bet · H101FöU6 · 2014-01-21 00:00:00 — I MSB:s information om fyrverkerier framhålls att det kan upplevas som att det fortsätter att smälla trots förbudet, eftersom många andra fyrverkeriprodukter också kan avge ljud men att myndigheten har underkänt många produkter för att knallen har ansetts vara för stor i förhållande till den övriga effekten. Även rent tekniskt, påtalar MSB, borde knall ha minskat till följd av att ett nytt internationellt klassificeringssystem medfört strängare krav på förvaring och transport av farligt gods, vilket lett till att fyrverkerier har blivit allt mindre i kaliber och innehåller allt mindre knallsats. MSB uppger vidare att man inte har kunnat konstatera att fyrverkeritillverkarna har försökt kringgå förbudet mot smällare genom att göra liknande produkter men med ljuseffekter, eller genom mer knalleffekter i de fyrverkerier som inte är förbjudna. MSB bedömer inte heller att det nu finns fler små fyrverkeriprodukter på marknaden än tidigare (MSB:s webbsida). När de gäller fyrverkeriers miljöpåverkan har utskottet vid de tidigare behandlingarna av frågan påtalat att utvecklingen går mot mindre farliga och mer miljöanpassade produkter och att de utsläpp som orsakas av dagens fyrverkerier enligt tillgänglig information inte utgör någon nämnvärd risk, vare sig för människors hälsa eller för miljön. Kemikalieinnehållet i fyrverkerier regleras på EU-nivå, bl.a. genom att de ämnen som förbjuds i EU-förordningen 850/2004 om långlivade organiska föroreningar inte får förekomma i fyrverkerier. I LBE:s aktsamhetsregel för hantering av explosiva varor (jfr ovan) ingår också krav på att vidta nödvändiga försiktighetsmått för att förebygga och begränsa skador på miljön. Vidare framgår av de väsentliga säkerhetskrav som anges i MSB:s närmare föreskrifter om pyrotekniska artiklar att fyrverkerier bara får tillverkas av material som minimerar de risker som avfallet kan innebära för hälsa, egendom och miljö. Utskottet har i föregående betänkanden även ansett att den nya lag om brandfarliga och explosiva varor som trädde i kraft har skapat bättre förutsättningar att hindra, förebygga och begränsa olyckor och skador. Bland annat har bestämmelsen om överlåtande av explosiva varor förtydligats, med innebörden att t.ex. fyrverkerier endast får överlåtas till den som har rätt att hantera dem (15 §). Avsikten är att detta ska leda till minskad langning och att ungdomars missbruk av fyrverkerier stävjas. Lagen har också inneburit att ansvaret för tillstånd och tillsyn av förvaring, handel och överföring av fyrverkerier samlats hos kommunerna, vilket enligt utskottets mening väsentligen förbättrat kommunernas förutsättningar att ta ett samlat grepp om fyrverkeriverksamheten. För att säkerställa efterlevnaden av de bestämmelser som anges i och följer av LBE bedriver MSB operativ tillsyn och marknadskontroll – bl.a. genom inspektion av försäljningsställen och importörernas lager – samt ger tillsynsvägledning i de fall då andra aktörer ansvarar för den operativa tillsynen. Som ett led i detta arbete har MSB utvecklat och genomfört en särskild utbildning inom LBE för kommunala tillsynsförrättare och tillståndsgivare (, Årsredovisning ). Vid den senaste behandlingen av frågor om fyrverkerier uppmärksammade utskottet att MSB:s statistik över fyrverkeriolyckor för perioden –2011 visade en nedåtgående trend och att antalet sjukhusvårdade till följd av fyrverkeriolyckor hade minskat betydligt (bet. 2012/13:FöU4). Enligt uppgifter från MSB med anledning av den nu aktuella behandlingen av frågorna visar den senaste olycksstatistiken att antalet svåra skador orsakade av fyrverkerier fortsätter att minska. Antalet personer som skadas så allvarligt att de måste uppsöka akutmottagning uppgår nu till ca 100 personer och av dessa behöver drygt 20 personer fortsatt sjukhusvård. Båda kategorierna har halverats . MSB konstaterar vidare att olyckor med fyrverkerier är en av de få olyckstyper som uppvisar en nedåtgående trend. Av antalet patienter i slutenvården till följd av olyckor kommer från fyrverkeriolyckor. De flesta fyrverkeriolyckorna sker i anslutning till nyårsfirandet. Användningen av fyrverkerier har en lång tradition och är till glädje och nöje för många människor men är också förenad med vissa missförhållanden. Utskottet vill, liksom tidigare, framhålla att det delar den olust som många känner inför den ibland ovarsamma användningen av fyrverkerier men att det finns en välavvägd och tydlig lagstiftning på