bet · H101MJU12 · 2014-02-10 00:00:00 — 2013/14:MJU12 Skogspolitik Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I betänkandet behandlar utskottet 37 motionsyrkanden om skogspolitik från den allmänna motionstiden . Motionerna tar upp frågor om bl.a. skydd av områden, frivilliga avsättningar, skydd av naturvärden, skogens sociala värden och ett hyggesfritt skogsbruk. Samtliga motionsyrkanden avstyrks i huvudsak med hänvisning till att arbete pågår i de berörda delarna. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. Betänkandet innehåller 20 reservationer (S, MP, V) och 3 särskilda yttranden (S, MP, V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2013/14:MJ506 av m.fl. (MP) yrkande 2. Reservation 1 (MP) 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 54. Reservation 2 (S, MP, V) 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 14 och 2013/14:MJ422 av och (båda C). Reservation 3 (V) 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 55. Reservation 4 (S) 2013/14:MJ297 av (M), 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 12 och 2013/14:MJ362 av (MP). Reservation 5 (V) 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 8. Reservation 6 (MP, V) 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 17 och 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 49. Reservation 7 (S) Reservation 8 (V) 2013/14:MJ233 av och (båda S), 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 4, 2013/14:MJ335 av Per Åsling (C) och 2013/14:MJ392 av och (båda S). Reservation 9 (S) Reservation 10 (V) 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 15. Reservation 11 (MP, V) Åtgärder för att gynna blandskog 2013/14:MJ506 av m.fl. (MP) yrkande 5. Reservation 12 (MP, V) 2013/14:MJ270 av m.fl. (M) och 2013/14:MJ506 av m.fl. (MP) yrkande 4. Reservation 13 (MP) Skogens sociala värden – kunskap och satsningar 2013/14:MJ506 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 7. Reservation 14 (MP) Sociala värden in i skogsvårdslagen 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 51. Reservation 15 (S, MP, V) 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 52. Reservation 16 (S, MP, V) 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkandena 7 och 11 samt 2013/14:MJ516 av (S). Reservation 17 (MP, V) 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 9. Reservation 18 (MP, V) 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 10. Reservation 19 (MP, V) 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 5. Reservation 20 (MP, V) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD) och (V). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet 37 motionsyrkanden om skogspolitik från den allmänna motionstiden . Motionerna tar upp frågor om bl.a. skydd av områden, frivilliga avsättningar, skydd av naturvärden, skogens sociala värden och ett hyggesfritt skogsbruk. Samtliga motionsyrkanden avstyrks i huvudsak med hänvisning till att arbete pågår i de berörda delarna. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, MP, C och V) om skydd av värdekärnor, frivilliga avsättningar, samverkan med markägare och ersättningsmark. Jämför reservationerna 1 (MP), 2 (S, MP, V), 3 (V) och 4 (S). framhåller i sin kommittémotion 2013/14:MJ506 av m.fl. yrkande 2 att alla skogliga värdekärnor omgående bör skyddas mot avverkning och andra åtgärder. I kommittémotion 2013/14:MJ301 (V) av m.fl. yrkande 2 anförs att frivilliga avsättningar ska vara långsiktiga och att de ska dokumenteras och kvalitetssäkras för att ingå i det nationella miljökvalitetsmålet Levande skogar. Socialdemokraterna anför i sin kommittémotion 2013/14:MJ492 av m.fl. yrkande 54 att kvaliteten på de frivilliga avsättningarna bör granskas innan de räknas in i det svenska Nagoyaåtagandet. I motion 2013/14:MJ422 av och (båda C) framhålls betydelsen av frivillighet och samverkan för skydd av natur. anför i sin kommittémotion 2013/14:MJ301 yrkande 14 att berörda myndigheter bör få i uppdrag att landskapsplanera i samverkan med markägare för att bl.a. få till stånd ett sammanhängande landskap med lämpliga biotoper. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 55 bör regeringen avbryta processen med utbyte av ersättningsmark från mot reservatsmark och skyndsamt granska och utreda ett fortsatt system med ersättningsmark som leder till ökad uppfyllelse av miljökvalitetsmål Levande skogar. I årets budgetproposition (prop. 2013/14:1, utg.omr. 20) anförs att regeringen har en tydlig ambition att skyddsvärda skogar inte ska avverkas utan bevaras antingen som formellt skydd eller som frivilliga avsättningar. Ytterligare värdefulla områden, såsom gammelskog, ska ges ett långsiktigt skydd och förvaltas väl. När det gäller skog som varken är formellt skyddad eller har avsatts frivilligt påminner utskottet om att äganderätten begränsar hur stora värden en markägare kan tvingas att avstå från genom krav på miljöhänsyn genom den s.k. intrångsbegränsningen (se även nedan om miljöhänsyn i skogsbruket). Intrångsbegränsningen innebär att en markägare har rätt till ersättning när anspråk på marken från statens sida innebär att pågående markanvändning försvåras avsevärt. Avverkning av skog räknas normalt som pågående markanvändning. Så som utskottet framhöll i sitt betänkande 2013/14:MJU2 är bevarandet av områden med höga naturvärden en viktig skyddsåtgärd för bevarandet av den biologiska mångfalden i skog. Prioriteringen av områden har gjorts enligt den myndighetsgemensamma strategin för formellt skydd av skog. och framåt har regeringen skjutit till totalt 334 miljoner extra för skydd av värdefull natur, varav 96 miljoner handläggs av . Enligt en redovisning som och lämnade till regeringen har fram bildat biotopskyddsområden produktiv skogsmark. Enligt samma redovisning har staten och markägarna fram tecknat naturvårdsavtal för produktiv skogsmark. tecknades 192 naturvårdsavtal, och beslut fattades om 195 biotopskyddsområden. Utöver dessa skyddsinstrument bedöms dessutom totalt produktiv skogsmark nedanför den fjällnära gränsen ha avsatts frivilligt av skogsbruket fram . och uppskattar att det finns närmare skogsmark inom skogliga impediment, där avverkning inte är tillåten enligt skogsvårdslagen annat än av enstaka träd om det inte påverkar naturmiljöns karaktär. Utskottet noterar att Miljömålsberedningen i sitt delbetänkande Långsiktigt hållbar markanvändning SOU 2013:43 framhåller att ytterligare skogsmark behöver skyddas som ett led i att stärka den ekologiska representativiteten i det svenska skyddet och att fokus ska ligga på att skydda oskyddade värdekärnor i skog som är viktiga för biologisk mångfald nedanför gränsen för fjällnära skog. Som ett nytt etappmål föreslår Miljömålsberedningen att skydd av land- och sötvattenområden ska stärka de ekologiska sambanden i landskapet genom skydd av stora sammanhängande landskapsområden stärka den ekologiska representativiteten i skyddet genom utökat skydd av skogsmark omfatta (minst 9 netto) av den totala land- och sötvattenytan. Utifrån att Miljömålsberedningens direktiv anger att de föreslagna insatserna ska ske inom ramen för nuvarande åtaganden i statsbudgeten föreslår den att det offentliga skyddet (i form av nationalparker, naturreservat, naturvårdsavtal, biotopskydd och Natura 2000) utökas med skogsmark 2020. Den föreslår vidare att en skyddsform för stora sammanhängande landskapsområden införs som omfattar minst 1 2020 och att skogsbrukets frivilliga avsättningar av skogsmark nedanför gränsen för fjällnära skog utökas med . Så som Miljömålsberedningen framhåller i sitt betänkande sker skogsbrukets frivilliga åtgärder på miljöområdet i huvudsak inom certifieringssystemen () och Programme for the Endorsement of (PEFC). I FSC- respektive PEFC-certifieringen finns bl.a. regler om begränsningar av avverkningar av nyckelbiotoper, kvarlämnande av s.k. naturvärdesträd, frivilliga avsättningar av produktiv skogsmark