bet · H101JuU18 · 2014-03-06 00:00:00 — 2013/14:JuU18 Våldsbrott och brottsoffer I betänkandet behandlas ett sextiotal motionsyrkanden från de allmänna motionstiderna 2011, 2012 och 2013. Yrkandena rör våldsbrott och brottsoffer och tar bl.a. upp frågor om våld i nära relationer, hedersrelaterat våld, barn som brottsoffer och skadestånd. Av dessa yrkanden behandlas 22 förenklat eftersom samma eller i huvudsak samma frågor har behandlats av tidigare . Med anledning av motionerna föreslår utskottet tre tillkännagivanden till regeringen. Utskottet anser att regeringen ska vidta åtgärder för att förbättra möjligheterna för kvinnor som tvingats fly från eller som lämnat en närstående man och känner rädsla för våld eller hot om våld från honom, att i skydd av polis återvända hem för att hämta sina och eventuella barns tillhörigheter. Utskottet anser också att regeringen ska överväga hur kvinnojourers och andra ideella organisationers verksamhet kan förstärkas för att öka skyddet för och stödet till brottsoffer i nära relationer. Utskottet anser dessutom att regeringen ska stimulera myndigheternas arbete med att inrätta fler barnahus. Enligt utskottets uppfattning bör det finnas minst ett barnahus i varje län. Regeringen bör även arbeta för att barnahusens uppdrag ska omfatta barn , att barnahusens verksamhet utvecklas genom forskning och samverkan samt att verksamheten utvärderas. Utskottet föreslår att övriga motioner avslås. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående utrednings- och beredningsarbete. I ärendet finns tio reservationer och fyra särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2012/13:Ju364 av (M), 2012/13:Ju366 av (M) och 2013/14:Ju315 av och (båda M) yrkande 1. Återvända med skydd av polis tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska vidta åtgärder för att förbättra möjligheterna för kvinnor som tvingats fly från eller som lämnat en närstående man och känner rädsla för våld eller hot om våld från honom, att i skydd av polis återvända hem för att hämta sina och eventuella barns tillhörigheter. Därmed bifaller delvis motionerna 2012/13:Ju201 av m.fl. (V) och 2013/14:Ju202 av m.fl. (V). Kvinnojourers rätt att begära handräckning av polis tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör överväga hur kvinnojourers och andra ideella organisationers verksamhet kan förstärkas för att öka skyddet för och stödet till brottsoffer i nära relationer. Därmed bifaller delvis motion 2012/13:Ju291 av och (båda S). 2011/12:Ju363 av (M). Riskbedömning i samarbete mellan polis och domstol 2012/13:Ju220 av (S) yrkande 1. Fotboja som alternativ till frisläppande 2012/13:Ju220 av (S) yrkande 2. 2012/13:Ju220 av (S) yrkande 3. Utökat användande av fotboja 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) yrkande 33. Reservation 1 (MP, V) Riskbedömningar i rättsväsende och psykiatri 2013/14:Ju262 av (C). 2013/14:Ju428 av (MP). Reservation 2 (MP, V) 2013/14:Ju319 av och (båda M). Personskydd för kvinnor och barn 2013/14:So640 av m.fl. (S) yrkande 2. Reservation 3 (S, V) Översyn av levnadsvillkoren för personer med skyddade personuppgifter 2012/13:Ju219 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2013/14:Ju205 av m.fl. (V) yrkande 1. Reservation 4 (MP, V) Utredning av förekomsten av hedersmord 2012/13:Ub281 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V, MP) yrkande 2. Hot- och riskanalyser vid hedersrelaterad brottslighet 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 78 och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 97. Reservation 5 (S, V) Stöd till offer för hedersrelaterat våld 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 80 och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 99. Reservation 6 (S, V) Handlingsplaner mot hedersrelaterat våld 2012/13:Ju380 av m.fl. (S) yrkande 1. Reservation 7 (S, V) Stärkta skyddsmöjligheter för offer för hedersförtryck 2012/13:A394 av m.fl. (SD) yrkande 28. Reservation 8 (SD) Tilläggsuppdrag till den nationella samordnaren mot våld i nära relationer 2013/14:Ju261 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V, MP) yrkande 1. 