bet · H101CU17 · 2014-03-11 00:00:00 — 2013/14:CU17 Hushållningen med mark- och vattenområden Hushållningen med mark- och vattenområden I betänkandet behandlar utskottet de motioner som väckts under den allmänna motionstiden och som gäller hushållningen med mark- och vattenområden, insatser för vandrande fisk i sjöar och vattendrag, vattenverksamheter, stranderosion och allmänna vattentjänster. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden, i huvudsak med hänvisning till pågående arbete. I betänkandet finns sju reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Hushållningen med mark- och vattenområden 2013/14:C235 av (S), 2013/14:C261 av m.fl. (MP), 2013/14:C268 av (KD), 2013/14:C296 av (M) yrkandena 1 och 2, 2013/14:C298 av m.fl. (MP), 2013/14:C334 av m.fl. (SD), 2013/14:C399 av m.fl. (S), 2013/14:C458 av m.fl. (S) och 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 41. Reservation 1 (S, V) Reservation 2 (MP) Reservation 3 (SD) Insatser för vandrande fisk i sjöar och vattendrag 2013/14:C311 av m.fl. (S), 2013/14:C414 av (C), 2013/14:C433 av (M) och 2013/14:MJ424 av m.fl. (V) yrkande 9. Reservation 4 (MP, V) 2013/14:C225 av (MP) och 2013/14:C314 av (S). Reservation 5 (S, MP, V) 2013/14:C300 av m.fl. (M) yrkandena 1–3 och 2013/14:C438 av och (båda SD) yrkandena 1–3. Reservation 6 (SD) 2011/12:Fö205 av och (båda S) och 2013/14:C248 av och (båda S) yrkandena 1 och 2. Reservation 7 (S, MP, V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (FP), (M), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V), (M), (S) och (S). I betänkandet behandlar utskottet de motioner som väckts under den allmänna motionstiden och som gäller hushållningen med mark- och vattenområden, insatser för vandrande fisk i sjöar och vattendrag, vattenverksamheter, stranderosion och allmänna vattentjänster. Motionsförslagen finns i bilagan. Hushållningen med mark- och vattenområden Utskottets förslag i korthet Utskottet avslår motionsyrkanden om hushållningen med mark- och vattenområden. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservationerna 1 (S, V), 2 (MP) och 3 (SD). I motion 2013/14:C235 begär (S) ett tillkännagivande om att regeringen ska utreda förutsättningarna för att och andra viktiga ytvattentäkter ska klassas som riksintresse för dricksvattenförsörjningen. Också förslaget i motion 2013/14:C458 av m.fl. (S) avser ett tillkännagivande om att riksintressemärka . m.fl. (MP) föreslår i motion 2013/14:C261 ett tillkännagivande om att regeringen ska utreda förutsättningarna för att göra till överordnat riksintresse. m.fl. (S) begär i motion 2013/14:C399 ett tillkännagivande om att regeringen ska utreda förutsättningarna för att klassa och andra viktiga ytvattentäkter som riksintresse. Även förslaget i motion 2013/14:MJ492 yrkande 41 av m.fl. (S) avser ett tillkännagivande om att klassificera viktiga ytvattentäkter som riksintresse. m.fl. (MP) begär i motion 2013/14:C298 ett tillkännagivande om att regeringen ska utreda förutsättningarna för att riksintressemärka åkermarken. Ett liknande förslag om att klassa åkermarken som riksintresse förs fram i motion 2013/14:C334 av m.fl. (SD). I motion 2013/14: C268 yrkande 1 begär (KD) ett tillkännagivande om att regeringen ska vidta olika åtgärder i syfte att skydda åkermarken. Också förslaget i motion C296 av (M) avser ett tillkännagivande om att regeringen ska vidta olika åtgärder i syfte att skydda åkermarken (yrkande 1). Hon föreslår även ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda om markens avkastningsförmåga i högre grad bör beaktas vid beslut om exploatering av för andra ändamål än jordbruk (yrkande 2). Bestämmelser om hushållning med mark- och vattenområden, bl.a. i fråga om områden av riksintresse, finns i 3 och 4 kap. . I 3 kap. finns de grundläggande hushållningsbestämmelserna. Mark- och vattenområden av riksintresse för ett antal angivna ändamål ska skyddas mot åtgärder som påtagligt kan försvåra eller skada ändamålen (5–9 §§). Det