bet · H201UU2 · 2014-12-17 00:00:00 — Med enkla medel som information om hur man förhindrar spridning av mygg och att använda myggnät går det också minska risken för malaria. Demokrati och mänskliga rättigheter Vi anser det viktigt att komma ihåg att även rätten till en skälig levnadsstandard, rätten till utbildning och rätten till hälsa är grundläggande mänskliga rättigheter, och insatser för t.ex. rent vatten, grundläggande sanitet, utbildning och hälsa är också insatser för att främja mänskliga rättigheter. I regeringens arbete med demokrati och mänskliga rättigheter finns ett tydligt fokus på medborgerliga och politiska rättigheter och stöd till statliga institutioner och myndigheter. Detta har i grunden ett gott syfte, men vi ifrågasätter i vilken grad ett alltför långtgående fokus på detta bidrar till att skapa förutsättningar för människor i fattigdom och förtryck att förbättra sina levnadsvillkor utifrån sina prioriteringar i den omedelbara vardagen. Därför vill vi se ett ökat fokus på sociala och ekonomiska rättigheter. Att uppnå fungerande demokratiska samhällen där alla mänskliga fri- och rättigheter respekteras och människor kan uppnå ett välstånd inte bara vad gäller tillgång till livsmedel, är en viktig utgångspunkt och målsättning för utvecklingssamarbetet. En sådan förändring tar dock tid och behöver i första hand komma inifrån och drivas av inhemska krafter och individer som har en förståelse för och kunskap om lokala förutsättningar. Studier visar även att för fattiga marginaliserade människor är frågan om att göra sin röst hörd och utöva inflytande i första hand en fråga om deras ställning i den omedelbara närmiljön. Därför menar vi att våra prioriteringar i biståndet på fattiga människors grundläggande behov också främjar deras möjligheter för andra rättigheter. I arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter bör det svenska bilaterala biståndet i högre grad också prioritera satsningar i det civila samhället för att stödja människor och organisationer att verka för demokrati och mänskliga rättigheter. Däremot menar vi att och FN kan spela en viktig roll i uppbyggnaden av och påverkan på demokratiarbetet på statlig nivå. Vi ställer oss även kritiska till att använda begreppet feministisk utrikespolitik. Vi välkomnar en utrikespolitik som verkar för mänskliga rättigheter för kvinnor såväl som för män och ökad jämställdhet, men anser att feminism kan ha många politiska förtecken som sträcker sig bortom jämställdhet. I arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter i andra länder anser vi det viktigt att skilja mellan att verka för grundläggande mänskliga rättigheter och demokratiska principer och att gå in och detaljstyra länders politiska inriktningar, t.ex. genom att överföra svensk abortpolitik och genuspedagogik. slår fast att alla barn har rätt till utbildning. Ändå saknar runt 57 miljoner barn möjlighet att gå till skolan, och majoriteten av dessa är flickor. Att lära sig läsa och skriva är förutsättningar för ett självständigt liv med god hälsa, inkomst och möjlighet att påverka. Utbildning kan bana vägen för att ta sig ur fattigdom och utsatthet. Att alla barn ska få gå i är också ett av millenniemålen. Vi vill stödja biståndsinsatser som verkar för alla barns rätt till utbildning oavsett kön, där extra insatser kan behövas för flickors rätt till skolgång. Högre utbildningar som kan ge arbete är en förutsättning för viktiga samhällsfunktioner som lärare, läkare och ingenjörer och är också grundläggande för ett lands utveckling. Vi vill att utbildningsinsatser ska prioriteras till de minst utvecklade länderna. I det långsiktiga målet att länder ska bli oberoende av bistånd är det givet att insatser som bidrar till ökad sysselsättning och god ekonomisk utveckling är avgörande för en framgångsrik fattigdomsbekämpning. Vi ser positivt på en ökad samverkan med näringslivet och privata