bet · H101UbU11 · 2014-03-10 00:00:00 — 2013/14:UbU11 Gymnasieskolan behandlar i detta betänkande 84 motionsyrkanden som rör gymnasieskolan från den allmänna motionstiden . Av dessa behandlas 39 motionsyrkanden förenklat eftersom de till sin huvudsakliga innebörd överensstämmer med motionsförslag som har behandlats tidigare . I motionsyrkandena behandlas frågor om bl.a. framtidens gymnasieskola, avhopp från gymnasieskolan, längden på gymnasieskolans nationella program, behörighet till gymnasieskolans nationella program, grundläggande högskolebehörighet för alla elever i gymnasieskolan, kvaliteten i arbetsplatsförlagt lärande på yrkesprogrammen och i den gymnasiala lärlingsutbildningen samt en förlängd gymnasial lärlingsutbildning. Vidare rör motionsyrkandena frågor om stärkta roller för arbetsmarknadens parter och de nationella programråden när det gäller yrkesprogrammen, inrättandet av nya inriktningar på de nationella programmen, ämnet estetisk verksamhet, utvärdering av konsekvenserna av gymnasiereformen och registerkontroll av personal i gymnasieskolan. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden, främst med hänvisning till pågående myndighetsuppdrag, gällande bestämmelser, tidigare ställningstaganden och vidtagna åtgärder. I betänkandet finns 17 reservationer (S, MP och V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Övergripande frågor om gymnasieskolan 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkandena 1, 4 och 6. Reservation 1 (S) Längden på gymnasieskolans nationella program 2013/14:Ub223 av (KD) och 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 7. Reservation 2 (S, MP) Behörighet till gymnasieskolans nationella program 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 20. Reservation 3 (S, V) Behörighet till gymnasieskolan genom folkhögskolestudier 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 2. Reservation 4 (MP, V) Grundläggande högskolebehörighet för alla elever 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 3, 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkandena 2, 8, 15 och 22 samt 2013/14:A398 av m.fl. (MP) yrkande 14. Reservation 5 (S, MP, V) Arbetsplatsförlagt lärande i gymnasieskolan 2013/14:Ub313 av (M) yrkande 1, 2013/14:Ub391 av (M), 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 8, 2013/14:Ub458 av m.fl. (S) och 2013/14:A398 av m.fl. (MP) yrkandena 15, 21 och 22. Reservation 6 (MP) Reservation 7 (V) 2013/14:Ub232 av (S), 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 10 och 2013/14:A398 av m.fl. (MP) yrkande 16. Reservation 8 (S) Reservation 9 (MP) Arbetsmarknadens parter och programrådens inflytande över yrkesprogrammen 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkandena 7 och 9 samt 2013/14:Ub552 av (M). Reservation 10 (V) Nya inriktningar på de nationella programmen m.m. 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkande 23, 2013/14:Ub283 av (C), 2013/14:Ub339 av Shadiye Heydari (S), 2013/14:Ub363 av m.fl. (S), 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 6, 2013/14:Ub495 av m.fl. (S) yrkande 3, 2013/14:Ub565 av m.fl. (MP) yrkande 18, 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 18 och 2013/14:A398 av m.fl. (MP) yrkande 5. Reservation 11 (S) Reservation 12 (MP) Reservation 13 (V) 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 17. Reservation 14 (S, MP) Estetisk verksamhet som gymnasiegemensamt ämne 2013/14:Kr254 av m.fl. (MP) yrkande 1, 2013/14:Kr339 av i m.fl. (S) yrkande 14, 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 4 och 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 19. Reservation 15 (S, MP, V) Utvärdering av konsekvenserna av gymnasiereformen m.m. 2013/14:Ub285 av (S), 2013/14:Ub332 av m.fl. (S) och 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 13. Reservation 16 (S, MP) Registerkontroll av personal i gymnasieskolan 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 29. Reservation 17 (S) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (S), (S), (FP), (S), i (C), (S), (FP), (MP), (KD), (SD), (V), (M) och (M). Ärendet och dess beredning behandlar i detta betänkande 84 motionsyrkanden som rör gymnasieskolan från den allmänna motionstiden . En förteckning över de behandlade förslagen finns i bilaga 1. Av dessa behandlas 39 motionsyrkanden förenklat eftersom de till sin huvudsakliga innebörd överensstämmer med motionsförslag som har behandlats tidigare , se bilaga 2. I motionsyrkandena behandlas frågor om bl.a. framtidens gymnasieskola, avhopp från gymnasieskolan, längden på gymnasieskolans nationella program, behörighet till gymnasieskolans nationella program, grundläggande högskolebehörighet för alla elever i gymnasieskolan, kvaliteten i arbetsplatsförlagt lärande på yrkesprogrammen och i den gymnasiala lärlingsutbildningen samt en förlängd gymnasial lärlingsutbildning. Vidare rör motionsyrkandena frågor om stärkta roller för arbetsmarknadens parter och de nationella programråden när det gäller yrkesprogrammen, inrättandet av nya inriktningar på de nationella programmen, ämnet estetisk verksamhet, utvärdering av konsekvenserna av gymnasiereformen och registerkontroll av personal i gymnasieskolan. Övergripande frågor om gymnasieskolan Utskottets förslag i korthet avslår motioner om framtidens gymnasieskola och avhopp från gymnasieskolan. Jämför reservation 1 (S). I kommittémotion 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 4 framhålls att dagens gymnasieskola står inför helt andra utmaningar än . krävs en gymnasieutbildning för att få ett jobb och för att klara sig i ett alltmer komplext och kunskapsintensivt samhälle. Unga människor måste därför rustas . Samtliga utbildningar ska enligt motionärerna ge gedigna kunskaper och leda till gymnasieexamen. I kommittémotion 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 6 betonas att avhoppen från gymnasieskolan måste minska. Det behövs enligt motionärerna bl.a. nationella mål och en strategi utvecklad av staten och kommunerna för att fler elever ska fullfölja sin gymnasieutbildning. Bakgrund och gällande rätt Propositionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan, som innehåller huvuddelen av regelverket för gymnasiereformen Gy 2011, bifölls av (prop. 2008/09:199, bet. 2009/10:UbU3, rskr. 2009/10:8). Lagändringarna trädde i kraft och började tillämpas på utbildningar som påbörjats efter . Regelverket för utbildning på gymnasieskolans nationella program har sedermera i huvudsak överförts till den nya skollagen (2010:800). Skollagen bifölls av och trädde i kraft . Skollagen tillämpas på utbildning och annan verksamhet fr.o.m. (prop. 2009/10:165, bet. 2009/10:UbU21, rskr. 2009/10:370–371). I samband med att utskottet ställde sig bakom gymnasiereformen uttalade utskottet bl.a. följande (bet. 2009/10:UbU3 s. 38–39): Utskottet vill [] framhålla behovet av att reformera gymnasieskolan mot bakgrund av den viktiga roll den treåriga gymnasieskolan har för att förbereda ungdomar för högre studier, yrkesarbete och att aktivt kunna delta i samhällslivet. Det är viktigt att gymnasieskolan är utformad på ett sådant sätt att så många elever som möjligt fullföljer sin utbildning och får de kunskaper som utbildningen har för avsikt att ge dem. Gymnasieskolan är i och för sig en frivillig skolform, men en fullständig gymnasieutbildning är i praktiken nödvändig för att få tillträde till arbetsmarknaden eller för att kvalificera sig för högre studier. Reformbehovet är också viktigt då alltför många elever hoppar av eller avslutar gymnasieskolan utan att ha nått kunskapsmålen, då det lokala friutrymmet ibland lett till en sänkning av kunskapskraven och då eleverna generellt inte är tillräckligt väl förberedda för fortsatta studier och för yrkeslivet. Propositionen innehåller en rad viktiga förändringar som sammantaget innebär att gymnasieskolan framöver avsevärt bättre än kommer att svara upp mot de berättigade krav som ställs från elever, samhälle och arbetsmarknad på gymnasieutbildningens kvalitet och resultat. Av budgetpropositionen framgår att av de elever som började i