gäller – något förenklat – områden av riksintresse som har betydelse – för rennäringen eller yrkesfisket – för naturvården eller kulturmiljövården eller friluftslivet – för att de innehåller fyndigheter av värdefulla ämnen eller material – för att de är särskilt lämpliga för anläggningar för industriell produktion, energiproduktion, energidistribution, kommunikationer, vattenförsörjning eller avfallshantering – för att de har betydelse för totalförsvaret. Om ett område är av riksintresse för flera oförenliga ändamål ska företräde ges åt det eller de ändamål som på lämpligaste sätt främjar en långsiktig hushållning med marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt. Behövs området eller en del av området för en anläggning för totalförsvaret ska försvarsintresset ges företräde (10 §). I 3 kap. ställs krav på skydd för de nu behandlade ändamålen även utanför områden som är av riksintresse. För t.ex. yrkesfisket gäller följande. Områden som har betydelse för yrkesfisket ska så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra näringens bedrivande. Områden som är av riksintresse ska skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra näringens bedrivande (5 §). När det gäller totalförsvaret ska områden som har betydelse för detta så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt motverka totalförsvarets intressen. Områden som är av riksintresse på grund av att de behövs för totalförsvarets anläggningar ska skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av anläggningarna (9 §). Dessutom finns i 3 kap. bestämmelser om skydd för viss mark utan att marken kan skyddas som ett område av riksintresse. Det gäller bl.a. jordbruksmark. Lagen anger att jordbruk är av nationell betydelse och att brukningsvärd jordbruksmark får tas i anspråk för bebyggelse eller anläggningar endast om det behövs för att tillgodose väsentliga samhällsintressen och detta behov inte kan tillgodoses på ett från allmän synpunkt tillfredsställande sätt genom att annan mark tas i anspråk (4 §). I 4 kap. finns särskilda bestämmelser för hushållning med mark och vatten i vissa områden i landet som i sin helhet är av riksintresse med hänsyn till sina natur- och kulturvärden (2–8 §§). I bestämmelserna anges det konkret vilka områden det är fråga om. Exploateringsföretag och andra ingrepp i miljön som påtagligt skadar områdenas natur- och kulturvärden får komma till stånd i områdena endast under vissa förutsättningar (1 §). Bland annat finns en särskild bestämmelse som möjliggör utförandet av anläggningar som behövs för totalförsvaret. I 7 kap. finns bestämmelser om bl.a. vattenskyddsområden. Genom att inrätta ett vattenskyddsområde kan en vattenförekomst med betydelse som nuvarande eller framtida vattentäkt särskilt skyddas genom föreskrifter som begränsar verksamhet inom området (21 §). Vattenskyddsområden kan bildas på initiativ av bl.a. länsstyrelser eller kommuner vilka också beslutar om områdets fastställande. För ett vattenskyddsområde ska eller kommunen meddela sådana föreskrifter om inskränkningar i rätten att förfoga över fastigheter inom området som behövs för att tillgodose syftet med området. Om det behövs får eller kommunen föreskriva att skyltar eller stängsel ska sättas upp och att någon annans mark får tas i anspråk för detta. Föreskrifterna ska gälla , även om de överklagas (22 § första stycket). Som ett alternativ till att inrätta vattenskyddsområden enligt 7 kap. finns också en möjlighet för kommuner att utfärda lokala skyddsföreskrifter kring en vattentäkt. Riksintressen enligt 3 kap. måste lokaliseras och avgränsas i enlighet med vad som enligt (2010:900) gäller i fråga om bl.a. rollfördelningen mellan staten och kommunerna. I första hand ska sådana frågor lösas inom ramen för översiktsplaner. Vid prövningen av frågor enligt ska hänsyn tas till både allmänna och enskilda intressen. Planläggningen och prövningen i ärenden om lov eller förhandsbesked enligt lagen ska syfta till att mark och