bet · H101KU14 · 2014-04-02 00:00:00 — Etiska grundvärden har en central betydelse för ett gott samhälle med ekonomisk tillväxt, trygghet och frihet, menar motionären. Utskottet har tidigare i ett flertal betänkanden avstyrkt yrkanden om att inrätta en värdekommission för att för att stimulera en bred offentlig debatt om människovärdet och de mänskliga fri- och rättigheterna. I bl.a. betänkande 2008/09:KU17 anförde utskottet att det delade motionärens uppfattning om att en diskussion kring etik och människovärde är av centralt värde för att skapa ett människovänligt samhälle, och att värdegrundsarbetet är viktigt i all mänsklig verksamhet, även den offentliga. Enligt utskottet fanns det dock inte något skäl till ett tillkännagivande om en värdekommission. En motsvarande motion avstyrktes i förenklad ordning i betänkande 2009/10:KU7. I betänkande 2011/12:KU14 avstyrkte utskottet också motionsyrkanden om en värdekommission. Utskottet ansåg liksom tidigare att en diskussion kring etik och människovärde är av centralt värde och att värdegrundsarbete är viktigt i all mänsklig verksamhet. Utskottet ansåg dock inte att det fanns något skäl till ett tillkännagivande om att stimulera debatten om värden. Utskottet anser liksom tidigare att en diskussion kring etik och människovärde är av centralt värde och att värdegrundsarbete är viktigt i all mänsklig verksamhet. Utskottet anser dock inte att det finns något skäl till ett tillkännagivande om att stimulera debatten om värden eller om att stärka den ekonomiska etiken. Utskottet avstyrker motionerna 2012/13:K222, 2012/13:K277 och 2013/14:K367. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motionsyrkanden om att införa möjligheter att återkalla ett svenskt medborgarskap om detta har getts på felaktiga grunder eller med hjälp av falska uppgifter eller på grund av att någon har begått brott av olika slag. Jämför reservation 2 (SD). I ett antal motioner yrkas att ett svenskt medborgarskap ska kunna återkallas om det har erhållits på felaktiga grunder eller med hjälp av falska uppgifter. I vissa av motionerna yrkas även att ett uppehållstillstånd ska kunna återkallas om det har getts på felaktiga grunder eller med hjälp av falska uppgifter. Sådana yrkanden finns i motionerna 2012/13:K285 av och (båda SD), 2012/13:K382 av och (båda SD) yrkande 2, partimotion 2012/13:Sf316 av m.fl. (SD) yrkande 22, motion 2013/14:K306 av och (båda SD), 2013/14:K365 av och (båda SD) yrkande 5 och partimotion 2013/14:Sf314 av m.fl. (SD) yrkande 22. I partimotionerna 2012/13:Sf316 yrkande 22 och 2013/14:Sf314 yrkande 22 begärs även att personer vars medborgarskap har återkallats på detta sätt ska utvisas. I motion 2012/13:A394 av m.fl. (SD) yrkande 32 begärs att det ska vara möjligt att återkalla ett svenskt medborgarskap från en person med dubbelt medborgarskap som har begått särskilt allvarliga brott som är hedersrelaterade. och (båda SD) begär i motion 2012/13:K382 av yrkande 3 och i motion 2013/14:K365 yrkande 6 att den som vid födseln hade ett annat medborgarskap än ett svenskt ska kunna bli fråntagen sitt svenska medborgarskap om personen ägnat sig åt terrorbrott, annan grov brottslighet eller landsförräderi. (SD) begär i motion 2013/14:Ju387 yrkande 2 att det ska bli möjligt att återkalla ett medborgarskap för tidigare utländska medborgare som åker utomlands för att delta i träning med islamistiska terrornätverk. I 2 kap. 7 § första stycket regeringsformen (RF) anges att ingen svensk medborgare får landsförvisas eller hindras att resa in i riket. I andra stycket anges att ingen svensk medborgare som är eller har varit bosatt i riket får fråntas sitt medborgarskap. Det får dock föreskrivas att medborgarskapet för barn i ska följa föräldrarnas medborgarskap. Enligt 7 § lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap förvärvar ett barn som inte har svenskt medborgarskap svenskt medborgarskap genom anmälan av den eller dem som har vårdnaden om barnet, om