gymnasieskolan hade fått slutbetyg , dvs. Andelen elever som fått slutbetyg inom tre års studier i gymnasieskolan har varit i stort sett oförändrad (dvs. Programbyten, liksom avbrott och studieuppehåll, är vanliga orsaker till förlängd studietid för många elever i gymnasieskolan. Av eleverna 1 /12 återfanns , ca 3 660 elever, inte i gymnasieskolan efterföljande läsår. Dessa hade därmed gjort studieuppehåll eller avbrutit sina studier (prop. 2013/14:1 utg.omr. 118–120). enades EU-ländernas utbildningsministrar om en fortsättning av utbildningssamarbetet och ett ramverk med strategiska mål för detta arbete (Utbildning 2020). Därmed fastställdes fem riktmärken som ska vara vägledande för uppföljningen av arbetet (ytterligare två riktmärken har därefter tillkommit). Ett av riktmärkena är att andelen 18–24-åringar som inte har en fullföljd gymnasieutbildning och som inte studerar ska vara . Andelen svenska 18–24-åringar utan fullföljd gymnasieutbildning och som inte befann sig i utbildning uppgick , vilket är under EU:s riktmärke liksom nationella mål om . Denna andel är dock högre än 2011. Genomsnittet inom EU som helhet har successivt förbättrats något, men andelen europeiska 18–24-åringar utan fullföljd gymnasieutbildning och som inte befann sig i utbildning uppgick trots det till preliminärt 2012 (prop. 2013/14:1 utg.omr. 46–47). Förslagen i propositionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan (prop. 2008/09:199) som ligger till grund för den reformerade gymnasieskolan bedömdes av regeringen leda till färre avhopp och programbyten och till att fler elever därmed kommer att klara av sina gymnasiestudier . Regeringen framhöll vidare i propositionen att det är flera delar som sammantaget bedöms leda till en ökad genomströmning. Här hänvisades till skärpta behörighetskrav för gymnasieskolans högskoleförberedande program (en skärpning av behörighetskraven för de yrkesförberedande programmen har sedermera också beslutats av , se bet. 2009/10:UbU21 s. 143 f.). Vidare gjordes bedömningen att den dåvarande begränsningen att eleven bara skulle få reducera kurser omfattande 250 poäng borde tas bort. Dessutom föreslogs att en individuell anpassning av ett nationellt program ska vara möjlig. Detta, i kombination med att skolornas huvudmän på ett bättre sätt fullgör de skyldigheter som de har att aktivt arbeta med särskilt stöd i gymnasieskolan, skulle enligt den bedömning regeringen gjorde sammantaget komma att leda till färre studieavbrott och programbyten. En utvecklad samverkan mellan gymnasieskolan och arbetslivet skulle ske bl.a. genom inrättandet av nationella programråd för yrkesprogrammen och genom tydligare krav på arbetsplatsförlagt lärande. Detta kommer enligt den bedömning regeringen gjorde i propositionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan att leda till att ungdomarna får bättre information om vad utbildningen innehåller och vart den leder, vilket kan leda till färre avhopp och till att eleverna blir mer motiverade. Regeringen ansåg vidare att en väl fungerande studie- och yrkesvägledning kan bidra till en förbättrad genomströmning i gymnasieskolan genom förtydligade bestämmelser om tillgång till studie- och yrkesvägledning (s. 147–148). Utskottet ställde sig bakom de förslag och bedömningar som regeringen gjorde i propositionen (bet. 2009/10:UbU3, rskr. 2009/10:8). De första eleverna som har gått hela sin studietid i den reformerade gymnasieskolan (Gy 2011) kommer att avsluta sina studier efter . I slutbetänkandet Unga som varken arbetar eller studerar – statistik, stöd och samverkan (SOU 2013:74) föreslås bl.a. att unga ska få bättre stöd och samordnade insatser från såväl kommunerna som Arbetsförmedlingen. Av regeringens propositionsförteckning för /14 framgår att en ungdomspolitisk proposition har aviserats . I propositionen återfinns vissa förslag från utredningen (svar på fr. 2013/14:46). Utskottet anser att de utgångspunkter för reformbehovet som gjordes gällande vid gymnasiereformens införande är relevanta, vilket således