2013/14:Ju261 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V, MP) yrkande 2. tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska stimulera myndigheternas arbete med att inrätta fler barnahus. Enligt utskottets uppfattning bör det finnas minst ett barnahus i varje län. Regeringen bör även verka för att barnahusens uppdrag ska omfatta barn , att barnahusens verksamhet utvecklas genom forskning och samverkan samt att verksamheten utvärderas. 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) yrkande 30, 2012/13:Ju359 av och (båda S), 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 48, 2013/14:Ju290 av och (båda S) och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 58. Reservation 9 (M, FP, C, KD) Kunskap om barns rättigheter 2013/14:Ju304 av i (C). 2013/14:C367 av (M) yrkande 3. 2012/13:So267 av m.fl. (V) yrkande 22 och 2013/14:So249 av m.fl. (V) yrkande 27. Reservation 10 (V) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), Arhe Hamednaca (S), (M), (MP), (KD), (SD) och (V). I betänkandet behandlas ett sextiotal motionsyrkanden från de allmänna motionstiderna 2011, 2012 och 2013. De behandlade yrkandena rör våldsbrott och brottsoffer och tar bl.a. upp frågor om våld i nära relationer, hedersrelaterat våld, barn som brottsoffer och skadestånd. Av dessa yrkanden behandlas 22 förenklat eftersom samma eller i huvudsak samma frågor har behandlats av tidigare . Dessa yrkanden återfinns i bilaga 2. har berett finansutskottet tillfälle att yttra sig över motionerna 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) yrkande 30, 2012/13:Ju359 av och (båda S), 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 48, 2013/14:Ju290 av och (båda S) och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 58 när det gäller frågan om att regeringen ska stimulera arbetet med att inrätta fler barnahus och arbeta för att barnahusens uppdrag ska omfatta barn . har beslutat att inte yttra sig. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en översyn av om upprepat och utdraget processande används som medel för att trakassera andra, information till målsägande om rätten att ta del av förundersökning och en översyn av hjälpen till anhöriga till brottsoffer. I motion 2012/13:Ju364 av (M) efterfrågas en översyn av om det finns tecken på att upprepat och utdraget processande används som ett medel för att trakassera andra, t.ex. en tidigare partner. Därefter bör man ta ställning till om det behövs förändringar i lagstiftningen. I motion 2013/14:Ju315 av och (M) yrkande 1 begärs att målsäganden alltid ska informeras om att han eller hon har rätt att få ta del av förundersökningen, oberoende av om han eller hon har ett biträde eller inte. I motion 2012/13:Ju366 av (M) begärs att man ska överväga att se över hjälpen till anhöriga till brottsoffer. Motionären anför att det finns en stor risk för att anhöriga till brottsoffer inte själva har förmåga att söka sig den hjälp som de har rätt till. Vägledning till anhöriga i kontakt med polis, andra myndigheter och vården är nödvändig, och det är dags att satsa på en ökad samordning mellan myndigheter för att hjälpa anhöriga till brottsoffer. Upprepat och utdraget processande Det finns flera olika processuella regler som kan motverka att en person väcker talan mot t.ex. en tidigare partner i syfte att trakassera honom eller henne. Enligt 9 kap. 1 § rättengångsbalken kan en part som mot bättre vetande inleder eller föranleder en rättegång i ett tvistemål dömas till böter. Detsamma gäller för den som förhalar en rättegång genom påståenden eller invändningar som är uppbenbart ogrundade (2 §). Även bestämmelser om rättegångskostnader syftar till att avhålla en person från obefogade rättegångar. Enligt 18 kap. ska den part som tappar målet ersätta motpartens rättegångskostnad. Vidare anges i 6 § bl.a. att om en part genom påstående eller