bet · H101UU15 · 2014-03-31 00:00:00 — I pågår en intern väpnad konflikt som har haft förödande konsekvenser för de mänskliga rättigheterna i landet. I samband med att en delegation från utrikesutskottet genomförde en arbetsresa till och fick delegationen genom möten med företrädare för regeringen och parlamentet och det civila samhället samt offer för den interna väpnade konflikten m.fl. en djupare inblick i konflikten och dess konsekvenser för landet och dess invånare. Möjligheterna att inleda fredssamtal mellan regeringen och Farcgerillan belystes under arbetsresan. Utskottet redovisade i betänkande 2011/12:UU8, som beslutades , sina överväganden med anledning av motioner om människorättssituationen i och intrycken från delegationsresan. Som framgått i betänkandets inledande del träffade företrädare för utskottet , ambassadör i . Vid mötet lämnades en redovisning av de pågående fredsförhandlingarna i mellan regeringen och Farcgerillan och om den allmänna utvecklingen i landet. Enligt rättigheter i skedde under president tid en minskning av den tidigare polariseringen mellan regeringen och civilsamhället under Uriberegeringen (2002–2010). Utskottet konstaterar att fredssamtal mellan den colombianska regeringen och Farcgerillan inleddes . Möjligheterna att inleda fredsförhandlingar med gerillagruppen tillkännagavs 2013. Såväl Farc som ELN är upptagna på EU:s terrorlista. Enligt EU:s årsrapport om mänskliga rättigheter och demokrati i världen lämnade unionen stöd till Santosregeringens reformer och påbörjade ett stöd till landreformer och landsbygdsutveckling som ska stå i centrum för EU:s samarbete med under framöver. Unionen lämnade även humanitärt stöd till internflyktingar eller colombianer som flytt till grannländer. EU:s prioriteringar när det gäller mänskliga rättigheter i är människorättsförsvarare och fackliga företrädare; barn och väpnade konflikter; kvinnor, fred och säkerhet; straffrihet samt personer som tillhör etniska minoriteter. FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter berömmer i sin årsrapport om situationen för de mänskliga rättigheterna i , som lämnades , regeringen i landet för dess beslutsamma strävan att nå ett framförhandlat slut på den interna väpnade konflikten och de fortgående ansträngningar som görs för att svara upp mot internationella förpliktelser när det gäller de mänskliga rättigheterna. Högkommissarien anser att många människorättsbrott med koppling till konflikten skulle kunna upphöra eller minska avsevärt om de framsteg som har gjorts i fredsförhandlingarna leder till tydliga och genomförda fredsöverenskommelser. Ett slut på fientligheterna skulle skapa en unik möjlighet att ta ett bredare grepp på de mänskliga rättigheterna. I rapporten pekar högkommissarien på både framsteg och återstående problem och utmaningar. Hon uttrycker allvarlig oro i fråga om mänskliga rättigheter, inklusive försök att utvidga den militära behörigheten på straffrättens område och situationen för människorättsförsvarare och för människor som har krav på återbördande av mark. I sina avslutande rekommendationer förespråkar högkommissarien fortsatta ansträngningar för att öka samarbetet med och mellan nationella och lokala myndigheter, offer och det civila samhället i syfte att förbättra människorättssituationen i . Utskottet noterar att människorättsorganisationen i World Report 2014 uppger att irreguljära väpnade grupper, inklusive gerillagrupper och efterträdare till tidigare verksamma paramilitära grupper, fortsatte att begå allvarliga övergrepp i . Human Rights Watch anser att Santosadministrationen har beslutat om flera åtgärder som underminerar utkrävandet av ansvar för brott mot mänskliga rättigheter och lyfter i World Report 2014 fram ett antal kvarstående människorättsproblem med koppling till den interna väpnade konflikten. Human Rights Watch bedömer att fortsätter att vara den mest inflytelserika utländska aktören i . Även FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter och nämns av Human Rights Watch som internationella nyckelaktörer i landet. anser att om Santosregeringen och Farcgerillan ska kunna lägga grunden för en bestående fred måste de bana väg för att fredssamtalen som pågår slutförs på ett framgångsrikt sätt. Parterna måste komma överens om en tydlig, trovärdig och samstämmig plan för hanteringen av de övergrepp mot de mänskliga rättigheterna som har begåtts av alla sidor i konflikten. Det är inte lätt, konstaterar , att utforma en hållbar överenskommelse som är acceptabel i en betydligt vidare krets än enbart förhandlingsparterna. Det bästa sättet att uppnå ett stabilt avtal är enligt att respektera åtaganden under en rad avtal om mänskliga rättigheter och internationell straffrätt. Organisationen har presenterat ett antal förslag om hur det internationella samfundet kan bidra till genomförandet av en fredsöverenskommelse. arbete inom fredsbyggandet i inleddes genom stöd till framtagandet av under rubriken med en utväg. Denna rapport satte fokus på strukturella orsaker till den interna väpnade konflikten och presenterade förslag till lösningar. Med denna rapport som utgångspunkt utarbetade och UNDP ett regionalt freds- och utvecklingsprogram i sex svårt konfliktdrabbade regioner i . Detta initiativ är en modell för fredsbyggandet i landet. Under därefter har genom uthållig politisk dialog, tillhandahållande av dialogutrymmen och stöd till lokala parter bidragit till de förändringar som lett till att en förhandlad lösning på den interna väpnade konflikten tycks vara möjlig. Inte minst har stödet till organisationer i det civila samhället gett konfliktens offer en röst och bidragit till att stärka opinionen för en förhandlingslösning. Utskottet konstaterar att två samarbetsområden är prioriterade i samarbetsstrategi för utvecklingssamarbetet med som gäller och längst , eller till dess att regeringen har fattat beslut om en ny strategi. Samarbetsområdena är fred och säkerhet respektive mänskliga rättigheter och demokratisk samhällsstyrning. Utgångspunkten är den interna väpnade konflikten i landet. Trots brist på förtroende mellan de aktörer som är relevanta för konflikten, ser en förhandlingslösning som den enda vägen mot hållbar fred, försoning och utveckling. För att uppnå detta krävs en stark fredsvilja och processer som garanterar sanning, rättvisa och gottgörelse. Utskottet noterar att regeringen i Sidas regleringsbrev gav myndigheten i uppdrag att inleda arbetet med att ta fram underlag enligt närmare anvisningar i kommande ingångsvärden för en resultatstrategi för utvecklingssamarbetet med . Enligt uppgift från väntas regeringen besluta om sådana ingångsvärden . Utskottet välkomnar att inom området fred och säkerhet främjar en dialog mellan aktörerna i den interna väpnade konflikten i och bidrar till att stärka kapaciteten hos de organisationer som kan bidra positivt till fredsprocessen. Inom området mänskliga rättigheter och samhällsstyrning är det svenska biståndet inriktat på personer och grupper som är särskilt påverkade av konflikten, vilket inkluderar människorättsförsvarare, kvinnor, barn, urfolk och afrocolombianer samt internflyktingar. Utvecklingssamarbetet ska inom området mänskliga rättigheter och demokratisk samhällsstyrning främja en mer representativ och deltagande demokrati och stärka initiativ för offrens rätt till sanning, rättvisa och gottgörelse. Särskild tonvikt läggs på kvinnors representation och tillgång till rättvisa. Utskottet stöder inriktning på kvinnor som aktörer för fred, och därmed inte enbart på kvinnor som offer. I linje med säkerhetsrådets resolution har kontinuerligt verkat för kvinnors deltagande i de pågående fredssamtalen i . Ett konkret resultat av detta är att två kvinnor numera deltar i den colombianska regeringens förhandlingsdelegation för fredssamtalen med Farc. har inlett en dialog för att stödja kvinnorna i förhandlingsdelegationen i deras