bet · H101CU10 · 2014-03-14 00:00:00 — Kunskapen om klimatförändringen fanns redan långt innan den nya plan- och bygglag trädde i kraft . Tyvärr innebar inte den nya lagen att kraven på en klimatanpassad planering tydliggjordes i tillräcklig utsträckning. Vi anser därför att det finns ett uppenbart behov av att revidera lagen så att betydligt större hänsyn tas till de förväntade följderna av klimatförändringen. Det gäller bl.a. följderna av höjda vattennivåer och översvämningar, ökad variation i nederbördsmängd, större risk för kraftiga vindar och perioder med högre temperaturer. vet vi att vattennivån i havet och även i våra insjöar, bl.a. , kommer att stiga betydligt. De höjda vattennivåerna kräver åtgärder i ett flertal avseenden vad gäller bl.a. lokalisering av de enskilda husen och utformning av tätbebyggda områden. planerar flera av de berörda kommunerna för ny bebyggelse på låglänt mark nära sjön. En ökad variation i nederbördsmängden kan få förödande konsekvenser både för byggnader och för den mark de står på. Det finns exempel på hustak i vårt land som har rasat in för att avvattningssystemen inte har kunnat hantera de extrema mängder nederbörd som måste kunna avledas vid skyfall. Det är inte bara fastigheter som hotas av allvarliga skador vid översvämningar utan även järnvägsbankar, vägar, avloppstunnlar och andra former av infrastruktur. Klimatförändringarna väntas vidare leda till en större risk för stormar och ökade vindhastigheter i vindbyarna. En takpanna som lossnar från ett hustak vid kraftig vind är ett dödligt hot mot fotgängare. Att tak- och fasadmaterial blåser loss kan bli allt vanligare om vi inte ökar säkerhetsmarginalerna i våra konstruktioner. Klimatförändringarna kommer också att innebära att vi får perioder med högre temperaturer än vad vi är vana vid. Detta medför ökade risker för brand, vilket gör det angeläget att kraven på brandsäkerhet sätts högre vid planering av nya bostäder. Mot denna bakgrund är det angeläget att klimatanpassas genom att hänsyn tas till problemen med ökad nederbörd, kraftigare vindar och högre temperaturer. En sådan anpassning bör ske av de planinstrument som redan finns i . Det är också angeläget att ta fram riktlinjer för att på nationell nivå hantera de risker som Klimat- och sårbarhetsutredningen pekade på . Vad vi har anfört ovan bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär ett bifall till motion 2013/14:C222 (MP) yrkande 1. Planering för grönområden och stadsodling, punkt 5 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C247 av och (båda S) och 2013/14:C258 av (S), 2013/14:C349 av m.fl. (FP) yrkandena 1–6 och 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkande 7. Under de har intresset för egna odlingar av grönsaker och blommor ökat i hela landet. Det gäller även i städerna där det bl.a. tar sig i uttryck i en ökad efterfrågan på koloniträdgårdar och odlingslotter. I motion 2013/14:C247 (S) beskrivs den betydelse som koloniträdgårdsrörelsen har haft under . Syftet med att anlägga koloniområden var från början att erbjuda goda rekreationsmöjligheter till låga kostnader och på nära avstånd från bostaden, så att alla som så önskade kunde skaffa en enkel kolonistuga och få möjlighet att odla. Detta syfte kvarstår givetvis även i dagens samhälle. Trädgårdsodlingen är till glädje för kolonisterna själva men har också positiva effekter på folkhälsan, stadsmiljön och den biologiska mångfalden. Ekologisk lokal produktion av livsmedel på kolonilotten kan också vara ett inslag i en klimatsmart livsstil. För den sociala gemenskapen över alla kulturgränser kan kolonilivet spela en viktig roll, liksom för sammanhållningen inom familjen och som kontaktyta för ensamstående. Mot denna bakgrund är det olyckligt att många koloniområden hotas av planer på annan markanvändning. Det behövs en ökad kunskap hos kommunerna om fritidsodlingens betydelse för en hållbar samhällsutveckling. I likhet med andra folkrörelseaktiviteter har även fritidsodlingen behov av stöd för informationsverksamhet och utvecklingsarbete. Vi anser att därför att regeringen genom olika initiativ bör stimulera koloniträdgårdsverksamhetens fortbestånd och utveckling. Det vi nu anfört bör med bifall till motion 2013/14:C247 (S) tillkännage för regeringen som sin mening. Planering för grönområden och stadsodling, punkt 5 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkande 7, 2013/14:C247 av och (båda S) och 2013/14:C258 av (S) och 2013/14:C349 av m.fl. (FP) yrkandena 1–6. Den bostadsnära naturen är ovärderlig som en plats för sociala möten, lek och återhämtning. Grönområdena har en mycket viktig uppgift att fylla inte minst i miljonprogrammets bostadsområden. I dessa områden kan också stadsodling bli en viktig del i arbetet med att skapa en grönare och trevligare omgivning. Flera exempel på sådana satsningar visar att odlingsintresset