och mål om andel lövträd i bestånden. FSC-standarden innebär bl.a. att nyckelbiotoper och naturvärdesträd inte får avverkas inom den certifierade marken. FSC-skogsägare är även skyldiga att sätta av av den produktiva marken för naturvårdsändamål. Även inom PEFC-certifieringen ska nyckelbiotoper alltid sparas inom ramen för kravet på avsättning av produktiv skogsmark. Skogsägare ska vidare lämna minst tio naturvärdesträd per hektar. Utskottet vill i detta sammanhang hänvisa även till det som anförs under avsnittet om skogsbrukets naturhänsyn. har upplyst utskottet om att Miljömålsberedningens förslag i dessa frågor bereds inom . Betänkandet har remitterats, och regeringen har för avsikt att återkomma med en proposition i vår. Med hänsyn till det arbete som pågår föreslår utskottet att kommittémotion 2013/14:MJ506 (MP) yrkande 2 lämnas utan vidare åtgärd. I en rapport från (meddelande 5/2012) presenteras resultatet av en uppföljning av skogsbrukets frivilliga avsättningar. Utskottet noterar att definierar frivillig avsättning som ett stort område med sammanhängande produktiv skogsmark för vilket markägaren frivilligt har fattat beslut om att åtgärder som kan skada dess naturvärde, kulturmiljö eller sociala värde inte ska utföras. Området ska finnas dokumenterat i plan eller annan handling. Uppföljningen utgör underlag till slutredovisningen av Levande skogar, delmål 1. Resultatet bygger på en undersökning och inventering som genomförts av –2010. Enligt rapporten är arealen frivilliga avsättningar som klassas som områden med utvecklade naturvärden (OMUN) ca . Motsvarande siffra för områden som klassas som utvecklingsmark – t.ex. mark som ska kunna utveckla naturvärden och uppnå nyckelbiotopsklass (20–) – är ca , och areal frivilliga avsättningar som klassats som annat värde är . En stor andel av den areal som klassats som OMUN har naturvärdesbetyg som indikerar höga till mycket höga naturvärden. I områden som klassats som annat värde har en låg andel av arealen höga naturvärdesbetyg. En relativt liten andel av de frivilliga avsättningarna har höga sociala värden eller kulturmiljövärden. Som Miljömålsberedningen anför i sitt delbetänkande Långsiktigt hållbar markanvändning (SOU 2013:43) har staten inget direkt inflytande över de frivilliga avsättningarna av skogsmark när det gäller volymer eller valet av markområden som skyddas. Beslut om skydd av skogsmark fattas av markägaren. inom konventionen om biologisk mångfald är inte formellt begränsande för den svenska rådigheten. Etappmålet (se ovan) innebär dock att lever upp till sitt åtagande i avtalet genom en i europeiska sammanhang ambitiös nationell politik, genom en mycket hög andel strikt skydd av land- och sötvattenområden. Utskottet anser liksom Miljömålsberedningen att etappmålet förutsätter att dessa frivilliga avsättningar utgör en fullgod komponent i uppfyllandet av etappmålet. Så som anförs ovan sker skogsbrukets frivilliga åtgärder på miljöområdet i huvudsak inom certifieringssystemen FSC och PEFC. Miljömålsberedningen föreslår att regeringen initierar en dialog med skogsbruket om de frivilliga avsättningarna. Regeringen bör i dialogen arbeta för att de frivilliga avsättningarna utvecklas när det gäller omfattning, transparens, kontinuitet och kvalitet. Så som anförs i Miljömålsberedningens delbetänkande är det angeläget att alla dessa aspekter säkras i de frivilliga avsättningarna så att de utgör en fullgod komponent i uppfyllandet av etappmålet. Mot bakgrund av att Miljömålsberedningens betänkande bereds i anser utskottet att kommittémotionerna 2013/14:MJ492 (S) yrkande 54 och 2013/14:MJ301 (V) yrkande 2 bör lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller samarbetet med markägarna och Kometprogrammet (Kompletterande metoder för skydd av skog) vill utskottet inledningsvis påminna om att den nuvarande skogspolitiken bygger på frihet under ansvar. Skogsvårdslagstiftningen anger en lägsta nivå för