bet · H101NU29 · 2014-03-12 00:00:00 — Reservanterna förespråkade också ett nytt bindande mål för produktionen av förnybar energi till 2030 liksom för energieffektivisering. Beträffande energieffektivisering ville reservanterna att tydligt ska stå upp för synsättet att de nödvändiga energieffektiviseringsåtgärderna inte ska ses som kostnader, utan som lönsamma investeringar som vid pristoppar dessutom minskar sårbarheten och elkostnaderna för såväl hushållen som industrin. Reservanterna redovisade tveksamhet inför att knyta för stor tilltro till kärnkraft och CCS-teknik som medel för att minska utsläppen av växthusgaser. Avslutningsvis betonade reservanterna att en väl utvecklad energiinfrastruktur är viktig för att EU ska kunna agera kraftfullt på det klimat- och energipolitiska området. De framhöll vikten av att EU:s stöd till infrastruktursatsningar ska understödja att EU och dess medlemsstater når de beslutade klimat- och energimålen. Reservanterna betraktade det därför som främmande att EU stöder infrastruktursatsningar som låser in i ett fossilbränsleberoende. I den andra motivreservationen (SD) framhölls vikten av att en nation har kontroll över sin egen energiförsörjning, och reservanten framhöll betydelsen av en hög grad av nationell självförsörjning. Reservanten vände sig mot en politik som innebär att ska agera som en föregångare genom att ta på sig ett väsentligt större klimatåtagande än omvärlden. Eventuella bindande mål för att minska utsläppen av växthusgaser får inte äventyra vare sig de enskilda nationernas eller hushållens ekonomi. Och det är, enligt reservanten, nödvändigt att åtaganden inom EU i stället kopplas till ansträngningar för att komma fram till bindande mål på global nivå. Reservanten betonade också vikten av att motverka koldioxidläckage. Vidare motsatte sig reservanten ett bindande mål för energieffektivisering på EU-nivå med hänvisning till att förutsättningarna är alltför olika i EU:s medlemsstater för att effektiva gemensamma normer och system ska kunna appliceras. Beroendet av fossila bränslen, i första hand kol, måste, enligt reservanten brytas . För att ska kunna minska sina växthusgasutsläpp kommer kärnkraften att spela en viktig roll. Beroendet av energimport från instabila stater måste minska. Varje medlemsstat bör sträva mot att bli självförsörjande när det gäller elproduktion. Reservanten ansåg inte att fossilbränsleberoendet kan brytas på ett effektivt sätt genom kraftfulla subventioner till förnybar energiproduktion som vindkraft, solkraft och biodrivmedel. EU bör således fasa ut subventioner för vissa intermittenta energislag och i stället säkerställa tillgången på bas- och reglerkraft. Avslutningsvis betonade reservanten att det är av stor vikt att elöverföringskapacitet till inte förstärks innan nationella kapacitet är fullt utbyggd. EU:s klimat- och energipolitik hänger intimt samman och ingår dessutom i ett globalt sammanhang där frågor om framtida generationers livsbetingelser står på spel. Stora utmaningar ligger i att nå lösningar som kraftfullt bidrar till att lösa världens klimatutmaningar, och som är politiskt bärkraftiga i både tid och rum. Det måste handla om lösningar som beaktar de skilda förutsättningar och utgångspunkter som finns inte bara mellan EU:s medlemsstater utan inte minst när man beaktar frågornas globala karaktär och långa tidshorisonter. Utskottet instämmer i miljö- och jordbruksutskottets uppfattning att det är viktigt att EU befäster sitt ledarskap och agerar kraftfullt och konstruktivt för att åstadkomma ett globalt klimatavtal i som håller den globala uppvärmningen under två grader. För att visa ledarskap behöver EU besluta om klimatmål före det klimattoppmöte som FN:s generalsekreterare ska hålla . Viljan att agera resolut måste emellertid oupphörligen vägas mot sådana eventuella konsekvenser som kanske innebär att utfallet blir helt motsatt det eftersträvade. Inget är vunnet om växthusgasutsläppen