bet · H101KU20 · 2014-05-28 00:00:00 — anför att det, vad gäller ersättningens storlek, är mest naturligt att jämföra med de ersättningsnivåer som domstolarna och tillämpar vid kränkning på grund av brott. Hovrätten konstaterar vidare att det föreslagna beloppet vid en jämförelse med vad som brukar utgå som kränkningsersättning är mycket högt. Justitiekanslern anser att ersättningen inte bör fjärma sig för mycket från de nivåer som enligt svensk rätt gäller för ersättning för ideella skador i allmänhet och konstaterar att nivåer över den föreslagna är ovanligt förekommande. anser inte att den föreslagna schabloniserade ersättningen ska kunna minskas på grund av kompensation som 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL ett omhändertaget barn fått efter en individuell bedömning av skador på grund av brott. I skälavsnittet (s. 27 f.) konstaterar regeringen att: Utredningen har övervägt olika modeller för ersättningssystem och kommit fram till att ersättning ska utges som ett erkännande av att den enskilde utsatts för oförsvarligt lidande och inte som en skadeståndsrättslig kompensation för någon konkret skada. Detta medför att ersättningsbeloppet är enhetligt för alla som beviljas ersättning, oavsett arten eller varaktigheten av övergreppen eller försummelserna. Regeringen delar utredningens bedömning. Regeringen argumenterar varför ett enhetligt ersättningssystem är att föredra och konstaterar bl.a. att: De erfarenheter som gjorts i talar också för att ett enhetligt ersättningsbelopp är att föredra. Det finns nämligen en risk för att ett graderat ersättningssystem skapar en känsla hos den vanvårdade av att ha blivit orättvist behandlad vad gäller ersättningsnivån. (s. 28) Under rubriken m.m. (s. 33 f.) gör regeringen bedömningen att Sökanden bör kunna erbjudas psykologiskt stöd. De närmare formerna för detta bör avgöras av nämndmyndigheten. Vidare konstaterar man att utredningen inte har lämnat förslag om psykologiskt stöd, men att detta bör erbjudas i motsvarande omfattning som det stöd som erbjöds de personer som intervjuades av , dvs. upp till åtta stödsamtal i samband med intervjuerna. I remissammanställningen (dnr S2011/1550/ST, ) konstateras det att betänkande (SOU 2011:9) har remissbehandlats och att 73 remissinstanser har haft möjlighet att lämna synpunkter på betänkandet. Av dessa har 54 instanser svarat på remissen. Alla 73 återfinns i remissförteckningen i propositionens bilaga 3. Dock framgår av remissammanställningen att: Därutöver har dels 40 individuella spontanremisser (yttranden utanför remisslistan) inkommit från privatpersoner och organisationer; dels 282 namnunderskrifter och likalydande yttranden. Sammanlagt har 376 yttranden och namnunderskrifter inkommit i samband med remitterandet av betänkande. De 40 individuella spontanremisserna utgörs av 38 individuella yttranden från privatpersoner och 2 individuella yttranden från organisationer. I propositionens remissförteckning anges att fem organisationer har inkommit med spontanremisser; Finska krigsbarn, , , Vuxna adopterade, Trosrörelsen och Livets Ord samt . Av dessa har det senare visat sig att Trosrörelsens och Livets ords gemensamma yttrande avsåg ett annat ärende och av misstag har blivit omnämnd i remissförteckningen. Spontanremissen från , är att betrakta som ett yttrande från en privatperson. familjehemsvård är en medlemsorganisation till 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL remissinstansen för Forum för familjehemsvård (FfF). Det framgår inte i propositionens remissförteckning att även enskilda har inkommit med spontanremisser. När de gäller de 211 inkomna yttranden som signerats av medlemmar från organisationen och bortglömd (remissinstans nr 58) anförs följande i remissammanställningen från : Yttrandena överensstämmer till stor del med Vanvårdad och Bortglömds remissvar. Samtliga 211 yttrandena har – i termer av genomslag i remissammanställningen – räknats som en spontanremiss avseende det innehåll som skiljer sig från