barnet har –permanent uppehållstillstånd i –hemvist här i landet eller, om barnet är statslöst, . Enligt 8 § samma lag förvärvar en utlänning som har fyllt 18 men inte svenskt medborgarskap genom anmälan, om han eller hon har –permanent uppehållstillstånd i –hemvist här i landet sedan han eller hon fyllde eller, i fråga om den som är statslös, . Enligt 11 § kan en utlänning efter ansökan beviljas svenskt medborgarskap (naturaliseras) om han eller hon har –styrkt sin identitet –permanent uppehållstillstånd i –hemvist här i landet i visst antal år som närmare anges i lagen –haft och kan förväntas komma att ha ett hederligt levnadssätt. Om kraven i 11 § inte är uppfyllda kan enligt 12 § en utlänning ändå naturaliseras om vissa krav är uppfyllda, t.ex. att sökanden har varit svensk medborgare eller är gift med eller sambo med en svensk medborgare eller om det finns särskilda skäl. Enligt 14 § förlorar en svensk medborgare sitt svenska medborgarskap när han eller hon fyller , om han eller hon är född utomlands, aldrig har haft sitt hemvist i , och inte heller varit här under förhållanden som tyder på samhörighet med landet. När någon på detta sätt förlorar sitt svenska medborgarskap förlorar även hans eller hennes barn sitt svenska medborgarskap, om barnet har förvärvat detta på grund av att föräldern varit svensk medborgare. Förlust av svenskt medborgarskap sker inte om detta skulle leda till att personen blir statslös. I 7 kap. 1 § utlänningslagen (2005:716) anges att nationell visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd får återkallas för en utlänning som medvetet har lämnat oriktiga uppgifter eller medvetet har förtigit omständigheter som hade varit av betydelse för att få tillståndet. Om utlänningen har vistats här i landet med uppehållstillstånd när frågan om återkallelse prövas av den myndighet som först beslutar i saken, får uppehållstillståndet återkallas endast om det finns synnerliga skäl för det. I 7 kap. 2 § anges att utöver vad som anges i 7 kap. 1 § får nationell visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd återkallas om det finns särskilda skäl för det. Enligt 7 kap. 4 § ska det vid bedömningen av om uppehållstillståndet bör återkallas för en utlänning som har rest in i landet tas hänsyn till den anknytning som utlänningen har till det svenska samhället och till om andra skäl talar mot att tillståndet återkallas. Vid en sådan bedömning ska särskilt beaktas utlänningens levnadsomständigheter, om utlänningen har barn i och, om så är fallet, barnets behov av kontakt med utlänningen, hur kontakten har varit och hur den skulle påverkas av att utlänningens uppehållstillstånd återkallas, utlänningens övriga familjeförhållanden och hur länge utlänningen har vistats i . Utredningen om omprövning av svenskt medborgarskap Utredningen om omprövning av medborgarskap överlämnade sitt betänkande Omprövning av medborgarskap (SOU 2006:2) . Av betänkandet framgår att de kontakter som utredningen har haft med olika myndigheter har visat att det förekommer att svenskt medborgarskap beviljas på grundval av oriktiga eller ofullständiga uppgifter från sökanden. An- talet fall bedömdes dock vara litet. Hur många fall det rör sig om hade inte kunnat fastställas. Det hade också framkommit att det kunde ha förekommit mutor vid handläggningen av medborgarskapsärenden. Skälen mot att införa en återkallelsemöjlighet var enligt utredaren många och starka. Det var därför tveksamt om de skäl som fanns för en ändrad inställning var tillräckliga för att ändra ett stabilt system som ger den enskilde rättstrygghet och som en stor majoritet i har ställt sig bakom. Utredaren valde ändå att lägga fram ett förslag som innebar att det i fortsättningen skulle vara möjligt att i vissa fall återkalla ett felaktigt medborgarskapsbeslut. Det var enligt utredaren från allmänna utgångspunkter önskvärt att myndigheters beslut skulle vara riktiga i såväl formellt som materiellt hänseende. Det