bet · H201SfU4 · 2014-12-09 00:00:00 — Från har vi tagit emot många människor från det kollapsade och från diktaturens - för att bara nämna några exempel. har en tradition av solidaritet, och det ska vi vara stolta över. Låt mig vara fullständigt kristallklar på den punkten. ska fortsätta att vara ett land som erbjuder en för människor som flyr undan krig och förtryck. Det kommer vi inte att göra avkall på bara för att världen befinner sig i en situation där fler människor än någonsin är på flykt. Det är nu solidariteten behövs som mest. Vår uppgift är att försöka se till att fler länder tar ansvar, inte att stänga vår dörr för dem som behöver skydd. Över 50 miljoner människor befinner sig på flykt. av dessa, 500 000 ungefär, kommer till . I EU bor det 500 miljoner människor. Det innebär att antalet flyktingar till EU motsvarar ungefär av EU:s befolkning. är en på tusen. Det kallar somliga massinvandring. Har råd att ta emot 500 000 asylsökande? Tänk er att vi bor på en ö där det bor tusen människor. Så kommer det en person i en båt från ett krig. Har vi råd att ta emot honom? Ja, det är klart att vi har. Det kommer en person . kommer det en till. Har vi råd att ta emot honom eller henne? Ja, det är klart att vi har. Men vi måste dela på ansvaret. och kan inte ta merparten av ansvaret. Det var också mitt budskap på . Vi kommer att fortsätta att arbeta i EU för att se till att så många länder som möjligt tar ett ansvar. Jag tror att det behövs ett system i EU där alla medlemsländer åläggs att ta ett ansvar i förhållande till sin storlek och ekonomiska förmåga. Där är vi inte , men vi måste röra oss i den riktningen. Av de flyktingar som tar sig till EU kommer många till . räknar vi med 80 000 asylansökningar. Det är den högsta nivån sedan . Det är inte 80 000 som får stanna, och det är viktigt att poängtera. Den svenska flyktingpolitiken vilar på en enkel princip. Om man har skyddsbehov får man stanna. Om man inte har skyddsbehov får man inte stanna utan åka hem, antingen frivilligt eller med tvång. Det måste vi också orka stå upp för i debatten. får ca 39 000 flyktingar asyl i . Det är av ansökningarna som beviljas, och den andelen ökar beroende på att antalet syrier ökar. Nästan alla från får ju uppehållstillstånd. Klarar 39 000 flyktingar? De utgör av den svenska befolkningen, 1 av 250. Tänk er åter den där ön. bor det 250 människor på den. Då kommer det en person i en båt från fasorna i . Då blir vi 251. kommer det en till. Då är vi 252. Det är klart att vi klarar det. Men liksom när det gäller fördelningen i EU måste vi fördela ansvaret i på ett bättre sätt. Det kan inte vara så att bara ett fåtal kommuner tar emot merparten av flyktingarna och deras nära anhöriga. Alla kommuner måste vara beredda att ta ansvar. höll sitt tal i valrörelsen om att vi skulle öppna våra hjärtan. Jag tyckte om tonen i talet, men jag ska ärligen säga att min första reaktion var: Börja med att öppna , , , , , och alla andra moderatstyrda kommuner som hållit emot och helst inte velat ta emot några flyktingar alls. Det är ofta ganska rika kommuner som borde ha goda förutsättningar att integrera invandrare och ge dem jobb, ett sammanhang och en möjlighet att bli en del av . Här hade jag tänkt mig ett angrepp på , men jag har fått skriva om mitt manus. Jag knäppte nämligen på tv:n i går och såg Rapport. Tydligen finns det nu ett starkt stöd bland de moderata kommunalråden för att reglerna borde ändras så att alla kommuner behöver ta emot flyktingar. av de moderata kommunalråden tyckte så. Det blev jag glatt överraskad av. Dessa kommunalråd har sett precis det jag säger, nämligen att om integrationen ska fungera måste fler kommuner vara med och ta ansvar. Om detta blev politik från och Alliansen skulle vi kunna göra ett genombrott vad gäller möjligheten att integrera invandrare. Det behövs att fler kommuner tar emot eftersom det just nu sitter nästan 13 000 människor i boenden som har fått uppehållstillstånd men som fortfarande inte har fått en