bet · H101MJU10 · 2014-03-17 00:00:00 — Vaccineringen mot galtlukt har tagit ett litet steg framåt, då två uppfödare började leverera vaccinerade grisar till ett slakteri . På initiativ av Europeiska kommissionen antogs 2010 en deklaration om alternativ till kirurgisk kastrering av grisar, den s.k. Brysseldeklarationen. Initiativet är frivilligt och uppmanar aktörer inom branschen att utföra kirurgisk kastrering med långtidsverkande smärtlindring eller bedövning. bör kirurgisk kastrering upphöra. I utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag föreslås att djur som är skadade eller sjuka ska ges nödvändig vård eller avlivas. Denna vård ska ges av veterinär när så behövs, och operativa ingrepp får endast göras om de är befogade av veterinärmedicinska skäl. Utredaren föreslår att detta även ska gälla all penetration av hud eller slemhinnor på djur så att detta även inkluderar injektioner, blodavtappning och akupunktur. Utredaren anser inte att djur ska utsättas för ingrepp som riskerar att orsaka djuren lidande och bestående men om det inte är befogat av veterinärmedicinska skäl och sker under veterinärt ansvar. Utredaren anser vidare att alla operativa ingrepp ska göras under bedövning. Obedövad kastrering av smågrisar anser utredaren ska fasas ut efter lagens ikraftträdande. Utredaren vill påpeka att när det gäller immunokastrering av gris innebär det inte någon hormontillförsel utan är i stället en vaccinering. Bestämmelsen hindrar därför inte möjligheterna till att immunokastrera grisar. Utskottet föreslår att motion 2013/14:MJ518 (MP) yrkande 19 lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan på resultatet av det pågående arbetet. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet arbetar för att förbättra djurskyddet för djur både i och internationellt. Det är särskilt viktigt att vi försöker påverka internationellt när det gäller slaktkycklingar eftersom aveln sker utomlands. har varit drivande i utvecklingen av EG-direktivet om skydd av slaktkycklingar som EU beslutade . har haft sitt nuvarande regelverk, som är striktare än EU:s, . Vi har också ett särskilt kontrollprogram för djuromsorg och hälsa för slaktkycklingar. När det gäller frågan om avel som kan orsaka lidande, och då i synnerhet avseende kycklingar, har utskottet tidigare redovisat (bet. 2010/11:MJU20) att avel av kycklingar till största delen bedrivs i utlandet, och det är därför svårt för att bestämma hur den ska gå till. Kommissionen har dock uppmärksammat problemet och Efsa har därför haft i uppdrag att se över aveln av slaktkycklingar, och en rapport (Scientific Opinion on the influence of genetic parameters on the welfare and the resistance to stress of commercial broilers) har presenterats. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet tar man i hänsyn till de fem riskfaktorer som Efsa har identifierat för att minimera risken för dålig djurvälfärd hos slaktkycklingar genom förbud mot näbbtrimning, krav på inredd miljö för avelsdjuren, reglerade ljusperioder och daglig tillgång till vatten och foder, samt begränsad beläggningsgrad i stallarna. Enligt utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag bör, som tidigare nämnts, slaktkycklingsaveln inriktas mot att få bort de ärftliga faktorer som ligger bakom t.ex. benproblem och hudinflammationer. En faktor som gäller i hela fjäderfänäringen är att det verkliga avelsarbetet sker utomlands och att det endast sker en förökning av redan utvalda avelsdjur i landet. Detta har medfört att den svenska näringen har haft svårt att påverka avelsarbetets utveckling. Djuren har framför allt varit framavlade för en snabb tillväxt, vilket har medfört problem med framför allt ben och leder. Detta försöker slaktkycklingsbranschen att motverka genom utveckling av fodersammansättningen samt stimulans för djuren att röra sig och andra miljöåtgärder. Från djurskyddshåll får dock slaktkycklingsbranschen hård kritik för avelsproblemen och det lidande som den snabba tillväxten hos kycklingarna kan