Vanvårdad och Bortglömds remissvar. Organisationen och bortglömds remissvar såväl som spontanremisserna från organisationens medlemmar hänvisas till vid ett flertal tillfällen i remissammanställningen. Bl.a. anförs det att: Föreningen och Bortglömd skriver att de vill att statsministern går ut med en offentlig ursäkt i samband med ceremonin. Föreningen och Bortglömd skriver emellertid även i sitt remissvar att de förkastar upprättelseprocessen och vill att vanvårdsutredningen ska gälla. (s. 15) [– – –] Föreningen och Bortglömd skriver att de förkastar upprättelseprocessen och vill att vanvårdsutredningen ska gälla. Föreningen vill att ska följa modell där staten och de olika Fylken (kommuner) har tagit sitt ansvar. Där fick de 725 000:- Nkr av fylkena i , och och 300 000:- Nkr av . Det är de uppgifter som Föreningen och Bortglömd skriver att de har fått. Föreningen förespråkar att staten betalar ut ersättningen. Då kommer allt från samma ställe. (s. 25) [– – –] Både privatpersoner och Vanvårdad och Bortglömds medlemmar redogör för respektive nämner den fruktansvärda vanvård som de blivit utsatta för och vilka konsekvenser vanvården fått beträffande deras liv. Flertalet skriver att de än lider oerhört av den vanvård som de blivit utsatta för. Vad gäller behov av rehabilitering nämns exempelvis behov av att samtala med psykolog, men att man har svårt att bekosta detta själv. Vanvårdade och Bortglömds medlemmar (de 211 yttrandena) skriver bland annat att: vi i föreningen [har] verkligen tryckt på behovet av omedelbar rehabilitering i form av klippkort. (s. 79) I en interpellation (ip. 2013/14:23) frågade (SD) hur det kom sig att remissvar plockats bort från proposition 2011/12:160. anförde följande i sitt svar : Hantering av remissvar är en mycket viktig del i regeringens beredande av förslag. Remissopinionen sammanfattas dock av läsbarhetsskäl alltid mycket kort i propositioner genom en summarisk jämförelse med kommittéförslaget. Jämförelsen ska i stort sett bara ange om remissinstanserna instämmer i kommittéförslaget eller inte och vilka de viktigaste invändningarna är. Det remissvar som efterlyser behandlas och bemöts i propositionen under . Remissvaret i sin helhet finns i arkiv och är tillgängligt för allmänheten. 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL Av 7 kap. 2 § regeringsformen följer ett beredningskrav för regeringsärenden: Vid beredningen av regeringsärenden ska behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berörda myndigheter. I den omfattning som behövs skall tillfälle lämnas sammanslutningar och enskilda att yttra sig. RF kan således sägas föreskriva ett visst remisstvång (m.fl., Grundlagarna, 3:e uppl., 2012, s. 326). I förarbetena till regeringsform ansågs det vara ett karakteristiskt och betydelsefullt inslag i svensk politisk beslutsprocess, att det som ett led i beredningen av regeringsärenden i stor utsträckning inhämtas yttranden från myndigheter, organisationer och andra enskilda sammanslutningar (prop. 1973:90 s. 287). Det ansågs därför vara naturligt att låta ordningen med remisser från regeringen komma till uttryck i RF. I Statsrådsberedningens promemoria Svara på remiss – hur och varför (SB PM 2003:2, reviderad , s. 5) uppges det att myndigheter under regeringen är skyldiga att svara på remisser medan remissen för andra remissinstanser, såsom organisationer och kommuner, är en inbjudan att lämna synpunkter. I övrigt står möjligheten att yttra sig över ett förslag alltid öppen för var och en som har synpunkter på det. Betänkanden i serierna (SOU) och Departementsserien (Ds) finns som regel tillgängliga i elektronisk form på regeringens webbplats. Varken av bestämmelserna i eller av dess förarbeten framgår närmare hur ett remissförfarande bör gå till. Det faller på vederbörande departementschef eller annan föredragande att under vanligt konstitutionellt ansvar avgöra vilka myndigheter som är berörda av ett regeringsärende och i vilken omfattning det är erforderligt att organisationer och