arbete för fred och för att ett jämställdhetsperspektiv ska inkluderas i fredsarbetet. Mot bakgrund av utskottets överväganden avstyrks motionerna 2012/13:U306 (S) yrkande 85, 2013/14:U208 (V) yrkande 8, 2013/14:U222 (MP) yrkande 2 och 2013/14:U303 (S) yrkande 98. förespråkar i kommittémotion 2013/14:U222 av m.fl. yrkande 3 att via ambassaden i ska ha en stark och tydlig närvaro i landet med fokus på stöd till demokrati och rättsstatsbyggande. har bedrivit ett biståndssamarbete med och är en av de större biståndsgivarna dit. Den strategi för utvecklingssamarbetet med som ursprungligen gällde för perioden –2012 har förlängts och gäller längst , eller tills regeringen har fattat beslut om en ny strategi. Utskottet noterar att regeringen i Sidas regleringsbrev gav myndigheten i uppdrag att inleda arbetet med att ta fram underlag enligt närmare anvisningar i kommande ingångsvärden för en resultatstrategi för utvecklingssamarbetet med . Enligt uppgift från har regeringen ännu inte beslutat om sådana ingångsvärden. De specifika målen för utvecklingssamarbete med är mätbara, tydliga framsteg för fred, försoning, respekt för de mänskliga rättigheterna, bekämpande av den utbredda fattigdomen, politiskt deltagande samt jämställdhet mellan könen. Kvinnor, barn och urfolk är prioriterade målgrupper. Inom sektorn för demokratisk samhällsstyrning och mänskliga rättigheter är minskad straffrihet och ett stärkt rättsväsen ett viktigt mål. Det stöd som 2013 betalades ut inom ramen för strategin uppgick till . bistånd till är inriktat på att minska straffriheten, främja mänskliga rättigheter och öka det demokratiska och ekonomiska deltagandet. I insatserna betonas kopplingen mellan respekt för mänskliga rättigheter, ökat demokratiskt deltagande och ökat aktivt ekonomiskt och socialt deltagande av marginaliserade grupper i fattiga regioner. Stöd lämnas till arbetet för övergångsrättvisa genom internationella och statliga aktörer, organisationer i det civila samhället och offrens egna organisationer. Exempelvis lämnar ett betydande stöd till den internationella kommissionen mot straffrihet i (CICIG). Denna kommission genomför oberoende straffrättsliga utredningar som stöd till riksåklagarämbetet och kan även fungera som bisittare till åklagare vid rättegångar. Utskottet välkomnar att respekten för de politiska rättigheterna har ökat i , vilket bl.a. kan tillskrivas CICIG. Stöd till centrala förändringsaktörer har lett till resultat i form av ökat demokratiskt inflytande, ökat ansvarsutkrävande, ökad transparens och utveckling av statliga institutioner. Detta stärker förutsättningarna för att individer ska kunna delta i och utkräva ansvar genom demokratiska processer. Av rättigheter i framgår att var den näst största givaren till CICIG efter . Andra samarbetspartner när det gäller finansiellt svenskt stöd för mänskliga rättigheter i var bl.a. åklagarmyndigheten, ombudsmannainstansen för urfolkskvinnor (), presidentens jämställdhetssekretariat (Seprem), UNDP, , UNFPA och FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter. lämnade också stöd till en rad civilsamhällesorganisationer som utbildar medborgarna i mänskliga rättigheter och deltar som målsägarbiträden i rättsprocesser. I för 2007–2013 beräknades EU lämna i stöd för bl.a. säkerhet och rättvisa, social sammanhållning och god hushållning med offentliga medel. Även EU lämnade stöd till CICIG. Den politiska dialog som kommer att föras inom ramen för ett associationsavtal mellan och , som utskottet nämnt tidigare i betänkandet och som innefattar , ger en permanent plattform för att behandla frågor om exempelvis mänskliga rättigheter, god samhällsstyrning, rättsstaten, demokrati och miljöskydd. Mot bakgrund av utskottets överväganden avstyrks motion 2013/14:U222 (MP) yrkande 3. anser enligt kommittémotion 2013/14:U304 av m.fl. yrkande 5 att det är angeläget att visar sitt tydliga stöd för utsatta kristna i och inom ramen för FN och EU verkar