invändning, som han insett eller bort inse sakna fog, eller annorledes genom vårdslöshet eller försummelse föranlett uppskov i målet eller eljest vållat kostnad för motparten, vare han skyldig att ersätta sådan kostnad, huru rättegångskostnaden i övrigt än ska bäras. Information till målsäganden om rätten att ta del av förundersökningen och stöd till brottsoffer Regeringen har i regleringsbrevet lämnat i uppdrag till att följa upp och redovisa resultatet av de åtgärder som vidtas i fråga om bemötandet av brottsoffer. Redovisningen ska särskilt fokusera på åtgärder som vidtas i syfte att förbättra informationen till brottsoffer och öka deras möjlighet att få sina skadeståndskrav tillgodosedda. lämnade en redovisning av uppdraget, av vilken bl.a. följande framgår. inrättade en arbetsgrupp vars uppgift var att ytterligare förbättra informationen till brottsoffer. Gruppens arbete redovisades i en rapport som beslutades . För att sprida det arbetssätt och det material som arbetsgruppen rekommenderade påbörjades ett införandeprojekt. Samtliga polismyndigheter utsåg i samband med detta införandeansvariga med uppgift att sprida materialet inom den egna myndigheten. Resultaten av de olika åtgärderna mäts genom Polisens nationella brottsofferundersökning. Undersökningen var planerad att genomföras men har fått senareläggas och är genomförd . Resultatet är redovisat i attitydundersökningen Brottsutsattas kontakter med Polisen 2013 (, ). Det övergripande resultatet visar att brottsutsatta generellt sett är nöjda med sina kontakter med polisen. Av polisens hemsida framgår att och de olika polismyndigheterna kommer att analysera resultaten och möjliga åtgärder. kommer att följa det lokala arbetet och även se över vilka nationella åtgärder som bör vidtas. Inom polisen har särskilda riktlinjer tagits fram för ett mer enhetligt, strukturerat och professionellt brottsofferarbete. Riktlinjerna, som främst vänder sig till ledningen vid respektive polismyndighet, klargör polismyndigheternas ansvar för brottsofferarbetet. För personal som kommer i kontakt med brottsoffer finns också en handbok som ger stöd i frågor som bemötande, information, dokumentation och uppföljning. Även har tagit fram en handbok om bemötandet av brottsoffer. Syftet med handboken är att ge åklagarna vägledning och skapa enhetlighet i bemötandet av brottsoffer. För att förbättra åklagarnas handläggning av enskilda anspråk och öka förutsättningarna för en enhetlig handläggning har bedrivit ett omfattande utvecklingsarbete och tagit fram en promemoria om de skadeståndsregler som rör åklagarverksamheten. I promemorian redovisas bl.a. åklagarens skyldighet att bistå brottsoffer genom att föra talan om enskilt anspråk (prop. 2013/14:1 utg.omr. 44–45). (Brå) har i regleringsbrevet getts i uppdrag att studera målsägandes medverkan i rättsprocessen med fokus på hur medverkan kan öka för att förbättra förutsättningarna att nå framgång i rättsprocessen. Studien ska utgå från ärenden om brott mot person och belysa hur rättsprocessen påverkas av om målsäganden medverkar eller inte. I uppdraget ingår att belysa framgångsfaktorer för att få målsäganden att medverka i större utsträckning. Det ska särskilt belysas vilket stöd målsäganden är i behov av under utredning, rättegång och efter avslutad rättsprocess, hur dessa behov tillgodoses samt hur stödet kan utvecklas. Uppdraget ska redovisas . har också i uppdrag att ta fram eller anpassa information om skydd och stöd direkt riktad till barn och unga som brottsoffer, inklusive barn som har bevittnat våld. Uppdraget ska genomföras i samverkan med , och samråd med andra berörda myndigheter och ideella organisationer kan ske. Uppdraget ska redovisas (S2013/2348/FST). Arbetet med genomförandet av och rådets direktiv /29/EU av om fastställande av miniminormer för brottsoffers rättigheter och för stöd till och skydd av dem samt om ersättande av rådets rambeslut /220/RIF (brottsofferdirektivet) pågår i . Direktivet syftar bl.a. till att