bet · H101JuU14 · 2014-02-04 00:00:00 — Den privata säkerhetsbranschen har expanderat enormt i världen, och de anställda i dessa företag har ofta ett militärt förflutet. Militär expertis har i allt högre grad blivit en handelsvara. Företagen erbjuder en mängd olika säkerhetstjänster, t.ex. utbildning, fritagning, bevakning, konflikthantering, riskhantering, vapenförmedling och personskydd. Denna typ av företag finns världen runt, men de är särskilt verksamma i konfliktländer och i länder med svaga statsbildningar och en korrumperad ordningsmakt. Svenska ambassader har t.ex. köpt säkerhetstjänster utomlands av privata aktörer, och svenska företag säljer redan sin expertis på en internationell marknad. gav 2008 det privata säkerhetsföretaget i uppdrag att sköta säkerhetskoordineringen på de svenska ambassaderna i , och . Företagets säkerhetsanalytiker har svensk diplomatstatus. Det anlitar i sin tur underleverantörer på plats. Det är alltså en stor bransch, men den är överallt oförsvarligt oreglerad. Dessa företag har ännu ingen enhetlig klassificering eller definition, vare sig i eller globalt. FN lär vara på gång med någon form av dokument för internationell reglering, men bör inte passivt invänta detta utan vi måste verka proaktivt för att det ska klargöras vem som i varje situation bär ansvaret för våldshandlingar, och vem som får utöva våld. Är det bara stater som kan utöva våld, eller kan man utan gräns privatisera även våldsutövande? Var finns i så fall ansvarsutkrävandet och mot vilka legala instrument sker det? Vi menar att inte ska gå in i en utveckling som kan ge en oönskad rekyl när det gäller viktiga frågor som legitimitet, demokrati och transparens. har ett ansvar gentemot de länder där vi är militärt verksamma, de länder vi ger bistånd till och de länder där vi har beskickningar och diplomatiska förbindelser. Mot bakgrund av den senaste tidens neddragningar av det svenska försvaret ligger det naturligtvis nära till hands att försöka pressa kostnaderna genom att fokusera på kärnverksamheten och låta privata företag sköta så mycket som möjligt av övrig verksamhet. Men vid sidan av rent ekonomiska behov finns det en rad frågor kring de privata säkerhetsföretagen och de privata militära företagen som måste klargöras. – Vad är det dessa företag egentligen gör – och var? – Vilka är kunderna, och hur ser behoven ut nu och ? – Vilka uppgifter och funktioner kan läggas ut på privata entreprenörer, med hänsyn till rikets och allmänhetens säkerhet? – Vilken eller vilka myndigheter är ansvariga för uppföljning och kontroll? – Vad vill man uppnå med konkurrensutsättningen och en eventuell reglering av ansvarfrågorna? – Var går gränsen för vad som är acceptabelt att lägga ut på andra utförare, av Försvarsmaktens verksamheter, vid sidan av triviala verksamheter som catering, tvätt m.m.? – Kan även logistik eller förhör av fångar utföras av privata aktörer? – Ska privata utförare kunna anförtros väpnade uppgifter och i så fall vilka och vilken rättslig status har de i så fall? – Finns det uppgifter som absolut inte kan eller bör anförtros privata företag? – Vem har ansvaret om något händer, den som säljer eller den som köper tjänsterna? – Hur kontrollerar statliga myndigheter sina underleverantörer, och hur säkras transparens för allmänhetens insyn? – Vad är egentligen en person som är anställd i den här typen av företag jämfört med en reguljär soldat, en polis, med en enrollerad i förbjuden olovlig kår eller en legosoldat? – Efter värnpliktens avskaffande, vad sker med de professionella soldaterna om de inte anställs i en legitim nationell armé? – Borde säkerhetsanalytiker vara statsanställda med tanke på deras kritiska kunskap och funktion? Vi vill att regeringen låter göra en genomgripande utredning av ansvarsfrågan för privata militära företag. Siktet ska vara inställt på att ta fram en grundlig nationell och internationell strategi som innehåller de regleringar som krävs. Datalagringsdirektivet, punkt 28 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 28 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju244 av (FP) yrkandena 1 och 2, 2012/13:N225 av m.fl. (MP) yrkandena 7 och 8 samt 2013/14:N441 av m.fl. (MP) yrkande 13. tvingas teleoperatörer, internetleverantörer och andra berörda att lagra en mängd information om sina kunder. Det handlar om alla samtal till och från en telefon, alla sms, alla gånger som internet använts samt när detta skedde och från vilken position. All denna lagrade information gör det enkelt att kartlägga en persons liv. Datalagringen innebär alltså en stor risk för intrång