bet · H201FöU6 · 2014-12-15 00:00:00 — gett MSB i uppdrag att lämna förslag på hur ett system för ersättningar till kommuner för förebyggande åtgärder mot naturolyckor m.m. kan kopplas ihop med ersättningar för efterföljande åtgärder (Fö2007/2955/SSK). uppdraget, som överlämnades , föreslog MSB att en fond skulle inrättas för ersättning till kommuner vid olyckor och extraordinära hän- Fonden skulle ersätta en kommuns merkostnader på grund av en olycka eller skadeverkningar av en extraordinär händelse oberoende av orsaken till Utskottet avstyrkte det aktuella motionsyrkandet om en nationell katastroffond med hänvisning till att regeringens beredning av förslagen borde behandlade försvarsutskottet, i utlåtande /13:FöU12, Euro- peiska kommissionens grönbok om försäkring mot naturkatastrofer och kata- strofer som orsakats av människor. syftar till att öka kunskapen om ämnet och bedöma om åtgärder på EU-nivå vore lämpliga för att förbättra marknaden för försäkringar mot katastrofer i EU. kommissionen uppmuntra försäkringsgivare att förbättra det sätt på vilket de bidrar till att hantera klimatriskerna. Målet är att öka marknadspenetrationen av naturkatastrofförsäkringar och att frigöra försäkringsprissättningens och andra finansiella produkters fulla kraft för att förebygga och begränsa risker och säkerställa att de olika investeringarna och affärsbesluten är klimathåll- bara på lång sikt. Väl utformade försäkringspolicyer, framhåller kommis- sionen, kan förutom att minska den ekonomiska inverkan av katastrofer även fungera som ett marknadsbaserat instrument som avskräcker från riskfyllt be- teende och främjar riskmedvetenhet och allmänna skyddsåtgärder mot olyckor i alla ekonomiska och finansiella beslut. I faktapromemoria till med anledning av grönboken (2012/13:FPM106) uppmärksammades bl.a. att vissa av frågorna i grönboken har bäring på den allmängiltiga försäkringsavtalsrätten. rades att den nuvarande försäkringsavtalslagen (2005:104) bygger på att för- säkringsföretagen själva bör bestämma vilka risker som de är beredda att ta ansvar för, dvs. att det som huvudregel råder avtalsfrihet när det gäller utform- ningen av försäkringsvillkoren och försäkringarnas omfattning. förde i sin granskning av grönboken att man vid upprepade tillfällen framhållit betydelsen av det skadeförebyggande arbetet och att man ansåg att det var vik- tigt att incitamenten för sådana insatser stimuleras och inte elimineras. tet ville också peka på att kan anvisa ytterligare medel på statsbud- geten – om ersättningsbehovet är synnerligen omfattande eller ömmande – om anslaget för detta ändamål skulle visa sig otillräckligt. att kommissionen utreder förutsättningarna för hur en mer robust försäkringslösning kan åstadkommas och om detta är angeläget att ordna på EU-nivå. Avslutningsvis framhölls att man delade regeringens bedömning att effekterna på gällande svenska regler kan bedömas först när åtgärderna ytterligare har bearbetats och konkretiserats. Om grönboken leder till ett EU-rättsligt instrument, konstaterade utskottet, kan det komma att medföra särskild lagstiftning om försäkringar mot naturkatastrofer och katastrofer som orsakats av människor. Även finansutskottet har behandlat och avstyrkt frågor om ersättningar vid naturkatastrofer. I betänkande 2005/06:FiU1 anförde utskottet att man var tveksam till lösningar som innebär att fonder för speciella ändamål byggs upp vid sidan av statsbudgeten då det i förlängningen skulle riskera att skapa betydande problem både vad gäller budgetdisciplinen och finansmakt. I betänkande 2008/09:FiU33 hänvisade utskottet till att Klimat- och sårbarhetsberedningen (SOU 2007:60) gjort bedömningen att det finns områden där befintliga försäkringslösningar inte är tillräckliga för att skydda den enskilde mot ekonomiska skador, men att det inte finns några hinder mot privata försäkringslösningar på dessa områden och därmed inga starka skäl för att införa statliga