säkerställa att den som utsätts för brott får lämpligt stöd och skydd (prop. 2012/13:186 s. 9). Av en promemoria från framgår att en utredare har fått i uppdrag att ta ställning till hur brottsofferdirektivet ska genomföras i svensk rätt. I uppdraget ingår att analysera hur svensk rätt förhåller sig till direktivet och bedöma behovet av författningsändringar för att ska leva upp till sina åtaganden enligt direktivet. Uppdraget ska redovisas . Utskottet föreslog i betänkande 2010/11:JuU1 (s. 11) ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med en redovisning av de åtgärder som genomförs med anledning av det arbete som pågår för att förbättra informationen till brottsoffer. biföll utskottets förslag (rskr. 2010/11:101). Regeringen lämnade i uppdrag till att redovisa vilka åtgärder som vidtagits inom polisen för att vidareutveckla och följa upp brottsofferarbetet inom polisorganisationen samt i samverkan med andra myndigheter och organisationer (regleringsbrev 2011). Utskottet har vid beredningen av allmänna motioner avstyrkt ett yrkande om att en målsägande alltid ska ges information om att han eller hon har rätt att få ta del av sin egen förundersökning med hänvisning till att man bör invänta den redovisning som skulle lämna med anledning av uppdraget (bet. 2010/11:JuU11 s. 12). har redovisat uppdraget i årsredovisningen . Utskottet konstaterar att det finns olika processuella regler som kan motverka att en person väcker talan mot t.ex. en tidigare partner i syfte att trakassera honom eller henne. Utskottet ser därför inte något skäl för en sådan översyn som efterfrågas i motion 2012/13:Ju364 (M) och avstyrker den därför. Som framgår ovan har i ett tillkännagivande uppmanat regeringen att återkomma med en redovisning av de åtgärder som genomförts med anledning av det arbete som då pågick för att förbättra informationen till brottsoffer (bet. 2010/11:JuU1, rskr. 2010/11:101). Regeringen har också i en skrivelse till redogjort för de åtgärder som vidtagits med anledning av uppmaningen (skr. 2012/13:75 s. 19–20). Vidare så framgår det av redovisning att arbetet med att förbättra informationen till brottsoffer ännu pågår. Utskottet är mot denna bakgrund inte berett att föreslå något initiativ med anledning av vad som yrkas i motion 2013/14:Ju315 (M) yrkande 1. Motionen bör avslås. Som redogjorts för ovan pågår det ett omfattande arbete med att utveckla stödet till brottsoffer. Utskottet ser därför inte heller skäl för att ställa sig bakom ett initiativ om att se över hjälpen till anhöriga till brottsoffer och avstyrker därmed motion 2012/13:Ju366 (M). Våld i nära relationer Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som mening vad utskottet anför om att regeringen ska vidta åtgärder för att förbättra möjligheterna för kvinnor som tvingats fly från eller som lämnat en närstående man och känner rädsla för våld eller hot om våld från honom, att i skydd av polis återvända hem för att hämta sina och eventuella barns tillhörigheter. Därmed bifaller delvis motionerna 2012/13:Ju201 och 2013/14:Ju202 (båda V). tillkännager vidare för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska överväga hur kvinnojourers och andra ideella organisationers verksamhet kan förstärkas för att öka skyddet för och stödet till brottsoffer i nära relationer. Därmed bifaller delvis motion 2012/13:Ju291 (S). avslår däremot motionsyrkanden om bl.a. en översyn av rutinerna när en misstänkt gärningsman blir frisläppt, utökat användande av fotbojor, tillgången till fotbojor och en vid vissa mord. Jämför reservationerna 1 (MP, V), 2 (MP, V), 3 (S, V) och 4 (MP, V). I kommittémotion 2012/13:Ju201 av m.fl. (V) begärs att kvinnor som tvingats fly från sitt hem ska ha laglig rätt att återvända för att hämta sina och sina barns tillhörigheter i skydd av polis. Ett likalydande yrkande framförs i kommittémotion 2013/14:Ju202 av m.fl. (V). I motion 2012/13:Ju291 av och (båda S) begärs att man ska se över möjligheterna att ge landets kvinnojourer rätt