bet · H101SoU10 · 2014-03-05 00:00:00 — Utskottet har fått veta att planerar att på nytt se över de testmetoder som används för sållningstest av blodgivare och utifrån denna se över om det finns något behov av att ändra de nuvarande kraven. bör inte ta något initiativ med anledning av motion 2013/14:So495 (S). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om sterilisering. I motion 2013/14:So389 av (FP) begärs ett tillkännagivande om möjlighet till sterilisering som preventivmetod. Sterilisering som födelsekontrollerande metod bör landstingen och sjukvården i enlighet med riktlinjer ställa upp med varhelst man bor i och till rimlig kostnad för både män och kvinnor. Eftersom det inte är fallet anser motionären att staten har ett ansvar för att rätta till detta. Enligt 2 § steriliseringslagen (1975:580) får en person som har fyllt på egen begäran steriliseras, om han eller hon är bosatt i . Om sterilisering vägras ska frågan underställas prövning. Enligt 3 § ska en person som har fyllt men inte , som är bosatt i och som önskar sterilisera sig, ansöka hos få tillstånd till sterilisering – om det finns beaktansvärd risk för att arvsanlag som kan medföra allvarlig psykisk störning, svårartad kroppslig sjukdom eller svårt lyte av annat slag överförs till avkomling (genetisk indikation) – i fråga om kvinna, om graviditet till följd av sjukdom, kroppsfel eller svaghet skulle medföra allvarlig fara för kvinnans liv eller hälsa (medicinsk indikation) – i samband med ansökan om fastställelse enligt 1 § lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall, om förutsättningar i övrigt föreligger för sådan fastställelse. Av förarbetena till steriliseringslagen (prop. 1975:18 s. 1) framgår att lagen syftar till att grunda en rättighet: Enligt den föreslagna nya lagen skall varje man och kvinna som har fyllt och själv begär det få bli steriliserad. Det framhålls (s. 1) att Såväl informationsverksamheten som operation och efterkontroll skall ersättas genom den allmänna försäkringen. har meddelat föreskrifter för verkställigheten av steriliseringslagen (SOSFS 2005:1). I en anmälan, som kom in till () , framfördes ett klagomål mot om att hade beslutat att inte längre utföra steriliseringar som inte är medicinskt betingade. Den klagande ansåg att beslutet inte var förenligt med gällande lagstiftning (dnr 4488-2009). I ett beslut anförde JO följande (redogörelse /12:JO1 s. 486). har i sitt remissvar redogjort för tillämplig lagstiftning och konstaterat att landstingen är skyldiga att erbjuda sterilisering oavsett om ingreppet är medicinskt betingat eller inte. Jag delar styrelsens bedömning och vill endast tillägga följande. har som skäl för att inte längre erbjuda sterilisering utan medicinsk indikation angivit att sådana ingrepp är så lågt prioriterade inom att de i praktiken knappast utförs. Innebörden av tillämplig lagstiftning är dock att landstingen är skyldiga att utföra steriliseringar även om de inte är medicinskt betingade. Det är således inte möjligt för ett landsting att helt upphöra med att erbjuda denna typ av ingrepp. borde därför inte ha fattat beslut med det innehållet. Steriliseringar som inte är medicinskt betingade avser normalt att tillgodose livskvalitetsrelaterade behov och inte hälsorelaterade behov. Att sådana ingrepp ges låg prioritet inom hälso- och sjukvården är en bedömningsfråga som jag inte har anledning att ha synpunkter på. Ärendet avslutas med den kritik som framgår av det ovan anförda. () presenterade en granskning som visade på stora skillnader vid sterilisering. I hälften av landstingen och regionerna erbjuds sterilisering till patientavgift, medan avgiften i övriga landsting och regioner varierar kraftigt. I vissa landsting erbjuder man inte sterilisering (). Utskottet konstaterar att landstingen enligt är skyldiga att erbjuda sterilisering oavsett om ingreppet är medicinskt betingat eller inte. bör inte ta något initiativ på området. Motion 2013/14:So389 (FP) avstyrks. Behov av en ny utredning om manipulativt ledarskap Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om behov av en ny utredning om manipulativt ledarskap. I motion 2013/14:So255 av och (båda FP) begärs ett tillkännagivande om behovet av en ny utredning om destruktivt och manipulativt ledarskap. Motionärerna anför att utredningen I God Tro (SOU 1998:113) bör få en uppföljning, att problemets omfattning uppskattas och att aktuell kunskap tas fram och sprids om hur de som drabbats av destruktivt manipulativt ledarskap bäst kan hjälpas. Bakgrund och pågående arbete Betänkandet I God Tro beslutade om ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motion 1994/95:So406 av (FP) om behovet av en utredning om hur andlig kränkning med dess hälsomässiga följder ska kunna förebyggas och åtgärdas samt hur människor som utsatts för sådan kränkning skall kunna få hjälp (bet. 1995/96:SoU17, rskr. 1995/96:263). En utredning tillsattes . Utredningens uppdrag var bl.a. att undersöka i vad mån människor hamnar i psykiska kristillstånd i samband med utträde ur nyandliga rörelser samt vilken hjälp de i sådana fall behöver samt att inventera forskningsläget. Utredningen presenterade sina resultat i betänkandet I God Tro – Samhället och nyandligheten (SOU 1998:113). I budgetpropositionen (prop. 2000/01:1 utg.omr. 9 s. 31 f.) skrev regeringen bl.a. följande beträffande betänkandet: Utredaren överlämnade betänkandet I God Tro – samhället och nyandligheten (SOU 1998:113). Betänkandet har därefter remissbehandlats på sedvanligt sätt. Genom utredningen har en samlad kartläggning och beskrivning av frågor kring nyandliga rörelser och samhället, såväl nationellt som internationellt, åstadkommits. I betänkandet har vidare ett antal bedömningar gjorts och på några punkter har konkreta förslag på åtgärder lagts fram. Det gäller bl.a. ett förslag om inrättande av ett för livsåskådnings- och trosfrågor där staten skall agera som huvudman. Kunskapscentrumet föreslås bl.a. arbeta med fördjupning av kunskap samt utvecklande av metoder för att ge adekvat hjälp till vårdsökande vid kris i samband med utträde ur nyandliga rörelser. Efter en sammantagen bedömning av betänkandet samt remissutfallet finner regeringen att ett behov av kunskap om nyandliga rörelser finns hos myndigheter och institutioner men att arbete med forskning och kompetenshöjning inom det aktuella området kan ske inom ramen för existerande verksamheter. Behov av att inrätta ett särskilt föreligger därför inte. besvarade socialminister (KD) en skriftlig fråga om manipulativa sekter (fr. 2013/14:313). Socialministern anförde bl.a. följande: har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att lyfta problemet, som frågan gäller, och ta fram och sprida aktuell kunskap om hur de som drabbats av destruktivt, manipulativt ledarskap bäst kan hjälpas. Det är naturligtvis angeläget att samhället har kapacitet att se och möta människor som är eller har varit utsatta för skadligt manipulativt ledarskap i sektliknande former. Kommunerna har enligt socialtjänstlagen det yttersta ansvaret att se till att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver. Landstingen ska enligt hälso- och sjukvårdslagen erbjuda medborgarna en god hälso- och sjukvård när det behövs. I skolan ska det enligt skollagen finnas tillgång till elevhälsopersonal för medicinska, psykologiska och psykosociala insatser. Det är kommunerna och landstingen som ansvarar för att den personal som behövs finns och har kompetens att se och möta människor med problem. I betänkandet I God Tro – samhället och nyandligheten (SOU 1998:113) gjordes en samlad kartläggning och beskrivning av frågor kring nyandliga rörelser och samhället. Utredningen remissbehandlades och den dåvarande regeringen vidtog, enligt uppgift, inte några direkta åtgärder med anledning av utredningen inom socialutskottets beredningsområde. Utskottet anser att det är angeläget att samhället har kapacitet att se och möta människor som är eller har varit utsatta för skadligt manipulativt ledarskap i sektliknande former. Det gäller inte minst barn. I första hand är det kommunerna och landstingen som ansvarar för att den personal som behövs finns, och att personalen har den kompetens som krävs. Det finns inte något skäl för att ta något initiativ med anledning av motion 2013/14:So255 (FP). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om ambulanshelikopterverksamhet. I motion 2013/14:So454 av (M) begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att samordna den nordiska ambulanshelikopterverksamheten. Motionären anför att en samordning skulle kunna förbättra vårdkvaliteten, öka patientsäkerheten och minska kostnaderna för landstingen. Enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), förkortad HSL, svarar för att det inom finns en ändamålsenlig organisation för att till och från sjukhus eller läkare transportera personer vilkas tillstånd kräver att transporten utförs med transportmedel som är särskilt inrättade för ändamålet. har tagit fram föreskrifter om ambulanssjukvård m.m. (SOSFS 2009:10). Dessa ska tillämpas inom sådan verksamhet som omfattas av 6 § HSL, oavsett om den bedrivs på land, vatten