vattenområden används för det eller de ändamål som områdena är mest lämpade för med hänsyn till beskaffenhet, läge och behov. Företräde ska ges åt sådan användning som från allmän synpunkt medför en god hushållning. Bestämmelserna om hushållning med mark- och vattenområden i 3 och 4 kap. ska tillämpas (2 kap. 1 och 2 §§ PBL). Vid planläggning samt vid beslut om lov och förhandsbesked med hänsyn till natur- och kulturvärden, miljö- och klimataspekter samt mellankommunala och regionala förhållanden ska kommunen främja de olika aspekterna av en hållbar utveckling (2 kap. 3 § PBL). Vid planläggning och i ärenden om bygglov eller förhandsbesked får mark tas i anspråk för att bebyggas endast om marken från allmän synpunkt är lämplig för ändamålet (2 kap. 4 § PBL). Översiktsplanen ska ange inriktningen för den långsiktiga utvecklingen av den fysiska miljön. Planen ska ge vägledning för beslut om hur mark- och vattenområden ska användas och hur den byggda miljön ska användas, utvecklas och bevaras. Kommunen ska i översiktsplanen redovisa sin bedömning av hur skyldigheten att enligt 2 kap. PBL ta hänsyn till allmänna intressen vid beslut om användningen av mark- och vattenområden kommer att tillgodoses. I redovisningen ska riksintressen enligt 3 och 4 kap. anges särskilt (3 kap. 2 och 4 §§ PBL). Av översiktsplanen ska grunddragen framgå i fråga om den avsedda användningen av mark- och vattenområden. Dessutom ska det bl.a. framgå hur kommunen avser att tillgodose de redovisade riksintressena och följa de gällande miljökvalitetsnormerna samt hur kommunen avser att i den fysiska planeringen ta hänsyn till och samordna översiktsplanen med relevanta nationella och regionala mål, planer och program av betydelse för en hållbar utveckling inom kommunen (3 kap. 5 § PBL). När kommunen upprättar ett förslag till översiktsplan eller ändring i planen ska kommunen samråda med . Under samrådet ska kommunen redovisa förslagets innebörd, skälen för förslaget, förslagets konsekvenser och det planeringsunderlag som har betydelse från nationell, regional, mellankommunal eller annan synpunkt (3 kap. 9 § PBL). Under samrådet ska särskilt ta till vara och samordna statens intressen, tillhandahålla underlag för kommunens bedömningar och ge råd i fråga om sådana allmänna intressen enligt 2 kap. PBL som hänsyn bör tas till vid beslut om användningen av mark- och vattenområden samt verka för att riksintressen enligt 3 och 4 kap. tillgodoses (3 kap. 10 § PBL). Motsvarande bestämmelser finns i fråga om kommunens arbete med att ta fram detaljplaner och områdesbestämmelser (5 kap. 11 och 14 §§ PBL). Miljömålsberedningen lade fram delbetänkandet Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning (SOU 2012:15). I betänkandet redovisas en problemanalys som grund för det fortsatta arbetet. Beredningen har bl.a. tagit upp frågan om hur en hållbar användning av jordbruksmark kan åstadkommas. Enligt beredningen reser klimatförändringarna frågan om vilka framtida utmaningar som kommer att möta när det gäller produktion av mat, foder, bränsle och andra produkter. Flera aktörer anser att man kan se en ökande användning av jordbruksmark. Detta föranleder enligt beredningen en analys av behovet av för framtida produktion och hur produktiv kan bevaras för framtiden. Dessa frågor kan hanteras nationellt. Det konstateras att frågorna bl.a. har utretts tidigare av (SOU 2009:45), men mot bakgrund av klimatförändringarna finns det enligt beredningen ändå anledning att göra en fördjupad analys. Miljömålsberedningen lade dessutom fram delbetänkandet Långsiktigt hållbar markanvändning (SOU 2013:43). I betänkandet fokuserar utredningen på skydd och skötsel av land och sötvattensområden och miljöhänsyn i skogsbruket. Utredningen föreslår etappmål om bl.a. mer av helhetssyn på markanvändningen genom förstärkt samordning i den statliga förvaltningen. Enligt uppgift från är utredningens delbetänkanden föremål för beredning inom . Miljömålsberedningen ska redovisa sitt slutbetänkande . I det betänkandet kommer utredningen att analysera hur styrningen av markanvändningen kan utvecklas för ett ökat helhetsperspektiv. Utredningen kommer också att ta upp hur man ska uppnå en hållbar användning av jordbruksmark. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att gå igenom dricksvattenområdet, från råvatten till tappkran för allmänt dricksvatten (dir. 2013:75). Syftet med utredningen är att identifiera nuvarande och potentiella utmaningar för en säker dricksvattenförsörjning i landet, på kort och på lång sikt, och i förekommande fall föreslå lämpliga åtgärder. – analysera om behov av skydd av vattenförekomster beaktas i tillräcklig omfattning i kommunernas och länsstyrelsernas arbete – kartlägga processen och tillämpningen av regelverket vid inrättande av vattenskyddsområden och de eventuella intressekonflikter som kan finnas – utifrån kartläggningen analysera om de verktyg och metoder som kommuner och länsstyrelser har att tillgå vid bildandet av vattenskyddsområden är tillräckliga – om det bedöms ändamålsenligt föreslå att det i författning eller vägledning bör tydliggöras när kommunen respektive ska vara beslutande myndighet. Ett delbetänkande om den del av uppdraget som rör vattentäkternas skydd och den del som rör hur ansvaret för material i kontakt med dricksvatten ska fördelas ska redovisas . Uppdraget ska slutredovisas . presenterade granskningsrapporten av riksintressen – ett hinder för bostadsbyggande (RiR 2013:21). I rapporten konstateras att statens hantering av riksintressena försvårar för kommunerna att planera nya bostäder. Länsstyrelserna ska stödja kommunerna i att hantera riksintressen i planprocesser, men de ger inte kommunerna tydliga underlag om var och hur de får bygga bostäder i anslutning till riksintressen. rekommenderar därför att länsstyrelserna prioriterar att ompröva och förtydliga riksintressebeskrivningar i områden som är aktuella för bostadsbyggande. En anledning till att länsstyrelserna inte ger kommunerna tydliga besked är att underlagen om riksintressena ofta är bristfälliga och inaktuella. ansvarar för att samordna de statliga myndigheternas arbete med underlag om riksintressen, men har inte gjort det. har inte heller gett länsstyrelserna den vägledning de behöver. rekommenderar att prioriterar detta arbete. Regeringen har inte vidtagit åtgärder trots signaler om omfattande brister i riksintressesystemet. Mot bakgrund av dagens bostadsbrist anser att regeringen bör undersöka hur bostadsbyggande kan få ökad tyngd i förhållande till riksintressena vid omfattande bostadsbrist. kommer regeringen att lämna en redogörelse till för vilka åtgärder som regeringen vidtagit eller avser att vidta med anledning av granskningsrapporten. Skrivelsen är aviserad till . Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppgift att göra en översyn av 3 kap. och relevanta delar av 4 kap. (dir. 2013:126). Utredaren ska föreslå sådana ändringar som ger ett system för hushållning med mark- och vattenområden och särskilt områden av riksintresse som är ändamålsenligt, anpassbart över tiden, fokuserat på väsentliga och aktuella behov och som inte leder till onödiga inskränkningar i användningen av mark- och vattenområden eller för planeringen av hur områdena ska användas. Systemet ska vara rättssäkert, enkelt, överskådligt och begripligt samt underlätta en enhetlig tillämpning i hela landet. I direktiven anförs bl.a. att det behövs en bedömning av vilka behov som finns av det skydd som ett riksintresse ger för de områden som är angivna som riksintresseområden. Det bör analyseras i vilken grad andra former av rättsligt skydd kan vara lämpligt för att täcka behoven. Det finns även skäl att bedöma vilka samhällsintressen som bör omfattas av möjligheten att peka ut områden av nationell betydelse enligt riksintresseregleringen. Behovet av ett starkare skydd av brukningsvärd jordbruksmark har exempelvis påtalats vid ett flertal tillfällen. Detsamma gäller