området. Utskottet konstaterar att MSB, i egenskap av föreskrivande myndighet, följer utvecklingen på området för att med hänsyn till allmänhetens säkerhet anpassa de generella bestämmelserna efter kunskapsläget och att det i övrigt är upp till kommunerna att närmare begränsa de problem som kan uppstå för allmänheten. Den nya lagstiftning om brandfarliga och explosiva varor som trädde i kraft har, enligt utskottets mening, också skapat bättre förutsättningar för den kommunala tillstånds- och tillsynsverksamheten, och utskottet noterar att MSB i egenskap av tillsynsvägledande myndighet har vidtagit åtgärder för att stärka kommunernas arbete på området, bl.a. genom särskilda utbildningar. När det gäller problem med smällare och efterlevnaden av förbudet mot sådana produkter noterar utskottet att MSB:s bedömning är att utvecklingen går mot fyrverkerier av allt mindre kaliber och med allt mindre knallsats, och att man inte har kunnat konstatera att tillverkarna har försökt kringgå förbudet. Utskottet har också tidigare konstaterat att det av den information som finns att tillgå går att utläsa att utvecklingen går mot mindre farliga produkter. Den senaste statistiken över fyrverkeriolyckor visar att antalet svåra skador orsakade av fyrverkerier fortsätter att minska och stärker därmed utskottets tidigare uppfattning. Utskottet föreslår att motionerna avstyrks. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Elektromagnetiska fält och elöverkänslighet, punkt 1 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:N339 av (MP) och 2013/14:Fö210 av och (MP, V) samt 2013/14:Fö225 av i (S), 2013/14:Fö226 av i (C) yrkandena 1 och 3, 2013/14:Fö231 av (S), 2013/14:Fö237 av i och (båda S), 2013/14:Fö242 av m.fl. (S), 2013/14:Fö253 av (MP) yrkandena 1 och 2, 2013/14:Fö254 av (MP) och 2013/14:Fö255 av (MP) yrkandena 1 och 2. Vagabonderande strömmar, dvs. fenomenet att returströmmen i en krets tar en annan väg tillbaka än den därför avsedda ledningen, kan ge upphov till stora magnetfält i byggnader. Det handlar om elström som hittar sin väg i olika metallstrukturer i vår byggda miljö, såsom fjärrvärmesystem och vattenledningar, men det kan även handla om återledning i mark. Elinstallationer som är konstruerade så att all återledning sker i därför avsedda kablar bildar väldigt små magnetfält i sin omgivning. Många installationer som t.ex. pumpar och fläktar är emellertid utförda på ett sådant sätt att returströmmen går via fjärrvärmesystemet, vattenledningsnätet eller ventilationstrummorna. Magnetfälten kan då bli mycket stora. Eftersom detta är oavsiktliga effekter mäts de vagabonderande strömmarna och de magnetfält de skapar inte särskilt ofta. Kunskapen är därför inte så stor om fenomenet. En sak vet man dock med säkerhet. Korrosion i fjärrvärmenät och vattenledningar påverkas så att den ökar kraftigt när el leds i rören. Enbart detta borde vara en anledning till att inte tillåta vagabonderande strömmar. Ett annat skäl är att magnetfält som uppstår på grund av dåliga konstruktioner kan variera kraftigt och byta väg utan att vi vet om det och därför flytta runt fälten i olika system. Det bidrar till att kvaliteten på elen försämras och utgör även en hälsorisk. Magnetfält från vagabonderande strömmar kan vara så kraftiga att de allvarligt påverkar biologiskt material. Vi vill därför framhålla behovet av åtgärder som avskaffar problemet med vagabonderande strömmar. Den viktigaste åtgärden är att utforma och införa ett förbud för den som ansvarar för infrastruktur för annat än eldistribution – som fjärrvärme, fjärrkyla, vatten, avlopp eller liknande – att transportera el i samma system. Ett regelverk skulle eventuellt kunna utformas så att man förtydligar ett krav på elektrisk isolering av den infrastruktur som nätägaren ansluter till varje fastighet samt även regler för montering av pumpar, motorer och andra elinstallationer som anläggningsägaren nyttjar för sin egen verksamhet. Även utformningen av installationer inom byggnader bör regleras på ett sådant sätt att uppkomsten av vagabonderande strömmar minimeras i affärsbyggnader, bostadshus, fabriker och andra lokaler. Regeringen bör i ovan nämnda frågor återkomma till med förslag på hur elsäkerhetsfrågorna kan hanteras och regleringen utformas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Säkerheten vid kärnkraftverk, punkt 5 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Fö221 av och (båda S) och 2013/14:Fö235 av m.fl. (S). Efter att ha upplevt de