enskilda får tillfälle att yttra sig. Beslutanderätten kan delegeras till tjänstemän i (m.fl., Grundlagarna, 3:e uppl., 2012, s. 326 f.). Enligt (Ds 1997:1, s. 27 f.) görs själva arbetet med remisslistan på den sakenhet eller det sekretariat som ska handlägga ärendet. Vem som fattar det formella beslutet om remissen varierar, men vanligast förefaller vara att beslut om remiss fattas av chefstjänsteman eller huvudmannen. När remissvaren kommit in samlas de på lämpligt sätt efter ordningsföljden i remisslistan. I (s. 46 f.) återfinns också anvisningar för remissammanställningens utformning. Sammanställningen görs i de allra flesta fallen separat, dvs. utan att den fogas som bilaga till lagrådsremissen och propositionen. I vissa fall kan det dock finnas särskilda skäl till att låta remissammanställningen ingå i propositionen. Remissammanställningen bör vara klar innan skrivarbetet med propositionen inleds. En proposition är regeringens förslag till ett riksdagsbeslut, vilket framgår av 3 kap. 1 § riksdagsordningen (RO). Enligt samma paragraf ska propositionen vara åtföljd av regeringens protokoll i ärendet, en redogörelse av ärendets tidigare behandling, en motivering och Lagrådets yttrande, när det finns ett sådant. Enligt (s. 63 f.) ska en proposition innehålla 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL en förstasida, en innehållsförteckning, ett avsnitt med förslag till riksdagsbeslut, ett avsnitt med de lagförslag som läggs fram för (i propositioner med lagförslag) och ett kortfattat avsnitt om ärendet och dess beredning. Av- snittet om ärendets beredning ska innehålla en kortfattad redovisning av beredningen av ärendet, dvs. en redogörelse för hur det föreskrivna beredningskravet har uppfyllts. En förteckning av remissinstanserna ska fogas som bilaga till propositionen och bilagan ska nämnas under redogörelsen av ärendets beredning. Som nämnts ovan görs remissammanställningen normalt som en separat sammanställning utanför riksdagstrycket. (s. 47) anger att när metoden med separat remissammanställning används kan det finnas skäl att behandla remissyttrandena något utförligare i propositionens skälavsnitt, eventuellt med angivande av remissinstansernas namn. Men redovisningen får inte svälla ut för mycket. Särskilt viktigt är det att inte de avsnitt blir för långa som ska sammanfatta remissopinionen och som placeras före skälen för regeringens förslag. Remissopinionen ska enligt (s. 77) sammanfattas mycket kort genom en summarisk jämförelse med kommittéförslaget. Jämförelsen ska i stort sett bara ange om remissinstanserna instämmer i kommittéförslaget eller inte och vilka de viktigare invändningarna är. Remissinstansernas synpunkter kan behöva bemötas i skälavsnittet eller utvecklas som argument för regeringens ställningstagande. Utskottet har tidigare i olika sammanhang granskat beredningskravet för regeringsärenden. 2008/09:KU10 s. 63 f.) var granskningen inriktad på rutiner i fråga om att inhämta yttranden och upplysningar i enlighet med beredningskravet i regeringsformen. Inledningsvis ville utskottet erinra om att beredningskravet enligt 7 kap. 2 § regeringsformen gäller alla ärenden i vilka regeringen fattar beslut. Den ordning som där föreskrivs skulle enligt utskottet tillmätas stor vikt. Genom att låta förslag och pågående ärenden komma myndigheter, organisationer och andra till del kan de bli allsidigt belysta och konsekvenserna av dem så långt möjligt kända på förhand. Kvaliteten på regeringens och, i förlängningen, i vissa fall även beslutsfattande ökar därmed till gagn för demokrati, rättssäkerhet och effektivitet. borde enligt utskottet också erinras om att beredningskravet inte är absolut. Upplysningar och yttranden ska enligt bestämmelsen i regeringsformen inhämtas i den mån det är behövligt. Vidare borde även erinras om att det inte i regeringsformen föreskrivs någon särskild form för hur inhämtande av upplysningar och yttranden ska ske. Granskningen gav vid handen att sättet på vilket beredningskravet uppfylldes varierade stort mellan olika ärendetyper. Att sättet på vilket beredningskravet uppfylls varierar mellan olika ärendetyper var enligt utskottets uppfattning naturligt med hänsyn till ärendenas skiftande karaktär och var även förenligt med regeringsformens bestämmelser. I svaren från vid granskningen anfördes bl.a. 