bet · H101MJU21 · 2014-04-22 00:00:00 — 2013/14:MJU21 Livsmedelspolitik Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I detta betänkande behandlas 61 motionsförslag om livsmedelspolitik från de allmänna motionstiderna 2012 och 2013. Motionerna rör en översyn av reglerna om hantering av viltkött, ursprungsmärkning, innehållsdeklarationer, förbud mot transfetter, azofärgämnen, mål för offentlig konsumtion av ekologiska livsmedel, antibiotika i livsmedel, dricksvatten, kontroll och sanktioner. Med anledning av ett motionsyrkande föreslår utskottet ett tillkännagivande om att regeringen inom EU i alla relevanta sammanhang driver frågan om obligatorisk ursprungsmärkning av alla köttprodukter inklusive sammansatta produkter. Utskottet föreslår att övriga motionsyrkanden avstyrks, i huvudsak med hänvisning till gällande regelverk och att arbete pågår med de väckta förslagen. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. I betänkandet finns 14 reservationer (S, MP, SD, V) och 3 särskilda yttranden (S, MP, SD, V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2013/14:MJ229 av (M) yrkandena 2–4, 2013/14:MJ336 av och (båda M) i denna del, 2013/14:MJ367 av och (båda SD) yrkande 2 och 2013/14:MJ520 av och (båda C). Reservation 1 (SD) 2013/14:MJ336 av och (båda M) i denna del och 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 31. Reservation 2 (S) 2013/14:MJ240 av m.fl. (S) i denna del, 2013/14:MJ256 av (S), 2013/14:MJ357 av och (båda MP) och 2013/14:MJ451 av och (båda C). Reservation 3 (MP, V) Obligatorisk ursprungsmärkning av animaliska produkter 2013/14:MJ371 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 49. Reservation 4 (MP, SD) Obligatorisk ursprungsmärkning av köttprodukter tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om ursprungsmärkning av alla köttprodukter. 2013/14:MJ374 av m.fl. (V) yrkande 9. Efterlevnad av regler om ursprungsmärkning 2013/14:MJ482 av m.fl. (S). Reservation 5 (S) Obligatorisk märkning av livsmedel med hög salthalt 2013/14:MJ479 av (SD). Reservation 6 (SD) Märkning av salt, socker och fett 2013/14:MJ224 av (MP), 2013/14:MJ417 av (M) och 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkandena 4, 5 i denna del och 7. Reservation 7 (S, V) Nationell strategi för att minska salt 2013/14:MJ360 av (MP). Reservation 8 (MP) Mål för offentlig konsumtion av ekologiska livsmedel 2013/14:MJ302 av m.fl. (V) yrkande 3 och 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 8. Reservation 9 (S) Reservation 10 (MP, V) 2013/14:MJ299 av m.fl. (V) yrkande 16 och 2013/14:MJ443 av (S). 2012/13:MJ207 av m.fl. (V) yrkande 7 och 2013/14:MJ299 av m.fl. (V) yrkande 6. 2013/14:So239 av (MP) yrkande 6. Reservation 11 (MP, V) 2013/14:MJ486 av (S) yrkandena 1–3. 2013/14:MJ352 av (M) och 2013/14:MJ371 av m.fl. (SD) yrkande 1. Reservation 12 (SD) 2013/14:MJ300 av m.fl. (V) yrkande 2, 2013/14:MJ371 av m.fl. (SD) yrkande 2 och 2013/14:MJ469 av (SD). Reservation 13 (SD, V) 2013/14:N395 av m.fl. (MP) yrkande 6. Reservation 14 (MP, V) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), i (S), (S), (S), (C), (S), (M), (KD), (SD), (MP), (V), (FP) och (M). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlas 61 motionsyrkanden om livsmedelspolitik från de allmänna motionstiderna 2012 och 2013. Motionerna rör en översyn av reglerna om hantering av viltkött, ursprungsmärkning, innehållsdeklarationer, förbud mot transfetter, azofärgämnen, mål för offentlig konsumtion av ekologiska livsmedel, antibiotika i livsmedel, dricksvatten, kontroll och sanktioner. Utskottet föreslår med anledning av ett motionsyrkande ett tillkännagivande om att regeringen inom EU i alla relevanta sammanhang driver frågan om obligatorisk ursprungsmärkning av alla köttprodukter inklusive sammansatta produkter. Utskottet föreslår att övriga motionsyrkanden avstyrks, i huvudsak med hänvisning till gällande regelverk och att arbete pågår med de väckta förslagen. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. I betänkandet finns 14 reservationer (S, MP, SD, V) och 3 särskilda yttranden (S, MP, SD, V). Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om att förenkla reglerna för hanteringen av vildsvinsprodukter (M, SD, C) och björnkött (S, M), om en översyn av avgifterna för trikinprover (M) och om åtgärder för att underlätta försäljningen av vildsvinskött (M). Jämför reservationerna 1 (SD) och 2 (S). I motionerna 2013/14:MJ229 av (M) yrkande 2 och 2013/14:MJ520 av och (båda C) uppmärksammas behovet av att förenkla reglerna för hanteringen av vildsvinsprodukter eftersom det finns så många regler. För vildsvin behövs fler undersökningar och intyg än för annat viltkött, vilket är bra för livsmedelssäkerheten men gör att vildsvinsjakt kan upplevas som så pass komplicerad att jägarna avstår. I den förstnämnda motionen föreslås vidare en översyn av avgifterna för trikinprover eftersom denna kostnad avskräcker jägare från att försöka få avsättning för vildsvinsköttet (yrkande 3). Motionären föreslår också att inom ramen för Matlandet bör marknadsföringen av vildsvinskött och annat viltkött öka (yrkande 4). Även i motion 2013/14:MJ367 av och (båda SD) yrkande 2 pekar man på att incitamenten för att jaga vildsvin behöver öka. Detta ska ske genom att underlätta försäljning av vildsvinskött och revidera reglerna för distribution av vildsvinskött så att jägaren på egen hand kan sälja sitt byte efter godkänd trikinprovtagning. I motion 2013/14:MJ336 av och (båda M) förordas en översyn av kravet på att björn- och vildsvinskött måste passera en vilthanteringsanläggning för att få säljas eller skänkas bort. Även i kommittémotion 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 31 uppmärksammas att det finns ett behov av att förenkla hanteringen av björnkött. En ökad jakt på björn ställer krav på nya mer effektiva sätt att ta hand om björnköttet. Det kan ta innan alla tillstånd och intyg har utfärdats. Eftersom köttet inte får frysas innan det har besiktigats och alla prover är tagna är köttet redan förstört när tillstånden är klara. Utskottet har tidigare behandlat frågan om försäljning av vildsvinsprodukter, senast i betänkandet Livsmedelspolitik (2012/13:MJU9). Av redovisningen framgår att regeringen , 2008 och 2010, har gett i uppdrag att överväga möjligheterna för jägare att sälja mindre mängder vildsvin och kött av vildsvin utan krav på besiktning i en vilthanteringsanläggning. Bakgrunden till uppdragen var att vildsvin är mottagliga för trikiner, dvs. parasitära maskar som kan smitta från djur till människa. De nuvarande reglerna innebär att nedlagda vildsvin måste levereras till vilthanteringsanläggningar för en offentlig trikinprovtagning innan de får konsumeras. Godkända slaktkroppar kontrollstämplas på vilthanteringsanläggningen efter en negativ trikinprovtagning. Det första uppdraget till innefattade bl.a. en kartläggning av olika faktorer som hade betydelse i detta sammanhang. Det andra uppdraget avsåg en fördjupad analys av möjligheterna för jägare att sälja mindre mängder vildsvinsprodukter utan krav på besiktning i en vilthanteringsanläggning. Möjligheten att låta jägare eller annan utbildad provtagare (utanför vilthanteringsanläggning) ta prover för trikinundersökning analyserades djupare, särskilt med avsikt på hur livsmedelssäkerhet och spårbarhet kunde bibehållas. Uppdraget redovisades till regeringen (, Redovisning av regeringens andra uppdrag i fråga om villkor för försäljning av produkter av vildsvin). I rapporten redovisar ett detaljerat förslag till ett alternativt system inom vilket en jägare ska kunna leverera små mängder vildsvin och kött av vildsvin direkt till konsumenter och lokala detaljhandelsanläggningar som levererar direkt till konsumenter. Det framgår att trikinos är en allvarlig zoonos, och därför måste allt vildsvinskött som ska göras tillgängligt på marknaden enligt gällande regler föras till en av godkänd