stora kärnkraftsolyckorna i Tjernobyl, och i finns en stor oro att en lika allvarlig olycka skulle inträffa i eller i vår omvärld som kommer att drabba oss och våra kommande generationer. Svenska kärnkraftverk ligger i befolkningstäta områden, vilket innebär att en olycka skulle vara en katastrof. Vi menar att säkerheten och arbetet med säkerhetsfrågor därför alltid måste ha högsta prioritet vid ett kärnkraftverk. Svensk kärnkraftsindustri har haft ett högt förtroende i säkerhetsfrågor. Det har dock visat sig att säkerheten även vid svenska kärnkraftverk är bristfällig. Säkerheten vid kärnkraftverket i Forsmark har t.ex. kritiserats för att en stor grupp miljöaktivister kunde ta sig in på området. stod Forsmark i princip utan skydd, sedan personalen vid polisens speciella insatsstyrka i – som har i uppdrag att i en krissituation säkerställa att kärnkraftverket kan stängas säkert – hade sagt upp sig. Kärnkraftverket stod under särskild tillsyn av SSM med anledning av att myndigheten upptäckt allvarliga brister i säkerhetsarbetet vid kärnkraftverket. gjorde Greenpeaceaktivister ett förnyat intrång vid samtliga kärnanläggningar. släppte en skärmflygare ned ballonger över och inträffade en brand i kärnkraftverket. Dessa händelser utgör bara exempel på olika tillbud och vi menar att det är uppenbart att det saknas riskmedvetande hos de högst ansvariga för verksamheten. Det handlar i slutändan om pengar. Det är fråga om resurser till statliga myndigheter vars uppdrag är att ansvara för säkerheten vid våra kärnkraftverk. I industrin handlar det om att minimera kostnaderna, i detta fall för säkerheten, för att åstadkomma en så stor vinst som möjligt. Det är därför angeläget att regeringen genom ägardirektiv till skärper kraven på ett förbättrat säkerhetsarbete, inte minst vad gäller den fysiska säkerheten runt anläggningarna. Lika angeläget är att regeringen anslår tillräckliga medel till polisen och andra myndigheter som är ansvariga för säkerheten vid kärnkraftverk så att en hög säkerhetsnivå kan hållas. Vi menar även att regeringen bör återkomma med en årlig, samlad rapport där kärnkraftsproducenterna samt berörda myndigheter beskriver hur förbättringsarbetet med säkerheten vid de svenska kärnkraftsanläggningarna fortlöper. Vi vill också framhålla betydelsen av att ständigt utveckla det förebyggande beredskapsarbetet på kärnkraftsområdet genom övningar och annan förberedande verksamhet. Vid en övning av en brand i kärnkraftverket i kunde man efteråt konstatera att inte skulle klara en så stor olycka. Kärnkraftssäkerheten måste ständigt bevakas och utvecklas, och genom återkommande övningar kan problemområden upptäckas och åtgärdas innan det händer en olycka. Vad som anförts ovan om att regeringen genom ägardirektiv bör slå fast att säkerhetsarbetet måste gå före vinst och om betydelsen av att ständigt utveckla det förebyggande säkerhetsarbetet vid kärnkraftverken bör som sin mening ge regeringen till känna. Kärnavfallsavgiften, punkt 6 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:N334 av m.fl. (MP) yrkande 4. I regeringens skrivelse 2011/12:141 Kärnkraft utan statliga subventioner skriver regeringen att avgiftssystemet för restprodukter lever upp till att inte subventionera kärnkraften. Den bedömningen delade inte den ansvariga myndigheten, , då den föreslog en höjning av den avgift kärnkraftsindustrin betalar till Kärnavfallsfonden från ca /kWh producerad kärnkraftsel till ca /kWh. beslutade regeringen att endast höja avgiften till /kWh. meddelade Kärnavfallsfonden att det ändå saknas för att de avsatta pengarna ska räcka till slutförvaringen av det svenska kärnavfallet. Enligt en uträkning som , Vetenskapsradion låtit göra skulle avgiften behöva femfaldigas till runt /kWh för att täcka upp underskottet i Kärnavfallsfonden. Jag anser att avgiften för hanteringen av kärnkraftens restprodukter bör möta den nivå som den ansvariga myndigheten bedömer som nödvändig för att täcka kostnaderna. Att kärnkraften inte betalar för hantering av sina egna restprodukter är ett tydligt fall av subvention. Kärnavfallsavgiften bör spegla den verkliga kostnaden för kärnkraftens restprodukter. Detta bör ge regeringen till känna som sin mening. Elsäkerhet, punkt 7 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (MP), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Fö229 av (S). Ansvaret för elsäkerheten i regleras i elinstallatörsförordningen (1990:806). Syftet med förordningen är att förebygga risk för skador