uppgifter om sexualbrott mot barn och barnpornografibrott. Av propositionens författningskommentar framgår att lagen (2013:852) om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn är tillämplig vid rekrytering av personal till gymnasieskola och gymnasiesärskola (prop. 2012/13:194 s. 48). Statsbidraget till kommunerna för kostnader för gymnasieskolan Av 15 kap. 5 § första stycket skollagen (2010:800) framgår att huvudregeln är att gymnasieskolan endast ska vara öppen för ungdomar som avslutat sin grundskoleutbildning eller motsvarande utbildning och som påbörjar sin gymnasieutbildning t.o.m. det första kalenderhalvåret det år de fyller . Det nuvarande systemet för kommunalekonomisk utjämning infördes (prop. 2003/04:155, bet. 2004/05:FiU7, rskr. 2004/05:13). Syftet med systemet är att skapa likvärdiga ekonomiska förutsättningar för alla kommuner och landsting i landet att kunna tillhandahålla sina invånare likvärdig service. Utjämningssystemet regleras i lagen (2004:773) om kommunalekonomisk utjämning och förordningen (2004:881) om kommunalekonomisk utjämning. Utjämningssystemet består av fem olika delar, varav en del är kostnadsutjämningen. Den avser att utjämna strukturella kostnadsskillnader mellan kommuner och mellan landsting. Kostnadsutjämningen är uppbyggd av ett antal delmodeller för olika verksamheter eller kostnadsslag. I varje delmodell beräknas för varje kommun respektive landsting en s.k. standardkostnad per invånare. Standardkostnaderna i de olika delmodellerna summeras därefter för varje kommun respektive landsting till en strukturkostnad per invånare. Kommuner och landsting med en strukturkostnad som överstiger den genomsnittliga strukturkostnaden i riket får ett kostnadsutjämningsbidrag som utgörs av mellanskillnaden multiplicerad med antalet invånare i kommunen eller . På motsvarande sätt beräknas en kostnadsutjämningsavgift för kommuner och landsting med en strukturkostnad som är lägre än genomsnittet. För kommunerna beräknas standardkostnaderna enligt tio delmodeller, varav en delmodell är gymnasieskolan (prop. 2013/14:1 utg.omr. 28–29). I den nuvarande delmodellen beräknas standardkostnaden för gymnasieskolan utifrån andelen ungdomar i åldern 16–, kostnaden per 16–18-åring, bebyggelsestrukturen och elevernas programval . Slutligen görs en uppräkning av standardkostnaden till utjämningsårets kostnadsnivå med hjälp av en prognostiserad utveckling av nettoprisindex för utjämningsåret och året före detta. I budgetpropositionen bedömde regeringen att när det gäller kostnadsutjämningen för gymnasieskolan borde en ny komponent införas som tar hänsyn till merkostnader för små gymnasieskolor. Underlaget för denna del av kostnadsutjämningen borde vidare uppdateras när det gäller merkostnader till följd av bebyggelsestrukturen. Denna förändring avsågs bli beslutad genom en förordningsändring. Regeringens bedömning var i denna del i enlighet med förslaget från den parlamentariskt sammansatta Utjämningskommittén.08 (SOU 2011:39 [prop. 2013/14:1 utg.omr. 28–37]). Den aktuella ändringen av förordningen (2014:881) om kommunalekonomisk utjämning har sedermera genomförts av regeringen (jfr förordningen [2013:976] om ändring i förordningen [2004:881] om kommunalekonomisk utjämning). Elever som felaktigt har mottagits i gymnasiesärskola Enligt skollagen (2010:800) ska enbart elever med utvecklingsstörning tas emot i gymnasiesärskolan (18 kap.). En elev som har gått ut grundsärskolan har alltid rätt att tas emot i gymnasiesärskolan. Den utredning som i annat fall föregår beslut om plats i gymnasiesärskolan ska bestå av en pedagogisk, psykologisk, medicinsk och social bedömning (18 kap. 8 §). Tillhörighet till gymnasiesärskolans målgrupp får överklagas hos (28 kap. 12 §). beslutade om ändringar i skollagen med anledning av proposition 2011/12:50 En gymnasiesärskola med hög kvalitet som bl.a. innebär att det infördes