lösningar. I budgetpropositionen gjorde regeringen bedömningen att det inte finns skäl att ändra på den ekonomiska ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna vid katastrofer och större olyckor. I sammanhanget framhölls att kommunerna har möjlighet att få ersättning av staten från anslaget 2:3 Ersättning för räddningstjänst m.m. i samband med räddningsinsatser som medfört betydande kostnader (prop. 2012/13:1 utg.omr. 6 avsnitt 4.6.3). I betänkande 2013/14:FöU4 ansåg utskottet att de överväganden som legat till grund för bestämmelserna i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor, förkortad LSO, om räddningstjänstens befogenheter alltjämt äger giltighet. Enligt utskottets mening är dessa bestämmelser, tillsammans med de skyldigheter som lagen stadgar när det gäller efterföljande åtgärder, en tillfredsställande ordning med hänsyn till ansvarsfördelningen mellan det offentliga och den enskilde. Motionen om att se över möjligheten för räddningstjänsten att kunna stänga dammluckor efter en översvämning avstyrktes därför. Klimatförändringarna är ett globalt säkerhetshot menar regeringen i budgetpropositionen (prop. 2014/15:1, utg.omr. En av många utmaningar vi står inför som en konsekvens av ett förändrat klimat är ett mer extremt väder med ökade risker för naturolyckor. För att kunna möta utmaningarna gör regeringen bedömningen att det krävs fokus på klimatanpassning och det före- Regeringen anser att för att bygga ett klimatsäkert och håll- bart samhälle bör fysisk planering och byggande, arbete med olycks- och kris- beredskap samt hantering av olyckor och allvarliga störningar ses i ett helhets- Berörda aktörer bör ta hänsyn till detta i den fysiska planeringen, både vad gäller nyexploatering och i befintlig bebyggelse. Det är viktigt att kommuner och andra lokala aktörer säkerställer att förebyggande åtgärder vid- tas för att begränsa naturolyckors konsekvenser och att detta knyts ihop med klimatanpassningsarbetet i fråga om markanvändning i samband med fysisk För förebyggande åtgärder i områden där risken för naturolyckor bedöms vara särskilt stor lämnades statligt bidrag till 16 kommu- ner från anslaget 2:2 Förebyggande åtgärder mot jordskred och andra natur- olyckor på totalt . Sådana åtgärder som skyddar sam- hällsviktig verksamhet prioriterades. Regeringen har lämnat i uppdrag till en rad myndigheter att ta fram un- derlag till Kontrollstation 2015 för anpassning till ett förändrat klimat. ges meteorologiska och hydrologiska institut () har t.ex. i uppdrag (M2013/3204/Kl) att i samarbete med berörda myndigheter följa upp och ana- lysera det arbete med klimatanpassning som utförts sedan Klimat- och sårbar- hetsutredningens delbetänkande Översvämningshot–Risker och åtgärder för , och (SOU 2006:94) och slutbetänkandet inför klimatförändringarna (SOU 2007:60). Uppdraget ska i relevanta delar även genomföras i samarbete med (L2013:02). bedömning ska göras av återstående behov av åtgärder med förslag på fortsatt arbete med klimatanpassning. Uppdraget syftar till att ge ett aktuellt underlag för att kunna bedöma framstegen i arbetet med att anpassa till ett för- Underlaget ska vidare kunna användas dels för att säkerställa att arbetet med anpassning i de olika sektorerna och regionerna fortskrider på ett ändamålsenligt sätt, dels som stöd i arbetet med att prioritera de mest an- Underlaget ska även belysa hur tvärsektoriellt samarbete Uppdraget ska redovisas till senast den 28 En rad myndigheter och verk har i övrigt fått uppdrag i instruktioner och regleringsbrev som rör klimatanpassning i enlighet med Klimat- och sårbar- hetsutredningens åtgärdsförslag, bl.a. , (SGI), , , , , , , , , Lantmäteriet, , och . Nationellt för klimatanpassning har inrättats vid . Länsstyrelserna fick 2009 i uppdrag att samordna det regionala arbetet med I regleringsbrevet fick länsstyrelserna vidare i upp- drag att sammanställa och jämföra det klimatanpassningsarbete som