för en fortsatt skarp kritik mot landets antihädelselagar och våldet mot kristna. I rättigheter i uppges situationen för de mänskliga rättigheterna i landet fortfarande vara dålig, trots vissa förbättringar under den demokratiskt valda regeringen och 2009. Enligt rapporten är religionsfriheten skyddad i grundlagen, men islam är landets officiella religion, och grundlagen måste vara förenlig med sharia. Det är enligt lag inte förbjudet att konvertera från islam till en annan religion, men muslimer kan ändå räkna med social uteslutning, tortyr eller i värsta fall döden om de väljer att avsäga sig sin tro på islam. Det är förbjudet för icke-muslimer att försöka omvända muslimer till en annan religion. Personer som tillhör Ahmadiya är enligt särskilt utsatta för våld och diskriminering. Av befolkning beräknas 3 miljoner vara kristna, 2 miljoner hinduer och 1,5 miljoner ahmadier. Av den stora muslimska majoriteten uppskattas vara shiamuslimer. Andra minoriteter är kalasher, ismaeliter, sikher, buddister, parser, bahaier m.fl. Landets totala befolkning uppgick till ca 190 miljoner personer. I EU:s årsrapport om mänskliga rättigheter och demokrati i världen (Country Reports) bedöms ha förbättrat sin människorättslagstiftning, bl.a. genom att skapa en oberoende nationell kommission för mänskliga rättigheter i enlighet med de s.k. Parisprinciperna, som antogs av 1993. Den generella kapaciteten hos civila juridiska människorättsinstitutioner har enligt rapporten förbättrats men är fortfarande svag. EU fortsatte att följa och uttrycka oro över fall som rörde anklagelser för hädelse och anordnade ett möte för människorättsförsvarare från alla delar av landet. Bland de frågor som framför allt togs upp kan nämnas bl.a. gapet mellan lagstiftning och genomförande i praktiken, ett krympande utrymme för tolerans och yttrandefrihet, kvinnors rättigheter, rättigheter för personer som tillhör religiösa minoriteter, barnets rättigheter samt sociala och ekonomiska rättigheter. och EU beslutade om en gemensam plan benämnd EU–5-year Engagement Plan, som omfattar en rad områden, däribland demokrati, samhällsstyrning, mänskliga rättigheter och socioekonomisk utveckling. Inom dessa områden ska parterna genom sina institutionella kontakter stärka samarbetet och ha ett expertutbyte om funktionen hos civila demokratiska organ, skyddet för grundläggande mänskliga rättigheter och bekämpande av extremistisk intolerans. När EU:s höga representant besökte 2012 betonade hon vikten av stärkta demokratiska institutioner, god samhällsstyrning och respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter, och tog upp unionens oro i fråga om bl.a. religions- och trosfrihet. Utskottet har tidigare i betänkandet, under rubriken , där ett motionsförslag om situationen för kristna i landet behandlas, redogjort för EU:s människorättsriktlinjer om att främja och skydda religions- och trosfrihet, som antogs av utrikesrådet . I riktlinjerna, som välkomnas av utskottet, slås fast att EU inte företräder någon särskild religion eller tro, och att riktlinjerna återspeglar unionens beslutsamhet att i den människorättspolitik som förs i de yttre förbindelserna främja religions- och trosfrihet som en rättighet som ska omfatta alla överallt. Utskottet konstaterade i avsnittet om att utrikesrådet antog slutsatser om att EU i FN:s olika forum för mänskliga rättigheter ska fortsätta att främja religions- och trosfrihet som en grundläggande mänsklig rättighet och fortsätta att ge stöd till FN:s specialrapportör för främjande av religions- och trosfrihet. Av EU:s årsrapport om mänskliga rättigheter och demokrati i världen (Thematic Reports) framgår att unionen, när allvarliga kränkningar hade ägt rum eller det fanns oro i fråga om religionsfrihet, intolerans eller diskriminering, framförde sin uppfattning via diplomatiska kanaler, offentliga uttalanden och rådsslutsatser. framförde EU sådana uppfattningar till och en rad andra länder. I