i privatlivet. Erfarenheter från direktivets genomförande i olika EU-länder, och från de länder där författningsdomstolar har upphävt datalagringslagar, visar att uppgiftslagringen inte har någon inverkan på graden av uppklarade brott. egen utvärdering visar vidare på stora brister i medlemsstaternas genomförande av direktivet. Man har infört olika regler och olika säkerhetsrutiner i olika länder. I vissa länder krävs ett domstolsbeslut för att informationen ska lämnas ut, medan det i andra räcker med en skriftlig ansökan för att integritetskränkande information ska lämnas ut till polisen. För den inre marknaden har direktivet enligt utvärderingen inte heller lett till någon förbättring, eftersom det är så olika regler i olika länder. Det konstateras också att datalagringen innebär stora kostnader för operatörerna, vilket har lett till svårigheter, särskilt för mindre operatörer. Vi vill mot denna bakgrund att verkar för att datalagringsdirektivet rivs upp eller omförhandlas. Datalagringsdirektivets genomförande i svensk rätt bör vidare rivas upp och ersättas med en betydligt restriktivare lagstiftning. Swift- och PNR-avtalen, punkt 29 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 29 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:U316 av m.fl. (MP) yrkande 11, 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkande 12 och 2013/14:N441 av m.fl. (MP) yrkandena 14 och 15. Den som lämnar ifrån sig personuppgifter som kommer till andra länders myndigheter har skäl att anta att allt dessa länder får reda på om dig kommer att spridas, återanvändas och bearbetas. Vi motsätter oss därför ett okontrollerat utbyte av uppgifter med amerikanska myndigheter, t.ex. flygpassageraruppgifter (PNR). Vi är även motståndare till de avtal som finns när det gäller uppgifter om finansiella transaktioner (Swift). Swiftavtalen har inte gett tillräckliga garantier för enskilda EU-medborgares rättssäkerhet. Med hjälp av dokument som har gjort tillgängliga har det avslöjats att den amerikanska säkerhetsmyndigheten har spionerat på banktransaktioner som gjorts via Visa och Swift. Vi anser att regeringen ska ta initiativ till att de nuvarande överenskommelserna om PNR och Swift avbryts eller genomgår en omfattande omförhandling. NSA:s övervakning, punkt 30 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 30 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:U316 av m.fl. (MP) yrkande 10 och 2013/14:N441 av m.fl. (MP) yrkande 45. Den senaste tidens avslöjanden om omfattande övervakning av tele- och datakommunikation kanske inte kommer som en överraskning, men övervakningens omfattning chockerar. NSA har analyserat miljarder av e-postmeddelanden, chattloggar, filmer och annan information direkt från servrarna från internetjättar som Google, Facebook och Skype. hör till ett av de länder i där informationsinsamlandet har varit intensivt. måste kräva besked av om vilken övervakning som sker, hur den fungerar och hur svenska medborgare påverkas. Informationen om detta ska sedan spridas till allmänheten. Förhandlingar måste tas upp om hur övervakningen kan stoppas eller minimeras. Sekretess vid utredning av misstänkt organiserad brottslighet, punkt 31 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 31 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju288 av m.fl. (SD) yrkande 5 och 2013/14:Ju344 av och (båda SD) yrkande 5. vill införa en ny lag som kriminaliserar delaktighet i organiserad brottslighet, kriminellt nätverk eller organisation: deltagande i kriminell organisation (DIKO). I arbetet mot denna sorts brottslighet ska få vissa utökade befogenheter. Exempelvis ska en eventuell sekretess inte gälla när begär ut information från en annan myndighet i en utredning om ett misstänkt DIKO-brott. Syftet är att underlätta och effektivisera förfarandet i dessa utredningar. Information från polisen till vid narkotikabrott, punkt 32 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 32 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju403 av m.fl. (MP) yrkande 15. narkotikabrott leder typiskt sett till böter, och får oftast inte kännedom om att någon har dömts för detta. Utan att skärpa straffsatserna menar jag att påföljden för narkotikabrott skulle kunna få en större effekt om polisen alltid underrättade när någon har dömts för ringa narkotikabrott. Syftet är att ska kunna erbjuda den dömde lämplig hjälp i form av missbruksvård och behandling. Tiggeri, punkt 33 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 33 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju379 av m.fl. (SD) yrkande 25 och 