miljöhänsyn i skogsbruket. Därutöver behövs omfattande frivilliga insatser från skogsbruket för att miljömålen i skogen ska nås. I sitt delbetänkande föreslår därför Miljömålsberedningen bl.a. att skogsbruket bör fortsätta att vidareutveckla sitt arbete med frivillig miljöhänsyn, både genom den internationella certifieringen och på andra sätt, och att skogsbruket och frivilliga organisationer bör fortsätta att aktivt arbeta med kunskapsspridning och utbildning i frågor som bidrar till att miljömålen i skogen nås. Ett av syftena med Kometprogrammet är att de metoder som utformas för det kompletterande arbetssättet ska öka möjligheterna att nå de miljökvalitetsmål som beslutat. Som ett led i denna strävan inleddes Kometprogrammet av , och i län 2010. Uppdraget ska slutredovisas . Verksamheten genomförs i fem områden i landet där arbetet fokuserar på skydd av skog. Enligt en delrapport från , och i län kan det konstateras att programmet sammantaget utvecklas positivt i alla väsentliga delar. Måluppfyllelsen av areal formellt skyddad skog ökar, användningen av naturvårdsavtal ökar, samverkan på olika nivåer utvecklas och de administrativa kostnaderna minskar. är programmets bidrag till måluppfyllelsen fortsatt lågt jämfört med måluppfyllelsen i skyddade områden utanför programmet, och naturvårdsavtalens kvalitet både i form av areal och skyddsvärde är lägre än i skyddade områden utanför. Kostnaderna inom programmet är fortsatt höga jämfört med motsvarande arbete i övriga landet. Verksamheten med Kometprogrammet har pågått , och mycket återstår innan detta arbetssätt kan komma att bidra till måluppfyllelsen, en ökad användning av naturvårdsavtal för de mest skyddsvärda värdekärnorna och till rimliga kostnader. I delrapporten konstateras dock att programmet har bidragit till mycket positiva effekter såsom ett förbättrat samarbete såväl mellan myndigheter som mellan myndigheter och markägarnas organisationer inom programmets ramar, och att det också har visat sig att enskilda markägares intresse för naturvård fångas upp. Enligt delrapporten har skyddsarbetet tagit fart t.o.m. , och såväl antalet områden som arealen formellt skyddad skogsmark har fördubblats. Utskottet noterar att regeringen i sin budgetproposition (utg. omr. 20) framhåller att den ser positivt på det arbete som görs inom Kometprogrammet, som har initierats i fem områden. Utskottet konstaterar vidare att regeringens ambition är att den kompletterande metoden ska genomföras även i övriga län, vid sidan av andra redskap i bevarandearbetet. De frivilliga avsättningarna är fortsatt avgörande för att nå målet Levande skogar. Utskottet avstyrker med det anförda motion 2013/14:MJ422 (C) i den mån den inte kan anses tillgodosedd. De ekologiska sambanden i landskapet är en väsentlig komponent i flera av miljökvalitetsmålen. Som Miljömålsberedningen framhåller i sitt delbetänkande (SOU 2013:43) är dagens skydd huvudsakligen inriktat på mindre områden med hotade arter eller en viss naturtyp (med undantag av fjällen). För att skyddet ska vara funktionellt behöver vi även ägna uppmärksamhet åt de ekologiska sambanden i landskapet. I delbetänkandet anförs att dagens styrmedel inte är tillräckliga för att upprätthålla sambanden i landskapet. Genom att utgå från sambanden i landskapet blir arbetet för biologisk mångfald mer förebyggande. Det gör att vi långsiktigt undviker att ytterligare arter och naturtyper blir hotade. Miljömålsberedningen föreslår därför en ny skyddsform för större sammanhängande landskapsområden för att stärka sambanden i landskapet, kallade Ekolandskap, som ska omfatta (1 ) av land- och sötvattenarealen 2020. Ekolandskapen ska bygga på frivillighetens grund. pekar i sin styrmedelsanalys av utvecklingen av grön infrastruktur på de regionala landskapsstrategiernas potential att ge stöd för identifiering av svaga länkar i den gröna infrastrukturen och stöd i kommunernas fysiska planering. Grön infrastruktur definieras