vilthanteringsanläggning för uppslaktning och veterinära kontroller, bl.a. besiktning efter slakt och individuell trikinprovtagning. ansåg att både det nuvarande och det alternativa system som föreslås i rapporten är de system som har bedömt som tillräckligt säkra för att skydda konsumenterna. I det alternativa systemet föreslås att en jägare får sälja upp till 52 vildsvin förutsatt att jägaren får tillstånd, utbildar sig särskilt om trikinos, trikintestar köttet, skickar prov till ackrediterat laboratorium, meddelar kontrollmyndigheten varje planerad leverans, ger en köpare en kopia på provsvaret och låter sig kontrolleras av kontrollmyndigheten. I detta system blir jägaren fullt ut ansvarig från trikinprovtagningen till leveransen av vildsvinsprodukter. Jägare med tillstånd från kontrollmyndigheten registreras i ett rikstäckande dataregister. En tillståndsavgift beräknas uppgå till ca per ansökan. Till det kommer den årliga kontrollkostnaden som beräknas till per vildsvinsjägare och kostnaden för trikinanalyser (100–per prov). Den uppskattade initiala kostnaden för en anpassning av systemstöd uppgick till . förslag har remissbehandlats. Utgångspunkten var att allt vildsvinskött som når konsumenterna ska vara lika säkert oavsett distributionssätt. Därav följer att offentlig kontroll måste vara möjlig i alla tänkbara system. En aspekt som beaktades är vikten av att konsumenternas förtroende för produkten inte äventyras. Enligt Landsbygdsdepartementet skulle konsekvenserna av förslaget leda till att en ny, relativt omfattande lagstiftning infördes med ökade kostnader som följd. Det råder vidare osäkerhet om jägarna kommer att vilja ansluta sig till det alternativa systemet, och ett genomförande av förslaget bedömdes inte ha någon inverkan på vildsvinsstammen. Till följd av detta har regeringen inte presenterat några förslag till en ändrad reglering. Utskottet konstaterade då att frågan om att förenkla reglerna för hanteringen av vildsvinsprodukter var utredd. Resultatet visar att det finns både nackdelar och osäkerheter med ett nytt system. Utskottet vill uppmärksamma att både björn och vildsvin kan vara bärare av trikiner, och den ovannämnda redovisningen gäller därmed för båda djurslagen. omfattas också av Citeskonventionen (Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and ). Syftet med Citeskonventionen är att reglera handeln med hotade arter för att undvika att de utrotas och för att säkerställa ett hållbart uttag från naturen. Citesreglerna innebär en viss ökning av administration för alla som hanterar exemplar av Citeslistade arter. Det finns vidare EU-bestämmelser om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem (se vidare 2010/11:MJU14 s. 11 och 2009/10:MJU10 s. 10). Den Europeiska livsmedelssäkerhetsmyndighetens (Efsa) årliga rapport om zoonoser (dvs. smittor mellan djur och människor) publicerades . Enligt rapporten ökade antalet fall av trikinos hos människa med i EU jämfört med , men fallen var fortfarande på en lägre nivå än –2009 då flera hundra trikinosfall rapporterades från och . De två viktigaste källorna till smitta i EU är kött från tamgrisar som inte har undersökts för trikiner och vildsvinskött. Utskottet vill också nämna att har presenterat en rapport: Från skog till krog – Vilka hinder motverkar mer vildsvinskött på marknaden? (2013:28). I rapporten ringar man in fyra huvudsakliga hinder till att det inte finns mer vildsvinskött på marknaden: hanteringen, kostnaderna, priserna och okunskaper hos konsumenterna. Dessa hinder hänger ihop och därför är det inte bara ett enstaka hinder som motverkar mer kött på marknaden. Om mer vildsvinskött ska kunna nå marknaden framöver så måste hela marknaden hänga med, vilket förutsätter att hela kedjan, från jägare till konsumenter, fungerar och är redo. är inte hela kedjan redo. och vilthanteringsanläggningar ser främst sina egna problem och inte varandras. Dessutom måste konsumenterna få upp ögonen för vildsvinskött och både våga och vilja äta det. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2013/14:MJ229 (M) yrkande 2, 2013/14:MJ336 (M), 2013/14:MJ367 (SD) yrkande 2, 2013/14:MJ490 (S) yrkande 31 och 2013/14:MJ520 (C). När det gäller marknadsföring av viltprodukter vill utskottet uppmärksamma att i regleringsbrev avsattes medel om till för att föreningen skulle ta fram branschriktlinjer för hur en godkänd vilthanteringsanläggning kan vara utformad och för hur det fällda viltet ska hanteras av jägaren vid leverans till en vilthanteringsanläggning. Enligt Landsbygdsdepartementet pågår ett arbete inom Svenskt Viltkött med att ta fram branschriktlinjer för hur ett godkänt slakteri kan vara utformat. Cirka 60 vilthanteringsanläggningar har anslutit sig till Svenskt Viltkött, som även har utbildat ett tiotal instruktörer för att utbilda viltundersökare. De har på sin hemsida lagt upp vilthanteringsanläggningar på en karta och kommer också att lägga dit uppsamlingscentraler för att underlätta för jägare att förmedla överskottskött till vilthanteringsanläggningar. Likaså har återrapporterat sitt regeringsuppdrag om – det nya matlandet som avser stöd till småskaliga slakterier, vilket även gäller för vilt. har haft i uppdrag från regeringen att förbättra förutsättningarna för de mindre slakterierna. –2010 öronmärktes av anslag för nedsättning av kontrollavgifterna. För perioden –2013 höjdes beloppet till . infördes även ett anslag om som har öronmärkts för att stärka livsmedelsföretagarnas konkurrenskraft genom en sänkning av avgifterna för den officiella kontrollen vid slakterier. Med hänvisning till det arbete som bedrivs inom området föreslår utskottet att motion 2013/14:MJ229 (M) yrkande 4 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om en översyn av avgifterna för trikinprover konstaterar utskottet att det är () och andra ackrediterade laboratorier som utför trikintesterna som avgör priset för provtagningen. Mot bakgrund av detta finner inte utskottet någon anledning att föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2013/14:MJ229 (M) yrkande 3. Utskottets förslag i korthet Med anledning av ett motionsyrkande (V) tillkännager för regeringen som sin mening att denna inom EU i alla relevanta sammanhang ska verka för en ursprungsmärkning av alla köttprodukter inklusive sammansatta produkter. avslår motionsförslag om en obligatorisk ursprungsmärkning av animaliska produkter (MP, SD), krav på en ursprungsmärkning av livsmedel (S), utredning om ursprungsmärkning av livsmedel (MP, C) och efterlevnaden av reglerna för ursprungsmärkning (S). Jämför reservationerna 3 (MP, V), 4 (MP, SD) och 5 (S). I motionerna 2013/14:MJ240 av m.fl. (S) i denna del och 2013/14:MJ256 av (S) framhålls att det finns stora brister i märkningen av livsmedel, vilket minskar möjligheten för konsumenterna att göra aktiva val. Konsumenterna vill göra val utifrån djurskydd och miljö. Hur djuren har fötts upp och hur de har behandlats är viktiga frågor för många konsumenter. Därför behöver man ställa krav på ursprungsmärkning. Även i motion 2013/14:MJ451 av och (båda C) uppmärksammas frågan om en obligatorisk ursprungsmärkning för fler livsmedelsprodukter. Ursprungsmärkning kan också bidra till att självförsörjningsgraden på mat ökar i . importerar vi nästan hälften av de livsmedel vi konsumerar, vilket är mest i . Om vi vill ha kvar det svenska jordbruket och de öppna landskapen, prioritera miljön, djurskydd och jobben, bör konsumenten ges en större möjlighet att välja mer svenska och närproducerade produkter. I motion av 2013/14:MJ357 av och (båda MP) begärs att regeringen ska utreda frågan om att säkerställa identiteten på den mat vi äter. Konsumenten ska kunna lita på innehållsförteckningen på en vara. Alla ingredienser i produkten ska redovisas. Stöd till en total ursprungsmärkning med full spårbarhet bör ges, vilket skulle gynna små livsmedelsproducenter och varumärkesägare. I kommittémotionerna 2013/14:MJ371 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2013/14:MJ518 av m.fl. (MP) yrkande 49 betonas att det är angeläget att öka konsumenternas möjlighet att göra aktiva val när de köper livsmedel och att det därför behövs en obligatorisk ursprungsmärkning av animaliska produkter. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ374 av m.fl. (V) yrkande 9 är det av stor vikt att vi som konsumenter har tillräcklig information om de produkter som finns på marknaden. brister märkningen vad gäller kött och minskar därmed möjligheten för konsumenten att göra aktiva val. Därför bör alla köttprodukter inom EU ursprungsmärkas. I motion 2013/14:MJ482 av m.fl. (S) framhålls att det finns ett behov av att se över hur regleringen för ursprungsmärkning av kött enligt livsmedelslagen efterlevs. Allt fler konsumenter vill välja närproducerade matvaror för att minska klimatpåverkan av långa transporter. För att kunna göra informerade val vill konsumenterna känna till ursprunget på matvaror; allra viktigast är det att känna till ursprunget för kött. Inledningsvis konstaterar utskottet att det beslutades om en ny EU-förordning om tillhandahållande av livsmedelsinformation till konsumenterna (1169/2011). I förordningen fastställs allmänna principer, krav och ansvarsområden i fråga om livsmedelsinformation, i synnerhet när det gäller livsmedelsmärkning. Obligatoriska bestämmelser om ursprung har utvecklats, t.ex. för honung, frukt och grönsaker, fisk och nötkött. Till följd av den nya EU-förordningen kommer en uppgift om ursprungsland eller härkomstplats även att vara obligatorisk för kött av svin, får, get och fjäderfä fr.o.m. . Enligt förordningen skulle kommissionen anta genomförandebestämmelser om bl.a. hur ursprungsmärkning för färskt, kylt och fryst kött från gris, får, get och fjäderfä ska utformas. Kommissionen presenterade ett utkast till förslag till bestämmelser och har fört diskussioner med medlemsländerna. En omröstning i kommissionens ständiga kommitté för livsmedelskedjan och djurhälsa (SKLD) ägde rum . Kommissionen fick tillräckligt stöd från medlemsländerna för att anta bestämmelserna som kommer att börja tillämpas fr.o.m. . röstade nej eftersom bestämmelserna inte ger konsumenterna tillräcklig information om djurens ursprung. Kommissionen har i enlighet med artikel 26.6 i förordningen om livsmedelsinformation lagt fram en rapport (KOM(2013) 755 slutlig) till och rådet om möjligheten att utvidga den obligatoriska ursprungsmärkningen till att gälla kött som används som ingrediens i färdigförpackade livsmedel. Rapporten omfattar kött från alla arter (t.ex. från nötkreatur, gris, fjäderfä, får och get, vilt, kanin och häst) som används som ingrediens i färdigförpackade livsmedel. Rapportens främsta mål är att – bedöma konsumenternas inställning till en obligatorisk ursprungsmärkning av kött som används som ingrediens – undersöka om en sådan märkning är genomförbar och – analysera kostnaderna och fördelarna med att införa sådana åtgärder, inklusive de rättsliga effekterna för den inre marknaden och konsekvenserna för den internationella handeln. Av rapporten framgår att konsumenternas intresse för ursprungsmärkning av köttingredienser verkar vara tämligen stort. Det finns stora skillnader mellan de olika EU-länderna när det gäller konsumenternas preferenser och deras förståelse av ursprungsuppgifterna samt när det gäller motivation och behovet av dessa uppgifter. Konsumenternas generellt stora intresse för ursprungsmärkning hamnar efter pris, kvalitet och tillsatser när man rangordnar de faktorer som har störst inflytande på konsumenternas val, och återspeglas inte i konsumenternas vilja att betala; när prisökningen är minskar betalningsviljan med 60–. I rapporten redovisas olika scenarier för att tillgodose konsumenternas behov av ursprungsuppgifter och kostnader för genomförandet. Kommissionen menade att alla de tänkbara scenarierna har både fördelar