2013/14:Sf381 av (SD) yrkande 1. Ett otrevligt men allt vanligare inslag i gatubilden i är de utländska tiggare som besvärar förbipasserande. En majoritet av dessa kommer enligt uppgift från de nyare EU-länderna som och . Tiggeriet som fenomen ökar inte bara i utan även i andra delar av . rapporterades att en arbetsgrupp vid inrikesministeriet i ville förbjuda tiggeriet. Även överväger att förbjuda tiggeri för utländska tiggare. Jag anser inte att samhället har något intresse av att tillåta tiggeriet. Dels förstör det gatubilden och besvärar hederliga medborgare, dels handlar det allt som oftast om yrkestiggare som reser runt och har tiggeriet som sin huvudsakliga försörjning. Det finns ingen som helst anledning att acceptera denna verksamhet, och därför vill jag införa ett uttryckligt förbud för utlänningar att bedriva tiggeri eller verksamhet som till sin art kan anses vara tiggeri eller dylikt. Det bör dock göras en åtskillnad mellan det tiggeri som bedrivs av hitresta utlänningar, yrkestiggare osv., och det tiggeri som bedrivs av svenskar med alkoholproblem eller liknande. Jag anser att samhället ska ta hand om de svenska medborgare som inte kan anses vara yrkestiggare. Däremot bör vi alltså förbjuda utlänningar att tigga eller bedriva liknande verksamhet. Regeringen bör ta fram ett förslag som tillgodoser detta. Åtgärder mot missbruk av svenska pass, punkt 36 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 36 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju206 av (SD) och 2013/14:Ju330 av (SD). På baksidan av svenska pass kan man läsa att passet är en värdehandling som ska förvaras säkert och hanteras varsamt. Det finns dock personer som systematiskt uppger att de har förlorat sina pass, för att gång på gång få nya utfärdade som de sedan kan sälja på den svarta markanden. Enligt uppgift finns det personer som har tappat sitt pass en gång . Enligt har antalet förkomna pass ökat kraftigt . Alla former av organiserad brottslighet måste bekämpas. Handel med svenska passhandlingar kan understödja allt från människosmuggling till resor för terrorister. Att bekämpa den illegala handeln med pass måste därför anses vara av yttersta vikt. är utfärdandet och nyttjandet av pass något som berör hela befolkning. Nya regler för utfärdande av pass får därför inte innebära några allvarliga inskränkningar för vanliga medborgare i samband med t.ex. resor. Då en passhandling faktiskt är en värdehandling som bör förvaras säkert och hanteras varsamt är det inte rimligt att vanliga medborgare gång på gång förlorar sitt pass under loppet av . kan det naturligtvis förekomma att en medborgare utan egen förskyllan faktiskt förlorar flera pass som han eller hon är nödgad att resa utomlands. En möjlig lösning skulle kunna vara att införa nya passregler som gör att en medborgare endast kan kvittera ut två nya pass och att man vid det andra utfärdandetillfället (under ett och ) inför en tilläggsavgift som är så pass hög att det inte lönar sig att sälja passen. På så sätt skulle storskalig svart handel med pass förhindras eftersom de ekonomiska incitamenten minskar i och med att endast ett pass kan utfärdas till normalt pris. En annan lösning som eventuellt skulle kunna tillämpas parallellt med det nämnda förslaget skulle kunna vara att införa en möjlighet att avslå en misstänkt passansökan. Alldeles oavsett hur den bästa tekniska lösningen ser ut är det av största vikt att åtgärder vidtas för att stoppa den svarta handeln med svenska pass. Jag vill att regeringen skyndsamt återkommer med förslag om detta. Avveckling av Frontex, punkt 39 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 39 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Sf225 av m.fl. (V) yrkande 5 och 2013/14:Sf220 av m.fl. (V) yrkande 2. De alltmer avancerade övervakningssystem som används för EU:s gränskontroll har lett till att allt fler väljer längre och farligare vägar för att ta sig in i EU. Tusentals människor har omkommit under flykten till . Frontex mandat har varit inriktat på att skydda EU:s gränser; det har saknats en explicit mekanism för att skydda asylsökande och andra utsatta grupper. Detta har fått ödesdigra effekter på EU:s politik för mottagande av flyktingar och andra skyddsbehövande. Den fria rörligheten i EU utvecklas på bekostnad av den fria rörligheten i EU:s grannstater. pressas att bekämpa migration genom den europeiska modellen med gränskontroller, kriminalisering, frihetsberövande och utvisning. På så sätt förläggs EU:s gränskontroll till tredje länders sjöterritorium. I praktiken stämplar EU en individ som irreguljär