utförs på nivå och att i samråd med berörda aktörer ta fram regionala hand- lingsplaner för klimatanpassning till vägledning för det fortsatta lokala och MSB är nationell kontaktpunkt för åtagande i Hyogodeklarationen och Framework for Action 2005–2015, inom ramen för FN. Syftet är att göra världen säkrare mot naturolyckor genom arbete med att reducera risker för och minska konsekvenserna av naturkatastrofer. Myndigheten ska även samordna det nationella arbetet genom en nationell plattform för arbete med naturolyckor. Inom ramen för plattformen samverkar 20 myndigheter och organisationer. Syftet är att öka samhällets förmåga att förebygga och hantera negativa konsekvenser av naturhändelser, i dagligt tal kallat naturolyckor. Handlingsplan 2014–2015 – Nationell plattform för arbete med naturolyckor publicerades (MSB614 – ). Inom ramen för ansvarsprincipen har samhällets aktörer vidtagit förebyggande åtgärder för att förbättra robustheten inom sina respektive ansvarsområden anger regeringen i budgetpropositionen (prop. 2014/15:1, utg.omr. Åtgärderna har i huvudsak finansierats av den aktör som ansvarar för verksamheten. Åtgärder som vidtagits med medel från utgiftsområde 6 utifrån erfarenheter från inträffade händelser och berörda aktörers risk- och sårbarhetsanalyser är t.ex. tillsynsverksamhet, kunskapsuppbyggnad genom informationsspridning, kartläggningar och analyser samt fysiska förstärkningar av skydd och driftsäkerhet i samhällsviktiga verksamheter. Arbetet har bidragit till hanteringen av stormar, översvämningar och störningar i samhällsviktiga funktioner. MSB har sedan första nationella risk- och förmågebedömning 2012 fortsatt arbetet med att integrera bedömningen av risker med en bedömning av förmågan att hantera dessa risker. Rapporten och förmågor 2013 - Redovisning av nationell risk- och förmågebedömning (MSB publikation 658) publicerades . En viktig utgångspunkt för uppdraget är de initiativ som EU tagit på detta område inklusive de krav som ställs på medlemsstaterna om risk- och förmågebedömningar enligt den nya civilskyddslagstiftning som trädde i kraft . Den nationella risk- och förmågebedömningen behandlar händelser som kan orsaka kris i samhället och som resulterar i att minst 30 personer omkommer eller skadas allvarligt och/eller har direkta kostnader om och/eller inbegriper mycket allvarliga politiska eller sociala omständigheter såsom att rikets ledning hotas. Översvämningar i vattendrag samt ras och skred bedöms som viktiga typhändelser att följa. I samtliga analyser läggs vikt vid att det finns i förväg fastställda planer, rutiner och prioriteringsordningar som också följs när en kris väl inträffar. () har lämnat underlag till risk- och förmågebedömningen i form av en separat rapport. En ny bedömning är aviserad till . Den samlade bedömningen av samhällets krisberedskapsförmåga 2013 (MSB dnr 2013-5294), som kompletterar den ovan nämnda rapporten, visar att aktörer med ansvar för samhällets krisberedskap fortsatt och kontinuerligt arbetar med att förbättra sin förmåga att förebygga och hantera kriser. I MSB:s årsredovisning framgår att myndigheten, i enlighet med förordningen (2009:956) om översvämningsrisker, ska utarbeta kartor över översvämningshotade områden och har använt medlen för anslaget 1:10 Kli- matanpassning – del till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap under utgiftsområde 20 för arbete med att ta fram detaljerade översvämningskarte- ringar som underlag för hotkartor, som är ett planeringsunderlag baserat på nya höjddata och klimatanpassade flöden. Det berör de enligt översvämnings- förordningen 18 utpekade områdena (33 kommuner och 12 länsstyrelser) där konsekvenserna av en översvämning bedömts kunna bli betydande. rapporterade , enligt budgetpropositionen , en- ligt EU-översvämningsdirektivets steg två till kommissionen, vilket innebär att hot- och riskkartor utarbetats för de områden där en betydande översväm- ningsrisk