endast flyttar till någon annan del av världen. Utskottet har vid ett antal tillfällen uttalat sig om hur det ser på EU:s framtida klimat- och energipolitik. I de sammanhangen har utskottet bl.a. uttryckt en oro för att tempot i det globala klimatarbetet är för lågt och understrukit behovet av skyndsamma åtgärder. Utskottet har ansett att ett klimat- och energiramverk behöver utarbetas och beslutas för att ge det europeiska näringslivet och andra aktörer i samhället vägledning om den klimat- och energipolitik som ska råda i EU bortom 2020. Ett ambitiöst bindande mål för hur mycket EU:s utsläpp av växthusgaser bör minska till 2030 har utskottet sett som ett centralt inslag i detta ramverk. Likaså har utskottet understrukit vikten av att en tydlig koppling mellan ett tidigt fastställande av bindande klimatmål för EU till 2030 och de internationella klimatförhandlingarna. Beträffande mål för förnybar energi och energieffektivisering har utskottet ställt sig bakom regeringens uppfattning att för- och nackdelar med sådana mål behöver analyseras närmare och att interaktionen – såväl när det gäller synergier som eventuella motsatsförhållanden – mellan klimat- och energipolitiska mål och styrmedel då beaktas. Mot denna bakgrund anser utskottet att det förslag till ett klimat- och energipolitiskt ramverk för perioden –2030 som kommissionen nu har presenterat är välkommet och välbalanserat. I likhet med kommissionen, regeringen och miljö- och jordbruksutskottet anser utskottet att ett bindande klimatmål för EU till 2030 bör beslutas . Ett sådant mål gör det möjligt att uppnå målet att minska utsläppen till 2050 på ett kostnadseffektivt sätt. Kommissionens förslag om en utsläppsminskning på inom EU är väl avvägt. vill utskottet – liksom miljö- och jordbruksutskottet understryker i sitt yttrande – betona vikten av att fördelningen av bördan mellan medlemsländerna görs på ett kostnadseffektivt sätt. Utskottet har inte heller någon annan uppfattning än miljö- och jordbruksutskottet och regeringen när det gäller den positiva synen på utsläppsminskningar om målet då inkluderar möjligheten till utsläppsminskningar i utlandet och under förutsättning att andra utvecklade länder tar sin del av bördan i internationella förhandlingar. Fördelarna med detta framgår av miljö- och jordbruksutskottets yttrande. Utskottet vill här också instämma i miljö- och jordbruksutskottets uppfattning att EU:s system för handel med utsläppsrätter är centralt för EU:s klimatpolitik och för att klara EU:s klimatmål – både på kortare och . De åtgärder som kommissionen aviserar och som syftar till att stärka systemet välkomnas därför av utskottet. När det gäller upptag och utsläpp av växthusgaser från skog och markanvändning står utskottet bakom den uppfattning som redovisas i miljö- och jordbruksutskottets yttrande. Utöver ett övergripande mål för växthusgasutsläpp välkomnar utskottet kommissionens förslag om ett mål inom EU med innebörden att av energin ska komma från förnybara källor som inte bördefördelas mellan medlemsländer. I likhet med regeringen vill utskottet här betona vikten av kostnadseffektivitet i de åtgärder som vidtas för att nå målet och att ramverket bör stimulera till samarbete mellan medlemsstater. Att framgångarna med det svensk-norska elcertifikatssystemet har uppmärksammats i sammanhanget kan eventuellt stimulera fler lösningar av liknande slag i andra medlemsstater. Utskottet står också bakom regeringens uppfattning att det kan finnas skäl att ompröva synen på förnybartmålet i ljuset av kostnads- och teknikutvecklingen. Syftet med förnybartmålet är att fasa ut fossila bränslen. En effektivare energianvändning och i vissa fall även godare hushållning med energi är ett annat viktigt medel i kampen mot klimatutmaningarna. Utskottet instämmer emellertid i regeringens och kommissionens uppfattning att det finns skäl att avvakta den kommande uppföljningen av energieffektiviseringsdirektivets genomförande