innebär att utskottet anser att en gymnasieskola anpassad för framtiden finns på plats där samtliga nationella program leder till en gymnasieexamen. Därmed avstyrker utskottet motion 2013/14:Ub571 (S) yrkandena 1 och 4. Utskottet kan konstatera att en av utgångspunkterna för gymnasiereformen var att minska avhoppen från gymnasieskolan. Utskottet bedömde följdriktigt i likhet med regeringen att flera av de förslag som lades fram i samband med reformen, t.ex. skärpta behörighetskrav för de högskoleförberedande programmen, skulle leda till färre avhopp och programbyten (prop. 2008/09: 199, bet. 2009/10:UbU3, rskr. 2009/10:8). De första eleverna i den nya gymnasieskolan påbörjade sina studier och kommer att avsluta sina studier i gymnasieskolan efter . Det är sålunda alltför tidigt att fastställa vilka effekter gymnasiereformen har haft på avhoppen från gymnasieskolan. Utskottet avser dock att noga följa utvecklingen vad gäller avhoppen från gymnasieskolan. Därmed avstyrker utskottet motion 2013/14:Ub571 (S) yrkande 6. Längden på gymnasieskolans nationella program Utskottets förslag i korthet avslår motioner om längden på gymnasieskolans nationella program. Jämför reservation 2 (S, MP). I kommittémotion 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 7 begärs att alla nationella program i gymnasieskolan ska vara minst treåriga. Motionärerna avvisar regeringens förslag om kortare gymnasieprogram helt utan teoretiska kurser och framhåller att utgångspunkten måste vara att all gymnasieutbildning ska leda vidare till arbete eller högre studier. Högre kunskapskrav krävs för de unga. Alla nationella program i gymnasieskolan ska därför förbli treåriga. Yrkesprogrammen bör stärkas enligt motion 2013/14:Ub223 av (KD) genom att en tvåårig gymnasial utbildning med mer yrkespraktik införs. Ett frivilligt tredje år ska därtill kunna läsas in i efterhand. Enligt motionären har förlängningen av gymnasieutbildningen från två till ökat utslagningen av elever från yrkesprogrammen. Bakgrund och gällande rätt De gymnasielinjer som tidigare hade varit tvååriga blev treåriga utbildningsprogram (prop. 1990/91:85, bet. 1990/91:UbU16, rskr. 1990/91:356). Längden på gymnasieprogrammen behölls vid gymnasiereform (Gy 2011). Alla dagens 18 nationella program i den reformerade gymnasieskolan är således treåriga (16 kap. 15 § skollagen [2010:800]). Den nya gymnasieskolan omfattar vidare fem olika introduktionsprogram (som ersatte det tidigare individuella programmet), vars syfte i första hand är att ge utbildning till elever som inte har uppnått behörighet till ett nationellt program inom gymnasieskolan (17 kap. skollagen). Med utgångspunkt i elevernas individuella behov ska dessa utbildningar förbereda eleverna för vidare utbildning eller för arbetslivet. Ett av introduktionsprogrammen som infördes i den reformerade gymnasieskolan är yrkesintroduktion. Yrkesintroduktionen innehåller huvudsakligen yrkesförberedande kurser men även grundskoleämnen och motivationsinsatser utifrån elevernas behov. Yrkeskurserna inom yrkesintroduktion kan komma från ett nationellt program, men de kan också bestå av en annan yrkesutbildning och ett arbetsplatsförlagt lärande. Efter avslutad yrkesintroduktion ska eleven kunna fortsätta på ett yrkesprogram eller gå ut i arbetslivet. Utbildningen inom yrkesintroduktion kan variera i längd (6 kap. 5 § gymnasieförordningen [2010:2039]). Av budgetpropositionen framgick att regeringen avsåg att erbjuda huvudmännen stimulansmedel för att utveckla kvaliteten i yrkesintroduktionen och att ge i uppdrag att utveckla yrkesintroduktion av varierande längd som förbereder för konkreta arbetsuppgifter på arbetsmarknaden. För satsningen föreslog regeringen att skulle avsättas 2013. Motsvarande belopp beräknar regeringen ska avsättas –2016 (prop. 2012/13:1 utg.omr. 69–70). ställde sig sedermera bakom anslagshöjningen (bet. 2012/13:UbU1, rskr. 2012/13:113). Regeringen gav ett uppdrag om utveckling av introduktionsprogrammet yrkesintroduktion (U2013/3681/GV). Uppdraget redovisades