att begära handräckning från polisen. I motion 2011/12:Ju363 av (M) begärs att man gör en översyn av rutinerna som gäller när en misstänkt gärningsman blir frisläppt vid en omhäktningsförhandling. För att en person som har utsatts för misshandel ska våga polisanmäla detta, anför motionären, är det viktigt att information om att anhållandet eller häktningen upphävts, och mannen friges, verkligen kommer fram till den som utsatts för misshandeln. finns brister i dessa rutiner vilket kan medföra allvarliga konsekvenser för den som utsatts för brott. I motion 2012/13:Ju220 av (S) yrkande 1 begärs att en obligatorisk riskbedömning av våldsverkare införs i samarbetet mellan polis och domstol. Syftet med riskbedömningen ska vara att förebygga mord. I samma motions yrkande 2 begärs att fotboja övervägs som alternativ till frisläppande i samband med riskbedömningen av gärningsmannen. I kommittémotion 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) yrkande 33 begärs att användningen av s.k. fotboja utökas för att förebygga att ett brottsoffer på nytt ska bli kränkt av samma gärningsman. I motion 2012/13:Ju220 av (S) yrkande 3 begärs att elektroniska fotbojor ska finnas tillgängliga för snabb leverans över hela landet. I kommittémotion 2012/13:Ju219 av m.fl. (V) yrkande 1 begärs att en översyn ska göras av livsvillkoren för kvinnor och barn som lever med skyddade personuppgifter. Syftet med översynen ska vara att förbättra deras situation. Ett likalydande yrkande framförs i kommittémotion 2013/14:Ju205 av m.fl. (V) yrkande 1. I motion 2013/14:Ju428 av (MP) begärs att det inom polisen ska tillsättas en varje gång en kvinna dödas genom våld i en nära relation. Syftet med kommissionens arbete ska vara att få fram kunskap om vad som gått fel och hur detta kan undvikas . Motionären anför att den nationella samordnaren mot våld i nära relationer bör ges i uppdrag att ta fram en modell för hur en ska kunna tillsättas och arbeta. I kommittémotion 2013/14:So640 av m.fl. (S) yrkande 2 begärs att kvinnor och barn som är utsatta för våld ska ges ett adekvat och säkert personskydd så att de kan bo kvar i hemmet. I motion 2013/14:Ju262 av (C) begärs att rättsväsendet och psykiatrin ska använda evidensbaserade och välbeprövade riskbedömningsinstrument för att bedöma risken för framtida våld i nära relationer. I motion 2013/14:Ju319 av och (båda M) anför att den nationella samordnaren mot våld i nära relationer, vars uppdrag ska slutredovisas , redan föreslagit områden som behöver förbättras och att ett av dessa områden är samverkan mellan myndigheter och kommuner. Motionärerna yrkar att regeringen ska överväga att påbörja arbetet med att förbättra samverkansmöjligheterna mellan kommuner och myndigheter för att motverka våld i nära relationer. Biträde av polis för att hämta tillhörigheter m.m. Av 2 a § polislagen (1984:387) framgår att polisen får bedriva särskilt personsäkerhetsarbete när det gäller vittnen och andra hotade personer. Den som blir föremål för särskilt personsäkerhetsarbete ska få hjälp med de säkerhetsåtgärder som bedöms möjliga och nödvändiga att genomföra (1 § förordningen [2006:519] om särskilt personsäkerhetsarbete m.m.). Särskilt personsäkerhetsarbete får bedrivas beträffande bl.a. misstänkta, tilltalade och målsägande (2 §) om det finns en påtaglig risk för att allvarlig brottslighet riktas mot hans eller hennes eller en närståendes liv, hälsa, frihet eller frid (3 §). Polisen har utvecklat personsäkerhetsarbetet, bl.a. i form av arbetsmetoder (bedömningsinstrument i form av strukturerade checklistor m.m.) och utbildning. har utfärdat riktlinjer (Riktlinjer för polisiära riskanalyser vid våld på individnivå, 2010) samt föreskrifter och allmänna råd för det lokala personsäkerhetsarbetet (RPSFS 2013:7, FAP 480-3). Det pågår ett fortlöpande utvecklingsarbete (Ds 2013:47 s. 37). Polisens lokala personsäkerhetsarbete inspekterades , och resultatet av denna inspektion finns redovisat i (2012:8). Av rapporten framgår