som strukturer i landskapet och brukandet av dem, som säkerställer en långsiktig överlevnad av livsmiljöer och arter, genom att spridningsmöjligheter säkerställs. På så sätt vidmakthålls ekosystemens förmåga att leverera viktiga ekosystemtjänster. Så som framhålls i utredningen om värdet av ekosystemtjänster (SOU 2013:68) kan de förslag om en handlingsplan för grön infrastruktur som utarbetats av , liksom Miljömålsberedningens förslag om inrättandet av s.k. Ekolandskap för ökade ekologiska samband i landskapet genom samverkansprocesser, ge upphov till ytterligare processer där samhällets lärande om värdet av ekosystemtjänster kan utvecklas. Utskottet anser liksom utredarna att det finns starka skäl att väga samman planeringen för ekosystemtjänster med åtgärder för grön infrastruktur mot bakgrund av den kunskap som finns om generella samband mellan ekosystemresiliens och bevarande av biologisk mångfald i landskapet. Så som påpekas i utredningen bör åtgärder sättas in för att utveckla landskapsstrategiarbetet så att det medverkar till förbättrade planeringsunderlag om ekosystemtjänster och deras resiliens, genom säkrandet av grön infrastruktur. Det är väsentligt att detta arbete tar till vara kunskap och samhällsintressen på lokal och regional nivå. Utskottet noterar att den ovan nämnda proposition som regeringen har för avsikt att återkomma med i vår även kommer att beröra de förslag som finns i utredningen om ekosystemtjänster, SOU 2013:68. Då beredning pågår i föreslår utskottet att kommittémotion 2013/14:MJ301 (V) yrkande 14 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller ersättningsmark erinrar utskottet om att 2010 beslutade att bemyndiga regeringen att överföra fastigheter med en sammanlagd areal om högst produktiv skogsmark från till staten att användas som ersättningsmark för identifierade skyddsvärda objekt. Skälet var att snabbt och utan stora direkta kostnader för statsbudgeten skydda stora arealer mark med höga naturvärden. Så som Miljömålsberedningen framhåller i sitt delbetänkande (SOU 2013:43) ansåg regeringen att det system med ersättningsmark som hade gällt och som innebar att haft i uppdrag att medverka till att underlätta för markägarbyten var resurs- och tidskrävande för alla berörda parter. Fördröjningar uppstod ofta, inte minst på grund av olika syn på värderingen av den mark som skulle överföras. Regeringen ansåg därför att systemet med ersättningsmark inte i tillräcklig omfattning bidragit till att nå miljökvalitetsmålen. Systemet bedömdes vara både ineffektivt och förhållandevis kostsamt. Regeringen ansåg även att ett upphörande av uppdraget att tillhandahålla ersättningsmark innebar en renodling och ett tydliggörande av affärsmässiga inriktning. hävdade 2010 att de stora skogsbolagens krav på ersättningsmark för att medverka vid reservatsbildning tillsammans med restriktiva policy lett till att arbetet med reservatsbildning stått stilla. ansåg det också vara oklart hur regeringen ska hantera behovet av ersättningsmark vid samhällsnyttiga insatser när uppdraget till tas bort. Det har även uppkommit frågor om det nuvarande systemet där ersättningsmark överförts från till staten. En sådan fråga är varför de ersättningsmarker endast kommer att räcka till ca produktiv skogsmark inom planerade naturreservat. I delrapporten anförs även att har framfört att fler markavyttringar genom ersättningsmark skulle vara negativt både ekonomiskt och miljömässigt. Miljömålsberedningen anför att förutsättningarna och formerna för ersättningsmark är oklara, eftersom olika aktörer ger olika bilder av vilket intresse det finns för ersättningsmark och hur kostnadseffektiv ersättningsmark är. Miljömålsberedningen föreslår därför att regeringen ger Statskontoret i uppdrag att efter samråd med och utreda förutsättningar och lämpliga former för ersättningsmark. Utredningen bör vara färdig . Därefter bör det vara möjligt för regeringen att ta ställning till om och i vilken omfattning ersättningsmark bör användas för att nå etappmålet. Utskottet föreslår att kommittémotion 2013/14:MJ492 (S) yrkande 55 avslås mot bakgrund av att Miljömålsberedningens förslag bereds inom . Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, M, MP, C och V) om skogsbruksmetoder, åtgärder i nyckelbiotoper, skydd av vatten och våtmarker samt skogsskötsel. Jämför reservationerna 5 (V), 6 (MP, V), 7 (S), 8 (V), 9 (S) och 10 (V). I motion 2013/14:MJ297 av (M) framhålls att det vore önskvärt med en översyn av skogsvårdslagen för att öka skogsägarnas frihet att välja avverkningsmetoder, eller möjligen med ett förtydligande av lagen för att underlätta ett mer miljövänligt och flexibelt skogsbruk. Enligt motion 2013/14:MJ362 av (MP) behöver vi en ny eller utvidgad skogsvårdslagstiftning som föreskriver skogsbruksmodeller som möjliggör att även miljömålen med tiden kan komma att nås. Enligt motionären finns det därför ett behov i av att utreda en ny skogslag som utgår från CTNF, Close To Nature Forestry, (dvs. ett produktionsskogsbruk som har det skogsekosystem som är naturligt för platsen som mall och mål). Även i kommittémotion 2013/14:MJ301 av m.fl. (V) yrkande 12 anförs att det finns ett behov av alternativa skogsbruksmetoder till trakthyggesbruk och att en nationell målsättning för arealen kalhyggesfritt skogsbruk därför bör ingå i miljökvalitetsmålet Levande skogar. I samma motion (yrkande 8) anförs att alla nyckelbiotoper enligt definition bör undantas från åtgärder som inte främjar biologisk mångfald. framhåller även i samma motion (yrkande 4) att regeringen bör ge i uppdrag att utveckla skötselmetoder vid trakthyggesbruk som hållbart utvecklar avkastningen av timmer och biomassa. Bland annat nämns ökade insatser för röjning. Vidare framhålls att ett lagstadgat skydd bör införas för bredden på och omfattningen av kantzonen mot vatten och våtmarker (yrkande 17). Socialdemokraterna anför i sin kommittémotion 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 49 att hänsyn måste tas till våtmarksbiotoper när regeringen bereder Miljömålsberedningens förslag om en ny skogsförordning, så att också träd som skyddar våtmarken sparas. Enligt motion 2013/14:MJ233 av och (båda S) är det angeläget att regeringen genomför åtgärder både för att öka de skogsvårdande insatserna när det gäller plantering, röjning och gallring, och för att vi ska kunna lämna vidare den naturresurs som skogen innebär. I motion 2013/14:MJ392 av och (båda S) framhålls behovet av att prioriterar rådgivning till nya skogsägare om vikten av ett aktivt och långsiktigt hållbart skogsbruk. I motion 2013/14:MJ335 av Per Åsling (C) framhålls skogens roll i klimatomställningen och långsiktiga spelregler för biobränsle. Bland annat nämns behovet av satsningar för ökat träbyggande och på drivmedel. I årets budgetproposition för utgiftsområde 23 (prop. 2013/14:1) framhålls att intresset för skogsbruk med alternativa brukningsformer har ökat hos skogsägarna. I propositionen anförs vidare att stöder utvecklingen, bl.a. genom stärkt samarbete med kommuner som vill pröva metoderna i sina tätortsnära skogar. Utbildningsinsatser om alternativa metoder har genomförts både internt på och för skogsägare. I samarbete med () anlades försöksytor med olika alternativa former av skogsbruk , och data från försöken kommer att analyseras . Utskottet noterar även att Miljömålsberedningen i sitt delbetänkande (SOU 2013:43) anför att tolkning och tillämpning av återväxt- och avverkningsbestämmelserna i 5, 6 och 10 §§ skogsvårdslagen (1979:429) i föreskrifter och allmänna råd behöver ses över så att de inte försvårar eller förhindrar skogsskötselformer som kan vara lämpliga i det aktuella beståndet. bör enligt Miljömålsberedningen särskilt se till att den kunskap som finns om alternativen till trakthyggesbruket så fort som möjligt arbetas in i dessa föreskrifter. Om kunskap saknas är det angeläget att sådan tas fram.