bet · H101JuU14 · 2014-02-04 00:00:00 — 2013/14:JuU14 Polisfrågor I betänkandet behandlar utskottet 167 motionsyrkanden från de allmänna motionstiderna 2011, 2012 och 2013. De behandlade yrkandena rör bl.a. frågor om polisens befogenheter och arbetsmetoder, vapenlagstiftningen och gränskontrollen. Av yrkandena behandlas 70 förenklat eftersom samma eller i huvudsak samma frågor har behandlats av tidigare . Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden och hänvisar bl.a. till pågående utredningar och beredningsarbeten. I betänkandet finns 36 reservationer (S, MP, SD och V) och 5 särskilda yttranden (S, MP, SD och V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Befogenheter och arbetsmetoder m.m. 2013/14:Ju316 av m.fl. (V) yrkande 9. Reservation 1 (V) 2013/14:Ju259 av (S), 2013/14:Ju279 av (M) och 2013/14:Ju316 av m.fl. (V) yrkande 10. Reservation 2 (V) Bevissäkring vid misstänkta miljöbrott 2012/13:Ju221 av m.fl. (V) yrkande 5 och 2013/14:Ju316 av m.fl. (V) yrkande 5. Reservation 3 (V) 2013/14:Ju251 av och (båda S). 2013/14:Ju277 av (M). Lag och ordning i problemområden 2012/13:Ju247 av (SD) och 2013/14:Ju345 av och (båda SD). Reservation 4 (SD) 2012/13:Ju204 av (SD) och 2013/14:Ju339 av (SD). Reservation 5 (SD) 2012/13:Ju205 av (SD) och 2013/14:Ju338 av (SD). Reservation 6 (SD) 2013/14:Ju321 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2. Reservation 7 (SD) 2012/13:Ju385 av (SD), 2012/13:Ju396 av och (båda SD) yrkande 2 och 2013/14:Ju379 av m.fl. (SD) yrkande 29. Reservation 8 (SD) 2012/13:Ju214 av (SD), 2012/13:Ju224 av och (båda SD), 2013/14:Ju331 av (SD) och 2013/14:Ju392 av m.fl. (SD). Reservation 9 (SD) Register över stulna fordon 2013/14:Ju250 av (M). 2013/14:Ju260 av (S) och 2013/14:Ju310 av (M). 2013/14:Ju214 av m.fl. (MP) yrkande 2. Reservation 10 (MP, V) Polisens verkställighet av avvisning och utvisning 2012/13:Sf390 av i (M) yrkande 6. Kartläggning av barnsexhandel m.m. 2013/14:Ju328 av (M) och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 51. Reservation 11 (S) Åtgärder mot rekrytering av unga till kriminalitet Förebyggande åtgärder mot rekrytering av unga till kriminella organisationer 2013/14:Ju207 av m.fl. (V). Reservation 12 (V) 2013/14:Ju256 av (MP). Reservation 13 (MP) 2012/13:Kr320 av i m.fl. (S) yrkande 37 och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkandena 101 och 102. Reservation 14 (S) 2013/14:Ju280 av och (båda M), 2013/14:Ju282 av (KD), 2013/14:Ju298 av Shadiye Heydari (S) yrkandena 1 och 2, 2013/14:Ju343 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:Ju348 av (M), 2013/14:Ju366 av (M) och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 25. Reservation 15 (S) Reservation 16 (SD) 2013/14:Ju217 av (M) yrkande 2. Licenskravet för obrukbara vapen 2013/14:Ju246 av (M). Licenskravet för mynningsladdade vapen 2013/14:Ju440 av (SD). Reservation 17 (SD) Synnerliga skäl enligt 2 kap. 6 § vapenlagen 2013/14:Ju291 av (S). 2012/13:Ju333 av (M), 2012/13:Ju334 av (M) och 2013/14:Ju357 av (S). 2013/14:Ju312 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2. Reservation 18 (SD) Privata militära företag och säkerhetsföretag 2012/13:Fö265 av m.fl. (MP) yrkandena 1, 2 och 5. Reservation 19 (MP, V) Insamling, lagring och utbyte av information 2012/13:Ju244 av (FP) yrkandena 1 och 2, 2012/13:N225 av m.fl. (MP) yrkandena 7 och 8 samt 2013/14:N441 av m.fl. (MP) yrkande 13. Reservation 20 (MP, V) 2013/14:U316 av m.fl. (MP) yrkande 11, 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkande 12 och 2013/14:N441 av m.fl. (MP) yrkandena 14 och 15. Reservation 21 (MP, V) 2013/14:U316 av m.fl. (MP) yrkande 10 och 2013/14:N441 av m.fl. (MP) yrkande 45. Reservation 22 (MP, V) Sekretess vid utredning av misstänkt organiserad brottslighet 2012/13:Ju288 av m.fl. (SD) yrkande 5 och 2013/14:Ju344 av och (båda SD) yrkande 5. Reservation 23 (SD) Information från polisen till vid narkotikabrott 2012/13:Ju403 av m.fl. (MP) yrkande 15. Reservation 24 (MP) 2013/14:Ju379 av m.fl. (SD) yrkande 25 och 2013/14:Sf381 av (SD) yrkande 1. Reservation 25 (SD) Översyn av lagstiftningen om människohandel 2013/14:Ju240 av och (båda M). Rätten att röra sig ostört på allmän plats 2013/14:Ju317 av (M). Åtgärder mot missbruk av svenska pass 2012/13:Ju206 av (SD) och 2013/14:Ju330 av (SD). Reservation 26 (SD) Registrering vid risk för bortförande av barn 2012/13:Ju367 av (M) yrkande 2. Förnyelse av pass för utlandssvenskar 2013/14:Ju249 av (M). 