bet · H101SfU20 · 2014-06-05 00:00:00 — betänkande 2013/14:SfU20 Ändringar i utlänningslagen med anledning av den omarbetade Dublinförordningens ikraftträdande Utskottet behandlar i detta betänkande regeringens proposition 2013/14:197 Ändringar i utlänningslagen med anledning av den omarbetade Dublinförordningens ikraftträdande samt en motion som väckts med anledning av propositionen. Vidare behandlas två motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . I propositionen föreslås bl.a. en ändring av bestämmelserna i utlänningslagen om när en asylansökan får avvisas. Den föreslagna ändringen innebär ett genomförande i svensk rätt av artikel 33.2 a i det omarbetade asylprocedurdirektivet, som medger att en asylansökan får nekas prövning om sökanden har status som alternativt skyddsbehövande i en annan EU-stat. En sådan ändring är nödvändig för att bestämmelserna om när en asylansökan får avvisas ska stämma överens med bestämmelserna om när ett beslut om överföring av en asylsökande kan fattas enligt den omarbetade Dublinförordningen. Förordningen är direkt tillämplig i . Lagändringarna föreslås träda i kraft . Propositionen bygger på en överenskommelse mellan regeringen och de gröna. Utskottet tillstyrker regeringens förslag och avstyrker motionerna. I ärendet finns tre reservationer (S, SD, V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut ............................................................... Redogörelse för ärendet .................................................................................. Asylansökningar från personer med status som alternativt skyddsbehövande i en annan EU-stat m.m. .................................................. 1.Utlänningslagen och den omarbetade Dublinförordningen (S) .............................................................................................. 2.Utlänningslagen och den omarbetade Dublinförordningen (SD) ........................................................................................... 3.Utlänningslagen och den omarbetade Dublinförordningen (V) ............................................................................................. Förteckning över behandlade förslag ............................................................ Motioner från allmänna motionstiden /14 ....................................... Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utlänningslagen och den omarbetade Dublinförordningen antar regeringens förslag till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716). Därmed bifaller proposition 2013/14:197 och avslår motionerna 2013/14:Sf24 av (SD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:Sf220 av m.fl. (V) yrkande 6 och 2013/14:Sf384 av m.fl. (S) yrkande 2. Reservation 1 (S) Reservation 2 (SD) Reservation 3 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (S), Finn (M), (S), (FP), (C), (M), (KD), (SD), (V), (S), (MP) och (S). I betänkandet behandlar utskottet proposition 2013/14:197, en följdmotion och två motioner från den allmänna motionstiden . och rådet antog det omarbetade asylprocedurdirektivet (2013/32/EU). Direktivet trädde i kraft och ska vad avser merparten av bestämmelserna vara genomfört i medlemsstaterna och i sin helhet . antogs också den omarbetade Dublinförordningen, (EU) nr 604/2013. Förordningen, som trädde i kraft , ska tillämpas av medlemsstaterna fr.o.m. . Propositionen innehåller dels överväganden och förslag för att genomföra artikel 33.2 a i det omarbetade asylprocedurdirektivet, dels vissa överväganden och förslag med anledning av den omarbetade Dublinförordningen. Regeringens förslag till riksdagsbeslut och en redovisning av motionerna finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Asylansökningar från personer med status som alternativt skyddsbehövande i en annan EU-stat m.m. Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag om att en asylansökan får avvisas om sökanden i en annan EU-stat har förklarats vara alternativt skyddsbehövande samt att det som föreskrivs om avvisning och utvisning i tillämpliga delar också ska gälla för beslut om överföring i den omarbetade Dublinförordningen. avslår motionsyrkanden bl.a. om Dublinförordningens efterlevnad och om en översyn av förordningen med syfte att en asylsökandes eget val ska styra vilket land som ska pröva asylansökan. Jämför reservationerna 1 (S), 2 (SD) och 3 (V). EU har arbetat med att skapa ett gemensamt asylsystem som grundar sig på en fullständig tillämpning av konvention angående flyktingars rättsliga ställning () och dess tilläggsprotokoll från (New York-protokollet). Den första etappen i det arbetet slutfördes genom antagandet av skyddsgrundsdirektivet (2004/83/EG) av och av asylprocedurdirektivet (2005/85/EG) av . hade dessutom Dublinförordningen, (EG) nr 343/2003, antagits. Samtliga rättsakter inom det europeiska asylsystemet har omförhandlats och omarbetade versioner har antagits. Omarbetningarna har syftat bl.a. till ökad harmonisering och till att flyktingar och alternativt skyddsbehövande i största möjliga utsträckning ska behandlas lika såväl vad gäller förfarandet vid fastställande av status som vad gäller innehållet i det internationella skyddet. Ett omarbetat skyddsgrundsdirektiv (2011/95/EU) trädde i kraft och skulle vara genomfört i medlemsstaterna . antogs det omarbetade asylprocedurdirektivet (2013/32/EU). Direktivet trädde i kraft och ska när det gäller merparten av bestämmelserna vara genomfört i medlemsstaterna och sin helhet . Direktivets bestämmelser är tillämpliga på ansökningar om internationellt skydd enligt skyddsgrundsdirektivet som lämnas in på medlemsstaternas territorium, dvs. såväl på ansökningar om status som flykting som på ansökningar om status som alternativt skyddsbehövande. En grundläggande princip Dublinförordning var att en asylansökan ska prövas av en enda medlemsstat (artikel 3.1). asylansökan avses enligt artikel 2 c en ansökan som har getts in av en tredjelandsmedborgare och som kan anses som en ansökan om internationellt skydd i enlighet med , dvs. I Dublinförordningen finns kriterier för att avgöra vilken medlemsstat som ska vara ansvarig för att pröva en asylansökan. medlemsstat befinns vara ansvarig enligt dessa kriterier ska den enligt artikel 16 vara skyldig att bl.a. överta en asylsökande som har gett in en ansökan i en annan medlemsstat, återta en asylsökande vars ansökan är under prövning och som utan tillstånd befinner sig i en annan medlemsstat och återta en tredjelandsmedborgare vars asylansökan har avslagits och som utan tillstånd befinner sig i en annan medlemsstat. Varje medlemsstat får dock pröva en asylansökan som lämnats av en tredjelandsmedborgare även om den inte har någon skyldighet att göra det enligt förordningen. Om en person har ansökt om asyl och beviljats status som alternativt skyddsbehövande i en medlemsstat anses han eller hon ha fått sin ansökan om asyl avslagen, eftersom definitionen av asylansökan har begränsats till att avse en ansökan om flyktingstatus enligt . Då en person endast har rätt att få en asylansökan prövad av en medlemsstat ska den stat som bedömts vara ansvarig för prövningen återta en person som har fått sin ansökan avslagen och som sedan söker asyl på nytt i en annan medlemsstat. medlemsstat är däremot inte skyldig att återta en person enligt 2003 års Dublinförordning om ansökan om asyl har bifallits, dvs. Den omarbetade Dublinförordningen är tillämplig på ansökningar om internationellt skydd enligt det omarbetade skyddsgrundsdirektivet, vilket är en utvidgning i förhållande till Dublinförordningen som endast är tillämplig på ansökningar om flyktingstatus. Artikel 18 anger vilka skyldig- heter som den medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan har. artikel 18.1 d anges att den ansvariga medlemsstaten ska återta en tredjelandsmedborgare eller en statslös person vars ansökan har avslagits och som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd. Eftersom definitionen av en asylansökan i den omarbetade Dublinförordningen innefattar även en ansökan om status som alternativt skyddsbehövande, anses en ansökan inte ha avslagits om status som alternativt skyddsbehövande har beviljats. återtagandeskyldigheten inte omfattar personer som beviljats status som flykting eller status som alternativt skyddsbehövande. alternativt skyddsbehövande kan alltså överföras enligt den omarbetade Dublinförordningen, som gäller . Av artikel 33.2 a i det omarbetade asylprocedurdirektivet (2013/32/EU) framgår att medlemsstaterna får neka att pröva en asylansökan om en annan medlemsstat har beviljat internationellt skydd (dvs. som alternativt skyddsbehövande). Detta innebär en anpassning till den I det tidigare asylprocedurdirektivet (2005/85/EG) fanns bestämmelser om att en medlemsstat inte behöver pröva en asylansökan om en annan medlemsstat redan har beviljat sökanden flyktingstatus (artikel 25). i asylprocedurdirektivet har genomförts i svensk rätt genom bestämmelser om när en asylansökan får avvisas. Enligt 5 kap. 1 b § utlänningslagen (2005:715), förkortad UtlL, får en asylansökan avvisas bl.a. om sökanden i en annan EU-stat har förklarats vara flykting. Av 5 kap. 1 c § andra stycket UtlL framgår att asylansökan ska avvisas vid beslut om överföring Enligt nu gällande regler i utlännings- lagen kan således en asylansökan från en person som