bet · H101CU10 · 2014-03-14 00:00:00 — Om man gör massor med forskning därför att man har ett visst syfte, då har man antingen ställt fel fråga till forskarna eller också inte förstått vad de har sagt, när forskarna efteråt säger: Det här leder ju inte dit vi skulle.Borde vi inte försöka jobba lite mer på att få ett regelverk som faktiskt leder dit vi vill? Först måste jag nämna: byggdes det väldigt mycket här i . Sedan började problemen . började man fundera över varför det går så oerhört trögt med byggnationen. har vi levt i den trögheten, kan man säga.Det visar att detta är komplext och tar tid. Man kan inte begära av regeringen att det , när tillträdde, plötsligt ska gå med rasande fart. har sagt att han ska bli en populär minister 2018. Det kanske tar . Det är en tröghet i systemet.Sedan vill jag säga beträffande marknad och köpcentra, för att hoppa dit: Vi var så väldigt överens , men jag tror att vi skiljer oss lite grann. Beträffande köpcentra har kommunen en viktig roll. Jag tror på marknaden, att den ska klara detta.När det gäller tvågradersmålet tror jag att det enda som kan rädda det är en marknad som fungerar, där det finns företag som verkligen kan satsa på förnybart. Det tror jag är vägen. Där skiljer vi oss möjligen åt. Det offentliga rummet, en av våra viktigaste gemensamma tillgångar eller allmänningar, kommersialiseras och privatiseras i allt högre grad. Våra städer är fulla av påträngande kommersiella budskap. Reklamen har blivit allt mer omfattande och svårare att undvika, för den som så önskar. Oönskad reklam upptar vår tid och stör våra tankar.Bilden är liknande i förortscentra. Många av dem har övergått i privat ägo, och i dessa hotas mötesfriheten, då privata fastighetsbolag har rätt att säga nej till personer och organisationer som exempelvis vill arrangera ett politiskt möte.Grönområden, ytor för spel, lek och kultur, föreningslokaler och andra icke-kommersiella frizoner - där det är viktigare att vara än att ha - hör till det som gör en stad till en plats för medborgare och inte enbart för kunder. Om demokratin på lokal nivå inte orkar stå emot trycket från multinationella megakoncerner är det att stifta lagar som garanterar fortlevnaden av icke-kommersiella frizoner i våra städer och samhällen. På detta område bör demokratin ta ett steg framåt och marknaden ett steg bakåt.Det finns exempel att inspireras av. Den brasilianska storstaden är kanske det mest kända. Där förbjöds utomhusreklam, som så kallade billboard, som ett led i kampen mot föroreningar, som borgmästaren menade även inbegriper reklamen, som kan ses som en visuell förorening. I São har man alltså funnit ett sätt att minska exponeringen för reklam - att öka köpfriden, för att använda begrepp. Med köpfrid menas att ingen mot sin vilja ska utsättas för påträngande reklam.Att minska köphetsen är givetvis även en viktig miljöfråga. Shopping har blivit en utbredd livsstil och hobby som uppmuntras av massiv propaganda i form av reklam. Jag har en siffra . Då satsades i ungefär lika mycket på marknadsföring som på undervisning i grundskola och gymnasium tillsammans.Det fungerar. De som har råd handlar mer och mer, medan allt fler inte har råd att delta i köpfesten. Pressen ökar på både rika och fattiga. Vi vet att om alla konsumerade som svenskar skulle vi redan nu behöva flera jordklot. De som redan har sina materiella grundbehov uppfyllda blir inte automatiskt lyckligare av ännu mer pengar och prylar. Vi hetsas alltså att shoppa slut på vårt enda jordklot i en rasande fart - men vi blir inte lyckligare av det.Fru talman! Det hävdas emellanåt att detta är en strikt fråga, men jag ifrågasätter det. För att återvända till det exempel jag nämnde i början av mitt anförande, om politiska möten: Mötesfriheten är en grundlagsfäst rättighet, även stadfäst i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Jag tycker att det är orimligt att tillfälliga kommunala majoriteter sätter sig över vår grundlag. För att människor ska kunna utöva sin demokratiska rätt att hålla offentliga möten måste det ju finnas lämpliga platser där det kan ske.Det skulle därför av flera skäl behövas en utredning med uppgift att föreslå lagstiftning och andra åtgärder som stärker skyddet av - och även underlättar expansionen av - icke-kommersiella frizoner i våra städer och samhällen. Det förslag som jag och flera andra riksdagsledamöter har lagt om detta och som behandlas i detta betänkande fick inte bifall . Men jag hoppas ändå att det kommer att bli verklighet , för jag tror att det behövs.