2012/13:Sf225 av m.fl. (V) yrkande 5 och 2013/14:Sf220 av m.fl. (V) yrkande 2. Reservation 27 (V) Inriktningen på Frontex verksamhet 2012/13:Sf225 av m.fl. (V) yrkande 6, 2013/14:Sf220 av m.fl. (V) yrkande 3 och 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 7. Reservation 28 (MP, V) Utvärdering av Frontex och en mer aktiv roll för UNHCR 2012/13:Sf364 av m.fl. (S) yrkande 3 och 2013/14:Sf384 av m.fl. (S) yrkande 3. Reservation 29 (S, V) Medel för UNHCR:s medverkan vid förvaltningen av EU:s yttre gränser 2011/12:Sf241 av m.fl. (V) yrkande 6 och 2012/13:Sf225 av m.fl. (V) yrkande 4. Reservation 30 (V) Kostnader för gränskontrollen och användningen av Frontex resurser 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkandena 3 och 9. Reservation 31 (MP, V) Frontex avtal med tredjeländer 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkande 8. Reservation 32 (MP, V) Insamling av personuppgifter och andra data inom ramen för EU:s gränsskyddsarbete 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkande 4. Reservation 33 (MP, V) inställning till systemet för in- och utresa (EES) och programmet för registrerade resenärer (RTP) 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkande 5. Reservation 34 (MP, V) 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkande 10. Reservation 35 (MP, V) 2012/13:Ju282 av och (båda S). 2012/13:Ju340 av Arhe Hamednaca m.fl. (S) och 2013/14:Ju358 av (FP). Reservation 36 (S, MP, V) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (M), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), Arhe Hamednaca (S), (M), (SD), (V), (S), (MP) och (KD). I betänkandet behandlar utskottet 167 motionsyrkanden från de allmänna motionstiderna 2011, 2012 och 2013. De behandlade yrkandena rör bl.a. frågor om polisens arbetsmetoder, vapenlagstiftningen och gränskontrollen. Av yrkandena behandlas 70 förenklat eftersom samma eller i huvudsak samma frågor har behandlats av tidigare . Befogenheter och arbetsmetoder m.m. Utskottets förslag i korthet avslår 26 motionsyrkanden som handlar om polisens befogenheter och arbetsmetoder m.m. Motionerna handlar bl.a. om polisiär samtjänstgöring i , alternativ till handeldvapen, användning av kräkmedel, polisdatalagen och polisens uniformer. Jämför reservationerna 1 (V), 2 (V), 3 (V), 4 (SD), 5 (SD), 6 (SD), 7 (SD), 8 (SD) och 9 (SD). I partimotion 2013/14:Ju316 av m.fl. (V) yrkande 9 begärs att regeringen ska återkomma till med förslag om en utvidgad samtjänstgöring mellan de nordiska polispersonalstyrkorna i enlighet med förslaget i utredningen polissamarbete i och EU (SOU 2011:25). I partimotion 2013/14:Ju316 av m.fl. (V) yrkande 10 begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska låta utreda frågan om alternativ till handeldvapen för polisen. Motionärerna påpekar att polisens användning av handeldvapen har fått dödlig utgång i flera fall, och det borde därför undersökas om polisen kan använda alternativa hjälpmedel i akuta situationer. Liknande förslag finns i motionerna 2013/14:Ju259 av (S) och 2013/14:Ju279 av (M). I dessa motioner förs elpistoler fram som ett alternativ till skjutvapen. I partimotion 2012/13:Ju221 av m.fl. (V) yrkande 5 föreslås det att tillsynsmyndigheterna får en tydligare befogenhet att göra en första bevissäkring när de upptäcker ett misstänkt miljöbrott. Motionärerna påpekar att det är få miljöbrott som leder till en fällande dom, vilket bl.a. beror på att förundersökningarna inleds långt efter det att brottet har begåtts. Samma yrkande finns i partimotion 