inom EU innan det är motiverat att återkomma till frågan om ett mål för energieffektivisering. En utbyggd och välfungerande inre energimarknad anser utskottet också vara betydelsefull för att klimat- och energipolitiken ska nå de vägledande målsättningarna om minskade utsläpp av växthusgaser, ökad försörjningstrygghet och ökad konkurrenskraft. En inre marknad är också en förutsättning för kostnadseffektivt uppfyllande av klimat- och energipolitiska mål. Utskottet vill även framhålla vikten av förståelse för att förutsättningarna skiljer sig åtskilligt mellan medlemsstaterna när det gäller möjligheterna att välja olika energikällor. Alla medlemsstater har inte lika goda förutsättningar som , som har gott om både förnybar energi, förnybar elproduktion och koldioxidsnål elproduktion. Till detta ska även fogas de betydande skillnader som finns när det gäller de ekonomiska förutsättningarna för olika medlemsstater att åta sig stora åtaganden om utsläppsminskningar eller om att ställa om energisystemet. Starka beroenden av energiimport från länder med instabila politiska förhållanden kan vara ett försvårande förhållande. Liknande betraktelse ur ett globalt perspektiv gör att skillnaderna i förutsättningarna för olika länder blir än mer påtagliga. Strävan efter välståndsutveckling i länder som inte har kommit lika långt som många länder i västvärlden är onekligen en faktor som är nödvändig att förhålla sig till. Utskottet vill avslutningsvis erinra om att huvudsyftet med ett utlåtande av detta slag är att öka offentligheten kring EU-arbetet och bidra till en bredare debatt om strategiskt viktiga EU-frågor. Syftet med utskottets granskning av kommissionens meddelande är således inte att lämna ett formellt yttrande till kommissionen. Regeringen har huvudansvaret för uppgiften att företräda riket i dessa sammanhang. Därmed föreslår utskottet att lägger utlåtandet till handlingarna. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Meddelande om en klimat– och energipolitisk ram 2020–2030 – motiveringen (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vår ledstjärna i synen på den svenska klimat- och energipolitiken är att vi vill uppnå ett fossilfritt samhälle, ett samhälle utan några utsläpp av växthusgaser och förnybar energi. Självfallet präglar denna grundläggande hållning också vår uppfattning när det gäller hur EU bör agera på detta område. Mot den bakgrunden anser vi att kommissionens förslag till nya klimatmål sänker ambitionerna rejält för den gemensamma klimatpolitiken. Att regeringen dessutom ställer sig bakom kommissionens uppfattning gör oss djupt bekymrade. I en avgörande fråga för klimatet och EU:s ekonomiska utveckling väljer – trots tal om höga ambitioner på klimatområdet – att förhålla sig passivt. Till skillnad från kommissionen och regeringen vill vi se betydligt mer kraftfulla åtgärder från EU:s sida både för att nå nödvändiga mål för utsläppsminskningar inom unionen, och inte minst för att kunna vara pådrivande i det internationella klimatarbetet. borde ta en tydlig ledarroll inom EU för att försöka styra unionens gemensamma hållning i önskvärd riktning. Vår bestämda uppfattning är att det krävs bindande mål på flera områden för att nå framgång. I likhet med förordar vi tre tydliga klimat- och energimål som ska genomföras av EU-länderna tillsammans – en linje som är betydligt mer ambitiös än såväl kommissionens som regeringens. Vi ser positivt på kommissionens förslag om ett övergripande bindande mål för utsläpp av växthusgaser, men anser att målnivån är för låg. Vi hade föredragit att EU fastställer ett ambitiöst, för medlemsstaterna bindande, utsläppsmål om 50 procents minskning till 2030. Ett sådant mål bör inte heller inkludera oklara utsläppsreduktioner utomlands. Vi anser alltså att ska driva förslaget om en högre målnivå men som inte inkluderar utsläppskrediter. Våra ytterligare argument kring detta ställningstagande framgår av den avvikande mening i