identifierats och där konsekvenserna av en översvämning kan bli Regeringen bedömer att arbetet som följer av översvämningsdirektivet har bidragit till en ökad kunskap lokalt, regionalt och nationellt beträffande förebyggande och hanterande av naturolyckor. underlag som kommunerna och länsstyrelserna kan använda inom ramen för risk- och sårbarhetsanalyser, fysisk planering och klimatanpassningsåtgärder. Arbetet genomförs i tre steg 2009–2015. MSB stöder nu länsstyrelserna i det fortsatta arbetet med att utarbeta hot- och riskkartor och riskhanteringsplaner för områdena, som ska vara klart . En översyn och uppdatering av pla- nerna, med beaktande av klimatförändringarna, ska göras minst . Inom området ras och skred har insatsmetodik och ett kunskapsmaterial ut- vecklats av MSB för att ge kommunerna förmågan att hantera ras-, skred- och slamströmsolyckor säkert och effektivt. Uppdraget baserades på Statens have- rikommissions (SHK) rekommendationer till MSB enligt Rapport 2009:01 efter skredolyckan i Småröd . Metodiken testades under räddningstjänst- övningen Barents Rescue 2013 i , . En pilotutbildning i metodi- ken genomfördes för svensk och norsk räddningstjänst, polis m.fl. som med- verkade i övningen. SGI:s älvutredning (dnr 6.1-1203-0204), som redovisades , visar att skredriskerna i området kommer att öka med ett förändrat klimat, framför allt till följd av ökad avrinning från . det är möjligt och rimligt att vidta åtgärder så att tappningen i älven kan ökas som skredriskerna minskas. Regeringen har mot bakgrund av älvutredningen gjort bedömningen att det är viktigt att nödvändiga åtgärder kommer till stånd, både utifrån dagens situation och utifrån ett klimatanpass- fick SGI därför i uppdrag att ta fram förslag på hur klimatanpassningsarbetet i kan samordnas både inom älv- dalen och i förhållande till klimatanpassningsarbetet i . porten, liksom i älvutredningen, föreslås inrättandet av en delegation för klimatanpassning i för att klargöra ansvarsförhållanden, samord- ning av investeringar och finansiering av åtgärderna. rapporten (SGI dnr 0.1-13030220, ) har remissbehandlats och bereder frågan vidare. Parallellt med detta har SGI haft i uppdrag att nyttiggöra materialet från utredningen och utföra ras- och skredkarteringar. genomförde myndigheten 37 uppdrag på olika områden i syfte att sprida resultat, slutsatser och erfarenheter från utredningen. I avvaktan på de långsiktiga beslut om åtgärder som krävs för att hantera framtida översvämningsrisker kring har i träffat en överenskommelse med om en ändrad tappningsstrategi för . Kommunerna och länsstyrelserna runt har också samverkat för att öka kunskapen om översvämningsriskerna och för att påbörja ett riskreducerande arbete. Samarbetsorganet har bl.a. gett i uppdrag åt att genomföra en kartering av översvämningsrisker vid (och säkerhet, Rapport 2013:1) som visar på riskerna och de potentiella kostnaderna vid en översvämning. Risken för översvämning i är hög enligt MSB:s rapport av en översvämning i (Fö2010/560/SSK) eftersom tillrinningen till sjön kan vara högre än den kapacitet som finns att tappa vatten från den. Viktiga samhällsfunktioner som energi- och kommunalteknisk försörjning, hälso- och sjukvård, transporter m.m. kan komma att påverkas vid en översvämning. En slutsats från MSB:s rapport () är att det kan finnas anledning för ett antal objekt som levererar samhällsviktig service att vidta åtgärder för att minska sin sårbarhet fram till dess att en ökad tappningskapacitet från finns. På uppdrag av redovisade ett förslag till ny reglering av i samband med ombyggnationen av (dnr 2007/1143/204). bistod –2012 kommuner och i arbetet med att bedöma vem som har nytta av och bör bidra till att finansiera åtgärder för en säker reglering av . lämnade Försvarsdepartementets särskilda utredare en rapport med förslag på fördelning av kostnaderna mellan berörda kommuner (Fö2011/113/SSK). Enigheten om behovet av en ny