dylika fall ger unionen systematiskt uttryck för full respekt för tanke- och samvetsfrihet, och respekt för förbudet mot tillskyndan till religiöst hat eller våld. Unionen uppmanar till dialog och yttrandefrihet för att på så vis reagera mot tal eller innehåll som uppfattas som stötande. Mot bakgrund av utskottets överväganden avstyrks motion 2013/14:U304 (SD) yrkande 5. Utöver de yrkanden som behandlas tidigare i detta betänkande finns motionsvis framförda förslag som är föremål för förenklad motionsbehandling enligt de riktlinjer som fastslagits av med anledning av betänkande 2005/06:RS3 och promemorian Förenklad motionsbehandling under återstoden av mandatperioden, som utrikesutskottet fastställde . Utskottet har vid en genomgång och beredning funnit att de yrkanden som anges nedan inte kan vara aktuella för något tillkännagivande från . Efter denna behandling avstyrker ett enigt utskott motionerna 2010/11:U306 av m.fl. (S) yrkande 82, 2012/13:U201 av m.fl. (V) yrkandena 1–6, 2012/13:U202 av (KD), 2012/13:U273 av m.fl. (MP), 2012/13:U299 av m.fl. (S), 2012/13:U306 av m.fl. (S) yrkandena 70, 76, 80, 82–84 och 86–89, 2012/13:U312 av m.fl. (MP) yrkande 5, 2012/13:U326 av m.fl. (FP, KD, C) yrkandena 1–3, 2012/13:U328 av och i (KD, C) yrkande 1, 2012/13:U333 av och (båda SD), 2012/13:So593 av i (M), 2013/14:U203 av m.fl. (V) yrkandena 1, 3, 13, 14, 16 och 17, 2013/14:U204 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V) yrkandena 1, 2 och 4, 2013/14:U206 av (S), 2013/14:U207 av (MP), 2013/14:U208 av m.fl. (V) yrkandena 11 och 12, 2013/14:U209 av m.fl. (V) yrkande 24, 2013/14:U213 av (S), 2013/14:U214 av (M), 2013/14:U216 av (FP) yrkandena 1 och 2, 2013/14:U221 av m.fl. (MP) yrkandena 4 och 5, 2013/14:U224 av (S) yrkande 1, 2013/14:U225 av (S), 2013/14:U226 av (C), 2013/14:U232 av (KD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:U236 av Arhe Hamednaca m.fl. (S) yrkande 2, 2013/14:U241 av (MP) yrkandena 1–5, 2013/14:U250 av m.fl. (MP) yrkandena 1–5, 7 och 8, 2013/14:U252 av (FP) yrkandena 1–6, 2013/14:U253 av m.fl. (FP) yrkande 8, 2013/14:U254 av (KD), 2013/14:U257 av (KD), 2013/14:U259 av och (båda SD), 2013/14:U260 av (KD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:U262 av (FP), 2013/14:U272 av (FP) yrkandena 1 och 2, 2013/14:U273 av (KD) yrkandena 1–4, 2013/14:U277 av (KD), 2013/14:U280 av m.fl. (MP), 2013/14:U281 av och (båda S), 2013/14:U282 av m.fl. (S), 2013/14:U283 av m.fl. (S) yrkandena 1–7, 2013/14:U288 av m.fl. (S), 2013/14:U289 av m.fl. (S), 2013/14:U291 av m.fl. (S), 2013/14:U297 av m.fl. (S) yrkande 6, 2013/14:U299 av (S), 2013/14:U300 av (KD), 2013/14:U303 av m.fl. (S) yrkandena 16, 34–37, 39–41, 43–47, 79, 82, 87, 88, 90–97 och 99–102, 2013/14:U304 av m.fl. (SD) yrkandena 1–4, 2013/14:U309 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:U311 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:U312 av Skånberg och (båda KD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:U313 av (KD), 2013/14:U314 av och (båda SD) yrkandena 1–4, 2013/14:U316 av m.fl. (MP) yrkandena 3 och 5, 2013/14:Sk376 av m.fl. (V) yrkande 27 och 2013/14:N441 av m.fl. (MP) yrkande 43. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. MR-strategi, punkt 1 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (MP), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:U303 av m.fl. (S) yrkande 33. Omsorgen om och försvaret av de mänskliga rättigheterna måste vara en central del av utrikespolitiken. Engagemanget för de mänskliga rättigheterna speglar våra förhoppningar om en värld där människor kan leva fria, utan fruktan och nöd. måste stå upp för de mänskliga rättigheterna varhelst i världen de kränks. Vår röst ska vara lika skarp mot oförrätter oavsett om de begås av en stormakt eller en diktatur. Kampen mot diskriminering på grund av kön, etnicitet, sexuell läggning, funktionsnedsättning och religion måste föras både nationellt och internationellt. De fackliga