bet · H101UbU9 · 2014-02-07 00:00:00 — När det väl kommer till kritan prioriterar inte Socialdemokraterna, i barnfamiljerna. Jag börjar med det formella och kanske också lite tråkiga. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motioner och reservationer.Precis som vi har kunnat höra från mina två allianskolleger är förskolan den första viktiga grundstenen i det livslånga lärandet. Det engagemang som både och visat går inte att missta sig på. Det här är en fråga som engagerar oss och alliansregeringen på allra bästa sätt.Den svenska förskolan är något att vara stolt över. När var socialminister byggde man ut barnomsorgen i , framför allt för barnens möjligheter, men givetvis också för föräldrarnas möjligheter att delta i arbetslivet. Valfriheten var en viktig fråga då, precis som i dag.Jag vill gå bakåt i tiden och ge lite av min egen personliga erfarenhet. Till de tillfällen som man som förälder minns allra klarast hör kanske det första besöket på förskolan. Jag minns hur förskolläraren besökte oss i vårt hem och pratade med oss om det viktigaste vi hade, nämligen dottern. Jag minns hur man så professionellt arbetade med det pedagogiska ansvaret, men också omsorgen och tryggheten. Jag kan alltid minnas och och deras knän som fanns när man hade slagit sig, men också sångstunderna och alla andra olika delar som på olika sätt format en. Det var verksamheter som var viktiga då på i och som är det . Jag vet också att det finns ganska många kvar som fortfarande arbetar och trivs bra i den verksamheten.Det är så viktigt att den där helheten finns för att stimulera utveckling och lärande i en trygg miljö. och alliansregeringen har gjort ett stort antal saker också för den första delen av utbildningskedjan, till exempel kompetensutveckling av förskollärare, det så kallade Förskollärarlyftet, där även barnskötare och förskolechefer varit en del, översynen av läroplanen med ett förstärkt pedagogiskt uppdrag, skollagen, som väldigt tydligt markerar det första steget och hur viktig förskolan är, och forskarskolor för förskollärare. Det finns en ganska lång rad saker som man gjort för att stärka kvaliteten.Herr talman! Det finns såklart också ett stort antal utmaningar. Barn i behov av särskilt stöd har redan nämnts i debatten vid flera olika tillfällen. Man har satsat på kompetensutveckling för förskollärare för att både upptäcka barn i behov av särskilt stöd och ge verktyg att möta det särskilda behovet.En annan del som lyfts fram handlar om jämställdhet. Vi har en utmaning: att locka fler män att vilja arbeta i den svenska förskolan. Men det handlar också om arbetet tillsammans med barnen, om att ge flickor och pojkar samma möjligheter.Den stora snackisen har blivit: Hjälp - man tar bort taket för barngruppers storlek! Men lyssna på vad det heter, nämligen allmänna råd för ökad måluppfyllelse. Man trycker än hårdare på behovet av att göra barnkonsekvensanalyser, att inte fastna i kvantitativa mått där man räknar antalet barn utan titta på ett antal olika aspekter som främjar kvalitet.Kompetensförsörjningen är en annan utmaning. Det är klart att det känns förtroendeingivande att intresset för förskollärarutbildningar har ökat . Man ser arbete i förskolan som en framtida yrkesmöjlighet som man också ser fram emot. Det är bra.Jag gjorde ett besök i en förskola. Jag har inte kallat det för en förskoleresa, , men det var däremot en skolresa där förskolan ingick som en viktig del. Jag besökte en förskola i , som är min valkrets. Jag hade ett möte med förskolechefen. Jag träffade förskollärare som är ansvariga för det pedagogiska utvecklingsarbetet i verksamheten.Ett viktigt medskick var den goda kvalitet och det fantastiskt genomarbetade arbetssätt man hade från både ledningens och pedagogernas sida men också: Sluta tala om barngruppernas storlek. Låt oss tala om det viktiga, som är kvaliteten.Jag tycker att det är bra att det är borttaget ur de allmänna råden. Barn är olika. Därför är, som vi talat om tidigare i debatten, en resursfördelning som utgår från barns behov oerhört viktig att arbeta med. Den flexibilitet, utvecklingskraft och anda som jag mötte på den förskolan är något som jag bär med mig som en kraftkälla som ger inspiration för att angripa och jobba vidare med de utmaningar som vi ser och de problemställningar vi fortsatt kan se.Jag kan också uppleva - och kanske det låter lite hårt - att det ibland klagas på ett ibland obefogat sätt att man talar om sin egen verksamhet som om det vore barnpassning. Det är oerhört viktigt att vi kan lyfta fram alla de goda exemplen. Det finns