bestämmelser i skollagen (18 kap. 6 §) om att hemkommunen ska vara skyldig att skyndsamt utreda målgruppstillhörigheten om det framkommer indikationer på att en elev inte tillhör målgruppen för grund- respektive gymnasiesärskolan (prop. 2011/12:50, bet. 2011/12:UbU9, rskr. 2011/12:141). Skolinspektionen genomförde en omfattande granskning av kommunernas utredningar och beslut om mottagande i grundsärskolan. Totalt granskades 1 203 elevärenden i 58 kommuner. Av de granskade ärendena saknade utredningsunderlag eller innehöll en utredning med brister. Utifrån granskningen hade Skolinspektionen svårt att bedöma hur stor del av eleverna som felaktigt har mottagits i grundsärskolan men bedömde att det i de 30 först granskade kommunerna handlade om (Skolinspektionens rapport, , dnr 40-2011:348 och dnr 40-2011:5714). utfärdade reviderade allmänna råd om mottagande i grundsärskolan och gymnasiesärskolan, dels för att lagstiftningen har ändrats, dels för att det har framkommit att arbetet med utredningar och beslut om mottagande i grundsärskolan och gymnasiesärskolan behöver förbättras (SKOLFS 2013:20). Av regleringsbrev framgår att verket ska genomföra implementeringsinsatser med anledning av att de allmänna råden Mottagande i grundsärskolan och gymnasiesärskolan har reviderats. I budgetpropositionen anför regeringen att den avser att ge i uppdrag att bl.a. genomföra informationsinsatser gentemot huvudmännen om mottagandet i grundsärskolan och gymnasiesärskolan. Regeringen föreslog att skulle avsättas för detta ändamål (prop. 2013/14:1 utg.omr. 16 s. 67), vilket sedermera ställt sig bakom (bet. 2013/14:UbU1, rskr. 2013/14:104). Av regleringsbrev framgår att myndigheten har fått i uppdrag att i samråd med Specialpedagogiska skolmyndigheten genomföra riktade informationsinsatser gentemot huvudmännen för att säkerställa rättssäkerheten vid mottagandet av elever i grund- och gymnasiesärskolan varvid elever med utländsk bakgrund särskilt ska uppmärksammas. Vidare ska stödmaterial tas fram med fokus på kommunernas skyldighet att informera om vilken instans inom kommunen som ska ta emot ansökningar om omprövning av beslut om mottagande i grund- och gymnasiesärskolan. Utvärdering av konsekvenserna av gymnasiereformen Utskottet vill i likhet med föregående två riksmöten då liknande motionsyrkanden behandlades (bet. 2011/12:UbU15 s. 33–35 och bet. 2012/13:UbU6 s. 35) framhålla att kostnaderna för en så genomgripande reform som gymnasiereformen är svåra att beräkna exakt. Utskottet erinrar vidare om att medel om nu har tillskjutits (2012 och 2013). I budgetpropositionen gjorde regeringen vidare bedömningen att gymnasiereformen på kort sikt inte leder till lägre kostnader i den omfattning som tidigare beräknats. Den tidigare planerade besparingen borde därför enligt regeringen inte genomföras och beloppen för åren därefter minskas (prop. 2013/14:1 utg.omr. 25, bet. 2013/14:FiU3, rskr. 2013/14:69). Utskottet är mot den redovisade bakgrunden, bl.a. avsaknaden av besparingar , inte berett att ställa sig bakom yrkandet om en utvärdering av konsekvenserna av gymnasiereformen och avstyrker därmed motion 2013/14:Ub571 (S) yrkande 13. Registerkontroll av personal i gymnasieskolan Utskottet kan konstatera att genom lagen (2013:852) om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn har skyddet för elever i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan mot att utsättas för brott från personal stärkts, vilket utskottet välkomnar. För de skolformer och annan pedagogisk verksamhet som räknas upp i skollagen är det upp till rektorerna att begära in registerutdrag. För rektorer i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan är det en möjlighet men ingen skyldighet att begära in ett registerutdrag. Utskottet anser att barn och elever i lägre åldrar har det starkaste skyddsbehovet. Skyddsbehovet gör sig även starkt gällande för elever