kommunplacering. De måste få ett nytt hem i någon kommun. Jag hoppas att vi ska kunna komma framåt i den frågan. Jag ska inte pressa , eller något annat parti, i frågan , för jag förstår att ni behöver mer tid att diskutera frågan internt. Jag förstod det på kommentarerna. Men om vi går i den riktning som kommunalråden, och många andra, vill kommer vi kanske att ha gjort något stort i svensk integrationspolitik. Det behövs eftersom inget tyder på att världsläget kommer att förbättras , vilket innebär att människor kommer att söka sig till för att få skydd undan krig och förföljelse i ganska stor omfattning också . Då måste alla kommuner vara beredda att ta ansvar, också de rikaste kommunerna. Vi är mycket intresserade av att diskutera detta vidare, inte bara med utan med alla de borgerliga partierna. Vi har redan satt igång en process i för att se hur olika modeller för att se till att alla kommuner tar emot skulle kunna se ut. Det kan vara lagstiftning. Det kan vara ekonomiska incitament. Låt oss återkomma till det, men det viktiga är att ta fasta på att det kanske skulle kunna gå att komma överens i denna fråga. Det vore oerhört viktigt. Jag lyssnade också noga till anförande, som jag fann mycket sympatiskt. Här finns det möjlighet för samarbete. Det är en central fråga att lösa att se till att alla kommuner tar ansvar. ska alltså fortsätta att ta ett stort ansvar för dem som flyr från krig och förtryck. Det klarar vi, men det hänger på att vi fördelar ansvaret på ett bättre sätt. Det hänger också på att mottagningssystemet fungerar, att det är ordning och reda där. Jag sa till generaldirektör när jag träffade honom första gången efter regeringsskiftet att vi nog får träffas nästan en gång - inte för att detaljstyra verksamheten utan för att hålla varandra informerade och för att kunna göra insatser när det behövs. Jag åker till för att träffa ledning, och det ska bli intressant att få en lägesrapport. Jag är mycket imponerad av vad gör. Det är ju i praktiken som ger tusentals människor som flyr från kriget tak över huvudet och mat för dagen. Där har man nu infört sjudagarsvecka och skiftarbete för att klara arbetsuppgiften, och man gör det. Det är fantastiskt att man klarar uppgiften, men man måste naturligtvis få bättre förutsättningar. En viktig del i det är kapacitetsökning där man går från ungefär 3 000 anställda 2013 till 5 500 anställda 2015. Det är en ökning med 2 500 anställda på bara . Det måste vi genomföra. Man måste också få en större kostym på andra sätt. Antalet boenden i regi måste öka. Det är inte tillfredsställande att så många boenden måste korttidsupphandlas. Det är inte kostnadseffektivt, och det leder också till en snedfördelning över landet. Många mindre kommuner i glesbygd kan plötsligt få flera hundra nya invånare, varav många barn som man snabbt måste ordna skolgång till. Man får ingen framförhållning. Därför ökar nu antalet platser kraftigt. Det rör sig om sammanlagt 14 000 platser . Det blir både billigare och minskar behovet av upphandlingar. Vi ser också över möjligheten att vidta andra åtgärder för att förhindra att vissa kommuner som fått många asylsökande ska hamna i en situation där ytterligare platser upphandlas. Vi är väl medvetna om att situationen är ansträngd i många kommuner. Det gäller både dessa mindre kommuner och de storstadskommuner som får ta emot många asylsökande genom så kallat eget boende, EBO, som skapar trångboddhet och sociala problem. Utmaningarna är som sagt många, och vi har som regering satt igång ett arbete på flera olika områden för att förbättra mottagandet. Vi har tillsatt en särskild statssekreterargrupp, men låt mig också ta bollen om en offentlig utredning som föreslås i betänkandet. Jag tror att det finns ett behov av att tillsätta en sådan utredning, och vi kommer så snart fattar beslut om det att börja skissa på direktiv till en sådan utredning. Det handlar framför allt om åtgärder på lite . Vi måste också lösa saker på kort sikt, men jag tror att en sådan