dricksvattentäkter. Även andra intressen kan komma i fråga. Utredaren ska särskilt bl.a. analysera tillämpningen av 3 kap. 5–9 §§ bl.a. med avseende på skillnader i områdenas betydelse i ett regionalt eller nationellt perspektiv och överväga sätt att förbättra den, bedöma vilket reellt behov som finns för de riksintressen som anges i 3 kap. och bedöma hur väl dagens områden av riksintresse motsvarar detta behov samt analysera frågan om huruvida ett område som är av riksintresse kan upphöra att vara det, t.ex. till följd av att området getts ett rättsligt bindande skydd. Utredaren ska med förtur behandla frågan om bostadsförsörjning i relation till riksintressesystemet och utveckla ett system där avvägningar kan göras mellan olika riksintressen och tillgodoseendet av bostadsförsörjningsbehovet. Överväganden och förslag i förtursfrågan ska redovisas i ett delbetänkande men också ingå i redovisningen av hela uppdraget. Beskrivningar och eventuella förslag i delredovisningen måste därför utformas så att de möjliggör för utredaren att senare ge förslag som tar hänsyn till helheten och andra aspekter än enbart bostadsförsörjningen. Delbetänkandet ska redovisas . Uppdraget i sin helhet ska redovisas i ett slutbetänkande . Utredaren ska följa Miljömålsberedningens arbete och ta del av arbete med granskning av statens hantering av riksintressen. Regeringen beslutade att ge i uppdrag att ta fram en kunskapssammanställning, exempelsamling och vägledning för tillämpningen av de bestämmelser i som har en tydlig koppling till hållbar utveckling, i första hand 2 kap. 3 § och 3 kap. 5 § 4, i syfte att säkerställa ett ökat och tydligt fokus på hållbar utveckling vid tillämpningen av PBL (S2014/186/PBB [delvis]). Regeringen konstaterar att vid prövning av frågor enligt PBL ska hänsyn tas till både allmänna och enskilda intressen. Utgångspunkten för kommunernas bedömning vid prövning av frågor enligt PBL är att mark- och vattenområden ska användas till det eller de ändamål som områdena är mest lämpade för med hänsyn till läge, beskaffenhet och behov. Företräde ska ges åt sådan användning som från allmän synpunkt medför en god hushållning. Regeringen bedömer att det finns ett behov av vägledning för att ge kommuner, länsstyrelser och andra berörda aktörer stöd vid tolkningen av och avvägningarna mellan de olika hållbarhetsdimensionerna i PBL, i första hand gällande 2 kap. 3 § samt 3 kap. 5 § 4, i syfte att säkerställa ett ökat och tydligt fokus på hållbar utveckling vid tillämpningen av PBL. Den kunskapssammanställning och exempelsamling som ska tas fram inom ramen för uppdraget är en central del i metodutvecklingen. Uppdraget ska redovisas . Motionsyrkanden om hushållningen med mark- och vattenområden har behandlats av utskottet , i betänkande 2012/13:CU12. Utskottet hänvisade bl.a. till pågående beredningsarbete inom och föreslog att skulle avslå motionsyrkandena. Som redovisats ovan pågår ett omfattande arbete med de frågeställningar som tas upp i motionerna. Utskottet vill särskilt peka på att utredningen om hushållning med mark- och vattenområden av riksintresse bl.a. ska bedöma vilka samhällsintressen som bör omfattas av möjligheten att peka ut områden av nationell betydelse enligt riksintresseregleringen. Enligt utskottet ligger det pågående arbetet helt i linje med motionsförslagen. Resultatet av det pågående arbetet bör inte föregripas av något initiativ från . Motionerna bör därför avslås. Insatser för vandrande fisk i sjöar och vattendrag Utskottets förslag i korthet Utskottet avslår motionsyrkanden om insatser för vandrande fisk i sjöar och vattendrag. Utskottet hänvisar till pågående utredningsarbete. Jämför reservation 4 (MP, V). m.fl. (S) begär i motion 2013/14:C311 ett tillkännagivande om att regeringen ska se över möjligheten att hitta en samsyn mellan behovet av insatser för vandrande fisk i sjöar och vattendrag och behovet av en effektivisering av vattenkraften. (C) anför i motion 2013/14:C414 att när nu den