rättigheterna behöver stärkas, inte minst i . Kvinnor utgör en majoritet av jordens befolkning, men kvinnors rättigheter kränks ständigt. Detta gäller också barnen. Svensk utrikespolitik bör prioritera jämställdhet och barns rättigheter. Det är angeläget att utveckla en ny strategi för arbetet med de mänskliga rättigheterna i svensk utrikespolitik. Det låga stödet för ett svenskt medlemskap i för mänskliga rättigheter visar på behovet av nya svenska ansträngningar rörande mänskliga rättigheter. hade tidigare ett gott anseende när det gäller främjande av de mänskliga rättigheterna. måste arbete för de mänskliga rättigheterna få en nystart och en ny strategi måste utarbetas i nära samverkan med det civila samhället. På detta sätt kan återställa det anseende som gått förlorat på MR-området sedan den nuvarande regeringen tillträdde 2006. allmänt, punkt 3 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (MP), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:U306 av m.fl. (S) yrkande 60, 2011/12:U315 av m.fl. (S) yrkande 61, 2012/13:U306 av m.fl. (S) yrkande 62 och 2013/14:U303 av m.fl. (S) yrkande 74. byggde upp ett förtroendekapital i som gett möjligheter till konstruktiv samverkan men även kritisk dialog. är en kontinent som kan och vill utveckla hela sin potential. Länderna och regionerna i är olika och en politik för måste bygga på att dessa har unika förutsättningar. Fred, demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna och ekonomisk utveckling är grundläggande faktorer som påverkar hur länderna utvecklas. Bara det har fått många nya demokratier, även om många av dessa är outvecklade. En grundförutsättning för en hållbar social och ekonomisk utveckling är fortsatt demokratisering med respekt för mänskliga rättigheter och rättstatens principer. Starkt fokus måste även i fortsättningen riktas mot de stora utmaningarna för : konflikter, hiv/aids, malaria, tbc, urbanisering, arbetslöshet, brister i demokratin, brott mot de mänskliga rättigheterna, utbredd korruption och etniska konflikter. De globala utmaningar som rör klimatet och miljön gäller i hög grad också . Utvecklingen är sammansatt och komplicerad och en politik för måste vara samverkande och mångsidig. beskrivs numera ofta som en tillväxtkontinent med stor potential för mänsklig utveckling. I exempelvis African Economic Outlook slås fast att jordbruk, gruvindustri och energiresurser skulle kunna få fart på kontinentens ekonomiska utveckling och bana väg för ett genombrott i fråga om mänsklig utveckling. På många håll i har människors levnadsvillkor förbättrats men sådana positiva och konkreta förändringar får sällan uppmärksamhet. Tillväxtens frukter måste nu i ökad utsträckning fördelas på ett sådant sätt att de kommer afrikanen i gemen till del, konstaterar . Vägen bort från fattigdom går genom en hållbar ekonomisk tillväxt där en större del av resurserna används för social utveckling. I många är fattigdomen utbredd. Det handlar både om avsaknad av materiella resurser och om brist på möjligheter att påverka sin levnadssituation. har befolkning ökat kraftigt. Medellivslängden ökar och barnadödligheten minskar. Majoriteten av fattiga är kvinnor och barn. Bristande jämställdhet mellan kvinnor och män är ett stort hinder för minskad fattigdom. De strukturer som håller tillbaka mer än hälften av befolkning måste brytas. Jämställdhet är en rättighet, men också en förutsättning för en såväl ekonomiskt som socialt hållbar utveckling. är en ung kontinent. Majoriteten av befolkningen är . De unga är både hopp och utmaning. Ungdom och urbanisering i kombination med fattigdom och arbetslöshet är en grogrund för sociala konflikter och spänningar. En hörnsten i Afrikapolitiken måste vara att stödja en strategi där urbanisering och migration från landsbygd till storstad kan bli en möjlighet till utveckling, inte ett hinder. Den utmaning som länder står inför har vi själva i erfarenhet av – kampen ut ur fattigdomen.