migrant redan innan hen har lämnat sitt land och nått fram till EU-territorium. Dessa förebyggande aktioner tar ingen hänsyn till att migranten kan vara asylsökande eller flykting. Detta innebär att man inte respekterar de mänskliga rättigheterna fullt ut och att migranterna fråntas sin rätt till en reguljär asylprocess med en individuell bedömning. Enligt Frontexförordningen ska grundläggande mänskliga rättigheter och asylrätten respekteras i verksamheten liksom skyldigheten att bistå dem som befinner sig i sjönöd. Tyvärr saknas det effektiva mekanismer för att övervaka att Frontex iakttar detta. I en rapport som presenterades för har det t.ex. påpekats att det saknas ett system som gör det möjligt för att granska Frontex (doc. 13161). Vidare saknas det en mekanism för att hantera klagomål från migranter som anser sig ha blivit felaktigt behandlade. Jag menar att regeringen bör verka för att Frontex avvecklas. Inriktningen på Frontex verksamhet, punkt 40 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 40 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Sf225 av m.fl. (V) yrkande 6, 2013/14:Sf220 av m.fl. (V) yrkande 3 och 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 7. Frontex illustrerar med smärtsam tydlighet öppenhetens paradox i EU. som de interna gränserna inom unionen successivt öppnas upp spärras de externa gränserna mot omvärlden. När Frontex bildades blev det startskottet för en överstatlig migrationsmyndighet och en militarisering av EU:s gränser. De alltmer avancerade övervakningssystem som används för EU:s gränskontroll leder till att allt fler väljer längre och farligare vägar för att ta sig in i EU. Tusentals människor har omkommit under flykten till . Frontex arbete för att förhindra inresa sker såväl till sjöss som till lands och vid unionens större flygplatser. hade byrån 26 helikoptrar, 22 lätta flygplan och 113 andra fordon. I sin kamp mot illegal invandring har byrån även tillgång till mobil radar, värmekameror och hjärtslagsdetektorer. I arsenalen ingår även förarlösa flygplan (s.k. drönare). Frontex kan alltså utföra operationer som är jämförbara med militära operationer. Därmed har Frontex möjlighet att utöva en gränskontroll som vida överstiger den som många enskilda medlemsländer inom EU har möjlighet till. I arbetet med gränskontrollen har enskildas mänskliga fri- och rättigheter kränkts vid upprepade tillfällen, vilket bl.a. har påtalats av människorättsorganisationen . deporterades 75 libyska asylsökande från ön av italiensk gränspolis understödd av tysk helikopter utan att de hade fått sin asylansökan prövad. Avtalet mellan Frontex och UNHCR av för att säkerställa att Frontex aktiviteter inte inskränker asylsökandes mänskliga fri- och rättigheter saknar alltså verkan. Även inom ramen för Frontex gemensamma återsändandeoperationer uppstår det problem. Kostnaden för denna verksamhet uppgick till ca och över 1 600 personer återsändes. Insatserna innebär ofta att våld utövas på olika sätt. Det har återkommande uppgetts att de asylsökande som återsänds utsätts för förnedrande behandling, aggressioner, kränkningar och även våld när de har förflyttats. och armar kan bli fastbundna eller kopplade, munnen övertäckt; ibland används spray för att få dem lugnare och tystare. Det förekommer även att man ljuger för de personer som man vill återsända för att få ut dem ur landet. har byrån medvetet riktat in sina insatser på människor från specifika länder, t.ex. eller . I dessa fall kan det finnas skäl att anta att diskriminering baserad på etnicitet har skett. Sammanfattningsvis fungerar Frontex inte som den är avsedd att göra. I dess verksamhet respekterar man varken de grundläggande mänskliga rättigheterna, asylrätten eller skyldigheten att bistå dem som befinner sig i sjönöd. Dessutom saknas det effektiva mekanismer för att övervaka att Frontex iakttar sina skyldigheter i dessa avseenden. I en rapport som presenterades för har det t.ex. påpekats att det saknas ett system som gör det möjligt för att granska Frontex (doc. 13161). Vidare saknas det en mekanism för att hantera klagomål från migranter som anser sig ha blivit felaktigt behandlade. Frontex verksamhet måste ändra inriktning på ett djupgående sätt. Vi vill att regeringen verkar för att Frontex arbete reformeras och inriktas på att rädda liv och på att säkerställa att medlemsstaterna respekterar de asylsökandes mänskliga fri- och rättigheter. Dessutom behövs det upprättas klara regler och rutiner för ansvarsfördelning och ansvarsutkrävande såväl inom Frontex som inom medlemsländerna. Även detta bör regeringen verka