utredning behövs. Det är så lätt att beskriva migrationsfrågan endast i problemtermer. Det är kostnader, väntetider, svårigheter med bostad, arbete, språk och kulturkrockar. Visst finns det många problem som vi står mitt uppe i och som vi måste samarbeta kring för att lösa. Men situationen rymmer också många möjligheter. Jag tror att vi måste gå från att betrakta migrationen som enbart en belastning till att också betrakta den som en möjlig motor för tillväxt. Så är det ju. Man kan inte bara betrakta människor som kostnader. Man måste också betrakta de människor som kommit till som individer. De har visserligen kommit med tomma händer och trauman men också med kompetens, drivkraft och en vilja att bygga upp ett bättre liv här i . Jag brukar tänka på det när jag ser spela fotboll och när jag hör sjunga. 2030-talets kommer kanske att ha sina rötter i . Han kanske just nu är på väg hit, i sin mammas mage i en rank båt över . Så kan det mycket väl vara. 2030-talets kanske också är på väg hit, på farliga vägar från . Det vet vi inte heller, men så kan det mycket väl vara. Men inte bara 2030-talets och utan 2030-talets byggnadsarbetare, vårdpersonal, uppfinnare, företagare, elektriker och så vidare - alla dessa människor - kan mycket väl vara på väg hit just i denna dag. De är barn , men kommer de att vara med om att bygga vidare på den svenska välfärdsmodellen. Och barn lär sig snabbt. Jag lyssnade i går på kommunalråd . Hon berättade att barn från andra länder i en del fall, när de kommer in i deras förskolor, kan lära sig svenska på tre . Det är en fantastisk bild av hur snabbt integrationen kan gå. Utan invandring skulle befolkning minska. Och ett samhälle med minskande befolkning är ett stagnerande samhälle. Invandringen ger oss helt enkelt bättre förutsättningar att klara vår gemensamma välfärd när vi lever allt längre. Då behöver vi inte ens vänta på 2030. Det visar sig att de vuxna som kommer hit har en ganska god utbildning. av dem som finns i Arbetsförmedlingens etableringsuppdrag har universitets- eller högskoleutbildning. Det kan vara läkare, lärare, sjuksköterskor eller ingenjörer - yrkesgrupper som vi verkligen behöver. För oss handlar det då bara om att sätta dessa människor på skolbänken, så att de kan lära sig svenska och få sina betyg validerade. Därför vill regeringen att tiden under asylprövningen används på ett bättre sätt. Vi säger att utbildningsinsatser måste sättas in tidigare. Vi vill erbjuda asylsökande svenskundervisning i större utsträckning än . Visst innebär det att en del som sedan inte får asyl ändå får lära sig lite svenska. Men det är trots allt bättre än att de får gå sysslolösa i kanske . Glöm inte heller att bara befolkningsökningen i sig sätter igång en massa ekonomiska processer. Det behöver byggas många nya bostäder, och till varje hus som vi bygger kommer vi att behöva byggnadsarbetare och underleverantörer, det behövs nya skolor, och till dem behövs det lärare och så vidare. Detta sätter igång nya ekonomiska processer. Allra sist, fru talman: Jag har följt debatten och måste säga att det finns ett drag i debatten som oroar mig djupt. Det är när man för debatten på ett sådant sätt att man beskriver människor i termer av "vi", svenskarna, och "de", flyktingarna. Detta att dela upp människor i "vi" och "de" är en av mänsklighetens äldsta tankar, men det är också en av de allra farligaste. Det är ytterst den tanken som bereder vägen för diskriminering, rasism, etniska konflikter, krig och allra ytterst etnisk rensning och folkmord. Historien är full av exempel på när politiska ledare har valt att spela på misstro och fördomar för att fördjupa konflikterna i det enda syftet att exploatera dem politiskt för att vinna makt. gjorde så, gjorde så, gjorde så och gjorde så - bara för att nämna några. I den svenska debatten pekas nu ofta muslimer ut som syndabockar för än det ena, än det andra. Till och med i denna riksdag kan man höra ledamöter uttrycka sig om muslimer på ett sätt som inte ligger