aktörer för jobbskapande insatser. Det kan även handla om utbildning i företagande för att stimulera människor att starta företag och att förstärka goda företagarinitiativ. Om utvecklingsländer ska ha en chans till ökad ekonomisk tillväxt är också handelslättnader av olika slag en viktig åtgärd. För att dessa insatser ska fungera behöver de kombineras med insatser som motverkar korruption och kapitalflykt. Tillgång till forskningsbaserad kunskap för att kunna utveckla och effektivisera biståndet anser vi vara viktigt. Satsningar på forskning görs även genom det bistånd som kanaliseras via UD, som t.ex. , och organisationer. Mot den bakgrunden bör biståndsverksamhet genom Sida i högre grad renodlas till insatser för fattigdomsbekämpning och humanitära insatser. Konflikt, fred och säkerhet Krig och konflikter orsakar fattigdom, död, lidande och förstörelse för drabbade länder. Ett förebyggande arbete för att minska risken för krig och konflikter, parat med ett arbete för fred och försoning, är därför också viktigt. Krig och konflikter försvårar också för ett gott utvecklingssamarbete och direkta humanitära insatser. En god samordning med säkerhetsfrämjande insatser är därför angeläget. En målsättning med svenskt bistånd bör vara att förstärka länder som går i en positiv riktning och att det inte ska löna sig att missköta landets ekonomi eller dess välfärdssatsningar och bryta mot internationella konventioner om mänskliga rättigheter. Denna ambition är dock inte alltid förenlig med viljan att prioritera de minst utvecklade och fattigaste länderna då de också ofta brister i kapaciteten att hantera biståndsmedel. Det är därför viktigt med ett flexibelt bistånd anpassat efter den situation som råder i olika länder, där bistånd till länder med svaga institutioner i första hand bör gå genom det civila samhället. I exempelvis , som är ett av världens fattigaste länder, är också korruptionen omfattande, och vi förespråkar därför att bistånd dit kanaliseras genom organisationer i det civila samhället i stället för genom myndigheter. Det bör även finnas en flexibilitet i att kunna avbryta eller fasa ut bistånd, t.ex. om det visar sig att det sker så allvarliga brott mot grundläggande mänskliga rättigheter att det är läge att visa ett tydligt avståndstagande eller om biståndet visar sig möjliggöra att resurser frigörs för skadliga och kontraproduktiva ändamål. Vi menar också att biståndsmedel kan användas mer effektivt om det finns en fokusering på färre länder. Multilaterala organisationer och fonder När det gäller de multilaterala utvecklingsbankerna är det vi vill prioritera. När det gäller övriga regionala utvecklingsbanker och fonder anser vi att ger så små bidrag till varje bank att våra möjligheter att påverka vad svenska biståndsmedel används till är begränsade. Vad gäller basbudgetstöd till multilaterala organisationer vill vi prioritera FN och dess fonder och program då vi anser dem vara bland de absolut viktigaste multilaterala biståndsorganisationerna. Det är viktigt att regelbundet följer upp och utvärderar resultat av verksamheten i multilaterala organisationer och att svenska biståndsmedel används på ett ändamålsenligt sätt. Utvecklingspolitikens inriktning, punkt 4 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:81 av m.fl. (V) yrkandena 5, 7 och 8 samt 2014/15:1880 av m.fl. (FP) yrkande 3, 2014/15:2316 av m.fl. (FP) yrkande 13, 2014/15:2321 av (C) yrkandena 7 och 9, 2014/15:2993 av m.fl. (M) yrkandena 26–28 och 2014/15:3011 av m.fl. (SD) yrkandena 6, 9, 11–13, 17 och 18. finns en gemensam internationell dagordning för global utveckling genom den s.k. Millenniedeklarationen, undertecknad av ca 200 länder. Deklarationen med de åtta millenniemålen slår fast att global utveckling kräver en helhetssyn – insatser för fattigdomsbekämpning, utbildning, hälsa, fred, säkerhet, miljö, mänskliga rättigheter och demokrati hör