på personer och egendom till följd av bristfällig eller felaktig installation av elektriska starkströmsanläggningar. I har elsäkerheten organiserats utifrån ett system där utbildade yrkesmän utför arbete som översiktligt planeras av en ansvarig behörig installatör. Ansvarsfördelningen är sådan att elinstallatören planerar arbetet, väljer ut lämpliga yrkesmän och övervakar det löpande arbetet. Elinstallatören är den ende som har en certifierad utbildning medan yrkesmannens kompetens i regel certifieras av ett partsgemensamt organ efter godkänd gymnasie- och lärlingsutbildning. Den huvudprincip som uttrycks i elinstallatörsförordningen om att elinstallatören och yrkesmannen ska vara anställda i samma företag anses därför vara ett grundläggande krav för att den ansvariga elinstallatören ska kunna utföra sitt uppdrag på ett elsäkerhetsmässigt säkert sätt. Det handlar om att elinstallatören ska ha möjlighet att planera, leda och kontrollera det arbete som yrkesmannen utför. Denna reglering har lett till att många olyckor har kunnat undvikas i samband med genomförda elinstallationer. beslutade regeringen att tillsätta en utredning med uppdrag att lämna förslag till ett nytt regelverk för kompetenskontroll av personer som ska utföra elinstallationer. Uppdraget ska redovisas . har , genom beslutade ändringar i myndighetens föreskrifter till elinstallatörsförordningen, i praktiken upphävt förordningens anställningskrav. Det innebär att en av de mest grundläggande reglerna i det svenska elsäkerhetssystemet upphävs, som regeringen ska utreda den framtida regleringen och ansvaret på området. Vi menar att detta är djupt olyckligt och otillfredsställande och att regeringen bör återställa anställningskravet i elinstallatörsförordningen genom en revidering av förordningen som begränsar föreskriftsrätt och möjligheten att tillämpa undantag från anställningskravet. Därmed, menar vi, skulle den tillsatta utredningen ges möjlighet att förutsättningslöst granska och analysera hur ett säkrare elsäkerhetssystem ska kunna byggas upp. Vi anser att 4, 6 och 15 §§ elinstallatörsförordningen bör få följande lydelse: får i det särskilda fallet eller genom föreskrifter medge undantag från tillämpningen av förordningens 2 och 3 §§. Elinstallationsarbete får utföras endast av elinstallatör eller av yrkesman under överinseende av elinstallatör hos vilken yrkesmannen är anställd eller som är anställd i samma företag som yrkesmannen. Undantag från kravet att yrkesmannen och elinstallatören skall vara anställda i samma företag kan ske i följande fall: Elinstallatör eller yrkesman är anställd i det företag hos vilket elinstallationsarbete tillfälligt skall utföras och arbetets omfattning är klarlagd innan det påbörjas. Elinstallationsföretag tillfälligt eller för visst projekt anlitar yrkesman från annat elinstallationsföretag. Nätägare tillfälligt eller för jourtjänst anlitar yrkesman från annan nätägare. Skolelev i utbildningssyfte skall utföra arbete. I annat fall än som avses under punkt 1–4 efter prövning av i varje särskilt fall. Närmare föreskrifter för verkställigheten av denna förordning meddelas av . Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Fyrverkerier, punkt 8 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Fö248 av och (båda SD) och 2013/14:C280 av m.fl. (V) yrkande 18, 2013/14:Fö213 av (S) och 2013/14:Fö230 av (S). Fyrverkerier är festliga men kan också medföra problem som miljöförstöring samt att de skrämmer vild- och tamdjur. Det har blivit vanligt att skjuta fyrverkerier alla möjliga dagar , sammanfallande med andra nationers helgdagar, vilket inte är rimligt. Fyrverkeri ska därför endast vara tillåtet vid vissa svenska högtider, såsom nyårsafton och och vid särskilda tillfällen som exempelvis invigningar av stora idrottsarrangemang eller officiella nationaldagsfiranden. Frågan lämpar sig bra för lagstiftning med samma regler i hela landet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Fyrverkerier, punkt 8 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C280 av m.fl. (V) yrkande 18 och 2013/14:Fö213 av (S), 2013/14:Fö230 av (S) och 2013/14:Fö248 av och (båda SD). Det finns många skäl att reglera användandet av fyrverkerier – bl.a. miljöskäl, personskadeskäl och djurskyddsskäl. Det handlar exempelvis om att begränsa användandet till vissa anvisade platser och tidpunkter samt att reglera vem som får sälja och köpa fyrverkerier och när detta ska få ske. finns dock brister när det gäller såväl