bl.a. följande. En rutin inom personskyddet som bör klarläggas är i vilka fall polisen kan biträda en person att tillfälligt besöka sin bostad för att hämta tillhörigheter. De legala förutsättningarna bör klarläggas. Det finns en stor osäkerhet om vad som gäller. Osäkerheten medför passivitet från polisens sida, och denna typ av situationer handläggs inte heller enhetligt inom polisen (s. 13). har lämnat informationen att man gör en översyn av frågan om i vilka fall polisen kan biträda en person att tillfälligt besöka sin bostad för att hämta tillhörigheter. Frågan utreds både i fråga om det särskilda personsäkerhetsarbetet och polisens vanliga arbete. Grunden för handräckningsinstitutet är den befogenhet en polisman har enligt 10 § polislagen (1984:387) att använda våld i vissa situationer. För att polisen med sina särskilda befogenheter ska ha en skyldighet eller ens en rätt att ge hjälp åt andra myndigheter krävs ett uttryckligt stöd i lag för de åtgärder som ska utföras. I huvudsak är det myndigheter som kan begära handräckning. En begäran om handräckning ska dock ske först sedan den begärande myndigheten har konstaterat att uppgiften inte kan lösas utan hjälp av polisen. Det finns ett antal författningar där polisens skyldighet att i olika sammanhang bistå myndigheter med handräckning regleras. De vanligast förekommande handräckningsärendena hos polisen är handräckning enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare och lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. ska pröva om de formella förutsättningarna för handräckning är uppfyllda. Detta innebär att prövningen endast kan omfatta uppdragsgivarens behörighet och att begäran om handräckning är lagligen grundad. Däremot får polismyndigheten inte göra någon prövning i sak eller överpröva den begärande myndighetens behov av handräckning. Polisen har tagit fram ett skyddspaket för hotade personer – Skydd av brottsoffer. Skyddspaketet medför ett gemensamt nationellt arbetssätt vad gäller information och stöd till brottsoffer. Skydd av brottsoffer bygger på en obligatorisk information och en stödjande del som består av information, säkerhetssamtal, motivationssamtal, övrig rådgivning till brottsoffer och samverkan med andra stödorganisationer. Vid behov byggs detta på med en teknisk del som kan bestå av en larmenhet med gps-funktion, möjlighet till inspelning av telefonsamtal samt akustiskt larm. I regleringsbrevet har Brå getts i uppdrag att genomföra en uppföljning av hur de larm- och skyddspaket som tillhandahåller används och fungerar. I uppdraget ingår också att undersöka i vilken utsträckning larm- och skyddspaketen kommit till praktisk användning och vilken betydelse detta har haft för att avvärja fara i enskilda fall. Brå ska även undersöka hur larm- och skyddspaketet påverkar brottsoffrens upplevelse av trygghet och förtroende för rättsväsendet. Uppdraget ska redovisas till regeringen . Hot- och riskanalyser m.m. Polisen fortsätter sitt arbete med att förbättra sin förmåga att genomföra riskanalyser. En nationell mall för metodstöd har tagits fram för att användas vid fördjupade bedömningar i samband med mer komplicerade ärenden. Vidare finns det numera en central vidareutbildning för brottsoffersamordnare. Brottsofferperspektivet har också lyfts fram på ett tydligare sätt i de utbildningar som riktas till polisiära förundersökningsledare och till de poliser som tjänstgör som yttre befäl (skr. 2012/13:75 s. 19). har upplyst om att har getts i uppdrag att utvärdera metoder för riskanalys som används inom polisen. Hot- och riskanalyser görs också av andra myndigheter, t.ex. inom kriminalvården och . Regeringen har uppdragit åt att bl.a. genomföra en försöksverksamhet för att förbättra säkerheten för närstående till våldsutövare (/3248/FST) och utveckla bedömningsinstrument för stödinsatser för personer som har utsatts för våld eller andra övergrepp av närstående (S2012/4385/FST). Uppdragen ska redovisas . Information vid hävning av häktningsbeslut