2013/14:Ju316 av m.fl. (V) yrkande 5. I motion 2013/14:Ju251 av och (båda S) föreslår motionärerna att polisen ska få befogenhet att utfärda böter när någon stör den allmänna ordningen med höga ljud, t.ex. från motorer och musik, . I motion 2013/14:Ju277 av (M) föreslås att regeringen ser över möjligheten att införa någon form av skyldighet för krypteringsföretag att hjälpa polisen med dekryptering av filer i brottsutredningar om barnpornografibrott. I motion 2012/13:Ju247 av (SD) begärs ett tillkännagivande om att ge polisen möjlighet och skyldighet att kraftfullt upprätthålla lag och ordning i problemområden. Polisen ska se till att gärningsmän grips och straffas. Det kan handla om att använda batonger och tårgas i högre utsträckning, eller att kalla in en insatsstyrka. Samma yrkande finns i motion 2013/14:Ju345 av och (båda SD). I motionerna 2012/13:Ju204 och 2013/14:Ju339 av (SD) föreslås det att polisen ska få använda kräkmedel för att säkra bevisning. Motionären anför bl.a. att den integritetskränkning som användning av kräkmedel innebär uppvägs mångdubbelt av den nytta som medlet kan göra i kampen mot narkotikahandeln. I motionerna 2012/13:Ju205 och 2013/14:Ju338 av (SD) föreslås ett tillkännagivande om att polisen inte får censurera information om gärningsmannens utseende eller ursprung när man går ut till allmänheten med en gärningsmannabeskrivning. Motionären anför att det förekommer att polisen utelämnar viktig information om gärningsmännen av rädsla för att bryta mot politiskt korrekta normer och anklagas för rasism. I motion 2013/14:Ju321 av och (båda SD) yrkande 1 föreslås att polisdatalagens undantag för behandling av känsliga personuppgifter lättas upp, så att registrering av känsliga personuppgifter blir tillåtet om det kan antas att uppgifterna kan komma till användning i en framtida polisutredning. I yrkande 2 föreslår motionärerna att förbudet att använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp tas bort. I motion 2012/13:Ju385 av (SD) föreslås att rättsväsendets myndigheter ska få utökade möjligheter att använda metoden brottsprovokation. Enligt motionärerna ska provokation tillåtas för bl.a. organiserad brottslighet och för vissa svårutredda brott som människohandel, barnpornografibrott och gromning. Samma förslag finns i partimotion 2013/14:Ju379 av m.fl. (SD) yrkande 29. I motion 2012/13:Ju396 av och (båda SD) yrkande 2 föreslås det att brottsprovokation ska vara tillåtet när det gäller människohandel. I motion 2012/13:Ju224 av och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om att all myndighetsutövning ska vara neutral och att uniformer därmed ska vara helt fria från såväl religiösa som politiska markörer. Samma yrkande finns i motion 2013/14:Ju392 av m.fl. (SD). Ett liknande förslag förs också fram i motion 2012/13:Ju214 av (SD). I den motionen föreslår motionären att polisen inte ska tillåtas att bära klart synliga religiösa attribut, som t.ex. en slöja eller en turban. Samma yrkande finns i motion 2013/14:Ju331 av (SD). I motion 2013/14:Ju250 av (M) föreslås att det inrättas ett samordningsregister över stulna fordon mellan polisen, försäkringsbolagen, Transportstyrelsen och parkeringsbolag. I motion 2013/14:Ju260 av (S) anförs att det borde vara möjligt att få tillstånd till mobil kameraövervakning för att förebygga stölder och skadegörelser i verksamheter där maskiner och utrustning flyttas från plats till plats, t.ex. mark- och anläggningsföretag. I motion 2013/14:Ju310 av (M) föreslås att det införs ett krav på kameraövervakning vid nattklubbar och andra otrygga utemiljöer. Enligt motionären skulle detta sannolikt förebygga brott och stärka tryggheten för gäster och krogägare. I betänkandet Utökat polissamarbete i och EU (SOU 2011:25) föreslås att polisen i större utsträckning än nu ska kunna ta emot hjälp från brottsbekämpande myndigheter inom EU och . Betänkandet tar sin utgångspunkt i det gränsöverskridande polisiära samarbete som möjliggörs genom beslut i