särskilt långt från hur nazisterna uttryckte sig om judarna . I en sådan situation är det särskilt viktigt att de som står för humanism och principen om alla människors lika värde säger ifrån. Det är som sa: Det riktigt tragiska är inte de onda människornas brutalitet utan de goda människornas tystnad. Därför måste vi säga ifrån så fort politiska ledare börjar lägga skulden för olika samhällsproblem på en viss folkgrupp eller resonera i termer av att vissa människor inte hör hemma i . går till val igen. Låt oss använda till att försöka lösa de migrationspolitiska utmaningarna i stället för att göra detta politikområde till en bricka i ett partipolitiskt spel. Med det vill jag också tacka för en välvillig behandling av regeringens budgetförslag i denna del. (forts. § 10) Det har hänt mycket sedan debatten och ministerns anförande, men det var egentligen inga större överraskningar som levererades där. Jag fick i alla fall inga större överraskningar av det sa. Det talades mycket om hur UNHCR gläds åt det höga stöd ger åt flyktingar i närområdena, och det talades om vilket ansvar vi i tar när det gäller att ta emot väldigt många människor. Det talades också om hur fler länder behöver ta ett ansvar, som uttryckte det. När jag lyssnade på det kunde jag inte låta bli att gå tillbaka och tänka på vad en av ministerkolleger, , sa före valet. Hon var väldigt noga med att kritisera den dåvarande regeringen för de avräkningar den regeringen gjorde i biståndsbudgeten. Då låg avräkningarna på av biståndet. Den här regeringen har föreslagit i avräkningar , vilket är väldigt högt ur ett internationellt perspektiv. Min fråga till är dels hur ministern avser att upprätthålla Dublinförordningen, med tanke på den kraftiga mottagning vi har i , dels om vi verkligen har råd att lägga pengar både på ett effektivt och generöst bistånd och på en massinvandring till . Jag börjar med frågan om Dublinförordningen. Jag träffade de andra migrationsministrarna , på ett ministerrådsmöte. Jag hade då också ett kortare samtal med den italienska ordföranden för ministerrådet, och vi ska återkomma på telefon . Det beror naturligtvis på att vi från svensk sida har all anledning att markera att det är viktigt att lever upp till de åtaganden man har tagit på sig när det gäller till exempel att se till att sköta flyktingmottagningen på ett korrekt sätt. Det kommer vi naturligtvis att fortsätta med. Dublinförordningen är en grundläggande del i asylmottagningen. När det sedan gäller biståndet har varit ett av de länder som har gett mest bistånd. Vi är också en av de stora bidragsgivarna till UNHCR. De jag träffade i närområdet - , och så vidare - är oerhört tacksamma för det stöd vi ger. Det var det de framförde. Ingen av dem framförde att måste stänga sina gränser för flyktingar. Ingen av dem krävde det. Det är dock precis det försöker spela upp som något slags motsättning, det vill säga motsättningen mellan att å ena sidan ta emot flyktingar och å andra sidan ge bistånd. Det finns väl över huvud taget ingen motsättning i det? Motsättningen ryms tvärtom i om man går omkring och tror att antalet invandrare eller flyktingmottagandet skulle minska om man höjer biståndet. Så ser det inte alls ut; behovet är mycket större. Enda skälet för er att driva biståndsfrågan, , är att ni vill kunna använda den som en ursäkt för att sedan stänga gränser och kasta ut kvinnor och barn, tillbaka till kriget. Dessutom har ni mage att kalla det solidaritet. Det är inte solidaritet, fru talman. Jag tar för givet att migrationsministern förstår att inte vill stänga några gränser och än mindre slänga tillbaka människor till krig eller tortyr. Det skulle vi aldrig någonsin förespråka och har heller aldrig gjort. Det vi förespråkar är en politik som i likhet med våra grannländers tar emot invandrare i förhållande till vad landet klarar av. Våra grannländer har en betydligt lägre invandring än . De för en sverigedemokratisk politik. Vilka regler är det de bryter mot? Vilka människor är