i anslutning till årsredovisning . I ett svar på en skriftlig fråga konstaterar utbildningsministern att regeringen inte har föreslagit något nytt kortare nationellt program inom gymnasieskolan (fr. 2012/13:17). Utskottet ansåg vid behandlingen av en motsvarande motion om yrkesintroduktion att det är bättre att dessa ungdomar som går på yrkesintroduktion avslutar en kortare utbildning än låter bli att studera i gymnasieskolan eller avbryter studierna. Utskottet konstaterade också att regeringen inte har föreslagit något nytt kortare nationellt program (bet. 2012/13:UbU1 s. 52, rskr. 2012/13:113). När det gäller frågan om ett nytt kortare nationellt program inom gymnasieskolan vidhåller utskottet sitt tidigare uttalande i samband med att motsvarande motion behandlades (bet. 2012/13:UbU1 s. 52, rskr. 2012/13:113) och kan återigen konstatera att regeringen inte har föreslagit något nytt kortare nationellt program inom gymnasieskolan, vilket också framgår av utbildningsministerns svar på en skriftlig fråga (fr. 2012/13:17). Någon ändring av dagens struktur med treåriga program inom gymnasieskolan som har gällt är således inte aktuell. Motionsönskemålet om treåriga nationella program inom gymnasieskolan får därmed anses uppfyllt i och med de gällande bestämmelserna, vilka inte heller föreslagits bli ändrade. Därmed avstyrker utskottet motion 2013/14:Ub571 (S) yrkande 7. När det sedan gäller frågan om en återgång till tvååriga yrkesprogram vill utskottet anföra följande. Utskottet anser att såväl för högskoleförberedande program som för yrkesprogram är en treårig gymnasieskola i dagens kunskapssamhälle nödvändig för att på bästa sätt förbereda eleverna för högre studier eller yrkesarbete och för att ge dem nödvändiga förutsättningar för att aktivt kunna delta i samhällslivet. Därmed avstyrker utskottet motion 2013/14:Ub223 (KD). Behörighet till gymnasieskolans nationella program Utskottets förslag i korthet avslår motioner om behörighet till gymnasieskolans nationella program och möjlighet att läsa in behörighet till gymnasieskolans nationella program vid folkhögskola. Jämför reservationerna 3 (S, V) och 4 (MP, V). Behörighet till gymnasieskolans nationella program I kommittémotionerna 2013/14:Ub571 av m.fl. (S) yrkande 20 och 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 1 föreslås att behörighetskraven till gymnasieskolans högskoleförberedande program ändras från dagens krav på godkända betyg i minst nio ämnen till godkända betyg i minst fem ämnen. Därutöver ska kraven på godkända betyg i svenska (eller svenska som andraspråk), engelska och matematik kvarstå. Med andra ord ska behörighetskraven för högskoleförberedande program och yrkesprogram vara desamma. Dagens differentierade behörighetsregler ger enligt motionärerna en stark signal till både elever och föräldrar om vilken ambitionsnivå olika elever ska lägga sig på. Behörighet till gymnasieskolan genom folkhögskolestudier I kommittémotion 2013/14:Ub395 av m.fl. (V) yrkande 2 föreslås att det bör utredas om elever som inte är behöriga till gymnasieskolans nationella program i stället bör erbjudas möjlighet att läsa in sin behörighet vid folkhögskola. Vid folkhögskolorna erbjuds undervisning under former som skulle kunna passa vissa elever som har haft svårt att nå målen i . Bakgrund och gällande rätt Behörighet till gymnasieskolans nationella program Av skollagen (2010:800) framgår att det finns 18 nationella program i gymnasieskolan, varav 12 yrkesprogram och 6 högskoleförberedande program. Inom yrkesprogrammen har det inrättats en gymnasial lärlingsutbildning. Yrkesprogrammen ska vara grund för yrkesverksamhet och fortsatt yrkesutbildning. De högskoleförberedande programmen ska vara grund för fortsatt utbildning på högskolenivå (16 kap. 2–5 §§ och bilaga 2 skollagen). Olika behörighetsregler gäller för yrkesprogrammen och de högskoleförberedande programmen. För behörighet till ett högskoleförberedande program krävs det godkända betyg i ämnena svenska eller svenska som andraspråk, engelska, matematik