EU, Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet. Utredningen har även förslagit utvidgad samtjänstgöring mellan nordisk polispersonal. Utredningens förslag innebär att utländska tjänstemän i vissa situationer får bistå svensk polis med att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt förebygga brott på svenskt territorium. Utländskt deltagande får endast ske i tydligt avgränsade insatser. Det kan t.ex. handla om bistånd vid större evenemang eller terroristangrepp eller sampatrullering vid gräns. En förutsättning för utländskt deltagande är att de utländska tjänstemännen står under befäl av svensk polis. Utredningen lämnar också förslag i frågor som aktualiseras när svenska tjänstemän deltar i motsvarande insatser utomlands. Betänkandet bereds i (). Allmänt om polisens våldsanvändning Varje medborgare är enligt grundlagen skyddad mot kroppsstraff. Gentemot det allmänna är var och en också skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp, kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång (2 kap. 4–5 §§ regeringsformen). De mänskliga fri- och rättigheter som medborgarna tillförsäkras i regeringsformen kan i viss utsträckning inskränkas genom lag. En sådan inskränkning är polisens rätt att använda våld, som regleras i 10 § polislagen (1984:387). Där anges att en polis, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, får använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd bl.a. om han eller hon möts med våld eller hot om våld, om någon som ska häktas eller anhållas försöker komma undan eller om det är fara för liv, hälsa eller värdefull egendom eller för omfattande skada i miljön. En polis kan också som grund för sitt handlande åberopa nödvärn och nöd enligt bestämmelserna i 24 kap. . I en sådan situation används inte våldet för att genomföra en tjänsteåtgärd utan för att skydda sig själv eller någon annan mot ett angrepp. De hjälpmedel som är tillåtna för polisen vid våldsanvändning anges närmare i föreskrifter och allmänna råd RPSFS 2011:13 (FAP 933-1). Polisens hjälpmedel är bl.a. skjutvapen, tårgas, pepparspray (OC-spray) och expanderbar batong. För varje sådant hjälpmedel gäller särskilda föreskrifter och allmänna råd som har utfärdat. Polisens användning av skjutvapen föreskrifter och allmänna råd om skjutvapen finns i RPSFS 2012:14 (FAP 104-2). Av dessa föreskrifter framgår bl.a. att det är som godkänner vilka skjutvapen, vilken ammunition och vilken kompletterande utrustning som får användas (8 §). Det är endast de poliser som har behov av skjutvapen i sin tjänsteutövning som får tilldelas sådana vapen (9 §). Enligt de allmänna råden har en polis behov av skjutvapen om han eller hon regelbundet eller tillfälligt tjänstgör i yttre tjänst eller i inre tjänst där det av säkerhetsskäl är motiverat att bära skjutvapen. Ett skjutvapen ska hanteras så att skott inte avlossas av våda och så att säkerheten inte heller i övrigt äventyras (14 §). I kungörelsen (1969:84) om användande av skjutvapen i polistjänsten anges i vilka situationer en polis får använda skjutvapen (1–3 §§). Detta är tillåtet i bl.a. nödvärnssituationer och för att hindra någon att undkomma som är på sannolika skäl misstänkt för viss allvarlig brottslighet, t.ex. mord, våldtäkt eller mordbrand. Innan en polis använder skjutvapen ska han eller hon särskilt beakta risken för att utomstående skadas. Skottlossning inom ett område där många människor bor eller vistas ska undvikas i det längsta. Innan ett skott avlossas ska polisen ge en tydlig varning genom tillrop. Om skjutvapen måste användas ska polisen, när omständigheterna inte tvingar till annat, först avlossa ett varningsskott. Vid skottlossning mot en person ska polisen sträva efter att endast för tillfället oskadliggöra honom eller henne (7 §). Bestämmelserna i kungörelsen kompletteras av föreskrifter och allmänna råd RPSFS 2012:14 (FAP 104-2). Innan en polis använder ett skjutvapen ska polisen, om det inte framstår som olämpligt eller verkningslöst, klart ge till