det som de slänger ut till krig? Det skulle jag verkligen vilja ha ett svar på. Jag har, som jag nämnt , tillsammans med en delegation från varit i och träffat bland annat ordföranden för utrikesutskott men också flera flyktingfamiljer i och utanför flyktingläger. Någonting som många av dem hade gemensamt var att de ville vara i närområdet. De ville vara nära hemmet, de ville ta sig tillbaka, men de kunde inte. De var tvungna att fly från sina hem, och det är nog få människor som gör det frivilligt. Problemet med de stängda gränserna i närområdena är att de här länderna inte får tillräckligt mycket stöd. De vill ta det här ansvaret. De vill hjälpa till att hjälpa människor som är på flykt, men de har inte den möjligheten. De har landet och de har viljan, men de har inte resurserna. Det är de här länderna som den socialdemokratiskt ledda regeringen vill ta ännu mer pengar ifrån för att några få som redan har sökt sig till trygghet ska kunna söka sig vidare till . Vad pratar om , att vi vill ta pengar från de här länderna? Vi har ju tillskjutit nästan 1,4 miljarder just till de här länderna för att hjälpa dem. Jag tror att siffran är över 400 miljoner. UNHCR säger att är ett av de länder som bidrar allra mest, och så kommer och pratar om att vi vill ta pengar. Så är det naturligtvis inte. Problemet med er sverigedemokrater är att ni försöker spela på den här motsättningen. Ni går omkring och tror att med biståndsmedel skulle antalet flyktingar till minska, men behovet är ju, som jag tror att egentligen förstår, så ohyggligt mycket större. Vi kan räkna med att vi i har 28 000 asylansökningar från . Inte ens den mest kallhamrade sverigedemokrat kan komma och påstå att dessa inte är några riktiga flyktingar. Eller är det så? I er budget finansierar ni ju era reformer just med en dramatisk minskning av flyktingmottagandet. Jag kan inte tolka det på något annat sätt än att ni vill kasta människor tillbaka ut till krig eller kanske tillbaka till de flyktingläger som vi väl är överens om inte är en värdig uppväxtmiljö. Ni finansierar er budget genom kraftiga nedskärningar på flyktingmottagandet. Jag kan inte tolka det på något annat sätt än att ni vill kasta tillbaka människor ut i krig och elände. Jag lyssnade på inlägg här tidigare och tycker att det var väldigt bra. Vi är ense om mycket just vad gäller migrationen, framför allt att vi ska fortsätta att erbjuda en till alla flyktingar som kommer. Du tog också upp, , precis som jag gjorde i mitt anförande, att ungefär 13 000 sitter fast på våra flyktingboenden. Ni bjöd tidigare in till ett möte om det. Vi hade inte möjlighet att vara med från sida, och jag har försökt få till ett alternativt datum men inte fått något svar alls på det. Jag tycker att det är lite synd, för jag hade jättegärna velat diskutera den här frågan. Den är viktig för oss, och den är också viktig för många av våra kommunpolitiker runt om i landet. Jag hörde att du har pratat lite mer åt straffavgiftshållet - du har sagt det i medierna, som jag har uppfattat det, men medierna vinklar ju saker som de vill - och även lite åt tvångshållet. Det var inte jättetydligt vad det är du tänker dig. Jag skulle gärna se att du utvecklade det lite. Det finns nämligen en massa kommuner som inte är jätterika och som har ett lågt mottagande, alltså alla är ju inte . Det finns kommuner som hänvisar till bostadsbristen. Jag undrar hur du tänker dig med dem, om vi ska tvinga dem eller om vi ska hjälpa dem att få igång bostadsbyggandet. Många efterfrågar också pengar till att till exempel renovera lokaler som redan finns för att komma igång. Jag undrar lite hur du ser på tvång kontra att hjälpa och stötta. Jag har också en fråga på kort sikt. står arbetet väldigt stilla. Och som jag sade, och som du också vet, har sagt att de tittar på tältlösningar . Det är något som vi inte vill se, gissar jag, så jag undrar vad du gör just nu för att vi ska kunna undvika det. Jag undrar också hur du ser på upphandlingskraven och det som jag