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL att ärendet som regel väcks genom framställan från en myndighet och att myn- digheten som regel har inhämtat upplysningar från andra berörda myndigheter Detta redovisas i sådana fall i framställningen. Genom en skrivelse till begärde utskot- tet svar på ett antal frågor. Utskottet fick en svarsprome- moria utarbetad vid (bilaga A1.1.2). Utskottet önskade i sin skrivelse en kommentar till att det i anmälan anges att en förening har upptäckt att deras remissvar har plockats bort från den ak- I svarspromemorian anförs det att det av propositionen 2011/12:160 Ersätt- ning av staten till personer som utsatts för övergrepp eller försummelser i sam- hällsvården framgår under avsnitt 3 Ärendet och dess beredning att betänkan- det Barnen som samhället svek – åtgärder med anledning av övergrepp och allvarliga försummelser i samhällsvården (SOU2011:9) har remissbehandlats och att en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. förteckningens uppräkning av remissinstanserna nämns bland övriga remiss- instanser Vanvårdad och bortglömd som i anmälan omnämns som föreningen Vanvårdad och bortglömd. I propositioner sammanfattas av läsbarhetsskäl re- missopinionen mycket kort genom en summarisk jämförelse med kommitté- förslagen i de delar som propositionen behandlar. Jämförelsen ska i stort sett bara ange om remissinstanserna instämmer i kommittéförslagen eller inte och vilka de viktigaste invändningarna är. I svarspromemorian anförs vidare att det remissvar som efterfrågas i anmä- lan behandlas och bemöts i propositionen under avsnitt 5.2 Ersättningens stor- Där har remissopinionen mycket kortfattat sammanfattats på ovan beskri- Endast ett fåtal remissinstanser har där omnämnts vid namn i syfte att exemplifiera vilka som bl.a. uttalat en uppfattning om kommittéförslaget om När det gäller den del i avsnittet som innehåller skälen för regeringens förslag har vidare viktigare invändningar mot förslaget be- Regeringen argumenterar där bl.a. för varför ersättningen bör vara en- hetlig och uppgå till det belopp som utredningen föreslagit. det inte funnits anledning att nämna annat än ett fåtal remissinstanser vid namn för att det ska framgå att det i remissopinionen fanns uppfattningar som avvek från regeringens förslag och varför regeringen gjorde en annan bedömning. I sin skrivelse framförde även utskottet att man ville ha en redogörelse för anledningen till att det i propositionens förteckning över spontanremisser finns sex organisationer som inte omnämns i remissammanställningen (Svenska kyrkan, , Vuxna adopterade, Trosrörelsen, Livets Ord och familjehemsvård). I svaret anförs det att antalet remissyttranden och yttranden som kommer in från andra än remissinstanserna om förslag i olika betänkanden ibland är Remissammanställningen över remissvaren och övriga inkomna 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL yttranden över förslagen i betänkandet behöver disponeras på ett sådant sätt att den blir läsbar. Om antalet inkomna yttranden är mycket stort kan det innebära att alla inkomna synpunkter i samtliga frågor av läsbarhetsskäl inte kan alltid kan återges ordagrant i remissammanställningen och under ingivarens namn. I svarspromemorian anförs det att remissen av betänkandet Barnen som samhället svek – åtgärder med anledning av övergrepp och allvarliga försummelser i samhällsvården (SOU 2011:9) ledde till att det utöver svar från remissinstanser också kom in ett mycket stort antal yttranden och namnunderskrifter. I sammanställningen har det angivits hur många yttranden utanför remisslistan (i sammanställningen och fortsättningsvis benämnda spontanremisser) som