känna att han eller hon är polis och har för avsikt att skjuta (17 §). I de allmänna råden till bestämmelsen anges bl.a. att skjutvapen är ett hjälpmedel som innebär en synnerligen kraftig våldsanvändning och som i princip är avsett för situationer där sådant våld måste användas som en yttersta utväg för att lösa en tjänsteuppgift. Eftersom polisen vid skottlossning mot en person ska sträva efter att endast för tillfället oskadliggöra honom eller henne, ska verkningseld om möjligt i första hand riktas mot benen. Inom polisen, såväl nationellt som internationellt, har det förts diskussioner om och gjorts försök att ta fram utrustning som har mindre allvarliga konsekvenser än vad skjutvapen har och som minskar användandet av skjutvapen. Detta har kommit att kallas IDV-konceptet (icke dödande vapen). beslut att införa pepparspray (OC-spray) som ett hjälpmedel i polistjänsten är ett uttryck för detta synsätt. Den aktiva substansen i pepparspray är ett extrakt av chilipeppar. Med hjälp av en drivgas sprutas extraktet ut i form av en koncentrerad som retar ögonen och tillfälligt förblindar den som strålen riktas mot. Effekten av pepparspray bygger, i likhet med användandet av batong, på smärta. Ett hjälpmedel som används av polisen i många länder är elpistolen. En elpistol är ett pistolliknande enhandsvapen. Någon utseendemässig likhet med ett skjutvapen eftersträvas inte eftersom den som utsätts för vapnet ska kunna se att det inte är fråga om ett skjutvapen. Elpistolen har därför ofta en kraftig gul färg. En elpistol avger en kraftig strömimpuls, antingen genom att vapnet trycks mot kroppen eller genom att en projektil med två hullingförsedda pilar avlossas. Elpistolen avger men endast 2,1 mA. Vapnets användning dokumenteras antingen genom lagring på ett särskilt minne eller med hjälp av en kamera på vapnet. Sättet för att oskadliggöra en person med en elpistol bygger inte på smärta utan på att motståndarens muskler kontrolleras genom de elektriska impulserna. När impulserna upphör kan den träffade resa sig utan större kvarvarande obehag. Det finns många inom polisen som anser att elpistolen är ett effektivt hjälpmedel såväl för att minska riskerna för poliserna som för att minska våldsanvändningen. finns det andra, t.ex. , som har varnat för att användningen av elpistoler kan orsaka dödsfall och även leda till en totalt sett ökad våldsanvändning från polisens sida. Inom genomfördes en utredning om polisens uniformering och polisens särskilda hjälpmedel vid våldsanvändning (dnr PoA-109-3454/06). I utredningen undersökte man bl.a. elpistolens effektivitet och dess möjligheter att minska polisens användning av skjutvapen. Enligt utredningen vore det självklart att utrusta polisen med elpistoler om detta skulle minska antalet skjutningar mot personer mer än marginellt. Utredningens slutsats var dock att elpistolen inte nämnvärt skulle minska risken för att polisen tvingas använda skjutvapnet vid en nödvärnssituation. Med hänsyn till detta och till de stora kostnader som ett införande skulle innebära föreslog utredningen att polisen inte skulle utrustas med elpistol. Utskottet har från fått information om att det, av de skäl som anförs i utredningen, fortfarande inte är aktuellt att utrusta poliserna med elpistoler. Större delen av miljölagstiftningen finns samlad i . Alla verksamheter som bedöms utgöra en risk för miljön behöver tillstånd från en tillsynsmyndighet. Vilken typ av verksamheter som berörs framgår av miljöprövningsförordningen (2013:251). I tillståndet ställs en rad krav som verksamhetsutövaren måste uppfylla, och ofta är det just dessa krav som blir utgångspunkten vid misstanke om miljöbrott. Reglerna om miljötillsynen och tillsynsmyndigheterna finns i 26 kap. och i miljötillsynsförordningen (2011:13). Med operativ tillsyn avses tillsyn som utövas direkt gentemot den som bedriver eller har bedrivit en verksamhet eller vidtar eller har vidtagit en åtgärd. De viktigaste operativa tillsynsmyndigheterna är kommunala