för. Utvärdering av Frontex och en mer aktiv roll för UNHCR, punkt 41 (S, V) av (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 41 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Sf364 av m.fl. (S) yrkande 3 och 2013/14:Sf384 av m.fl. (S) yrkande 3. Frontex visar på en oroande utveckling. Byrån har starkt ifrågasatts av många internationella organisationer utifrån rapporter om att Frontex hindrar människor från att ta sig in i EU för att söka asyl och därmed inte respekterar asylrätten. Frontex ska inte bygga murar mot omvärlden utan dess syfte är att skapa ordning och reda vid unionens yttre gränser. Styrkeförhållandet mellan Frontex och de migranter som kommer över i rangliga båtar, ofta utan tillgång till vatten och mat, skiljer sig markant. Vi menar att fokus har riktats alltför ensidigt mot att minimera migrationen till EU. Men de stora utmaningarna handlar om att förebygga mänskliga katastrofer som pågår nära EU samt de demografiska utmaningar som unionen står inför det närmaste decenniet. Vi anser att Frontex bör utvärderas och dess funktion diskuteras och granskas inom EU. UNHCR bör ges en än mer aktiv roll i Frontex operativa arbete vid EU:s gränser. Medel för UNHCR:s medverkan vid förvaltningen av EU:s yttre gränser, punkt 42 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 42 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Sf241 av m.fl. (V) yrkande 6 och 2012/13:Sf225 av m.fl. (V) yrkande 4. Den s.k. gränsförvaltningen av EU:s yttre gränser, bl.a. i och utanför , innebär att både enskilda EU-stater och Frontex bedriver en verksamhet som stoppar flyktingar som är på väg till för att söka asyl. Det är av avgörande betydelse att UNHCR bereds möjlighet att delta i denna verksamhet. UNHCR skulle kunna bidra med kunskap om hur flyktingkonventionen ska tillämpas i dessa sammanhang. Jag menar att EU bör anslå särskilda medel för att finansiera detta. Regeringen bör därför verka för att EU anslår särskilda medel så att kan medverka vid förvaltningen av EU:s yttre gränser. Kostnader för gränskontrollen och användningen av Frontex resurser, punkt 43 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 43 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkandena 3 och 9. Skapandet av det gemensamma europeiska gränskontrollsystemet är förenat med stora kostnader , både ekonomiskt och mänskligt. Som exempel kan nämnas att systemet för in- och utresa (EES) och programmet för registrerade resenärer (RTP) beräknas kosta tills de är på plats . Hur mycket pengar som den gemensamma gränskontrollen med dess olika system har kostat kan inte ens uppskattas. Det står dock klart att upprätthållandet av Frontex m.fl. myndigheter kostar mycket stora belopp. hade enbart Frontex en budget . Vi menar därför att regeringen ska verka för att EU ska ta fram en samlad redovisning över de årliga kostnaderna för EU:s gränskontroll, inklusive Frontex och andra myndigheters arbete med t.ex. verkställandet av utvisningar. Vidare anser vi att Frontex samlade resurser ska styras om till att främja en human och rättssäker asylprocess i medlemsstaterna och säkerställa att alla asylsökande får sin ansökan behandlad på ett rättssäkert och korrekt sätt. Medlen ska också användas för att hjälpa de medlemsländer som inte har ett välfungerande system för asylmottagning att utveckla ett sådant. Vi vill att regeringen verkar för att Frontex resurser används till de angivna ändamålen. Frontex avtal med tredjeländer, punkt 44 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 44 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Sf392 av m.fl. (MP) yrkande 8. Frontex avtal om samarbete med tredjeländer är hemliga. Enligt uppgift har Frontex ingått samarbetsavtal med 17 länder utanför EU. Förhandlingar lär föras med ytterligare 8 länder, bl.a. . Vad händer när samarbetet omfattar länder som inte fullt ut kan garantera enskildas mänskliga fri- och rättigheter? Vi anser att det inte ska vara möjligt för vare sig enskilda medlemsländer eller Frontex att ingå avtal om utlämnande till ett tredjeland, om inte skyddet för mänskliga fri- och rättigheter garanteras för den som utlämnas. Om det i efterhand visar sig att den som utlämnats har utsatts för grym eller omänsklig behandling eller på annat sätt fått sina mänskliga fri- och rättigheter kränkta, bör EU straffa det land som har använt sig av avtalet för utlämning eller vidta åtgärder mot Frontex. Vidare anser vi att Frontex möjlighet att ingå avtal med tredjeländer måste begränsas och att avtalen måste vara transparenta. Frontex måste ställas under parlamentarisk kontroll.