svenska vattenkraften står inför stora investeringar är det enligt motionären rätt tidpunkt att se över de vattendomar som reglerar den svenska vattenkraften. I detta arbete måste enligt motionären en balans hittas mellan insatser för vandrande fisk och behovet av utvecklad förnybar energi från vattenkraften. Ett tillkännagivande begärs i enlighet med detta. I motion 2013/14:C433 föreslår (M) ett tillkännagivande om att regeringen i den mån det är möjligt bör uppmuntra ägarna av befintliga vattenkraftverk att vidta åtgärder för att underlätta för vandrande fisk i sjöar och vattendrag. m.fl. (V) föreslår i motion 2013/14:MJ424 ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med ett lagförslag som innebär att kraftbolagen blir skyldiga att bygga laxtrappor eller andra fiskvandringsvägar i våra reglerade vattendrag. För att få bedriva vattenverksamhet krävs vanligtvis tillstånd enligt 11 kap. . I samband med tillståndsprövningen görs en bedömning av bl.a. skador på fisket. Om den som ska bedriva vattenverksamheten kan skada fisket är denne enligt 8 § skyldig att utan ersättning vidta åtgärder och för framtiden underhålla behövliga anordningar för fiskens framkomst eller fiskets bestånd, släppa fram vatten för ändamålet samt iaktta de villkor och förelägganden i övrigt som på grund av verksamheten kan behövas till skydd för fisket i det vatten som berörs av vattenverksamheten eller i ett angränsande vattenområde. Ett alternativ till villkor eller förelägganden kan vara särskilda fiskeavgifter. Kraven på åtgärder är således lagreglerade och kan dessutom göras gällande i samband med omprövningar av tidigare meddelade tillstånd enligt 24 kap. 5 § . Omprövning kan begäras av verksamhetsutövaren eller staten enligt 7 och 8 §§ samma kapitel; exempelvis kan en länsstyrelse begära en omprövning av villkoren i ett tillstånd. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att se över reglerna om vattenverksamhet i och lagen med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet, den s.k. restvattenlagen (dir. 2012:29). Utredningen antog namnet . Utredaren ska föreslå de ändringar i reglerna som behövs för att miljörättens grundläggande principer – såsom principen om att förorenaren betalar och principen om att bästa möjliga teknik ska användas – får genomslag även i den vattenrättsliga regleringen. Utredaren ska analysera rättskraftens räckvidd i fråga om sådana tillstånd och äldre rättigheter som enligt 5 § lagen om införande av ska jämställas med tillstånd som meddelas med stöd av . Utredaren ska vidare undersöka möjligheterna att använda generella föreskrifter om försiktighetsmått i stället för villkor i de enskilda tillstånden. Enligt direktiven ska utredaren föreslå hur tillståndsprövning av vattenverksamheter kan ändras i syfte att – på samma sätt som gäller för miljöfarliga verksamheter – hela verksamheten ska prövas i de fall verksamhetsutövaren önskar ändra en anläggning eller driften av en verksamhet och förutsättningarna för ändringstillstånd enligt 16 kap. 2 § tredje stycket inte är uppfyllda. I uppdraget ingår vidare att analysera systemet för omprövning av vattenverksamheter och föreslå de ändringar som behövs för att åstadkomma ett effektivt system för omprövning av vattenverksamheter med den frekvens av omprövningar som krävs för att se till att verksamheter bedrivs på ett sådant sätt att den lever upp till hänsynsregler och krav i fråga om vattenkvalitet och påverkan på djur- och växtliv. De ändringar som föreslås ska säkerställa att alla tillståndspliktiga vattenverksamheter har tillstånd i överensstämmelse med de miljökrav som ställs i och de nämnda EU-kraven, som en väl fungerande markavvattning och en fortsatt hög regler- och produktionskapacitet i den svenska vattenkraftsproduktionen eftersträvas. beslutade regeringen genom tilläggsdirektiv (dir. 2012:60) att uppdraget även skulle omfatta en särskild analys av 4 kap. 6 § . Detta uppdrag redovisades i ett delbetänkande (SOU 2012:89).