nämnder och länsstyrelserna. Operativ tillsyn ska dessutom bedrivas av ett antal statliga myndigheter, t.ex. , , och . Tillsynsmyndigheterna ska på eget initiativ och efter anmälan kontrollera att och dess föreskrifter efterlevs. I fråga om miljöfarlig verksamhet ska tillsynsmyndigheterna fortlöpande bedöma om villkoren är tillräckliga (26 kap. 1 §). Om en tillsynsmyndighet misstänker att en verksamhet medför överträdelse av eller någon föreskrift till balken är tillsynsmyndigheten skyldig att anmäla detta till polisen eller (26 kap. 2 §). I allmänna råd till bestämmelsen anges bl.a. att en åtalsanmälan bör ske i nära anslutning till överträdelsen (NFS 2001:3). Vidare anges att tillsynsmyndighetens skyldighet att anmäla till åtal inte bör påverkas av att överträdelsen redan har anmälts av någon annan, organisation eller enskild. För att kunna genomföra tillsynen har tillsynsmyndigheterna en möjlighet att kräva undersökningar och liknande utredningar från verksamhetsutövarens sida (26 kap. 22 §). Detta har ansetts innefatta såväl provtagningar som efterforskningar och utredningar. En av grunderna i är den s.k. egenkontrollen (26 kap. 19 §). Kravet på egenkontroll innebär att verksamhetsutövaren regelbundet ska kontrollera verksamheten och dess påverkan på miljön. För tillståndspliktiga företag innebär egenkontrollen bl.a. att verksamhetsutövaren omgående ska underrätta tillsynsmyndigheten om det inträffar en driftsstörning eller liknande händelse som kan leda till olägenheter för människors hälsa eller miljön (se 6 § förordningen [1998:901] om verksamhetsutövares egenkontroll). I stället för att väcka åtal kan åklagaren under vissa förutsättningar utfärda ett strafföreläggande för ett brott. På motsvarande sätt kan en polisman för vissa brott utfärda ett föreläggande av ordningsbot. Ett strafföreläggande eller ett föreläggande av ordningsbot har samma verkan som en dom och antecknas i belastningsregistret. Reglerna om strafförelägganden och ordningsböter finns i 48 kap. . Enligt 48 kap. 13 § får en ordningsbot bara utfärdas för sådana brott där påföljden inte är strängare än penningböter. Det är riksåklagaren som i samråd med väljer ut vilka penningbötesbrott som ska kunna föranleda en ordningsbot (14 § andra stycket). Riksåklagaren bestämmer också bötesbeloppen för de olika brotten. Av riksåklagarens föreskrifter (1999:178) om ordningsbot för vissa brott och dess bilagor framgår för vilka brott ordningsböter får utfärdas och med vilka belopp. Enligt dessa föreskrifter kan ordningsböter utfärdas för ett stort antal trafikförseelser av olika slag. Ordningsböter kan vidare utfärdas för t.ex. nedskräpningsförseelser enligt och även vid vissa förseelser mot kommunala ordningsföreskrifter, t.ex. förtäring av alkohol på offentlig plats. Den som för oljud på allmän plats eller annars offentligt beter sig på ett sätt som är ägnat att väcka förargelse hos allmänheten döms enligt 16 kap. 16 § till penningböter för förargelseväckande beteende. Enligt riksåklagarens föreskrifter är det endast för förargelseväckande beteende genom offentlig urinering som polisen får utfärda en ordningsbot. Boten uppgår i det fallet till . För övriga fall av förargelseväckande beteende får polisen inte utfärda ordningsböter. Reglerna om kroppsvisitation och undersökning av människokroppen vid brottsmisstanke finns i 28 kap. 11–12 §§ . Kroppsbesiktning får göras på den som är skäligen misstänkt för ett brott som kan leda till fängelse för att söka efter föremål som kan tas i beslag eller för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredningen av brottet. Med kroppsbesiktning avses undersökning av människokroppens yttre och inre samt provtagning från kroppen och undersökning av sådana prov. En kroppsbesiktning får inte utföras så att den som undersöks riskerar framtida ohälsa eller skada. En kroppsbesiktning får beslutas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse (den s.k. proportionalitetsprincipen, se 28 kap. 3 a och 13 §§ ).