medföra. Utredaren konstaterar att den svenska lagstiftningen i kombination med djuromsorgsprogrammet är mer långtgående än EU:s slaktkycklingsdirektiv. I Svensk Fågels regi drivs djuromsorgsprogram för slaktkycklingar, omsorgsprogram för kalkoner, frivilligt och förebyggande salmonellakontrollprogram m.m. Svensk Fågel bedriver också ett frivilligt program för fothälsan hos kycklingar. Utskottet föreslår att motionerna 2013/14:MJ316 (M) och 2013/14:MJ518 (MP) yrkande 22 med den lämnade redovisningen lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om att avliva slaktdjur på bete har utskottet fått uppgifter från Landsbygdsdepartementet om att har drivit frågan om avlivning på ursprungsplatsen – på gården – av extensivt uppfödda nötkreatur, dvs. nötkreatur som går ute . Vi har dock inte fått gehör för detta då grundregeln enligt på området är att djur som ska bli livsmedel ska avlivas och slaktas på ett godkänt slakteri. Endast hägnat vilt, bison, nödslaktade djur och tama fjäderfän får avlivas på annan plats. arbetar vidare med att försöka få kommissionen att acceptera nationella regler på området. Utskottet avstyrker med denna redovisning motion 2013/14:MJ211 (SD). Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att katter bör ha samma skydd i lagstiftningen som t.ex. hundar och att kattens status och värde bör höjas (FP), om att kattägare bör bli skyldiga att registrera och märka sina katter (S, M, MP, FP) kombinerat med fortplantningsbegränsning för katter som går ute (S, MP, FP), att det bör vara förbjudet och förenat med sanktioner att överge sin katt (S, MP, FP) och om behovet av nationella regler för hållande av ormar och andra giftiga djur (S, M, FP). Jämför reservation 13 (S, MP, V). Enligt motion 2013/14:MJ376 av m.fl. (FP) yrkande 1 bör det införas bestämmelser om att katter ska ha samma skydd i lagstiftningen som t.ex. hundar. började föreskrifter och allmänna råd om hållande av hund och katt att gälla. De nya bestämmelserna omfattar emellertid inte det stora problemet med det ständigt ökande antalet hemlösa, övergivna och förvildade katter som far illa. Kattens status och värde måste höjas genom att vi minskar kattstammen (yrkande 2). Kattägare bör bli skyldiga att registrera, märka och kastrera sina katter (yrkande 3). Samma krav bör ställas på kattägare som på hundägare när det gäller ansvar och tillsyn (yrkande 4). Det är dags att ändra på synen att katter ska få springa fritt och föröka sig och därmed riskera att fara illa och därtill ställa till olägenheter för andra. Särskilda krav bör ställas på kattägare när det gäller tillsyn i tätbebyggda bostadsområden. Det bör vara brottsligt och förenat med sanktioner enligt djurskyddslagen att överge sin katt (yrkande 5). Kommunerna bör uppmärksammas på möjligheten att både bryta människors ensamhet och ge övergivna katter ett nytt hem (yrkande 6). Enligt motion 2013/14:MJ407 av och (båda S) bör det ställas krav i djurskyddslagen på märkning och registrering av katter. I finns över 100 000 katter som är övergivna och som aldrig har haft ett hem eller som på annat sätt far illa. Även enligt motion 2013/14:MJ412 av de (M) bör katter id-märkas och registreras. I kommittémotion 2013/14:MJ485 av m.fl. (S) yrkande 4 framhålls att övergivna och förvildade djur bör omfattas av djurskyddslagen och att det ska vara förbjudet att överge djur. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 38 är utredningsförslaget om obligatorisk märkning och registrering av katter, kombinerat med fortplantningsbegränsning för katter som går ute, en angelägen reform. Ormar och giftiga djur I motion 2013/14:MJ247 av m.fl. (FP) yrkande 1 framhålls att det finns ett behov av nationella regler för hållande av ormar och andra giftiga djur. I vissa kommuner finns det omfattande krav och tillståndsplikt med uppföljande inspektioner. I andra kommuner finns inga krav alls. Oavsett var ormarna och de andra giftiga djuren finns bör ägaren vara tvungen att söka tillstånd och uppnå kriterierna för förvaring och