ihop. Millenniemålen kommer inte ensamma att lösa alla jordens utmaningar eller radera fattigdom eller förtryck. Om millenniemålen nås skulle det dock innebära att miljoner människor får möjlighet att leva värdiga liv. , när millenniemålen snart ska vara uppfyllda, kan vi konstatera att världen både lyckats och misslyckats. Flera mål är redan uppnådda och arbetet med att utrota fattigdom har genom millenniemålen fått en tydligare inriktning. återstår mycket att göra både här hemma och i världen. Millenniemålen är inte bara mål, de är också ett löfte som världens ledare gett jordens befolkning att göra sitt yttersta för att de ska uppfyllas. Ansvaret vilar både på regeringar i nord och i syd. millenniemål 8 berör specifikt den rika världens åtaganden för att nå millenniemålen, ett mål som är långt ifrån att uppfyllas eftersom världens rika länder inte har ökat biståndet till utlovade nivåer. Vi har påpekat att millenniemålen fick lite utrymme i den förra regeringens utvecklingspolitik . Alltför mycket av den svenska utvecklingspolitiken saknade en tydlig koppling till målen och fattigdomsbekämpning fick en undanskymd roll. Vår förhoppning är att vi med en ny regering ska få en svensk utvecklingspolitik som tydligt kopplas till det globala arbetet med millenniemålen och de nya utvecklingsmålen. måste koppla allt bistånds- och utvecklingsarbete till millenniemålens och PGU:s uppfyllande. Vidare är det skyldighet att trycka på de rika länder som inte lever upp till de gemensamt satta målsättningarna. Inte minst gäller detta för länderna inom EU. bör inom EU och andra internationella fora aktivt verka för att de mål som satts upp för det internationella biståndet inom ramen för millenniemålens uppfyllande blir verklighet. utgångspunkt för bistånd är den internationella solidariteten. Vi menar därför att utvecklingssamarbetet ska utgå från mottagarnas prioriteringar, inte från egenintressen i nord eller som ett maktmedel mot mottagarna. En förutsättning för en framgångsrik fattigdomsbekämpning är att det politiska och ekonomiska självbestämmandet i syd ökar. Varje land har sin egen historia och sin egen unika situation och det finns således aldrig en enda väg till utveckling. I den s.k. Parisdeklarationen, som antogs 2005, framgår att utvecklingsländernas inflytande över utvecklingssamarbetet måste öka. Biståndsgivarna lovar att förändra attityder och metoder för att anpassa sitt bistånd bättre till varje enskilt samarbetsland. Utvecklingsländerna måste med andra ord äga sin egen utveckling. Men fortfarande återstår mycket arbete innan det går att tala om ägandeskap för utvecklingsarbete i syd. Tyvärr konstaterar vi att dessutom går i rakt motsatt riktning, mot att allt mer ska detaljstyras från . Det är ett gammalt och omodernt sätt att bedriva bistånd, som har prövats och som har misslyckats. Ägarskap är en fråga om demokrati men också om effektivitet. Om biståndsmedel ska leda till långsiktiga förändringar krävs att mottagaren äger sin egen utveckling. För att framgångarna inom ramen för arbetet med kampen mot fattigdomen i världen ska bli permanenta krävs att arbetet för att nå fram genomsyras av ett starkt ägandeskap av arbetet i Syd. Det är människor i Syd, de som känner fattigdomen och orättvisorna i sin vardag, som behöver sätta dagordningen för biståndet. Därför måste besluten om landets utveckling tas av invånarna själva – detta är grunden för demokrati. Syds befolkning måste tillåtas att formulera sina egna mål och visioner och styra sin egen utveckling. Allt utvecklingsbistånd ska utgå från respektive mottagarlands egna behov. Det ska respektera dess suveränitet och inte förknippas med ekonomiska villkor. () och ställer liksom alla banker upp villkor för att ett land ska beviljas lån eller för att gamla lån ska avskrivas. Det är i sig inget anmärkningsvärt att sätta upp villkor, men är starkt kritiska till hur kraven utformats och på