reglering av är stor, men flertalet kommuner förklarade sig inte vara beredda att skriva på en avsiktsförklaring om medfinansiering. Regeringen anger i budgetpropositionen att man i frågan om finansiering av en ny reglering av anser att kommunerna bör bidra till gemensamma åtgärder för att förebygga naturolyckor m.m. till följd av klimatförändringar så länge det finns en tydlig nytta i den egna kommunen och kostnadsfördelningen är skälig. Det ska råda en balans mellan kommunens befogenheter genom det s.k. planmonopolet och det ansvar som kommunen har för att skydda inte bara ny utan även befintlig bebyggelse mot t.ex. översvämningsrisker. Frågan uppges vara föremål för fortsatt hantering mellan de berörda kommunerna (prop. 2013/14:1 utg.omr. 6 avsnitt 4.2.1.2). Startpunkten för en ombyggnation av är avhängigt de pågående rättsliga prövningar som krävs för projektet. Vad avser avtappning och skredsäkerhet har Lantmäteriet färdigställt den nya nationella höjdmodellen för de högst prioriterade områdena, bl.a. kring , och , och flera underlag har redovisats. anger på sin hemsida att klimatmodeller pekar på att det blir mer vatten i och . Detta kan öka risken för översvämning och jordskred. I samverkan med SGI utvecklar nu ett beräkningsverktyg som ska ge bättre beslutsunderlag för att styra vattenflödet i . MSB har, inom ramen för den Nationella plattformen för arbete med naturolyckor, tagit fram rapporten med stöd av nationell höjdmodell - Sammanfattande rapport för fyra effektstudier av havsnivåhöjningar och en tillämpning vid riskinventering av väg (MSB publikation 625, ). Noggranna höjddata är viktiga som ett bra underlag och som indata för olika modeller och för en mängd olika tillämpningsområden, t.ex. för klimatanpassning och sårbarhetsanalyser. Höjdmodellen finns över större delen av landet och beräknas bli rikstäckande 2015. Tillämpningar av dessa noggranna höjddata har varit i fokus för två av plattformens projekt som genomförts –2013: Framtida havsnivåhöjning och noggrann Nationell höjdmodell, där bl.a. användning vid studier av stranderosion vid kuster har studerats, samt Riskinventering vid väg med hjälp av Nationell höjdmodell och andra databaser. I delstudierna Samhällsviktig verksamhet, Stranderosion vid kuster och Erosion och stabilitetsproblem nära vattendrag finns ett tydligt samhällsplaneringsperspektiv. Dessa studier visar hur viktigt det är att kombinera noggranna höjddata med detaljerade data som beskriver samhällsviktig verksamhet, geologi, geotekniska förhållanden, infrastruktur, byggnader och klimatvariabler, för att kunna göra bedömningar av påverkan vid extremhändelser och . Ekonomisk kompensation vid naturolyckor Statlig ersättning till kommunerna för kostnader i samband med räddningstjänst regleras i LSO. Om utflöde i visst vatten av olja eller andra skadliga ämnen har lett till eller sanering har en kommun rätt till ersättning av staten för den del av kostnaderna som överstiger ett av regeringen fastställt belopp (7 kap. 2 §). En kommun har också rätt till ersättning om en räddningsinsats i medfört betydande kostnader. Rätten till ersättning avser den del av kostnaderna som överstiger en självrisk som beräknas enligt grunder som regeringen fastställer (7 kap. 3 §). Ersättningsärendena prövas och administreras av MSB. Ersättningen finansieras genom anslaget 2:3 Ersättning för räddningstjänst m.m. under utgiftsområde 6, som uppgår till . I samband med den stora skogsbranden i möjliggjorde regeringen enligt deras hemsida att den ersättning för räddningsinsatser som kommunerna är berättigade till kunde betalas ut snabbare än normalt för att inte negativt påverka kommunernas likviditet. liggjorde därför till MSB för att genom anslaget 2:3 Er- sättning för räddningstjänst m.m. täcka ersättningarna till kommunerna. An- slaget 2:4 Krisberedskap tillfördes också medel till stöd för i och de drabbade kommunerna för att följande skulle kunna betalas ut: •50 till i att disponera för att skapa en möjlighet för att bistå i efterarbetet, t.ex. att samordna olika intressen och/eller att stödja andra aktörer. •10 till i för att täcka de kostnader som dittills hade uppstått vid i samband med branden. •Länsstyrelsen i fick ansvaret att vid behov fördela de som avsattes för att täcka kostnader med nära koppling till räddningsinsatsen i de berörda kommunerna. Den rättsliga grunden för räddningstjänstens insatser återfinns i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor (LSO). Enligt lagen avses med räddningstjänst de räddningsinsatser som staten eller kommunerna ska ansvara för vid olyckor och överhängande fara för olyckor för att hindra och begränsa skador på människor, egendom eller miljön. Staten eller en kommun ska ansvara för en räddningsinsats endast om detta är motiverat med hänsyn till behovet av ett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt (1 kap. 2 §). Endast om en räddningstjänstsituation föreligger gäller de långtgående skyldigheter och befogenheter som enligt LSO tillkommer räddningsledaren. Dessa innefattar bl.a. ingripande i annans rätt, som innebär att räddningsledaren – om fara för liv, hälsa eller egendom eller för skada i miljön inte lämpligen kan hindras på något annat sätt – får bereda sig och medverkande personal tillträde till annans fastighet, avspärra eller utrymma områden, använda, föra bort eller förstöra egendom samt göra andra ingrepp i annans rätt i den mån det är försvarligt med hänsyn till faran och den skada som vållas (6 kap. 2 §). Vad gäller förutsättningarna för en räddningsinsats framgår av lagens förarbeten att räddningstjänstbegreppet har konstruerats med utgångspunkt i principen om den enskildes primära ansvar för att skydda sitt liv och sin egendom och vidta och bekosta åtgärder i syfte att förhindra olyckor. Syftet med kommunens organisation för räddningstjänst är inte att befria den enskilde från ansvar och kostnader för räddningsinsatser vid olyckor, utan att hålla en organisation som kan ingripa när den enskilde inte själv eller med anlitande av någon annan kan klara av situationen. Vidare framgår att hänsyn bör tas till tidsaspekten. Långsamma skeenden räknas inte som en olyckshändelse, utan det ska vara en plötsligt inträffad händelse eller överhängande fara för en plötslig händelse. Skyldigheten för samhällets organ att ingripa måste, betonar för- arbetena, vara begränsad för att inte äventyra effektiviteten hos räddnings- tjänstorganisationen (prop. 2002/03:119). LSO innehåller även bestämmelser om åtgärder efter avslutad räddningsinsats. En räddningsinsats är avslutad när räddningsledaren fattar beslut om detta i enlighet med vissa kriterier i lagen (3 kap. 9 §). Räddningsledarens beslut ska redovisas skriftligt i syfte att göra gränsdragningen mellan kommunens ansvar för räddningstjänst och den en- skildes eller andra samhällsorgans ansvar för åtgärder efter en räddningsinsats klar och tydlig (prop. 2002/03:119). Ägaren eller innehavaren av egendom som har berörts av räddningsinsatsen ska underrättas om behov av t.ex. bevak- ning eller återställning (3 kap. 9 §). Vidare är kommunen skyldig att undersöka olyckan för att klarlägga orsaker, förlopp och hur insatsen har genomförts (3 kap. 10 §). Syftet med en sådan uppföljning och utvärdering är att bedöma både insatsens effektivitet och eventuella behov av förebyggande åtgärder 2002/03:119). Utskottet anser att klimatanpassningsarbetet och det förebyggande arbetet måste genomsyra hela samhället. Inom ramen för ansvarsprincipen bör samhällets aktörer fortsätta att vidta förebyggande åtgärder för att förbättra robustheten inom sina respektive ansvarsområden. Utskottet delar regeringens bedömning att i arbetet till förmån för ett klimatsäkert och hållbart samhälle bör fysisk planering och byggande, arbete med olycks- och krisberedskap samt hantering av olyckor och allvarliga störningar ses i ett helhetsperspektiv.