och minst nio andra ämnen (16 kap. 31 och 33 §§). För behörighet till yrkesprogrammen krävs det godkända betyg i ämnena svenska eller svenska som andraspråk, engelska, matematik och minst fem andra ämnen (16 kap. 30 och 33 §§). I samband med behandlingen av skollagen och antagandet av reglerna om behörighet till de yrkesförberedande programmen uttalade utskottet bl.a. följande (bet. 2009/10:UbU21 s. 145): Regeringens skäl för att fler ämnen ska krävas för behörighet till de högskoleförberedande programmen är att de flesta av ämnena på dessa program bygger vidare på ämnen. De flesta av yrkesprogrammens ämnen är däremot nya ämnen utan någon direkt koppling till ämnen. Därför har grundskolebetygen ett bättre prognosvärde för framgång på de högskoleförberedande programmen än på yrkesprogrammen. Regeringen motiverar också skillnaden i behörighetskrav mellan yrkesprogram och högskoleförberedande program med att kraven ska säkerställa att en elev har de förkunskaper som behövs inom det område som utbildningen avser. Utskottet instämmer till fullo i denna bedömning och anser att det är naturligt att behörighetskraven skiljer sig åt mot bakgrund av att det krävs olika förkunskaper för yrkesprogram respektive högskoleförberedande program. Utskottet anser således i likhet med regeringen att det inte finns skäl att ha samma behörighetsgivande ämnen för yrkesprogram som för högskoleförberedande program. Utskottet vill i sammanhanget understryka att detta inte innebär att yrkesprogrammen i allmänhet ska anses vara mindre krävande eller mindre värda än de högskoleförberedande programmen. Behörighet till gymnasieskolan genom folkhögskolestudier Gymnasieskolan omfattar fem olika introduktionsprogram, vars syfte i första hand är att ge utbildning till elever som inte har uppnått behörighet till ett nationellt program inom gymnasieskolan (jfr 17 kap. skollagen). Med utgångspunkt i elevernas individuella behov ska dessa utbildningar förbereda eleverna för vidare utbildning eller för arbetslivet. Av 6 § förordningen (1991:977) om statsbidrag till folkbildningen följer bl.a. att allmänna kurser är avsedda främst för den som saknar grundskole- och gymnasieutbildning. Till en allmän kurs som ger en behörighet motsvarande den som kan fås genom skolväsendet får endast den antas som fyller senast under det kalenderår kursen börjar eller som är äldre. Trots detta får en folkhögskola till undervisningen anta en yngre elev som går ett introduktionsprogram i gymnasieskolan. Regeringen har aviserat att den avser att tillsätta en utredning, , som bl.a. ska föreslå en förlängd skolplikt med upp till för de elever som inte är behöriga till gymnasieskolan. Det ska vara upp till huvudmannen att bestämma om eleven ska gå kvar på eller fortsätta på något av gymnasieskolans introduktionsprogram. För elever i årskurs 9 som saknar godkänt betyg i något ämne för att bli behörig till ett nationellt program ska också en eventuell skyldighet att delta i en obligatorisk sommarskola utredas. Utredningen ska vidare föreslå hur en skyldighet för huvudmännen att erbjuda en sommarskola kan utformas och genomföras (, , promemoria ). Behörighet till gymnasieskolans nationella program I samband med att utskottet behandlade propositionen om en ny skollag och förslaget om behörighet till yrkesprogrammen som innebar att färre ämnen ska krävas för behörighet till yrkesprogrammen än till de högskoleförberedande programmen angav utskottet som ovan framgått ett antal skäl för att ställa sig bakom förslaget: De flesta av ämnena på de högskoleförberedande programmen bygger vidare på ämnen. De flesta av yrkesprogrammens ämnen är däremot nya ämnen utan någon direkt koppling till ämnen. Därför har grundskolebetygen ett bättre prognosvärde för framgång på de högskoleförberedande programmen än på yrkesprogrammen. Skillnaden i behörighetskrav mellan yrkesprogram och högskoleförberedande program kan också motiveras med att kraven ska säkerställa att en elev har de förkunskaper som behövs inom det område som utbildningen avser.