vilka grunder de har tillkommit. Kränkningar av kvinnors rättigheter är det vanligaste och mest omfattande brottet mot de mänskliga rättigheterna. Världen över begränsas kvinnors liv av diskriminerande lagstiftningar och samhällsnormer. Kvinnors rättigheter är även en nyckel till utveckling, och könsdiskriminering är en viktig orsak till fattigdom. Kvinnor har ofta det verkliga försörjningsansvaret för familjen, men saknar trots det ofta de mest basala rättigheterna. Att öka kvinnors möjligheter till utbildning och försörjning, exempelvis genom mikrolån, kan bidra till att förbättra den enskilda kvinnans ställning, främja jämställdhet i stort och dessutom bidra till hela samhällets utveckling. är det viktigt att understryka att kvinnor världen över i högsta grad själva är aktörer. till Malala Yousafzai 2014 synliggör både hur kvinnor själva är aktörer för förändring och hur avgörande arbetet för flickors och kvinnors rätt till utbildning är. Det är därför avgörande att det är kvinnor i syd som sätter dagordningen för arbetet med jämställdhet i utvecklingspolitiken och att verkar för att kvinnor finns representerade och inkluderas i alla former av beslutsprocesser. Trots att det råder bred enighet om att jämställdhetsfrågor är centrala både för utveckling i stort och i svenskt utvecklingssamarbete så saknas det tydliga siffror på hur stor andel av det svenska biståndet som går till män respektive kvinnor. Uppföljningar av arbete med SRHR-frågor visar att andelen av biståndsbudgeten som går till detta område inte har ökat , som just SRHR ofta lyfts fram som prioriterat. Det är viktigt både med mål och med uppföljning för att garantera att svenskt bistånd faktiskt bidrar till jämställdhet. bör därför ha som mål att av biståndet ska gå till kvinnor. Det är på samma sätt viktigt att det skapar tydliga sätt att följa hur stor andel av biståndet som går till män respektive kvinnor i internationella organisationer. bör verka för att EU, FN-organen, och de regionala utvecklingsbankerna utvecklar sitt arbete på detta område, och bör i dessa organisationer vara pådrivande för att en större andel av biståndet går till kvinnor med målet att av allt utvecklingssamarbete ska gå till kvinnor. Att få bestämma över sin egen kropp och uttrycka sin egen sexualitet är en grundläggande mänsklig rättighet. Men det är en rättighet som kränks och inskränks i många länder som bedriver utvecklingssamarbete med. Bristande tillgång till preventivmedel och sexualupplysning, bristande mödravård och starka begränsningar i aborträtten är centrala hinder för utveckling och fattigdomsbekämpning. Behovet är stort av givarländer som är beredda att stötta organisationer som arbetar för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i syd – alltför många givare saknar viljan eller modet att engagera sig i dessa kontroversiella frågor. ser vi hur de krafter som motverkar aborträtt är aktiva i många utvecklingsländer, katolska kyrkan driver t.ex. hundratusentals vård- och omsorgsinrättningar i syd. SRHR måste prioriteras i vårt utvecklingssamarbete. Av denna anledning har drivit att av biståndsbudgeten ska öronmärkas för SRHR. Centralt i arbetet med SRHR-frågor är tillgången till materiel som rör SRHR. I många länder råder stor brist på exempelvis kondomer, p-piller, spiraler och andra preventivmedel samt på materiel som behövs vid förlossningar, mödravård och säkra aborter, samt hivtester. I de analyser och strategier som ligger till grund för internationella utvecklingssamarbete bör därför tillgången till sexuell och reproduktiv hälsoservice, inklusive tillgång till preventivmedel och materiel som används vid förlossningar och säkra aborter, lyftas fram. Sekulär, könsneutral lagstiftning och lika medborgerliga rättigheter är en grundläggande förutsättning världen över för verklig jämställdhet, ekonomisk utveckling och demokrati. FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminteirng av kvinnor (Cedaw) är ett viktigt verktyg i denna kamp. bör inom ramen för sin utvecklingspolitik regelmässigt redovisa hur och på vilket sätt man implementerar i sitt arbete. Politiken för global utveckling, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:81 av m.fl. (V) yrkandena 1–3 och 13 samt 2014/15:2321 av (C) yrkande 11. Grunden för svensk utvecklingspolitik är politik för global utveckling, PGU. Det har gått antog propositionen Gemensamt ansvar politik för global utveckling. Genom PGU slog man fast att utvecklingspolitiken skulle genomsyras av ett rättighetsperspektiv och utgå från de fattigas perspektiv på utveckling. slog fast att svensk politik måste vara samstämmig och att alla politikområden måste bidra till att uppfylla utvecklingspolitikens mål om rättvis och hållbar global utveckling. välkomnade PGU, och för oss är det centralt att svensk utvecklingspolitik utgår från PGU och att det råder samstämmighet mellan alla politikområden. Dit är det dock fortfarande en lång väg – mycket återstår för att omsätta PGU:s ord till praktisk politik. För att förstå hur utveckling skapas, eller motverkas, måste man analysera all politik som påverkar utveckling. Det är välkommet att den dåvarande regeringen presenterade en skrivelse där regeringen utvärderar sitt eget arbete med PGU. förutsätter att den nya regeringen kommer fortsätta detta arbete. Men anser att arbetet med att genomföra PGU också måste utvärderas av en oberoende utvärderingsinstans. Att regeringen utvärderar sig själv är inte trovärdigt, och resultatet av PGU blir otydligt. ser stora behov av att förstärka möjligheterna till uppföljning och utvärdering av arbetet med PGU. Vi hoppas att den nya expertgruppen för utvärdering och analys av svenskt internationellt bistånd här kan spela en roll. Vi ser också stora behov av att öka samordningen och styrningen av arbetet med PGU för att garantera att alla politikområden samstämmigt bidrar till att uppfylla utvecklingspolitikens mål. För att stärka arbetet med PGU:s genomförande krävs regelbundna oberoende utvärderingar av resultatet och mekanismer för att hantera målkonflikterna. Regeringen bör återkomma till med förslag för att stärka arbetet med PGU:s genomförande, utvärdera resultatet och hantera målkonflikterna. Den förra regeringen arbetade ihärdigt för att stärka den privata sektorns roll i utvecklingssamarbetet. Men precis som biståndsorganisationernas arbete ständigt är under uppföljning och noggrant utvärderas måste de nya aktörerna avkrävas ansvar för sitt arbete. Naturligtvis borde de biståndsmedel som går till företag eller näringslivsorganisationer följas upp och utvärderas på samma sätt som annat bistånd. Om biståndet på ett effektivt sätt ska bidra till utveckling anser att alla utvecklingsinsatser, inklusive de som genomförs av den privata sektorn, som grundregel ska omfattas av samma regler för uppföljning och mätas mot samma rapporteringsindikatorer. Regeringen bör säkerställa att alla aktörer som arbetar med bistånd och utvecklingssamarbete, inklusive de inom den privata sektorn, ska följa politik för global utveckling samt officiella utvecklingsmål. Utvecklingsmål efter 2015, punkt 6 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:3011 av m.fl. (SD) yrkandena 7, 8 och 10 samt 2014/15:81 av m.fl. (V) yrkande 4, 2014/15:1879 av m.fl. (FP) yrkande 2 och 2014/15:2993 av m.fl. (M) yrkande 29. Tillgången till rent vatten och grundläggande sanitet är en avgörande faktor för hälsa och utveckling i utvecklingsländer. Bristen på tillgång till vatten och grundläggande sanitet är något som drabbar kvinnor och barn extra hårt och hindrar deras möjligheter till utveckling. I bl.a. östra spenderar de en stor del av dagen med att vandra långa sträckor för att hämta vatten som i de flesta fall är förorenat. Enligt uppgift från organisationen saknar fortfarande 748 miljoner människor