så många med god kvalitet som har ett helt annat synsätt.Herr talman! Låt mig tala som värdegrundsarbetet i förskolan och demokratiuppdraget, som är en viktig del. Jag skulle vilja läsa upp hur man arbetar på , för jag har sett det i verksamheten. Jag tycker att orden är väldigt viktiga, och jag vet att det stämmer med verksamheten.Man säger: "Rosenhaga förskola arbetar utifrån barns glädje och reflektion över sitt eget och andras lärande där demokrati är det viktigaste arbetsområdet och utövas på ett sådant sätt att lärandet och lyssnandet vidgar våra perspektiv. Vi arbetar utifrån intentioner där förskolans barnråd är ett viktigt redskap i demokratins anda. Förskolan strävar efter en jämställd vardag där allas intressen ska höras och respekteras. Vi vill synliggöra barnen i samhället och också vara en kulturell och social mötesplats i samtidens/framtidens förskola. "Med de orden vill jag tacka för debatten där vi på olika sätt från allianspartierna, också , har visat på behovet av en god kvalitet i förskolan och alla barns möjligheter till utveckling.I detta anförande instämde (M). Vi är mycket stolta över vår förskola i . Vi är stolta över våra professionella pedagoger och vår svenska modell. Andra länder tittar avundsjukt på det svenska konceptet, och vår förskolemodell har blivit en svensk exportprodukt.När föräldrar hör av sig till mig om förskolan får jag höra två saker: dels stolthet och beröm över våra kunniga och engagerade förskollärare, dels en oro över att barngrupperna blir större. Föräldrarna är alltså nöjda med den personal som jobbar med barnen, men de tycker att det är för få i relation till antal barn.Ingen vill nödvändigtvis ha stora barngrupper. Det vill inte föräldrarna, inte pedagogerna, inte barnläkarna och inte heller vi politiker. Med all respekt för mina allianskolleger vill jag peka på forskning och erfarenhet som visar att barn mår bäst i små sammanhang. Det gäller speciellt de yngsta barnen som har svårare att hantera större grupper och som är i en utvecklingsfas där de är i stort behov av anknytning.Herr talman! Jag kan notera att många talar om mindre barngrupper. Men jag ser och hör inte många förslag om hur det skulle gå till. Därför tänker jag lyfta fram förslag. Det är en modell där föräldrar, stat och kommun tillsammans gör mindre barngrupper möjliga.Förslaget är att lagen ändras så att de kommuner som är beredda att minska barngruppers storlek får rätt att höja maxtaxan. För varje krona som föräldrar betalar i höjd maxtaxa bidrar kommunerna själva med en krona och staten med . Men ingen kommun ska få rätt att höja maxtaxan om de inte dels har en konkret plan för hur småbarnsgruppernas storlek ska minskas, dels är beredda att satsa egna resurser.Alla föräldrar som bidrar genom en höjd avgift ska ha en garanti att deras avgiftspengar, tillsammans med kommunernas och statens satsning, används just till att minska barngrupperna. De ska kunna se resultat. Detta är ett kristdemokratiskt förslag som lanserades under Almedalsveckan . Det är viktigt att tala om hur vi tänker genomföra förslagen om mindre barngrupper om vi anser att det är viktigt.Herr talman! Vi vill också från håll införa en skyldighet för kommuner att sätta ett maxtak för barngruppers storlek. Kommunerna bör, precis som , fortsatt besluta om gruppernas storlek utifrån vad som är lämpligt med hänsyn till de lokala förhållandena, precis som just påpekade. Men det skulle vara av stort värde om det fanns ett krav på kommunen att fatta ett politiskt beslut om ett tak för barngruppernas storlek. Det skulle öka transparensen och nödvändigheten av att följa upp och utvärdera den samlade effekten av olika beslut som berör kvaliteten i förskolan.Maxtaket bör baseras på rekommendationerna i allmänna råd men självklart ta hänsyn till att max inte alltid är det optimala. Varje enskilt barns förutsättningar och behov av trygghet måste vara utgångspunkten. Att kommunerna inte levt upp till rekommendationer är inte skäl att ge upp kampen om att barngrupperna kan bli mindre, speciellt för de yngsta barnen.Herr talman! Vi kristdemokrater betonar alltid föräldrarnas roll i barnets utveckling och liv. Därför är det viktigt att det finns valfrihet och olika lösningar när det kommer till omsorg för de minsta barnen. Det är viktigt att familjens behov, och självfallet främst barnets behov, styr föräldrarnas val av omsorg för sina barn.Familjedaghemmen, i dagligt tal kallade dagmammor, innebär att barnomsorgen är i dagbarnvårdarens eget hem. Dagbarnvårdare har olika bakgrund, en del har arbetat länge med