skötsel (yrkande 2). För den som håller eller importerar giftiga ormar bör det krävas någon form av licens som visar att personen förvärvat vissa kunskaper om exempelvis risker, utrustning och hur man hanterar en eventuell olycka (yrkande 3). Vidare finns behov av en nationell lista över synnerligen giftiga och farliga djur, t.ex. kobror, mambor och vissa skallerormar, för att kunna förbjuda att de handhas av privatpersoner (yrkande 4). Vidare bör sjukvården, polisen och räddningstjänsten ha tillgång till information om var giftiga djur hålls (yrkande 5). Det finns ett behov av skärpta regler och statistik för import av ormar och andra giftiga djur (yrkande 6). Enligt motion 2013/14:MJ281 av och (båda S) bör det i hela landet krävas tillstånd att ha giftiga ormar i bostaden. En översyn bör enligt motion 2013/14:MJ325 av (M) göras av möjligheterna till en nationellt fastställd anmälningsplikt. Samma regler bör gälla i hela landet. föreslår fem åtgärder för att lösa problemen med övergivna och förvildade djur. – Den första åtgärden är att tydliggöra att övergivna och förvildade djur av tamdjursarter omfattas av djurskyddslagen. Med tamdjursarter avses djur som av tradition hålls av människan och inte naturligt lever vilt i den svenska naturen. – Den andra åtgärden är att det införs ett tydligt förbud i djurskyddslagen mot att överge djur. – Den tredje åtgärden är att det införs krav på att katter ska vara märkta och registrerade. Till skillnad från andra djur som människan håller tillåts katter att röra sig fritt utomhus, och är såväl djurskyddsproblemen som samhällets kostnader för de herrelösa katterna stora. Märkning och registrering gör det möjligt för länsstyrelser och polis att skilja herrelösa katter från ägda katter. – Den fjärde åtgärden är att tydliggöra myndighetsansvaret för att effektivisera hanteringen av övergivna och förvildade djur. Utredaren föreslår att dessa djur enbart ska omfattas av djurskyddslagen och på så sätt alltid vara ansvar. Omhändertagandet och myndighetens hantering av dessa djur föreslås också effektiviseras. – Den femte åtgärden är att katters förmåga att fortplanta sig föreslås begränsas om katterna tillåts röra sig fritt utomhus. Detta kan bl.a. handla om kirurgisk kastrering eller medicinsk behandling och bör regleras i djurskyddsföreskrifter. Utredaren har funnit att herrelösa djur (övergivna eller borttappade) omfattas av djurskyddslagen, hittegodslagen, tillsynslagen och . På grund av detta är , polisen och kommunerna ansvariga för hanteringen av övergivna djur med en oklar inbördes ansvarsfördelning. Utredaren bedömer att denna oklarhet är en del av orsaken till varför problemet med de herrelösa katterna har blivit så stort och att detta ansvarsproblem därför måste lösas. Utredaren föreslår att herrelösa djur ska omfattas av djurskyddslagen men också endast av denna. På så sätt blir alltid ansvarig för hanteringen av dessa herrelösa djur. Utredaren anser dock att även polismyndigheten ska ha möjlighet att fatta beslut om omhändertagande av herrelösa djur. Detta kan t.ex. vara nödvändigt vid tillfällen när inte är bemannad. Om beslutet har meddelats av polismyndigheten, ska beslutet dock underställas , som ska avgöra om det ska fortsätta att gälla. Som anförts ovan bereds utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag inom . Mot bakgrund av det arbete som pågår anser inte utskottet att någon åtgärd bör vidtas i detta skede. Utskottet avstyrker därför motionerna 2013/14:MJ376 (FP) yrkandena 1–6, 2013/14:MJ407 (S), 2013/14:MJ412 (M), 2013/14:MJ485 (S) yrkande 4 och 2013/14:MJ518 (MP) yrkande 38. Ormar och giftiga djur Grundläggande bestämmelser för hållandet av ormar finns i föreskrifter och allmänna råd om villkor för hållande, uppfödning och försäljning m.m. av djur avsedda för sällskap och hobby (DFS 2004:16, 9 kap. 1–4 och 6–20 §§). För djurutrymmen till vilka allmänheten inte har insyn gäller för ormar bilaga 1:5. I föreskrifterna finns detaljerade bestämmelser om hur giftormar ska hållas för