beviljats status som flykting i en annan medlemsstat avvisas med stöd av 5 kap. 1 b § UtlL, medan en asylansökan från en person som beviljats status som alternativt skyddsbehövande i en annan medlemsstat kan avvisas med stöd av 5 kap. 1 c § UtlL vid beslut om överföring enligt Dublinförordningen. omarbetade Dublinförordningen började tillämpas har denna möjlighet till överföring försvunnit. Regeringen anför att en grundläggande princip inom det gemensamma europeiska asylsystemet är att en asylansökan ska prövas endast en gång. som har förklarats vara alternativt skyddsbehövande i en annan medlemsstat har redan fått sin ansökan om internationellt skydd prövad och beviljad och bör därför inte få ytterligare en prövning av ansökan i . reglerna bör därför anpassas till artikel 33.2 a i det omarbetade asyl- procedurdirektivet och den omarbetade Dublinförordningen på så sätt att det blir möjligt att avvisa en asylansökan när sökanden har förklarats vara alternativt skyddsbehövande i en annan EU-stat. Regeringen föreslår att en bestämmelse med den innebörden förs in i utlänningslagen. Regeringen föreslår vidare att det som föreskrivs i utlänningslagen om avvisning och utvisning i tillämpliga delar också ska gälla för beslut om överföring enligt den omarbetade Dublinförordningen. Författningsförslagen föreslås träda i kraft . bestämmelser ska enligt förslaget gälla för beslut om överföring enligt 2003 års Dublinförordning och för asylansökningar som den förordningen är Regeringen gör bedömningen att förslagen inte medför några kostnader. I motion 2013/14:Sf24 av (SD) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om ändring i 5 kap. 1 b § UtlL. innebär att en asylansökan får avvisas om sökanden i en annan EU-stat har förklarats vara alternativt skyddsbehövande. Formuleringen öppnar för en Rätteligen bör det föreskrivas att en asylansökan inte bara får utan ska avvisas. Endast om det föreligger synnerligen ömmande omständigheter kan prövning få ske. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att Dublinförordningen ska efterlevas. av alla flyktingar landvägen från ett annat EU-land. avgörs enligt Dublinförordningen. alltså alldeles för lätt att frångå. m.fl. (S) begär i kommittémotion 2013/14:Sf384 yrkande 2 ett tillkännagivande om att inom EU ska verka för att utveckla och Motionärerna anser att det i Dublinförordningen bör föreskrivas att överföringar tillfälligt ska kunna upphöra samt att man framöver också ska fokusera på mottagandet när överföring sker enligt m.fl. (V) begär i partimotion 2013/14:Sf220 yrkande 6 ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av Dublinförordningen med syfte att fördelningskriteriet ska vara att de asylsökandes egna val ska vara styrande för i vilket land asylprövningen ska Det omarbetade skyddsgrundsdirektivet innehåller bl.a. kriterier för när en person ska anses vara i behov av internationellt skydd. Med internationellt skydd avses enligt direktivet såväl flyktingstatus som status som alternativt skyddsbehövande (subsidiärt skyddsbehövande enligt direktivet). Detta är en utvidgning i förhållande till det ursprungliga direktivet som endast omfattade flyktingstatus. Enligt utskottet är detta en välkommen utvidgning som ligger väl i linje med den svenska utlänningslagstiftningen. Utskottet noterar att regeringen har aviserat att en proposition om genomförande av det omarbetade skyddsgrundsdirektivet ska föreläggas . Enligt Dublinförordningen, såväl den ursprungliga som den omarbetade förordningen, ligger ansvaret för prövning av en asylansökan hos den medlemsstat som har tagit störst del i den asylsökandes inresa, t.ex. genom att utfärda visering eller uppehållstillstånd. Dublinförordningen i dess omarbetade skick har med hänvisning till skyddsgrundsdirektivet utvidgats till att omfatta personer som ansöker om subsidiärt skydd och personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande. Dublinförordningen var endast tillämplig på ansökningar om flyktingstatus. Av den omarbetade Dublinförordningen framgår att den ansvariga medlemsstaten ska återta en tredjelandsmedborgare eller en statslös person vars ansökan om internationellt skydd har avslagits i den medlemsstaten och som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd. Om en ansökan om internationellt skydd har avslagits kan personen i fråga överföras till den ansvariga medlemsstaten. Om å andra sidan ansökan om status som alternativt skyddsbehövande har bifallits i den ansvariga medlemsstaten och personen lämnat in en ansökan i annan medlemsstat kan han eller hon inte med stöd av den omarbetade förordningen överföras till den ansvariga medlemsstaten. Enligt Dublinförordning