eller i luften. behandling och pågående arbete m.m. behandlade motioner om nationellt samordnad luftburen ambulanssjukvård i betänkandet Hälso- och sjukvård (2012/13:SoU13). Motionerna avstyrktes (inga reservationer). behandlade utskottet regeringens skrivelse 2012/13:113 om statens insatser inom ambulansverksamheten samt en följdmotion. I skrivelsen redovisade regeringen sin bedömning av med samma namn (RiR 2012:20) samt vilka åtgärder som kommer att vidtas med anledning av iakttagelser (bet. 2012/13:SoU28, rskr. 2012/13:281). I sitt ställningstagande hänvisade utskottet till betänkande En myndighet för alarmering (SOU 2013:33) som överlämnades till regeringen . Betänkandet bereds inom . En nationell arbetsgrupp, som har bestått av representanter från , , samt personal från Kommuner och Landsting (SKL), har på uppdrag av tagit fram ett underlag för beslut om samverkan när det gäller luftburen ambulanssjukvård. presenterade arbetsgruppen rapporten på vingar – Nationell samordning av luftburen ambulanssjukvård. I underlaget finns ett förslag om att en nationell organisation bör bildas för att tillhandahålla tjänster med ambulanshelikopter och ambulansflygplan. I sina förslag pekar arbetsgruppen på att den nationella organisationen också bör samverka med bl.a. systerorganisationer i de nordiska grannländerna. Frågan om nationellt samarbete har enligt uppgift från SKL tagits över av de landsting som har luftburen ambulanssjukvård. Förutom helikoptersjukvård har man i det samarbetet även den flygplansbundna ambulanssjukvården och transportlogistik som utgångspunkter. Vidare bedrivs ett projekt av de landsting som har gräns mot – dvs. , , och – om samverkan med norska Luftambulansetjenesten (ANS). Projektet ambulanssjukvård följs dessutom av och . Projektets mål är bl.a. att skapa gemensamma avtalskonstruktioner och ekonomiska modeller som reglerar och underlättar samarbetet över gränsen, tydliggöra de medicinska ansvarsfrågorna vid akutinsatser samt utveckla styrning och ledning vid akutinsatser. Projektet löper då ett gränsråd med representanter från bl.a. de svenska och de norska gränslandstingen bildas. Nordiskt samarbete på hälsoområdet fick en utredare i uppdrag av att utarbeta en oberoende rapport om hur det nordiska samarbetet på hälsoområdet kan utvecklas och stärkas under de närmaste 5–10 åren. Utredaren ska bl.a. presentera förslag till hur detta kan uppnås genom arbetsfördelning, samordning och gemensamma lösningar exempelvis där det finns behov av tvärsektoriellt samarbete. Rapporten ska presenteras för de nordiska social- och hälsoministrarna . Hälsorapporten ingår i Nordiska ministerrådets program Hållbar nordisk välfärd, som är en av ministerrådets största satsningar –2015. Nordiska hälsoberedskapsgruppen (Svalbardgruppen) är utsedd av de ansvariga myndigheterna i de nordiska länderna och består av representanter från hälsoområdet i de fem nordiska länderna samt de självstyrande områdena , och . Nordiska hälsoberedskapsgruppen rapporterar till om det nordiska hälsoberedskapsavtalet. Utskottet noterar att det bl.a. pågår ett samarbete kring luftburen ambulanssjukvård mellan de svenska landsting som har gräns mot och de norska gränslandstingen. Utskottet ser positivt på samarbetet. Något riksdagsinitiativ är inte nödvändigt med anledning av motion 2013/14:So454 (M). Hälso- och sjukvård – förenklad behandling De motionsyrkanden som tas upp i bilaga 2 tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlats tidigare . Yrkandena har behandlats i betänkandena /11:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m., 2010/11:SoU9 Hälso- och sjukvårdsfrågor och tandvårdsfrågor, 2011/12:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, 2011/12:SoU7 Rätt information vid rätt tillfälle inom vård och omsorg, 2011/12:SoU10 Äldrefrågor, 2011/12:SoU12 Folkhälsofrågor, 2011/12:SoU14 Hälso- och sjukvårdsfrågor samt tandvårdsfrågor, 2012/13:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, 2012/13:SoU4 Stärkt stöd och skydd för barn och unga, 2012/13:SoU13 Hälso- och sjukvårdsfrågor, 2012/13:SoU20 Hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd, 2012/13:SoU24 Upphävande av kravet på sterilisering för ändrad könstillhörighet och 2013/14:SoU2 Vissa frågor om behörighet för personal i hälso- och sjukvården och . avslog yrkandena i enlighet med utskottets förslag. Utskottet ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning och avstyrker därför motionsyrkandena. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Organisation och styrning, punkt 1 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:So633 av m.fl. (S) och 2013/14:So657 av m.fl. (S) yrkande 16 och 2013/14:So400 av m.fl. (V) yrkande 40 och 2013/14:N333 av (FP) yrkande 11. Vi anser att det bör införas nationella kvalitetslagar som reglerar vilka spelregler som ska gälla för privata utförares medverkan i sjukvården. Vi vill också se en vinstbegränsning. Ingen vinst ska kunna tas ut på bekostnad av kvaliteten, utan denna ska vara hög och likvärdig i såväl privat som offentlig verksamhet. För att förhindra att enskilda drabbas av plötsliga nedläggningar av välfärdsverksamheter, och för att motverka kortsiktiga vinster på bekostnad av kvaliteten, är det nödvändigt att ställa hårdare krav när det gäller vilka som får driva välfärdsverksamhet. Vi vill att det ska finnas tillräckligt med underlag i form av vårdtagare för att ny välfärdsverksamhet ska kunna starta. På så sätt undviker man att resurser förbrukas i onödan. Det ska vara möjligt för kommuner att själva välja om de vill införa LOV eller inte. Vi anser att ersättningssystemen inom välfärden bör ses över, så att de ersätter utförare för reella behov och de kostnader som finns. Ersättningen inom vården bör styras av vårdtyngden. För att garantera kvaliteten i välfärden krävs det vidare en mer utbyggd tillsyn, med möjlighet till fler oannonserade inspektioner och med tydliga sanktioner vid brott mot reglerna. I varje kommun ska det finnas offentliga alternativ inom välfärden. Det ska vara möjligt för kommunerna att rikta upphandlingar och valfrihetssystem inom välfärden till enbart privata, kooperativa och ideella aktörer som inte drivs i vinstsyfte. För att göra det möjligt för non-profit-aktörer att växa och utvecklas anser vi att en nationell strategi för idéburen välfärd bör tas fram. För att långsiktigt utveckla kvaliteten i välfärden vill vi att finansiärer, utförare och relevanta fackförbund tillsammans arbetar fram en etisk kod – ett socialt kontrakt – för all verksamhet inom välfärden. Ett annat problem i dagens svenska sjukvård är att en betungande byråkrati tar alltför mycket tid från professionell personal som läkare och sjuksköterskor. En dominerande styrmodell i dagens sjukvård, liksom i andra delar av offentlig verksamhet, är en ekonomibaserad mål- och resultatstyrning, . I ljuset av de problem som har följt med den nya resultatstyrningen i sjukvården är det enligt vår mening angeläget att sjukvårdens organisation och styrmodeller revideras och utvecklas. Den växande sjukvårdsbyråkratin, som präglas av hård styrning och kontroll, innebär ett hot mot vårdkvalitet och vårdekonomi, men den utgör också ett hot mot den yrkesetik och det professionella omdöme som ytterst avgör hur väl vårdpersonal kan hantera komplexa problem i en ständigt föränderlig vårdmiljö. Regeringen bör återkomma till med förslag i dessa delar. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Organisation och styrning, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:So400 av m.fl. (V) yrkande 40 och 2013/14:So633 av m.fl. (S) samt 2013/14:So657 av m.fl. (S) yrkande 16 och 2013/14:N333 av (FP) yrkande 11. Jag anser att anhöriga alltför ofta är osynliga inom hälso- och sjukvården. Anhörigstödet i hälso- och sjukvården måste därför förbättras. Jag konstaterar att barns behov av information, råd och stöd särskilt ska beaktas av hälso- och sjukvårdspersonal om barnets förälder eller en annan vuxen som barnet bor tillsammans med har en psykisk sjukdom eller en psykisk funktionsnedsättning, har en allvarlig fysisk sjukdom eller skada, är missbrukare av alkohol eller annat beroendeframkallande medel eller oväntat avlider. Hälso- och sjukvårdslagen bör skärpas så att det tydligt framgår att hälso- och sjukvården ska uppmärksamma och ge stöd också till vuxna anhöriga. Ett annat problem i dagens svenska sjukvård är att en betungande byråkrati tar alltför mycket tid från professionell personal som läkare och sjuksköterskor. En dominerande styrmodell i dagens sjukvård, liksom i andra delar av offentlig verksamhet, är en ekonomibaserad mål- och resultatstyrning, . I ljuset av de problem som har följt med den nya resultatstyrningen i sjukvården är det enligt min mening också angeläget att sjukvårdens organisation och styrmodeller revideras och utvecklas. Den växande sjukvårdsbyråkratin, som präglas av hård styrning och kontroll, innebär ett hot mot vårdkvalitet och vårdekonomi, men den utgör också ett hot mot den yrkesetik och det professionella omdöme som ytterst avgör hur väl vårdpersonal kan hantera komplexa problem i en ständigt föränderlig vårdmiljö. Regeringen bör återkomma till med förslag i dessa delar. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Vårdval och ersättningssystem, punkt 2 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Fi271 av m.fl. (S) yrkande 5 i denna del och 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkande 29 och 2013/14:So321 av (S) yrkandena 1–3. En mycket viktig principfråga för oss är att välfärdstjänsterna ska vara solidariskt finansierade och behovsorienterat tillgängliga efter generella kriterier. Det är i själva verket grundprincipen för den välfärdsmodell som vi förespråkar. Frågan om en tjänst ska utföras i egen regi eller inte är för oss en lämplighetsfråga. Vad som är lämpligt måste noga övervägas utifrån varje tjänsts särskilda karakteristika i förhållande till medborgarnas bästa. Kommunerna bör ges möjlighet att vid upphandlingar av välfärdstjänster enligt och kunna begränsa denna till non-profit-organisationer. Eftersom berörda kommuner, landsting och regioner får svara för finansieringen av externa utförare inom hälsovården enligt LOV är det i högsta grad rimligt att dessa huvudmän får ett avgörande inflytande över etableringen av verksamheter de får betala för. Regeringen bör återkomma till med ett förslag som ger huvudmännen ett sådant avgörande inflytande. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Vårdval och ersättningssystem, punkt 2 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkande 29 och 2013/14:Fi271 av m.fl. (S) yrkande 5 i denna del och 2013/14:So321 av (S) yrkandena 1–3. Skillnaderna i hälsa är stora i . Det kan mätas t.ex. i sjukskrivningstal och livslängd. Ofta går det att se stora skillnader mellan olika bostadsområden i samma stad. Enligt en undersökning av Chess () ökar den svenska hälsoklyftan mätt i förväntad livslängd för personer med olika utbildningsnivå. Högutbildade förväntas leva längre än lågutbildade. Mot denna bakgrund anser vi att det är viktigt att ha närhet till vård när hälsan brister. Det är därför angeläget med en vårdcentral i närområdet. Vi vill utforma ersättningssystemen i vården utifrån socioekonomiska faktorer och vårdtyngd. Regeringen bör återkomma till med ett förslag om att utforma ersättningssystemen i hälso- och sjukvården utifrån socioekonomiska faktorer. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Vårdgarantin, punkt 3 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:So664 av m.fl. (MP) yrkande 4 och 2013/14:So253 av och (båda KD). Enligt den nationella vårdgarantin ska besök hos läkare inom primärvården erbjudas inom . Detta innebär att primärvården har ett ansvar för att bedömning och behandling av lindrigare och okomplicerad psykisk ohälsa ska kunna erbjudas inom , en bedömning som stöds av Kommuner och Landsting. Däremot kan regionen eller göra överenskommelser med kommunen om hur första linjens psykiatri kan se ut, och huruvida den unge i stället ska vända sig till någon annan enhet. Jag anser att det måste finnas en gemensam samordning och överenskommelse för att det verkligen ska fungera smidigt. utgör barn- och ungdomspsykiatrin (BUP) första linjen, vilket kan få till följd att de inte fullt ut kan fungera som den specialistfunktion de är. uppföljning av väntetidernas utveckling inom BUP visar att det varit sämre 2012 än 2011. En tredjedel av landstingen nådde 2012 inte de mål i den förstärkta vårdgarantin som krävs för att få statsbidrag. Skälen som anges är sårbarheten i bemanning och fortsatt stort inflöde av patienter. Kritik finns mot att tillgänglighet prioriteras i stället för kvalitet. Regeringen bör återkomma till med ett förslag som innebär att det ingår i den generella vårdgarantin att erbjuda barn och unga bedömning och behandling av lindrigare, okomplicerad psykisk ohälsa inom . Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Avgifter för sjukvård, punkt 4 (SD) av Per Ramhorn (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:So213 av (SD) yrkande 1. infördes lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. Utlänningar som omfattas av förordningen (2013:412) om vårdavgifter m.m. för utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd ska betala vårdavgift med för läkarbesök inom hälso- och sjukvård eller hos läkare som får ersättning enligt lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning eller enligt vårdavtal med samt för läkarvård som ges efter remiss av sådana läkare. Jag konstaterar således att vårdavgiften är högre för gruppen svenskar. Dessutom har högkostnadsskyddet höjts från till för läkarbesök. Det här anser jag inte vara rättvist.