att förhindra att de rymmer. Terrarier ska vara försedda med ett lås, en skylt med korrekt artnamn samt en varningsskylt med upplysning om att terrariet innehåller giftormar. Vidare ska lokalen som själva terrariet förvaras i vara rymningssäker, vilket innebär att ventiler bör vara försedda med nät, och dörrar och fönster bör hållas stängda. Dessa regler gäller för alla kategorier av ormhållning, dvs. både yrkesmässigt och privat. Regeringen får enligt 9 kap. 11 § föreskriva att vissa djur inte utan särskilt tillstånd av kommunen får hållas inom områden med detaljplan eller områdesbestämmelser, om sådana föreskrifter behövs för att hindra att olägenheter för människors hälsa uppstår. Regeringen får överlåta åt kommunen att meddela sådana föreskrifter. I 39 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd anges att en kommun får föreskriva, om det behövs för att hindra att olägenheter för människors hälsa uppkommer, att bl.a. orm inte får hållas inom område med detaljplan eller områdesbestämmelser utan särskilt tillstånd av den kommunala nämnden. Ett sådant tillstånd får förenas med särskilda villkor. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet har många kommuner, men inte alla, i sina lokala hälsoskyddsföreskrifter bestämmelser om tillståndskrav för att hålla orm. Denna bestämmelse var tidigare straffsanktionerad i , men detta togs bort 2005 (prop. 2005/06:182, bet. 2005/06:MJU25, rskr. 2005/06:387). Det är ytterst ovanligt att människor skadas av ormar, och i de få fall detta har skett har det varit djurägarna själva som drabbats. Enligt 28 § Statens jordbruksverks föreskrifter om införsel av sällskapsdjur och hund- och kattsperma samt hundar, katter och illrar avsedda för handel (SJVFS 2011:49) får högst sammanlagt fem stycken groddjur och kräldjur fritt föras in till från EU-, Efta- och tredjeländer, under förutsättning att djuren är uppfödda i och sedan födelsen hållits i fångenskap. Man får inte hålla vilda infångade djur som sällskapsdjur i . Om fler än fem reptiler eller groddjur ska föras in i landet räknas de som handelsdjur, och då gäller andra regler enligt föreskrifter (SJVFS 1996:24, omtryck 2008:46) om införsel av vissa djur samt sperma, ägg och embryon från vissa djur. Införselreglerna kan ändras om t.ex. risken för spridning av smittsamma sjukdomar kräver det. Det är den som för in djur som ansvarar för att reglerna om införsel följs. Om man inte följer reglerna kan införseln stoppas eller djuren avlivas vid gränsen. Vissa arter är skyddade och omfattas av särskilda bestämmelser i konventionen av om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter, Cites. För att föra in sådana djur från länder utanför EU krävs ett importtillstånd från samt ett exporttillstånd från det land djuren kommer ifrån. För införsel av reptiler gäller även rådets förordning om artskydd (EG) nr 338/97 med restriktioner beträffande införsel av utrotningshotade och skyddade arter. Artskyddsförordningen (2007:845) kompletterar bestämmelserna i och skyddar europeiska arter av vilda djur och växter genom att reglera hur man får handla med och förvara dessa arter. har befogenheter att kontrollera införseln av djur enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling och lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. har tidigare bedömt att de flesta giftormar i privat ägo torde stamma från avel inom landet och inte från införsel (bet. 2006/07:MJU12). När det gäller illegal handel med reptiler torde det enligt uppgift förekomma djurskyddsproblem på grund av att djuren sannolikt transporteras på ett olämpligt sätt utan hänsyn till deras behov. Vidare föreligger även risker för människor och djur om farliga giftormar hanteras av personer som saknar erforderliga kunskaper. Utskottet föreslår att motionerna 2013/14:MJ247 (FP) yrkandena 1–6, 2013/14:MJ281 (S) och 2013/14:MJ325 (M) lämnas utan vidare åtgärd i den mån motionsyrkandena inte blivit tillgodosedda med vad som anförts. Offentlig förevisning av djur