gällde detta endast om en ansökan om flyktingstatus hade bifallits i den ansvariga medlemsstaten. Enligt 5 kap. 1 b § UtlL får en asylansökan avvisas om sökanden i en annan EU-stat har förklarats vara flykting. En sådan person kan som nämnts inte överföras till den ansvariga medlemsstaten med stöd av vare sig Dublinförordning eller den omarbetade förordningen. Enligt 8 kap. 16 § UtlL ska det dock meddelas beslut om avvisning eller utvisning, om inte särskilda skäl talar mot det. Regeringen föreslår nu att 5 kap. 1 b § UtlL ändras så att en asylansökan ska få avvisas också när sökanden i en annan EU-stat har förklarats vara alternativt skyddsbehövande. En sådan person kan därefter avvisas eller utvisas med stöd av 8 kap. 16 § UtlL på samma sätt som gäller för en person som förklarats vara flykting. Som framgår ovan omfattar skyddsgrundsdirektivet numera både personer som beviljats flyktingstatus och personer som beviljats status som alternativt skyddsbehövande. Enligt utskottet är det därför följdriktigt att den omarbetade Dublinförordningen kan användas för att överföra alternativt skyddsbehövande till den ansvariga medlemsstaten respektive att återtagandeskyldigheten inte omfattar denna grupp. Utskottet delar i övrigt regeringens uppfattning att en asylansökan inte ska kunna prövas mer än en gång. Den som har förklarats vara alternativt skyddsbehövande i en annan medlemsstat har redan fått sin ansökan om internationellt skydd beviljad och en asylansökan i bör därför kunna avvisas varefter avvisning eller utvisning kan ske enligt 8 kap. 16 § UtlL. Utskottet är inte berett att föreslå en annan lydelse av 1 kap. 5 b § UtlL än vad regeringen föreslagit. Utskottet tillstyrker därför propositionen och avstyrker motion 2013/14:Sf24 (SD) yrkande 1. Vidare saknas det enligt utskottets mening skäl för att göra ett tillkännagivande om Dublinförordningens efterlevnad. Därmed avstyrks även motion 2013/14:Sf24 (SD) yrkande 2. I Dublinförordningen har det införts bestämmelser om en mekanism för tidig varning, beredskap och krishantering (artikel 33) vilken är tänkt att tillämpas bl.a. när det finns en betydande risk för stora påfrestningar på en medlemsstats asylsystem. Om erfarenheterna av den omarbetade Dublinförordningen efter hand skulle visa att det finns behov av andra åtgärder för att hantera framtida asylkriser, t.ex. en mekanism för att tillfälligt kunna stoppa överföringar, förutsätter utskottet att regeringen överväger om och i så fall vilka initiativ som bör tas i frågan. Därmed avstyrker utskottet motion 2013/14:Sf384 (S) yrkande 2. Till grund för den omarbetade Dublinförordningen ligger kommissionens utvärdering av den ursprungliga förordningen. Utvärderingen visade att systemet allmänt sett fungerade bra för att avgöra vilken medlemsstat som ska vara ansvarig för prövningen av en asylansökan men att det fanns vissa Den omarbetade förordningen har därför kompletterats med nämnda mekanism för tidig varning samt med bestämmelser för att stärka Utskottet anser att principen om första asylland är central och är därför inte berett att ställa sig bakom en ordning som innebär att en asylsökande själv ska få välja i vilket land asylprövningen ska ske. avstyrker därför motion 2013/14:Sf220 (V) yrkande 6. 1.Utlänningslagen och den omarbetade Dublinförordningen av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2013/14:197 och motion 2013/14:Sf384 av m.fl. (S) yrkande 2 och 2013/14:Sf24 av (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:Sf220 av m.fl. (V) yrkande 6. bör inom EU verka för att utveckla och förbättra Dublinsamarbetet i syfte att skydda familjers sammanhållning, garantera rättssäkerhet och värna mänskliga rättigheter. Vidare bör det i Dublinförordningen föreskrivas att överföringar av asylsökande tillfälligt ska kunna stoppas och att man framöver också ska fokusera på mottagandet när överföringar sker enligt förordningen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 2.Utlänningslagen och den omarbetade Dublinförordningen (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2013/14:197 och motion 2013/14:Sf24 av (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:Sf220 av m.fl. (V) yrkande 6 och 2013/14:Sf384 av m.fl. (S) yrkande 2. 2013/14:SfU20 RESERVATIONER Regeringens förslag innebär att en asylansökan får avvisas om sökanden i en annan EU-stat har förklarats vara alternativt skyddsbehövande. Den formulering som regeringen föreslår av 5 kap. 1 b § UtlL öppnar för en godtycklig valfrihet. Rätteligen bör det anges att en asylansökan inte bara får utan ska avvisas i en sådan situation. Endast om det föreligger synnerligen ömmande omständigheter kan prövning få ske. Enligt kommer av alla flyktingar landvägen från ett annat EU-land. Trots det avgörs enligt Dublinförordningen. Detta visar att förordningen inte efterlevs och att den är för lätt att frångå. Regeringen bör återkomma med förslag för att efterlevnaden ska garanteras. Vad nu anförts bör som sin mening ge regeringen till känna. 