och nackdelar som behöver diskuteras ingående med rådet och . På grundval av dessa diskussioner kommer kommissionen att överväga vilka eventuella steg som bör tas. I tillämpliga fall kan detta omfatta att lägga fram ett lagstiftningsförslag för att reglera ursprungsmärkning av kött som används som ingrediens i livsmedel. Utskottet konstaterar att i enlighet med genomförandeakter som beslutades blir det obligatoriskt att ange ursprungsland eller härkomstplats för kött av svin, får, get och fjäderfä. Utskottet anser att detta är positivt men långt ifrån tillräckligt. Enligt utskottet är det av stor vikt att konsumenterna får information om innehållet i de produkter som finns på marknaden så att de kan göra medvetna val. finns det brister framför allt när det gäller märkningen av kött och köttprodukter, vilket begränsar konsumenternas möjligheter att göra sådana val. Den obligatoriska ursprungsmärkningen bör därför utvidgas till att även omfatta kött som används som ingrediens i livsmedel. Det är vidare angeläget att de regler som fastställs är tydliga så att konsumenterna inte riskerar att vilseledas av märkningen. De nu antagna bestämmelserna innebär att det räcker med att ange var djuret är uppfött och slaktat. Djur räknas som uppfödda i ett land även när de har flyttats till ett annat land . Detta innebär att smågrisar kan födas i ett land och flyttas till ett annat när de är slaktsvin och ändå räknas som uppfött i födelselandet. Utskottet anser att bör försöka få till stånd en ändring i bestämmelserna så att märkningen omfattar såväl var djuret är fött som var det är uppfött och slaktat. Utskottet anser därför att regeringen inom EU i alla relevanta sammanhang kraftfullt ska verka för en sådan ursprungsmärkning av alla köttprodukter inklusive sammansatta produkter. Märkningen ska också vara tydlig så att konsumenterna inte vilseleds. Detta är enligt utskottet väsentligt för att upprätta och bibehålla konsumenternas förtroende för den köttproduktion som sker inom EU som vi säkerställer att konsumenterna får den information som behövs för att kunna göra aktiva och medvetna val. Därmed tillstyrker utskottet motion 2013/14:MJ374 (V) yrkande 9. Det anförda bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till redovisningen ovan avstyrks motionerna 2013/14:MJ240 i denna del (S), 2013/14:MJ256 (S), 2013/14:MJ357 (MP) 2013/14:MJ371 (SD) yrkande 3, 2013/14:MJ451 (C), 2013/14:MJ482 (S) och 2013/14:MJ518 (MP) yrkande 49 i den mån de inte kan anses tillgodosedda. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om lagstiftning om märkning av livsmedel med en hög salthalt (SD), innehållsdeklaration av salt i livsmedel (S, M), bättre märkning av fett och socker (S) och en utredning om att minska salt i livsmedel m.m. (MP). Jämför reservationerna 6 (SD), 7 (S, V) och 8 (MP). Enligt motion 2013/14:MJ479 av (SD) behövs en lagstiftning om märkning av livsmedel med en hög salthalt. Mat med allt för höga salthalter ökar risken för högt blodtryck, vilket ökar risken för hjärt- och kärlsjukdomar och stroke. I motion 2013/14:MJ417 av (M) framhålls att regeringen bör göra en översyn av hur konsumenternas medvetenhet om saltets negativa hälsopåverkan kan öka. De regler som gäller om vilken information som konsumenterna har rätt att få via innehållsförteckningen för livsmedel bör ses över. Även i kommittémotion 2013/14:MJ490 av m.fl. (S) yrkande 4 uppmärksammas riskerna med mycket salt i maten. I äter vi i genomsnitt salt per dag. Det är dubbelt så mycket som och på salt per dag. Redovisningen och märkningen av salt på matvaror bör därför förbättras. I samma motion yrkande 5 i denna del förordas en bättre märkning som tydligare anger varans innehåll av t.ex. fett och socker. Vidare påpekas att det dolda sockret och andra sötningsmedel ska redovisas tydligare i snabb- och halvfabrikatmat (yrkande 7). I motion 2013/14:MJ224 av (MP) förordas en utredning av nya åtgärder för ett hälsosammare liv.