sade om kvalitet och aktiviteter på boendena. Jag börjar i den ena änden och detta med de korta upphandlingarna. I mitt anförande sade jag att 2014-2016 bygger ut sin kapacitet med 14 000 platser. Bara nu är det nästan 3 000 platser som man har öppnat på tre ställen. Det är en del av lösningen, och jag tror att det är viktigt att man fortsätter att göra detta. Dels ökar det kommunernas framförhållning, dels minskar behovet av de korta upphandlingarna som både är dyra och problematiska på det sättet att det är svårt att styra vilka kommuner de ska komma till. Jag är glad för tonen från nu när det gäller möjligheten till samarbete. Vi skrev ju i regeringsförklaringen att alla kommuner måste vara beredda att ta ett ansvar. Jag tror att om vi börjar där, om vi åtminstone är överens om den utgångspunkten, kan vi väl sedan fundera över vilken teknik vi ska använda oss av. Det finns lite olika vägar att gå. En väg är att gå den . I fördelar man ut de asylsökande som har kommit och som fått uppehållstillstånd till amten. Sedan fördelar amten, alltså deras län, vidare till sina kommuner. Om de inte kan komma överens inom varje amt är det staten som bestämmer: Ni tar emot 100, ni tar emot 50, ni tar emot 10. Det är den danska modellen. En annan modell är att i stället jobba med ekonomiska incitament, det vill säga att säga: Om ni inte tar emot får ni i alla fall vara beredda att betala för de andra kommunerna som tar emot. Jag är intresserad av att höra vad som kommer från oppositionspartierna. På något sätt måste vi se till att det blir en jämnare spridning. Men låt oss sätta oss ned. Jag kommer gärna att försöka hitta ett nytt tillfälle att sätta mig ned med företrädare för en bred majoritet i för att gå igenom de här frågorna en gång till. känner jag att det blev lite upprepning av det som sades tidigare. Jag frågade just hur man ska stötta. Modellen i är att tvångsplacera ut till kommuner som menar att de inte har några bostäder, att de inte har någonstans att placera folk, fast de vill ta emot. Jag pratade med en av våra kommunrepresentanter i en kommun där de verkligen har en genuin vilja att ta emot, men de kommer inte igång med byggandet och framför allt inte tillräckligt fort. Jag känner fortfarande att jag skulle vilja ha svar på detta. Vad ska vi göra för att stötta de kommuner som faktiskt vill ta emot? Alla är inte rika kommuner. Påför man en straffavgift kommer de rika kommunerna kanske inte att komma igång med byggandet för det. Och det är ju bostäder de hänvisar till. Det visade inte minst samordnarna i sin rapport. Hur ska vi komma igång med detta snabbt? Ministern pratade om de 14 000 platserna. Jag blir lite osäker. Som jag förstått det finns de 14 000 platserna också i upphandlade asylboenden runt om i landet, i olika vandrarhem och på hotellanläggningar. Även om de inte kommer att poppa upp så där jättefort är det samma situation. Man måste ordna skolor till barnen. Man måste fixa hälsoundersökningar. Det är samma problem som annars. Jag blir lite osäker på hur ministern kan mena att det skulle vara ett sätt att undvika att det poppar upp asylboenden snabbt runt om i landet. Det handlar om att vi måste få ut folk från asylboendena, så att de kan komma igång i kommuner, få jobb och praktikplatser och börja lära sig svenska, så att det inte behöver öppnas jättemånga nya asylboenden överallt med kort varsel. Jag hängde inte riktigt med där. Det är klart att vi måste prata. Det här måste lösas, punkt slut. Så enkelt är det. Allting annat är helt förkastligt. De här människorna är här , och de ska inte bo i tält. Det är alldeles rätt. Som sagt uppskattar jag den öppning som finns. Det var därför vi bjöd in alla för ungefär en månad sedan. och kom, men och hade inte möjlighet att komma. Vad jag förstod var det av praktiska skäl snarare än som något slags markering. Det tycker jag är viktigt, för vi behöver fortsätta med det samarbete som funnits kring migrationspolitiken. Det handlar inte bara om att ta emot människor.