3.Utlänningslagen och den omarbetade Dublinförordningen av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2013/14:197 och motion 2013/14:Sf220 av m.fl. (V) yrkande 6 och 2013/14:Sf24 av (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:Sf384 av m.fl. (S) yrkande 2. Dublinförordningen bygger på att en asylansökan ska prövas i det EU-land som den sökande först reste in i. Denna princip leder till att de som söker asyl koncentreras till de EU-länder som gränsar till eller ligger nära de områden många flyr från. Vissa EU-länders mottagningsvillkor är dess- under all kritik som möjligheterna att få en asylprövning är i det närmaste obefintlig. Den enda rimliga principen för att avgöra vilket land som ska handlägga en asylansökan är att låta individen själv bestämma. Regeringen bör därför ta initiativ till en översyn av Dublinförordningen med syfte att ändra fördelningskriteriet så att de asylsökandes egna val ska vara styrande för i vilket land asylprövningen ska ske. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2013/14:197 Ändringar i utlänningslagen med anledning av den omarbetade Dublinförordningens ikraftträdande: antar regeringens förslag till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716). 2013/14:Sf24 av (SD): 1.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs imotionen om ändring i utlänningslagen (2005:716) 5 kap. 1 b §. 2.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs imotionen om att ska efterleva Dublinförordningen. Motioner från allmänna motionstiden /14 2013/14:Sf220 av m.fl. (V): 6.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av Dublinförordningen med syfte att fördelningskriteriet för de asylsökande ska vara att dessas egna val ska vara styrande. 2013/14:Sf384 av m.fl. (S): 2.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU ska verka för att utveckla och förbättra Dublinsamarbetet. BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG Tryck: , 2014 Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 från Socialdemokraterna.Inom Europeiska unionen skapas möjligheter för en harmoniserad asyl- och migrationspolitik. Det är viktigt att denna harmonisering kännetecknas av de värderingar som stått för. tar ett stort ansvar för effekterna av lidandet av krig och konflikter som pågår runt om i världen, inte minst i . Det skapar ett tryck på både och kommuner. Vi menar att alla EU-länder måste vara med och ta sitt ansvar.EU har antagit nya minimiregler för ett gemensamt asylsystem. Syftet är att skapa ett rättvisare och mer likartat mottagande för asylsökande i medlemsländerna. Den utveckling vi ser på det europeiska området pekar på stora behov och hårt arbete , inte minst när det gäller mottagningsförhållandena, för att det ska finnas trovärdighet i viljan att ha ett gemensamt asylsystem.Vi från utskottet besökte . Det var för många av oss en ganska skräckinjagande upplevelse. Vi förstår hur de som är migranter kan ha det. Den svenska hållningen måste vara pådrivande för en humanitär och kraftfull hållning som gör att man ger skydd och skapar stabilitet i en alltmer globaliserad värld. I ett gemensamt asylsystem måste en hörnsten vara att asylsökande får en rättvis och rättssäker behandling oavsett vilket land i EU de kommer till. Asylsystemet ska innebära respekt för mänskliga rättigheter och bygga på tillit mellan länderna. Vi måste ha ett solidariskt system där vi gemensamt delar på ansvaret för detta.Rättsakterna inom det europeiska asylsystemet har omförhandlats, och omarbetade versioner har antagits. Omarbetningarna har syftat bland annat till en ökad harmonisering och till att flyktingar alternativt skyddsbehövande i största möjliga utsträckning ska behandlas lika såväl vad gäller förfarandet vid fastställande av status som vad gäller innehållet i det internationella skyddet.Vi socialdemokrater vill i detta sammanhang därför understryka behovet av att utveckla och förbättra Dublinsamarbetet för att skydda familjers sammanhållning, garantera rättsäkerheten samt värna mänskliga rättigheter. Vår uppfattning är att det i Dublinförordningen ska ingå att överföringar tillfälligt ska kunna upphöra och att man framöver också ska fokusera på mottagandet när överföringar sker i enlighet med förordningen.Vi vill peka på det problem som vi har sett, att en hel del inte klarar av att sköta sig.