var dock otillfredsställande att staten i efterhand inte kan ingripa mot den som på ett illojalt eller bedrägligt sätt har tillskansat sig en så långtgående och grundläggande rättighet som medborgarskap. Förslaget tog främst sikte på de fall då en person genom mutor eller annat otillbörligt förfarande har beviljats medborgarskap. Även de fall då felaktiga identitetsuppgifter har lämnats för att dölja grov kriminell belastning, terroristanknytning eller liknande omfattades. Förslaget krävde ändringar i regeringsformen och lagen om svenskt medborgarskap. Utredningen föreslog att det i 2 kap. 7 § RF skulle läggas till att det får föreskrivas att medborgarskapet ska fråntas den som har förvärvat det genom oriktiga eller ofullständiga uppgifter eller genom annat otillbörligt förfarande. Även de fall då felaktiga identitetsuppgifter har lämnats för att dölja grov kriminell belastning, terroristanknytning eller liknande omfattas av förslaget. Förslaget har inte lett till någon lagstiftning. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda och lämna förslag i vissa medborgarskapsfrågor. Utredningen som tog namnet lämnade sitt betänkande Det svenska medborgarskapet (SOU 2013:29). Utredningens huvudsakliga överväganden och förslag kan delas in i fyra övergripande områden: det svenska medborgarskapets betydelse, medborgarskapsceremonier för nya svenska medborgare, ökade möjligheter till svenskt medborgarskap för barn och en möjlighet till svenskt medborgarskap för den som behärskar det svenska språket (språkbonus). Frågan om omprövning av medborgarskap ingick inte i utredningens uppdrag. I betänkandet berördes dock några frågor om medborgarskapets betydelse. Ut- redningen anförde att som framhålls i betänkandet Omprövning av medborgarskap (SOU 2006:2) är det otillfredsställande att staten i efterhand inte kan ingripa mot den som på ett illojalt eller bedrägligt sätt har tillskansat sig ett medborgarskap. En möjlighet till omprövning skulle kunna bidra till att stärka legitimiteten av ett medborgarskapsbeslut och därmed minska risken för att värdet av medborgarskapet undergrävs och för ett misstänkliggörande av den absoluta majoritet som blir svenska medborgare på helt korrekta grunder (SOU 2006:2 s. 155). I betänkande framförs vidare att den omständigheten att det inte är möjligt att ta ifrån en person svenskt medborgarskap, även om han eller hon har förvärvat det genom t.ex. mutor eller annat otillbörligt förfarande, kan antas negativt påverka hur medborgare och andra uppfattar medborgarskapets betydelse. Regeringen lade fram propositionen Ett medborgarskap som grundas på samhörighet (prop. 2013/14:143). Propositionen innehåller förslag till ändringar i lagen om svenskt medborgarskap. En ny s.k. portalparagraf om medborgarskapets betydelse föreslås, vilken ska lyfta fram och stärka medborgarskapets symboliska innebörd. Vidare föreslås att kommunerna ska vara skyldiga att anordna ceremonier för nya svenska medborgare i syfte att högtidlighålla deras nya medborgarskap. Även reglerna om förvärv av svenskt medborgarskap i samband med födelse föreslås bli ändrade på så sätt att kvinnor och män likställs när det gäller möjligheten att föra över ett svenskt medborgarskap till sitt barn. Detta innebär att ett barn alltid blir svensk medborgare vid födseln om en förälder till barnet är det. Utöver det föreslås bl.a. att de som har förlorat sitt svenska medborgarskap till följd av ett tidigare förbud mot dubbelt medborgarskap ska ges möjlighet att genom anmälan återfå detta. Propositionen behandlas av socialförsäkringsutskottet . Utskottet avstyrkte i betänkande 2011/12:KU14 motionsyrkanden om att göra det möjligt att återkalla ett medborgarskap som har getts på felaktiga grunder eller med hjälp av falska uppgifter. Utskottet var inte berett att ta något initiativ till att införa en sådan möjlighet, och inte heller att ta något initiativ att ändra reglerna om uppehållstillstånd. I betänkandet finns i denna del en reservation (SD). biföll utskottets förslag. Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och är inte berett att föreslå några möjligheter att återkalla ett svenskt medborgarskap på grund av att det har getts på felaktiga grunder eller med hjälp av falska uppgifter. Inte heller är utskottet berett att föreslå några regler om återkallande av ett svenskt medborgarskap på grund av att någon har begått brott av olika slag. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2012/13:K285, 2012/13:K382 yrkandena 2 och 3, 2012/13:Sf316 yrkande 22, 2012/13:A394 yrkande 32, 2013/14:K306, 2013:14:K365 yrkandena 5 och 6, 2013/14:Ju387 yrkande 2 och 2013/14:Sf314 yrkande 22. Införlivande av konventioner om mänskliga rättigheter i svensk rätt Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår ett motionsyrkande om att införliva fler konventioner om mänskliga rättigheter i svensk rätt. Jämför reservationerna 3 (MP) och 4 (V). I kommittémotion 2013/14:Ju203 av m.fl. (V) yrkande 10 begärs ett tillkännagivande om att införliva vissa konventioner om mänskliga rättigheter i svensk rätt. De konventioner som avses är internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter internationella konventionen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning konventionen om barns rättigheter. Motionärerna anför att har beslutat att om de mänskliga rättigheterna ska gälla som svensk rätt. Det har gått dess och det synes enligt motionärerna inte ha varit några problem hos domstolar eller myndigheter med tillämpningen av konventionen. När det gäller andra grundläggande konventioner om mänskliga rättigheter brukar enligt motionärerna regelmässigt utsättas för kritik från de organ som övervakar tillämpningen av konventionerna. Ett exempel på detta är kritiken från för mänskliga rättigheter med anledning av granskningen av femte rapport om tillämpningen av konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Delegationen för mänskliga rättigheter Delegationen för mänskliga rättigheter överlämnade sitt betänkande Ny struktur för skydd av mänskliga rättigheter (SOU 2010:70). Betänkandet bereds inom . I betänkandet skriver delegationen att en utgångspunkt för delegationens arbete, överväganden och förslag har varit att de mänskliga rättigheterna, såsom de kommer till uttryck i internationella överenskommelser, är bindande åtaganden för hela den offentliga sektorn. Vidare anförs i betänkandet att , i likhet med övriga skandinaviska länder, har ett dualistiskt förhållningssätt till relationen mellan nationell och internationell rätt. Det innebär att det krävs att de internationella överenskommelser som tillträder införlivas i nationell rätt för att bestämmelserna ska bli gällande i den nationella rättsordningen. Införlivande kan ske genom inkorporering eller genom transformering. Att en internationell överenskommelse inkorporeras innebär att konventionen som sådan blir del av den nationella rättsordningen. Transformering däremot sker genom att konventioner helt eller delvis görs om till nationell författningstext. Införlivande sker i som huvudregel genom transformering. Trots att internationella åtaganden om de mänskliga rättigheterna är bindande för det allmänna är de sällan tydliga i lagstiftningen som just åtaganden om mänskliga rättigheter. Att transformering är den vanliga metoden för att införliva konventioner om mänskliga rättigheter i svensk lagstiftning innebär att rättigheterna kan komma till uttryck i en rad bestämmelser i olika författningar utan att nödvändigtvis bli synliga såsom just mänskliga rättigheter. Enligt principen om en fördragskonform tolkning ska dock svensk intern rätt tolkas på ett sätt som överensstämmer med internationella åtaganden, så långt detta är möjligt inom ramen för den svenska bestämmelsens ordalydelse. I händelse av en tydlig motsättning mellan en konventionsrättighet som inte har inkorporerats och en bestämmelse i svensk intern rätt