barnomsorg och andra har arbetat i förskolan. Som dagbarnvårdare kan man vara anställd av kommunen eller ha ett eget företag.Familjedaghemmen erbjuder mindre barngrupper i en hemmiljö. För många barn och föräldrar innebär detta en särskild trygghet och ett lugn som är svårt att få inom förskolan. Av naturliga skäl blir det också en person som barnet anknyter till, och barnet får därmed färre vuxna eller andra relationer att hantera. För många barn kan detta vara ett positivt alternativ, särskilt för de allra yngsta.Trots införandet av barnomsorgspeng och fri etableringsrätt ger dagens regelverk stort utrymme för kommunerna att på olika sätt förhindra verksamhet som föräldrarna egentligen efterfrågar. Barnomsorgspengen har heller inte marknadsförts, vilket gör att det är få föräldrar som känner till vilka möjligheter som verkligen finns.Det finns en tendens att kommunerna prioriterar förskoleverksamheten framför den pedagogiska omsorgen vilket gör att familjedaghemmen minskar som barngrupperna i förskolan blir allt större.Herr talman! Barnen är det viktigaste vi har. Barn är olika, föräldrar är olika, och beslutet om vilken omsorg barnen ska ha ska ligga hos föräldrarna och inte hos staten. Ökad valfrihet inom barnomsorgen och en kontinuerlig förbättring av kvaliteten i förskolan är kristdemokratisk politik. Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. Jag tackar så väldigt mycket för det KD sade om maxtaket. Där har vi samma inställning, så tack! Den där pengen får ni däremot behålla.Men det jag egentligen gick upp för är en kort sammanfattning. Något som har oroat mig när jag har lyssnat på Alliansens fyra företrädare är att ingen av dem har nämnt ordet lek. Det tycker jag är oroande, för det handlar om förskola.Om man tittar på förskolelitteratur, antingen det är forskning eller annan litteratur, är leken alltid i centrum. Det är leken som berikar barnen, det är leken som utvecklar barnen och det är leken som är det viktiga i förskolan. Det oroar mig väldigt mycket att den inte tas som det naturligt centrala när man pratar förskola inom Alliansen. Det är trevligt att gillar våra förslag. Sedan tycker jag kanske - som jag förklarade förut - att det är viktigt att man visar på vilket sätt man tänker finansiera minskade barngrupper.Jag noterar att Socialdemokraterna har en motion om minskade barngrupper men inte säger något om hur de tänker finansiera det. Där har vi visat hur det verkligen går att genomföra, och det tycker jag är viktigt.Sedan kanske det inte är rätt att ta replik på när det gäller omsorg och lekbiten i förskolan. Vi har alltid betonat att förskolan aldrig får bli skola för de minsta, utan att de små barnen är i behov av omsorg och olika lösningar. Leken är naturligtvis en central del i barnens utveckling, och den ska prägla tiden i förskolan.Jag vet inte riktigt varför tar replik på mig när det gäller innehållet i förskolan och att det bara ska vara pedagogisk inriktning på den verksamheten. Om det är några som betonar omsorgsbiten och att det inte får vara skola för de minsta så är det . Anledningen till att jag replikerar på dig, , är helt enkelt att du är sist. Jag ville säga att jag inte hörde om detta från någon. Det hade inte varit samma sak om jag hade gjort det efter en enda talare, utan jag ville ha hela sammanhanget.Jag deltog i ett EU-projekt med fem länder. Det handlade om förskola i olika länder, bland annat , och . Vi besökte förskolor där, och de besökte några förskolor i . Det som alla betonade och mindes från sina besök i var leken.Det är därför detta oroar mig. Jag säger inte att det är fel, men man pratar väldigt mycket om att vi ska ha in mer Na, och vi ska ha in mer av det och mer av det. Men var är leken? Omsorg är ett ord, men det handlar om lek, inte omsorg. Lek och omsorg är inte samma sak, inte alls.Jag är också rädd, och jag är glad att vi delar detta. Förskoleklassen blev väldigt kritiserad av när den kom, för man ville att förskolan skulle lära skolan. blev den alltför skolifierad, precis som KD säger. Det är en oro som jag delar helt och fullt. Jag är rädd att det blir för mycket fokus på det som inte är lek. Det låter som att vi är ganska överens. Jag tycker att vi ska ha ögonen på detta när vi har förslag om obligatorisk förskoleklass som ska bli årskurs 1. Det får inte riktas mot att de mindre barnen ska in i en fålla av endast pedagogisk verksamhet, utan här handlar det om pedagogisk verksamhet, stora omsorgsbehov, anknytning och lek. Där är vi överens.Sedan får jag tacka för att tog replik på mig så att jag fick sista ordet.