miljö- och jordbruksutskottets yttrande som företrädarna för Socialdemokraterna står bakom. Där redovisas också Socialdemokraternas syn på hur utsläpp och upptag av växthusgaser från olika former av markanvändningen bör beaktas. Vi förespråkar också ett, för medlemsstaterna bindande, ambitiöst mål på förnybar energi i EU till 2030. Energisektorn står för en betydande del av utsläppen i och det krävs omfattande förändringar av medlemsstaternas energisystem för att klara detta. Det hållbara, fossilfria samhället är en möjlighet, men bara om de politiska ambitionerna inom klimat- och energiområdet förstärks. De insatser som krävs är inte bara bra för klimatet och för människors hälsa, de är även betydelsefulla för konkurrenskraften. Genom satsningar på investeringar i morgondagens teknik, infrastruktur och förnybar energi blir det enklare för både människor och företag att göra klimatsmarta val som fler jobb skapas. Vi anser också att det behövs ett ambitiöst bindande mål för energieffektivisering i EU till 2030. Energieffektivisering, i form av både energibesparingar och smartare energianvändning, är ett viktigt medel för att nå ett hållbart samhälle. Att energianvändningen ökar innebär att utvecklingen går åt fel håll, och det är tydligt att dagens styrmedel inte räcker till. Vi anser att rådet bör ge kommissionen i uppdrag att återkomma med ett förslag på ett ambitiöst bindande mål för energieffektivisering . Att har föreslagit ett mål på energieffektivisering till 2030 bör beaktas i sammanhanget. Vidare är det viktigt att inte betrakta energieffektiviseringsåtgärder som kostnader, utan som lönsamma investeringar, som dessutom minskar såväl sårbarhet som elkostnader för både hushållen och industrin. Därmed föreslår vi att lägger utlåtandet till handlingarna. Meddelande om en klimat– och energipolitisk ram 2020–2030 – motiveringen (MP) av (MP). Möjligheterna att klara målet att klimatet maximalt blir två grader varmare blir allt mindre. Att ställa om samhället till att bli långsiktigt hållbart är en av de största utmaningarna . Här krävs ett tydligt globalt ledarskap som jag anser EU måste axla. Liksom representant i miljö- och jordbruksutskottet har anfört anser jag att EU:s vägval om klimatmålen påverkar utvecklingen i hela världen. Om EU:s medlemsländer enas om en progressiv position ökar möjligheterna för EU att driva på för ett globalt, rättvist och bindande klimatavtal vid i . Om EU däremot misslyckas med att visa ledarskap blir förhandlingarna i betydligt svårare. Kommissionen har i tidigare meddelanden tydligt visat på att det hållbara, fossilfria samhället är en möjlighet, men bara om de politiska ambitionerna inom klimat- och energiområdet förstärks. är det viktigt att understryka att vägen mot det hållbara, fossilfria samhället inte bara innebär betydande utmaningar utan också stora möjligheter. De insatser som krävs är inte bara angelägna för klimatet och för människors hälsa, utan de är även betydelsefulla för konkurrenskraften. EU måste ta på sig ledartröjan i kampen för klimatet och unilateralt ikläda sig åtaganden om utsläppsminskningar. De rika länderna – som står för den stora delen av utsläppen – måste således gå före. Jag ser därför med oro och besvikelse på det förslag till klimat- och energipolitiskt ramverk som kommissionen nu har presenterat. Utgångspunkten för de nya målen är bredare än enbart klimat – det handlar också om hur vi når ett hållbart energisystem. Att som kommissionen nu gör endast föreslå ett bindande mål för utsläppen av växthusgaser är inte tillräckligt. Nivån på är enligt min uppfattning dessutom alldeles för låg. I likhet med representant i miljö- och jordbruksutskottet förordar jag att målet bör vara 60 procents utsläppsminskning inom EU och då utan förbehåll för bördefördelningens utformning. Jag vill i sammanhanget också instämma i det företrädare i miljö- och jordbruksutskottet har anfört när det gäller kolflöden från skog och