har den sistnämnda företräde. Delegationen föreslår att en utredning ska ges i uppdrag att utreda lämpligheten av en inkorporering av fler konventioner om mänskliga rättigheter i svensk rätt. Det har gått frågan om inkorporering av utreddes och en utredning övervägde om FN:s konvention om barnets rättigheter borde inkorporeras. har arbetet för de mänskliga rättigheterna intensifierats på nationell nivå, bl.a. genom de nationella handlingsplanerna, och har fått erfarenhet av att tillämpa som svensk lag. Enligt delegationen finns det argument både för och emot en inkorporering av konventioner om mänskliga rättigheter. Oavsett att tveksamheter kan föreligga avseende effekterna och konsekvenserna av inkorporering anser delegationen att avgörandet om vilken ställning konventionerna ska ha i svensk rätt bör bygga på en grundlig analys i ljuset av nu rådande förhållanden. Trots att frågan om inkorporering ofta diskuteras saknas det i offentligt tryck och övrig litteratur en aktuell och djupgående analys av frågan om inkorporering av konventioner om mänskliga rättigheter i svensk rätt. Delegationen anser att lämpligheten av en inkorporering av fler konventioner om mänskliga rättigheter bör utredas. Utredningen för utvärdering av nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter Utredningen för utvärdering av nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter överlämnade sitt betänkande Samlat, genomtänkt och uthålligt? En utvärdering av regeringens nationella handlingsplan för mänskliga rättigheter 2006–2009 (SOU 2011:29). Betänkandet bereds inom . Utredaren föreslår i betänkandet att frågan om huruvida fler konventioner om de mänskliga rättigheterna än ska inkorporeras i svensk rätt bör utredas i särskild ordning. En sådan utredning bör analysera för- och nackdelar med en inkorporering, ta ställning till om en inkorporering bör ske, vilka konventioner som i så fall är lämpliga att inkorporera, samt i vilken utsträckning de då också ska ges företräde framför annan lag. I budgetpropositionen anförs (prop. 2013/14:1 utg.omr. 1 s. 63 f.) att har anslutit sig till internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter. Det innebär att regeringen har förbundit sig att säkerställa att dessa folkrättsliga åtaganden följs och får genomslag i lagstiftning och andra offentliga åtaganden. Vidare anförs att det behövs ett systematiskt arbete för att ska uppfylla de mål som regeringen och har fastställt. Regeringen har därför arbetat vidare med att ta fram en strategi för de mänskliga rättigheterna i . En skrivelse är, som framgår ovan, aviserad i vår. I arbetet med strategin beaktas de förslag som har lämnats i betänkandena Ny struktur för skydd av mänskliga rättigheter (SOU 2010:70) och Samlat, genomtänkt och uthålligt? En utvärdering av regeringens nationella handlingsplan för mänskliga rättigheter 2006–2009 (SOU 2011:29). Arbetet bygger också på vad som har framkommit i kartläggningen av och samrådsprocessen om situationen för de mänskliga rättigheterna i som genomförts och . För att kunna uppnå full respekt för de mänskliga rättigheterna i krävs ett fortsatt systematiskt arbete, främst inom den offentliga förvaltningen. Från internationellt håll, bl.a. från sida, betonas allt tydligare att det är på nationell nivå som det viktiga arbetet med genomförandet av mänskliga rättigheter sker. Staterna har ett stort ansvar för att lösa brister i skyddet av mänskliga rättigheter på hemmaplan för att på så sätt undvika att nationella problem behöver hänskjutas till internationella organ. I betänkande 2002/03:KU24 behandlade utskottet en motion om inkorporering i svensk rätt av vissa konventioner om mänskliga rättigheter inom ramen för FN: internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, den internationella konventionen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering, konventionen om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor, konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning och konventionen om barnets rättigheter. Utskottet uttalade inledningsvis att det ville framhålla att det självfallet måste vara skyldighet att uppfylla internationella åtaganden. Utskottet hade tidigare intagit den ståndpunkten att konventioner om mänskliga rättigheter i allmänhet inte kan anses lämpade för direkt tillämpning av svenska domstolar och myndigheter. I samband med beredningen av förslaget om inkorporering av angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna framhölls att denna emellertid intog en sådan särställning bland konventionerna om mänskliga rättigheter att den i inkorporeringshänseende borde behandlas på annat sätt än övriga konventioner. Enligt utskottet fanns det ingen anledning att frångå ståndpunkten att konventioner om mänskliga rättigheter i allmänhet inte kan anses lämpade för direkt tilllämpning av svenska domstolar och myndigheter. Vad gällde de FN-konvent- ioner som angavs i motionerna fanns fet inte något skäl att anse att dessa, såsom , skulle inta en särställning i inkorporeringshänseende. Utskottet var därför inte berett att förorda en inkorporering av de angivna konventionerna. Däremot ville utskottet framhålla att det är väsentligt att det fortlöpandekontrolleras att svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med bestämmelserna i de ingångna konventionerna. behandlades motioner om att införliva vissa konventioner om mänskliga rättigheter i svensk lag, bl.a. FN:s konvention om barnets rättigheter (bet. 2005/06:KU17). Mot bakgrund av utskottets tidigare uttalade restriktiva inställning till inkorporering av och bl.a. det förhållandet att konventionstexterna är utformade på ett sådant sätt att de inte kan inkorporeras, var utskottet inte berett att förorda att inkorporeras i svensk rätt. behandlade utskottet ett motionsyrkande om att konventionerna om mänskliga rättigheter ska inkorporeras i svensk rätt och att en översyn ska göras när det gäller de övriga konventioner som har undertecknat så att det står klart att lever upp till de åtaganden som konventionerna kräver (bet. 2007/08:KU11). Utskottet behandlade även ett motionsyrkande om att följande konventioner om mänskliga rättigheter skulle inkorporeras i : den internationella konventionen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering, konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor, konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning och konventionen om barnets rättigheter. I samma motion begärdes även att de lagändringar och andra konkreta åtgärder som FN:s kommittéer för mänskliga rättigheter rekommenderar Utskottet avstyrkte motionerna och anförde att liksom utskottet tidigare påpekat är det självfallet att har en skyldighet att uppfylla internationella åtaganden. Det fanns ingen anledning att frångå den ståndpunkt som utskottet tidigare haft, nämligen att konventioner om mänskliga rättigheter i allmänhet inte kan anses lämpade för direkt tillämpning av svenska domstolar och myndigheter. Såsom utskottet tidigare uttalat var det vidare väsentligt att det fortlöpande kontrolleras att svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med bestämmelserna i de konventioner som har ingått. Utskottet var i denna del inte berett att frångå sitt tidigare ställningstagande, men utgick från att det finns en hög ambitionsnivå hos regeringen när det gäller att följa de rekommendationer som FN:s kommittéer för mänskliga rättigheter lämnar. behandlade utskottet (2011/12:KU14) ett motionsyrkande om att centrala konventioner om mänskliga rättigheter skulle införas i svensk rätt. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet med hänvisning till att utskottet inte ville föregripa arbetet med anledning av betänkandena från bl.a. Delegationen för mänskliga rättigheter och Utredningen för utvärdering av nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter. I betänkandet finns i denna del en reservation (V).