i gymnasieskolan. Utskottet avser att noga följa problemställningen då det kan finnas anledning att återkomma i frågan. Mot den bakgrunden avstyrker utskottet motion 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 29. Statsbidraget till kommunerna för kostnader för gymnasieskolan När det gäller frågan om att låta utreda möjligheten att lägga till en ny komponent, antal gymnasielever som är , till delmodellen som rör gymnasieskolan i systemet för ekonomisk utjämning vill utskottet anföra följande. Utskottet kan i sammanhanget konstatera, som framgått ovan, att delmodellen varit föremål för förordningsändringar efter förslag från en parlamentariskt sammansatt utredning. Ingen förändring föreslogs dock av regeringen i det efterfrågade avseendet. Inte heller utskottet ser något behov av någon förändring av regelverket av det slag som efterfrågas. Utskottet avstyrker därför motion 2013/14:Ub285 (S). Elever som felaktigt har mottagits i gymnasiesärskola Utskottet vill inledningsvis framhålla att det är viktigt att beslut om mottagande i gymnasiesärskolan fattas på korrekta grunder, inte minst mot bakgrund av att beslutet har många och långtgående konsekvenser för eleven, t.ex. när det gäller möjligheterna till fortsatta studier. Utskottet kan också konstatera att Skolinspektionens granskningar har indikerat att av eleverna i de undersökta skolorna felaktigt mottagits i grundsärskolan. Utskottet kan dock konstatera att åtgärder redan har vidtagits för att stärka rättssäkerheten vid mottagningen i gymnasiesärskolan (och grundsärskolan), t.ex. skärpta krav i skollagen på kontinuerlig uppföljning och prövning av mottagandet i gymnasiesärskolan (och grundsärskolan). har vidare tagit fram nya allmänna råd om mottagande i grundsärskolan och gymnasiesärskolan. har också fått i uppdrag och tillskjutits medel för att bl.a. genomföra riktade informationsinsatser gentemot huvudmännen för att säkerställa rättssäkerheten vid mottagandet av elever i grund- och gymnasiesärskolan. De vidtagna åtgärderna gör att utskottet inte finner något behov av att ska vidta några ytterligare åtgärder med anledning av den aktuella motionen. Utskottet avser dock att noga följa utvecklingen vad gäller mottagningen av elever i grundsärskolan och gymnasiesärskolan. Därmed avstyrker utskottet motion 2013/14:Ub332 (S). Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår de motioner om gymnasieskolan (S, M, MP, FP, C och KD) som tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som behandlat tidigare . I detta betänkande behandlas ett antal motionsförslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet behandlade under riksmötena /11, 2011/12 och 2012/13 och som avslog i enlighet med utskottets förslag (bet. 2010/11:Ub8, bet. 2011/12:Ub15 och bet. 2012/13:UbU6). Utskottet ser ingen anledning att nu göra någon annan bedömning och avstyrker därför motionerna 2013/14:Ub207 (S), 2013/14:Ub221 (KD), 2013/14:Ub231 (S), 2013/14:Ub249 (S), 2013/14:Ub262 (M), 2013/14:Ub263 (S), 2013/14:Ub265 (S), 2013/14:Ub270 (S), 2013/14:Ub275 (S), 2013/14:Ub284 (S), 2013/14:Ub287 (S), 2013/14:Ub300 (S), 2013/14:Ub311 (M), 2013/14:Ub331 (S), 2013/14:Ub348 (M), 2013/14:Ub366 (S), 2013/14:Ub373 (S), 2013/14:Ub389 (M), 2013/14:Ub392 (M), 2013/14:Ub412 (M), 2013/14:Ub416 (FP) yrkandena 1–3, 2013/14:Ub436 (S), 2013/14:Ub437 (S), 2013/14:Ub447 (M) yrkande 4, 2013/14:Ub495 yrkandena 1 och 2, 2013/14:Ub505 (C), 2013/14:Ub508 (M), 2013/14:Ub510 (M), 2013/14:Ub511 (M), 2013/14:Ub521 (MP), 2013/14:Ub534 (M), 2013/14:Ub539 (KD), 2013/14:Ub580 (S), 2013/14:Ub581 (S) och 2013/14:N331 (FP) yrkandena 4 och 5. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Övergripande frågor om gymnasieskolan, punkt 1 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkandena 1, 4 och 6. Utbildning är nyckeln till framtidens jobb och konkurrenskraft, men också till människors frihet att forma sina egna liv. är och ska förbli en nation som satsar på kunskap. Däri ligger vår konkurrenskraft. Vägen framåt är inte låga löner och sämre arbetsmiljö. Ska vi möta utmaningen som ett modernt land som investerar för framtiden måste vi investera i utbildning och rusta unga människor för att möta framtiden. Dagens gymnasieskola står inför helt andra utmaningar än vad som gällde . krävs en gymnasieutbildning för att få ett jobb och för att klara sig i ett alltmer komplext och kunskapsintensivt samhälle. Det blir tydligt inte minst när man studerar långtidsarbetslöshet bland ungdomar. Den viktigaste orsaken till att ungdomar är långvarigt arbetslösa är just bristande utbildning. Dagens och framtidens arbetsliv och samhälle kräver gedigna kunskaper av alla. Förändringarna på arbetsmarknaden och kraven på att förvärvsarbetande ska kunna byta arbetsplats, yrke eller bransch gör att unga som inte får med sig tillräckliga kunskaper från gymnasieskolan har det svårt och kommer att få det än svårare . Att successivt höja kraven på kunskap har därför varit både naturligt och nödvändigt mot bakgrund av samhällets utveckling. Kunskapsekonomin kräver att alla har minst en gymnasieexamen. Alla gymnasieprogram ska också förbli minst treåriga. Unga människor måste rustas för att möta framtiden. Vi vill att alla elever i gymnasieskolan ska kunna välja mellan tydliga inriktningar som syftar till vidare studier eller direkt till ett yrke. Samtliga utbildningar ska ge gedigna kunskaper och leda till en gymnasieexamen. Därigenom blir alla väl rustade för att klara arbetslivet och fortsatt utbildning. Genom studier ska eleverna också skaffa sig en grund med beständiga kunskaper som utgör den gemensamma referensram som alla i samhället behöver. Utbildningen ska främja elevernas utveckling till ansvarskännande människor som aktivt deltar i och utvecklar yrkes- och samhällslivet. En hög kunskapsnivå är också grundläggande för möjligheten att utöva sina demokratiska fri- och rättigheter. Det krävs nationella mål och en strategi utvecklad av staten och kommunerna för att fler elever ska fullfölja sin gymnasieutbildning. Det ska ställas tydliga krav på att skolorna ska arbeta för att alla elever ska fullfölja sin gymnasieutbildning. Skolan har ett ansvar att se varje elev. Uppläggningen av undervisningen behöver ses över och särskilda insatser initieras för att öka elevernas motivation att fullfölja sin gymnasieutbildning. Undervisningen i de gymnasiegemensamma kurserna bör också präglas mer av den utbildning som eleven går genom s.k. infärgning. Motivationen och resultaten ökar avsevärt om eleverna ges möjlighet att arbeta med dessa ämnen i ett sammanhang som är tydligare kopplat till programmets inriktning. Inte minst för att förbättra resultaten inom de gymnasiegemensamma ämnena behöver undervisningens upplägg förnyas för att göra den mer relevant för elever med olika bakgrund och studiemål. Vissa mål i de gymnasiegemensamma ämnena kan uppnås genom en starkare samverkan med karaktärsämnena. Även om utbildningen i de gymnasiegemensamma kurserna får olika upplägg ska målen vara gemensamma. bör få i uppdrag att visa på möjligheter att variera undervisningen utan att kraven sänks, att tydliggöra hur en ökad infärgning kan ske och att lyfta fram goda exempel på framgångsrikt utvecklingsarbete och goda exempel på integrerande arbetssätt. Regeringen försöker motverka avhopp från gymnasiet genom att sänka kunskapskraven i svenska och engelska för en hel generation elever på yrkesprogrammen. Att man sänker kunskapskraven skulle naturligtvis kunna innebära att statistiken över hur många som når målen förbättras, men det sker till ett högt pris både för gymnasieeleverna personligen och för konkurrenskraft. Det är också troligare att avhoppen ökar då allt fler elever på grund av att yrkesprogrammen inte leder vidare till fortsatta studier väljer bort yrkesprogrammen trots att de har inriktningar som intresserar eleverna mer. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder enligt vad som anförts ovan. Längden på gymnasieskolans nationella program, punkt 2 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 7 och 2013/14:Ub223 av (KD). Vi avvisar bestämt regeringens förslag om kortare gymnasieprogram helt utan teoretiska kurser. Arbetsgivarna kräver att de unga har gymnasiekompetens – då måste samhället ge alla unga möjlighet att skaffa sig det. Det här förslaget visar att regeringen har gett upp om den svenska skolan. har den första regeringen i vår historia – och förmodligen den enda i världen – som sänker utbildningsambitionerna för nästa generation. Utgångspunkten måste vara att all gymnasieutbildning ska leda vidare till arbete eller högre studier, och inte raka vägen till försörjningsstöd. Vi måste ha högre kunskapskrav för de unga. Alla gymnasieprogram ska förbli minst treåriga. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder enligt vad som anförts ovan. Behörighet till gymnasieskolans nationella program, punkt 3 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 20. Det behövs godkänt i åtta ämnen i – däribland svenska, engelska och matematik – för att man ska vara behörig till ett yrkesprogram. För behörighet till de högskoleförberedande programmen krävs godkänt i tolv ämnen inklusive svenska, engelska och matematik. De differentierade behörighetsreglerna ger en stark signal till både elever och föräldrar om vilken ambitionsnivå olika elever ska lägga sig på, vilket i förlängningen avsevärt kan minska deras framtida valmöjligheter till högre studier. Att dra en gräns mellan yrkesprogrammens och de högskoleförberedande programmens behörighetskrav är inte befogat. Vi föreslår därför att det som huvudregel ska krävas godkänt i svenska (eller svenska som andraspråk), engelska och matematik samt ytterligare fem ämnen för intagning till alla nationella program eller motsvarande. Det gör att även elever med snävare intressen med inriktning mot antingen praktisk-estetiska utbildningar eller samhälls- och naturvetenskapliga utbildningar får möjlighet att bli behöriga till samtliga program. Regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som tillgodoser vad som anförts ovan. Behörighet till gymnasieskolan genom folkhögskolestudier, punkt 4 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 2. De elever som inte kommer in på gymnasieskolans nationella program behöver erbjudas nya vägar att få de kunskaper de behöver i livet, för att skaffa jobb och försörja sig och för att bli aktiva medborgare i samhället. Ett alternativ för dessa elever skulle kunna vara att införa en möjlighet att läsa in de nödvändiga kunskaperna på folkhögskola. Där erbjuds undervisning under former som skulle kunna passa vissa elever som tidigare haft svårt att nå målen i . Denna fråga behöver dock utredas. Det krävs bl.a. lagändringar som gör att folkhögskolorna kan ta in yngre elever än vad som är tillåtet . Det krävs förstås också att folkhögskolorna får medel för de ytterligare elever man kan komma att få ta in. Regeringen bör tillsätta en utredning om att elever som inte kommer in på gymnasieskolans nationella program i stället bör erbjudas möjlighet att läsa in sin behörighet vid folkhögskola. Grundläggande högskolebehörighet för alla elever, punkt 5 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 3, 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkandena 2, 8, 15 och 22 samt 2013/14:A398 av m.fl. (MP) yrkande 14. Gymnasieskolan ska ge bästa möjliga förutsättningar för arbete och fortsatta studier. I detta ligger även möjligheten att byta arbete eller sysselsättningsform. Om den som vill starta eget inte tar steget på grund av kunskapsbrister förlorar samhället i tillväxt. Den som långvarigt vantrivs med sitt befintliga arbete löper större risk att bli sjuk.