kommit in och om dessa kommit från privatpersoner eller organisationer. Enligt remissammanställningen har utöver de 54 remissinstanser som svarat på remissen kommit in dels 40 individuella spontanremisser från privatpersoner eller organisationer, dels 282 namnunderskrifter och likalydande yttranden. I remissammanställningen under rubriken allmänna yttranden och under rubrikerna för respektive förslag eller bedömning från kommitténs betänkande har remissinstansernas synpunkter och spontanremisserna sammanfattats. Därefter har de olika remissinstansernas svar återgetts och synpunkterna från spontanremisserna tagits upp under en egen rubrik. Ingivarna, såväl remissinstanser som spontanremisser, finns förtecknade i diariet och deras yttranden samlade i akten, med ett undantag. Undantaget gäller Trosrörelsen och Livets ord (ett yttrande) vars yttrande avsåg ett annat ärende och som av misstag ändå blivit omnämnd i den nu aktuella propositionens remissförteckning. När det gäller övriga organisationer som omnämns i frågan och som inte finns omnämnda vid namn i remissammanställningen ska också följande tillläggas. familjehemsvård är en av medlemsorganisationerna i remissinstansen Forum för familjevård (FfF) och deras synpunkter är likartade i de frågor som behandlas i propositionen. Vuxna adopterades synpunkter överensstämmer delvis med andra organisationers i de frågor som behandlas i propositionen. Det har därför inte bedömts nödvändigt att omnämna ingivarna av dessa spontanremisser vid namn och särskilt särredovisa synpunkterna från dem i remissammanställningen. Den spontanremiss som i propositionens remissförteckning har betecknats som , (ett yttrande) får dock betraktas som ett yttrande av en privatperson. Inte heller sådana individuella yttranden från privatpersoner har gjort att ingivarna har bedömts behöva nämnas vid namn i remissammanställningen. Sådana yttranden är omhändertagna tillsammans med övriga spontanremisser under en och samma rubrik i de avsnitt i remissammanställningen som yttrandena avser. Slutligen önskade utskottet en redogörelse för anledningen till varför man inte nämner de spontanremisser som inkommit från enskilda i propositionens remissförteckning. 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL I svarspromemorian anförs det att (Ds 1997:1) kompletterar de regler som gäller för utformningen av propositioner. nehåller bl.a. riktlinjer för den formella utformningen av propositioner. riktlinjerna ska en förteckning över remissinstanserna fogas som bilaga till propositionen och bilagan nämnas under avsnitt Ärendet och dess beredning (se Ds 1997:1 s. 68 f.). Så har skett även i detta fall. Utskottet konstaterar att enligt (Ds 1997:1, s. 77) ska remissopinionen sammanfattas mycket kort genom en summarisk jämförelse med kommittéförslaget. Jämförelsen ska i stort sett bara ange om remissinstanserna instämmer i kommittéförslaget eller inte och vilka de viktigare invändningarna är. Så har skett i det aktuella fallet. Granskningen ger inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottet. 1.2 Regeringens bedömning av tillämpning av subsidiaritetsprincipen i förslaget om en europeisk åklagarmyndighet I en anmälan till (dnr 559-2013/14), bilaga A1.2.1, begärs att utskottet granskar justitieministerns hantering av justitieutskottets begäran om regeringens bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i ett förslag till förordning om inrättande av en europeisk åklagarmyndighet, KOM(2013) 534. I anmälan lämnas en kronologisk redogörelse för ärendet. Anmälaren anför att en djup oenighet inom regeringen verkar ha legat till grund för regeringens oförmåga att lämna en sådan bedömning. Till grund för granskningen har bl.a. legat en promemoria som upprättats inom , bilaga A1.2.2. Enligt 10 kap. 6 § tredje stycket riksdagsordningen (RO) ska regeringen från den dag då utskottet begär det informera om sin bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i det aktuella utkastet. I förarbetena (framst. 