m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om spöanvändning (S, MP), värdegrunder för tävlingar med häst (M), en översyn av djurparksdjurens välfärd (MP, SD) och förbud mot att utnyttja djur på cirkus (MP). Jämför reservationerna 14 (MP, V), 15 (MP) och 16 (SD). I fråga om att inte använda spö vid ponnytrav anförs i motion 2013/14:MJ409 av (S) att man i kan köra en häst i ett ponnytravlopp . Utrustningen följer samma regler som övrig travsport, vilket innebär att det är tillåtet att använda spö på ponnyn. Det går inte att förvänta sig att barn kan bedöma var gränsen går när det gäller användning av dessa redskap. Även i kommittémotion 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 36 framhålls att all spöanvändning bör förbjudas. Djurskyddsproblemen inom hästsporten, framför allt travet, där hästarna utsätts för ingrepp, plågsam utrustning, spödrivning m.m. i jakt på de stora prispengarna, har uppmärksammats alltmer . Enligt motion 2013/14:Kr218 av (M) yrkande 5 bör värdegrunderna fortsätta att utvecklas för tävlingar med häst. Offentlig förevisning av djur En rikstäckande översyn av de svenska djurparkerna bör enligt motion 2013/14:MJ448 av och (båda SD) genomföras för att säkerställa att de lever upp till fastställda regelverk. En rad olika larmrapporter har visat att det finns djurparker som brister i sina rutiner och som inte lever upp till fastställda regelverk. I fråga om ett förbud mot att utnyttja djur på cirkus anförs i kommittémotion 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 34 att djur på cirkus riskerar att drabbas av problem som orsakas av begränsade utrymmen och ett olämpligt klimat. Cirkusens verksamhet bygger på att den befinner sig på resande fot. Motionärerna har svårt att se att cirkusdjurens liv lever upp till djurskyddslagens krav på naturligt beteende och skydd mot onödigt lidande. Ett uttryckligt förbud bör införas mot användning av djur på cirkusar. Det behövs en oberoende utredning av djurparksdjurens välfärd (yrkande 35). Trots att förståelsen för vilda djurs behov av att kunna tillgodose sina beteendebehov i fångenskap har ökat visar de senaste årens djurparksskandaler att djur kan drabbas av tristess, för små utrymmen, felaktig näring och otillräcklig vård även under svenska förhållanden. I utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag föreslås att i sina föreskrifter ska reglera sådana träningsmetoder eller sådan utrustning som bedöms medföra risk för skada eller lidande hos djuren. Det bör t.ex. införas ett förbud mot att använda spö på hästar i frammaningssyfte. Spö bör däremot få bäras i syfte att avvärja olyckor. Vid tävlingar bör spöet ha en lätt synlig färg så att otillåten användning lätt upptäcks. Utredaren föreslår att ska föreskriva om en ändrad veterinärbesiktning inför travlopp. Som utredaren ser det kan ett kontrollprogram vara ett sätt att uppfylla behovet av en utökad besiktning. För de som inte vill ingå i ett sådant program måste dock krav på en utökad besiktning införas. Utredaren anser även att häst- och hundsporterna bör se över sina anmälningsrutiner vid misstanke om djurplågeri eller brott mot djurskyddslagen. Utredaren anser även att i sina djurskyddsbestämmelser bör förbjuda användningen av grävlingar för träning av grythundar. Användningen av andra djur för jaktträning av hundar i hägn såsom vildsvin, hare eller viltfågel, bör också ses över och regleras vid behov. Utskottet har tidigare redovisat att utredningsbetänkandet bereds i . Mot bakgrund av det arbete som pågår anser inte utskottet att någon åtgärd bör vidtas i detta skede. Utskottet avstyrker därför motionerna 2013/14:MJ409 (S), 2013/14:MJ518 (MP) yrkande 36 och 2013/14:Kr218 (M) yrkande 5. Offentlig förevisning av djur Djurskyddslagens (1988:538) och djurskyddsförordningens (1988:539) föreskrifter och myndighetsföreskrifter om hur djur ska hållas och skötas på ett bra sätt gäller förstås även djurparksdjur, och djurparkerna omfattas av myndigheternas djurskyddstillsyn (jfr bet. 2012/13:MJU19). EG-direktivet (1999/22/EG) om hållande av vilda djur i djurparker och artskyddsförordningen (2007:845) är andra regelverk som reglerar djurskyddet i djurparkerna. Djurparkerna har enligt djurskyddslagen skyldighet att ha en god djurmiljö för djuren och att sköta djuren på ett sätt som främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. är en medlemsorganisation som representerar djurparker, akvarier, tropikhus och liknande. För att stärka djurskyddet har regeringen enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet i rad tillskjutit extra medel till länsstyrelserna och för deras arbete med att göra djurskyddskontrollerna mer effektiva och likvärdiga över landet. För cirkusar gäller enligt 36 § djurskyddsförordningen och 6 § föreskrifter och allmänna råd (DFS 2007:3) om cirkusdjur att ska inbesiktiga en cirkus innan den har sin första föreställning för året. En begäran om inbesiktning ska ha kommit in till dagar innan första föreställningen. Enligt artskyddsförordningen krävs det tillstånd av för att få förevisa djur av vilda arter. Vid all offentlig förevisning av arter som finns listade i bilaga A till EU:s Citesförordning krävs det dessutom intyg från . är det länsstyrelserna som ansvarar för kontrollen av djurparkernas djurhållning. Till sin hjälp i detta arbete har länsstyrelserna , som kan meddela bestämmelser om hur kontrollen ska utövas samt bistå med råd, stöd och vägledning. Djurparker är skyldiga att arbeta för att bl.a. bevara den biologiska mångfalden, sprida budskapet om bevarandet av den biologiska mångfalden och föra register över parkens djurbestånd. De djurparker som är anslutna till och Europeiska () följer dessutom egna interna bestämmelser. I ett brevsvar redovisade landsbygdsminister att han har förtroende för länsstyrelserna och deras arbete med djurskyddskontrollerna. För att ytterligare höja sin kompetens på området arbetade länsstyrelserna med en utbildningsinsats som just avsåg kontroll av djurparker utifrån smittskydds-, djurskydds- och artskyddslagstiftning . I detta sammanhang deltog även , som har ett övergripande ansvar för djurskydd. Landsbygdsministern hade också fått uppgift om att arbetar internt med sina egna etiska regler. Sammanfattningsvis är det som ska kontrollera att djurskyddslagen följs. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet har internt utrett frågor om kritik mot djurhållningen och om regelverket har följts på de olika djurparkerna. De har haft interna inspektioner och översyner och har arbetat med frågor om etik och rutiner internt. Länsstyrelserna har bildat en egen samarbetsgrupp. har samarbetat med både länsstyrelserna och djurparkerna, både tillsammans och var för sig. har startat en referensgrupp med berörda myndigheter och näringen gemensamt. Även i andra europeiska länder har frågan om djurskyddet i djurparker uppmärksammats. Den har inspekterat medlemsparker. Detta arbete pågår och resultatet är inte offentligt. Europeiska kommissionen har tagit fram en handledning med goda exempel på införlivandet av det s.k. zoodirektivet (1999/22/EG). Utskottet konstaterar att frågan om djurskyddet i djurparker har uppmärksammats både inom näringen och av berörda myndigheter. ansvarar för djurskyddskontrollen, medan etiska frågor hanteras av näringen. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet kan vi se en insikt och ökat ansvarstagande hos berörda parter där de förändrar rutiner där brister identifierats. Enligt utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag är förutsättningarna för att skapa en god djurvälfärd i cirkusverksamhet begränsade på grund av att cirkusverksamheten är kringflyttande och för att ytorna att hålla djuren på är begränsade. Olika djurarter har olika behov, vilket gör dem mer eller mindre lämpliga att använda i cirkusverksamhet. Generellt anser utredaren att framför allt domesticerade djur bör användas vid cirkus. Enligt utredarens mening varken är, eller bör, cirkusar vara undantagna från kravet på att djuren ska kunna bete sig naturligt.