markanvändning liksom om behovet av förändringar av EU:s system för handel med utsläppsrätter. Energisektorn står för en betydande del av utsläppen i och det krävs omfattande förändringar av medlemsstaternas energisystem. Som drivkraft för detta anser jag att det behövs ett bindande mål om att av energin ska komma från förnybara källor 2030. För att nå ett hållbart samhälle krävs dessutom större fokus på energieffektivisering, i form av både energibesparingar och smartare energianvändning. Jag står därför också bakom ett bindande mål om energieffektivisering till 2030. Båda dessa mål bör vara bindande på medlemsstatsnivå. Det bör här också poängteras att kommissionens egen analys pekar på att detta inte bara skulle minska hotet mot klimatet utan även leda till många nya jobb, minskat beroende av importerad gas och kolkraft, lägre energikostnader och bättre folkhälsa. Energieffektiviseringsåtgärder bör för övrigt inte ses som kostnader, utan som lönsamma investeringar, som minskar sårbarheten och elkostnaderna för såväl hushållen som industrin. Därmed föreslår jag att lägger utlåtandet till handlingarna. Meddelande om en klimat– och energipolitisk ram 2020–2030 – motiveringen (SD) av (SD). Kommissionen har presenterat ett förslag till ett klimat- och energipolitiskt ramverk . Jag och har vid upprepade tillfällen när EU:s klimat- och energipolitik har varit föremål för diskussion framhållit vikten av att åtaganden inom EU tydligt måste kopplas till ansträngningar för att komma fram till bindande mål på global nivå. Det är även av största vikt att konkurrenskraften för den inhemska industrin inte får försämras med risk för s.k. koldioxidläckage, dvs. att industrin väljer att flytta sin verksamhet och produktion till länder med en mindre ambitiös klimatpolitik. Åtaganden om utsläppsminskningar på EU-nivå ska, enligt min uppfattning, inte tillåtas äventyra vare sig de enskilda nationernas ekonomi eller hushållens ekonomi. EU kan mycket väl ta en ledande roll i det internationella samarbetet när det gäller utsläpp av växthusgaser, men det är inte långsiktigt realistiskt att EU ska gå före och ställa hårdare krav på medlemsstaternas industri i förhållande till den globala marknaden. Även om länder skulle nå nollutsläpp är den reella effekten av de globala utsläppen högst begränsad. Gemensamma målsättningar på EU-nivå får inte heller ta fokus från vikten av att varje nation har kontroll över sin egen energiförsörjning och att det i betydande utsträckning är upp till varje land att ta det ansvar för dessa frågor som de egna förutsättningarna medger. Jag anser att energieffektivisering är en angelägen åtgärd men att den i första hand bör skötas nationellt och på marknadsmässiga villkor. Förutsättningarna är alltför olika i EU:s medlemsstater för att gemensamma normer och system ska kunna appliceras. Mot den bakgrunden välkomnar jag att kommissionen inte föreslår några mål för energieffektivisering. ser jag det som bekymmersamt att sådana mål eventuellt kan bli aktuella . Beroendet av fossila bränslen, i första hand kol, måste enligt min uppfattning brytas . Jag är dock inte alls övertygad om att ett bindande mål för andelen förnybar energi är den mest framkomliga vägen. Kärnkraften bör tillåtas att spela en större roll i EU:s fortsatta arbete med att minska växthusgasutsläppen i stället för att ösa subventioner över förnybar energiproduktion med tveksam nytta som exempelvis vindkraft, solkraft och biodrivmedel. I likhet med vad företrädare i miljö- och jordbruksutskottet har anfört vänder jag mig även emot att driva på för ytterligare kostsamma utsläppsminskningar i form av internationella krediter och jag instämmer också i det som sägs i den avvikande meningen om utsläpp och upptag av växthusgaser i samband med markanvändning. Därmed föreslår jag att lägger utlåtandet till handlingarna. Meddelande om en klimat– och energipolitisk ram 2020–2030 – motiveringen (V) av (V). Att ställa om samhället