tillgång till rent vatten, och 2,5 miljarder människor saknar en toalett att gå till vid behov. Bristen på säker sanitet bidrar till förorenat vatten som är ett allvarligt miljö- och hälsoproblem. dör ca 4 000 barn i diarré som orsakas av smutsigt vatten och bristande sanitet. Upprepade diarréer är den näst vanligaste dödsorsaken bland små barn i fattiga länder. Förorenat vatten och brist på tillgång till sanitet utgör också en hälsorisk för gravida och vid förlossning. Rent vatten och grundläggande sanitet kan därmed förebygga mödradödligheten. Sammanfattningsvis är tillgång till rent vatten, säker sanitet och hygien grundläggande mänskliga rättigheter som kan vara avgörande för människors överlevnad, hälsa, jämställdhet, utbildning, välfärd och ekonomiska produktivitet. Regeringen bör därför verka för att det ska vara ett prioriterat mål i den nya utvecklingsagendan att alla ska ha tillgång till rent vatten och säker sanitet samt verka för att det i den nya utvecklingsagendan finns en medvetenhet om sambandet mellan tillgången till rent vatten och säker sanitet och andra utvecklingsmål och områden. En stor majoritet av de fattigaste människorna lever på landsbygden och är beroende av jordbruket för sin överlevnad. studie Voices of the Poor (2008) visade att tillgång till livsmedel var ett av de områden som fattiga människor prioriterade högst. En annan rapport från framhåller att satsningar på jordbruksutveckling är ett av de mest grundläggande och viktiga verktygen i att kunna bekämpa fattigdom och gynna utvecklingen i utvecklingsländer (2008). Jordbruket är både en källa till familjens livsmedel samt en möjlighet att generera inkomster. Att ge människor i fattigdom förutsättningar att säkra tillgången till livsmedel och förbättra sin ekonomiska ställning kan också vara avgörande för att de ska kunna stärka sin ställning, göra sin röst hörd och få inflytande i sin närmiljö. Om det ska finnas en möjlighet att bekämpa extrem fattigdom och hunger samt förebygga svältkatastrofer är satsningar på jordbruksutveckling avgörande. Detta bör vara ett prioriterat mål i den nya utvecklingsagendan . Utvecklingsmål efter 2015, punkt 6 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:81 av m.fl. (V) yrkande 4 och 2014/15:1879 av m.fl. (FP) yrkande 2, 2014/15:2993 av m.fl. (M) yrkande 29 och 2014/15:3011 av m.fl. (SD) yrkandena 7, 8 och 10. pågår arbetet med att besluta om de nya utvecklingsmål som ska ta vid när millenniemålen löper ut . Det pågår flera parallella processer. FN:s generalsekreterare har utsett en högnivåpanel som lämnat en rapport. En rad länder har fått i uppgift att ta fram olika rapporter i dialog med det civila samhället. pågår nu en process i EU där EU:s medlemsstater ska enas om en gemensam position inför det toppmöte där man ska besluta om de nya målen. anser att det är centralt att man i arbetet med de nya målen tar med sig erfarenheterna från arbetet med millenniemålen: både vad som varit framgångsrikt och vad som varit mindre lyckosamt. De nya utvecklingsmålen behöver vara universella och omfatta alla jordens stater. De nya målen behöver vara tydliga med nords ansvar och syds ägandeskap för sin utveckling. Det behövs tydliga krav på nord när det gäller biståndsnivåer och utgångspunkten måste vara att befolkningen i syd ska sätta dagordningen för sin egen utveckling. De nya utvecklingsmålen måste vara tydliga när det gäller behoven av en samstämmig utvecklingspolitik. De nya målen behöver inkludera skarpa mål om fattigdomsbekämpning. Det är realistiskt att utrota fattigdomen under vår generation. Fattigdomsmålen måste dessutom kompletteras med mål om ökad jämlikhet och minskade ekonomiska klyftor inom och mellan stater. De nya målen måste vara tydliga när det kommer till jämställdhet. Ett jämställdhetsperspektiv kommer att behöva genomsyra alla mål – men det behövs också skarpa egna mål om kvinnors rättigheter.