2008/09:RS4) till bestämmelsen betonas vikten av att kontrollen av subsidiariteten sker i nära kontakt med regeringen, i de fall ett utskott bedömer 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL att ett utkast till lagstiftning aktualiserar en subsidiaritetsprövning (s. 53). Vi- dare framgår av förarbetena (s. 63) att regeringens bedömning kan lämnas skriftligen och/eller muntligen av ett statsråd eller en statssekreterare, undantagsvis av en annan tjänsteman från det berörda departementet. Av artikel 6 i protokollet (nr 2) om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna som fogats till unionsfördragen (se EUT C83, 30.3.2010, s. 207) framgår att varje nationellt parlament eller kammare i ett sådant parlament får lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande med skälen till att de anser att det aktuella utkastet inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Ett sådant motiverat yttrande ska lämnas från den dag då ett utkast till lagstiftningsakt på unionens officiella språk översänds. Det aktuella unionsförslaget antogs av kommissionen och mottogs av i en engelsk språkversion. Genom e-post från Statsrådsberedningen från till aviserades en gemensam faktapromemoria för det aktuella förslaget och ett relaterat dokument. Förslaget inkom till i en svensk språkversion . Av en skrivelse från kommissionen framgick att tidsfristen för subsidiaritetsprövningen av förslaget skulle gå ut . Kammaren hänvisade förslaget för subsidiaritetsprövning enligt 10 kap. 6 § tredje stycket RO till justitieutskottet . begärde information från regeringen om dess bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i det aktuella utkastet. Någon sådan bedömning hade regeringen inte lämnat , då utskottet justerade sitt prövningsutlåtande (utl. 2013/14:JuU13) med förslag till om att lämna ett motiverat yttrande till unionsinstitutionernas ordförande. förslag hade lämnats mot bakgrund av att utskottet ansåg att unionsförslaget i sin helhet stred mot subsidiaritetsprincipen. I utlåtandet angavs att justitieministern vid utskottets sammanträde hade uppgett att regeringen alltjämt analyserade förslaget och att man inte kunde lämna någon inställning i frågan. Först senare under lämnade regeringen in en faktapromemoria (2013/14:FPM10) som innehöll regeringens bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i det aktuella förslaget. Av EU-nämndens stenografiska uppteckningar från framgick att justitieministern pekade på frågans komplexitet när det gällde regeringens analys av det aktuella förslaget (anf. 24 i nämndens stenografiska uppteckningar 2013/14:3). Enligt ministern var det inte så märkvärdigt att regeringen inte är färdig med sin analys när det gäller de olika delarna. 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL framgick av justitieministerns anförande vid nämndens sammanträde att rege- ringen hade saker kvar att diskutera och därför ännu inte hade någon en stånd- punkt i frågan. beslutade i enlighet med justitieutskottets förslag att avge ett motiverat yttrande (rskr. 2013/14:25). Under ärendets kammardebatt den 23 berördes frågan om regeringens hantering av utskottets begäran om regeringens bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen (se 21 § i kammarens protokoll 2013/14:17). granskade regeringens information i sam- band med subsidiaritetskontroll (bet. 2011/12:KU10 s. 66 f.). inriktning gällde hur regeringen uppfyllde sina skyldigheter enligt riksdags- Granskningen visade att utskotten i vissa fall hade beslutat om en längre tidsram än . Enligt utskottet gav granskningen inte anledning till någon annan slutsats än att informationen hade lämnats inom de uppsatta I den regeringen hade haft svårigheter att lämna sin bedömning inom utsatt tid hade kontakter tagits och anstånd beviljats. även inom ramen för granskningen frågan om hur statsråden involveras i be- redningsrutiner i ärenden om regeringens bedömning av subsidiaritetsprinci- Granskningen visade att de sedvanliga rutinerna för gemen-