till att bli långsiktigt hållbart är en av de största utmaningarna . Jag och står bakom ett offensivt förhållningssätt till denna utmaning till skillnad från kommissionen, regeringen och utskottets majoritet som inte tycks inse nödvändigheten av omfattande åtaganden för att bromsa det globala klimathotet. EU har en gyllene chans att ta den så betydelsefulla ledarrollen inför de kommande globala klimatförhandlingarna. Det kommissionen dessvärre presenterar är en uppsättning otillräckliga målsättningar och en näst intill tom verktygslåda. Än mer beklagligt är det när regeringen – som säger sig ha höga ambitioner på klimatområdet – applåderar förslagen och att majoriteten i såväl miljö- och jordbruksutskottet som näringsutskottet gör detsamma. Givet att världens utsläpp fortsätter att öka och att historiskt sett står för en stor del av den totala utsläppsmängden är det nödvändigt att ställa upp tuffa målsättningar för att lyckas bromsa den negativa klimatutvecklingen. Jag instämmer i vad företrädare framför i miljö- och jordbruksutskottets yttrande och anser att EU ska ha nollutsläpp som mål och att all energiproduktion då ska vara förnybar. Till 2030 ska utsläppen av växthusgaser ha minskat med (jämfört med ) och minskningarna ska göras inom . Jag och vill alltså inte, som regeringen förordar, blanda in utsläppskrediter i målformuleringen. Energiproduktionen ska 2030 bestå av förnybar energi. Därutöver vill jag och att alla verksamheter ska åläggas att energieffektivisera sin verksamhet till 2030. Dessa nivåer, som är att betrakta som minimikrav, har vi också framfört i . Jag vill också ställa mig bakom det som representant i miljö- och jordbruksutskottet har framfört när det gäller behovet av en grundläggande reform av EU:s handelssystem med utsläppsrätter. Kommissionens förslag till åtgärder är emellertid otillräckliga och bör enligt min uppfattning innefatta ett lägre utsläppstak och ytterligare åtgärder i närtid för att komma till rätta med problemet med överutbudet av utsläppsrätter och det därmed sammanhängande låga priset på utsläppsrätter. Avslutningsvis vill jag framhålla min uppfattning om att det behövs kompletterande åtgärder på EU-nivå och på det nationella planet för att minska utsläppen från t.ex. transport- och jordbrukssektorerna. Därmed föreslår jag att lägger utlåtandet till handlingarna. Förteckning över behandlade förslag Europeiska kommissionens meddelande om en klimat- och energipolitisk ram för (KOM(2014) 15). Miljö- och jordbruksutskottets yttrande Vi ska nu behandla granskningen av meddelande om ett ramverk för klimat- och energipolitiken . Den planering kommissionen och det grekiska ordförandeskapet har gjort är att detta meddelande ska behandlas i energirådet och miljörådet för att slutligen tas upp för behandling och beslut på . Det är en ambitiös tidsplan. Om man har följt processerna i EU:s beslutsinsatser kan man konstatera att den kanske är lite för överoptimistisk. Det återstår dock att se. Det bör noteras att har behandlat detta meddelande, och parlamentet har också beslutat om sin uppfattning. Jag kommer att kommentera senare i anförandet. Det kan också noteras att finansministrarna behandlat meddelandet vad gäller finansieringen av paketet.Fru talman! Meddelandet innehåller bland annat mål om klimatutsläpp. Man anger att nivån på dessa ska minska inom EU. Man föreslår att andelen förnybar energi ska uppgå till . Vad gäller energieffektivisering vill kommissionen återkomma efter utvärderingen av energieffektiviseringsdirektivet. Vidare föreslår man också vissa förändringar vad avser regelverket för handel med utsläppsrätter.Regeringens ståndpunkt är att man instämmer i kommissionens ambition om 40 procents utsläppsminskning inom EU men vill därutöver ytterligare öka utsläppsminskningen i form av internationella krediter. Regeringen stöder kommissionens förslag om förnybar energi till 2030, och det ska inte bördefördelas mellan medlemsstaterna.