tillsynen som efterlevnaden av gällande regler. För att säkerställa ett högt konsumentskydd och att producenter och övriga näringsidkare tar sitt ansvar gentemot konsumenterna anser jag att regeringen bör återkomma med förslag för att förbättra tillsynen och efterlevnaden när det gäller användandet av fyrverkerier. Detta bör som sin mening ger regeringen till känna. Elektromagnetiska fält och elöverkänslighet, punkt 1 (V) (V) anför: Sambandet mellan elektromagnetiska fält och elöverkänslighet är en omdiskuterad fråga. Det finns ingen entydig forskning och det finns många osäkerheter. Det gör att det är svårt att ta ställning för de motioner som kommit in. I ett fall tycker jag dock att det finns anledning att titta närmare på problematiken. Det gäller vagabonderande strömmar, som tas upp i motion 2012/13:N339 av (MP) och (V). Jag anser att det generellt borde forskas mer på detta område då fenomenet kan förekomma i väldigt många byggnader och det finns risk att många människor berörs. Min förhoppning är att det satsas mer på forskning om elektromagnetiska fält generellt och vagabonderande strömmar speciellt. I avvaktan på ytterligare forskningsrön avstår jag från att stödja motionen i detta läge. Förteckning över behandlade förslag Motion från allmänna motionstiden 2012/13:N339 av (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av åtgärder som avskaffar problemet med vagabonderande strömmar. Motioner från allmänna motionstiden 2013/14:C280 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag för att förbättra tillsynen och efterlevnaden när det gäller användandet av fyrverkerier. 2013/14:Fö210 av och (MP, V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av åtgärder som avskaffar problemet med vagabonderande strömmar. 2013/14:Fö213 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över lagstiftningen om förbud mot smällare. 2013/14:Fö221 av och (båda S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ägardirektiv till kärnkraftverk. 2013/14:Fö225 av i (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att uppmuntra och stödja ytterligare forskning om elektromagnetiska strålningseffekter med speciell inriktning på barns användning av trådlösa nätverk och mobiltelefoner. 2013/14:Fö226 av i (C): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten och förutsättningarna för att inrätta lågstrålande zoner i alla kommuner, liksom strålningsfria miljöer i sjukhus och andra vårdinrättningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten till ökad forskning om elöverkänslighet och om hur ny teknik kan användas säkert. 2013/14:Fö228 av och (båda M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att bryta ut frågan om 18-års åldersgräns för att använda solarier ur strålsäkerhetspropositionen för snabbare handläggning. 2013/14:Fö229 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening att 4 §, 6 § och 15 § i elinstallatörsförordningen (1980:806) bör få den lydelse som framgår av motionen. 2013/14:Fö230 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett förbud för privatpersoner mot att köpa och avfyra fyrverkerier. 2013/14:Fö231 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om boendeformer för elöverkänsliga. 2013/14:Fö233 av och (båda C): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om mål. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utse en lämplig myndighet med övergripande ansvar över radonfrågan. 2013/14:Fö235 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förebyggande arbete gällande kärnkraften. 2013/14:Fö237 av i och (båda S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör starta ett arbete kring rekommendationerna i resolution samt öka forskningsinsatserna för att få fram alternativ till nuvarande telekommunikation. 2013/14:Fö240 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att se över möjligheten att förbjuda försäljning och innehav av starka laserpekare för privat bruk. 2013/14:Fö242 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av forskning och utveckling av värdiga boendeformer för elöverkänsliga. 2013/14:Fö243 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att målsman måste ge sitt tillstånd vid solariesolande för barn . 2013/14:Fö248 av och (båda SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att fyrverkeri endast ska vara tillåtet vid vissa svenska högtider, nyårsafton och samt vid särskilda tillfällen som exempelvis invigningar av stora idrottsarrangemang eller officiella nationaldagsfiranden.