även leder till att det skapas sociala rum för spontana samtal om ett områdes förutsättningar och möjligheter. Dessutom skapas möjligheter för en lokal och hållbar matproduktion. Det är angeläget att på olika sätt uppmuntra initiativ till stadsodling. De statliga myndigheter och institutioner som har jordbruk och odling inom sitt ansvarsområde har emellertid ett uppdrag som fokuserar på landsbygden. Det innebär i praktiken att varken länsstyrelserna eller andra myndigheter har ansvar eller mandat för att stötta en utveckling av stadsodling i till exempel miljonprogrammets bostadsområden. Jag anser därför att de berörda myndigheterna bör få ett vidgat uppdrag som även innefattar att främja stadsodling. Det jag ovan anfört bör med bifall till partimotion 2013/14:C419 yrkande 7 och delvis bifall till motion 2013/14:C247 (S) tillkännage för regeringen som sin mening. Det innebär att även övriga motioner som behandlas i detta avsnitt kan anses vara delvis tillgodosedda. Etablering av externa köpcentrum, punkt 6 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C221 av m.fl. (MP) yrkandena 1–5, 2013/14:C370 av (MP) yrkande 2, 2013/14:T264 av m.fl. (V) yrkandena 3 och 4 samt 2013/14:T526 av m.fl. (MP) yrkande 9. I många kommuner pågår en snabb etablering av externa köpcentrum som urholkar underlaget för butiker och annan service som ligger nära bostäder och arbetsplatser. I stället för satsningar på kommunens befintliga centrum tillåts privata aktörer att anlägga storskaliga butikskomplex utanför tätorterna där kostnaderna är lägre och tillgängligheten sämre. Ofta är det nödvändigt att ha bil för att kunna besöka dessa köpcentrum, vilket slår extra hårt mot unga, gamla och ekonomiskt svaga grupper. Det är de billösa i samhället som drabbas medan tillgängligheten för bilägarna, som till är män, ökar. Etableringen av externa köpcentrum är således både en jämlikhetsfråga och en jämställdhetsfråga. Vi anser att det är angeläget att upprätthålla och stärka den lokala servicen i våra bostadsområden. En god tillgång till lokal service och handel är särskilt viktig för bl.a. äldre, personer med funktionsnedsättning och barnfamiljer. Tyvärr förmår kommunerna i sin planering inte alltid att stå emot de krav på externa etableringar som kommer från de stora handelskedjorna. kan det också uppstå konkurrens mellan kommuner som gör att de tillåter etableringar som egentligen inte är förenliga med klimatmålet och behovet av att hävda närservicen i bostadsområdena. Problemet med externa köpcentrum är således ofta interkommunalt. När en kommun etablerar ett externt köpcentrum leder det till negativa konsekvenser även för angränsande kommuner i form av utarmad närservice och färre besökare i tätorternas centrumhandel. Etableringen av externa köpcentrum får förutom de negativa konsekvenserna för närservicen i bostadsområdena en rad negativa miljökonsekvenser. Både kunderna och de anställda blir beroende av biltransporter. Det medför en ökad miljöbelastning genom användning av fossila bränslen och annan energiförbrukning, utsläpp av hälsofarliga ämnen samt buller. Den nya infrastruktur som behövs i form av bl.a. vägar medför barriäreffekter och en ökad miljöbelastning när man tar eller annan värdefull naturmark i anspråk. Staten måste mot denna bakgrund göra de övergripande målen om långsiktig hållbarhet i samhällsbyggandet mer konkreta och tydliga och aktivt hävda dessa mål för att stötta kommunerna i omställningsarbetet. Vidare behövs en utredning om vad en långsiktigt hållbar, miljövänlig och klimatsmart handelsstruktur innebär. Utredningen bör också utarbeta förslag om förändringar i som innebär att oönskade etableringar av externhandel mer permanent kan motverkas. I den mån etableringar av extern handel alls ska tillåtas bör det ställas krav på att de föregås av en obligatorisk samordning mellan närliggande kommuner och en tillståndsprövning som utgår från en miljökonsekvensbeskrivning där man utreder alla följder av en etablering. Lagen bör vidare utformas så att det blir möjligt att hindra etablering av nya köpcentrum med hänsyn till miljö- och klimatmålen samt behovet av levande bostadsområden i tätorterna och en levande landsbygd. I avvaktan på en utredning om en hållbar och klimatsmart handelsstruktur samt nödvändiga lagändringar bör det införas ett moratorium då man inte tillåter att några nya externa köpcentrum kommer till stånd. Sammanfattningsvis anser vi att med bifall till motionerna 2013/14:C221 (MP) yrkandena 1–5, 2013/14:C370 (MP) yrkande 2, 2013/14:T264 (V) yrkandena 4 och 5 samt 2013/14:T526 (MP) yrkande 9 som sin mening bör ge regeringen till känna vad vi ovan anfört om – riskerna med växande extern handel – behovet av utvecklad närservice i det långsiktigt hållbara samhällsbyggandet – att miljökonsekvensbeskrivningar måste föregå etableringar av externa köpcentrum – att ett femårigt moratorium för etablering av externa köpcentrum bör införas i avvaktan på att permanenta förändringar i kan genomföras – behovet av att utreda hur en långsiktigt hållbar miljö- och klimatsmart handelsstruktur med social hänsyn kan utvecklas. Trafikfrågor i planeringen, punkt 9 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkande 10, 2013/14:T264 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:T526 av m.fl. (MP) yrkandena 5–8 och 22. En viktig uppgift för samhällsplaneringen är att minska transportsektorns miljö- och energipåverkan. Planeringen måste vara inriktad på att skapa ett hållbart samhälle som är tillgängligt för alla, men som reducerar så mycket som möjligt av onödiga resor och transporter. För att samhällsplaneringen ska bidra till en omställning till en mer miljöanpassad transportsektor och ett minskat bilberoende måste trafikfrågorna ges betydligt större uppmärksamhet i all fysisk planering. Detta förutsätter bl.a. att utvecklas i flera avseenden. Trafikfrågorna måste uppmärksammas mer vid upprättande av detaljplaner, och det krävs en förbättrad mellankommunal och regional samordning vid etableringar som påverkar transportbehovet. Det bör införas ett krav på trafikkonsekvensbeskrivningar för detaljplaner som kan ha stor påverkan på trafikens utveckling. Vid utbyggnad av nya bostads- eller företagsområden ska det även kunna krävas att exploatören i en transportplan redovisar hur transportbehovet ska tillgodoses. Det ska finnas en planering som ger bra förutsättningar för kollektivtrafiken och för ett miljöanpassat resande. Det innebär bl.a. att behovet av cykelvägar och cykelparkeringar bör säkerställas i planeringen. Det innebär också att det bör finnas bra lösningar för bilpooler, tankställen för miljöfordon osv. Kommunerna bör också ha möjlighet att begränsa nytillkommande bebyggelse med hänvisning till tillgången till kollektivtrafik. Den regionala planeringen har en stor potential när det gäller att påverka resmönster och energianvändning för transporter. En bebyggelseutveckling som medvetet styr mot färre och kortare transporter är en viktig ingrediens för att styra samhället mot en låg miljöpåverkan. Detta kräver emellertid en ökad regional samordning och en ökad tyngd för beslut fattade på regional nivå. bör därför ses över med denna utgångspunkt. Länsstyrelserna bör ges en starkare roll för samordning av samhälls- och transportplanering mellan kommuner och ges möjlighet att stoppa en plan som inte följer uppsatta miljökvalitetsmål. bör vidare kompletteras med en portalparagraf som tydligt ger uttryck för att lagen ska tillämpas med sikte på att gällande miljökvalitetsmål ska få genomslag. För att samhällsplaneringen ska leda till ett transportsnålt samhälle krävs också utbildningar och fortbildningar på regional eller nivå. Ett kunskapsprogram om samhällsplanering och miljömålen bör genomföras i linje med ett förslag från . Det vi nu anfört bör med bifall till motionerna 2013/14:T264 (V) yrkandena 1 och 2, 2013/14:T526 (MP) yrkandena 5–8 och 22 samt 2013/14:C431 (V) yrkande 10 som sin mening ge regeringen till känna. Parkeringsfrågor, punkt 10 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkandena 9 och 11 samt 2013/14:T526 av m.fl. (MP) yrkande 20 och 2013/14:C415 av (M). I samband med nybyggnation av bostäder ställer kommunerna krav på hur många bilparkeringsplatser som måste finnas med utgångspunkt från sina s.k. parkeringsnormer. Dessa normer används ofta på ett sätt som konserverar dagens bilberoende. bör därför förtydligas så att det klart framgår att användningen av parkeringsnormerna inte bara ska utgå från den lokala trafiksituationen utan också bidra till att miljökvalitetsmålen och de trafikpolitiska målen nås. Det innebär att kommunen exempelvis kan införa minimikrav på antalet cykelparkeringar, bestämma ett maximalt antal parkeringsplatser för bilar eller sänka kraven på parkeringsplatser mot att exploatören ordnar bilpooler eller andra s.k. mobility management-åtgärder, dvs. åtgärder som främjar hållbara transporter och påverkar bilanvändningen genom att förändra resenärers attityder och beteenden. Det är vidare ett stort problem att parkeringsnormerna främst är inriktade på biltrafiken. Kommunerna behöver stöd och vägledning för att utforma normer som utgår från cykeltrafikens behov. bör därför ges i uppdrag att utforma en miniminorm för antalet cykelparkeringar vid nybyggnation av bostäder i tätort. Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad vi nu anfört om parkeringsnormer. Det innebär ett bifall till partimotion 2013/14:C419 yrkandena 9 och 11 samt motion 2013/14:T526 (MP) yrkande 20. Motion 2013/14:C415 (M) avstyrks. Tillgänglighetsfrågor, punkt 11 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C260 av (MP) yrkandena 3 och 4 samt 2013/14:C450 av (S). Utvecklingen i för personer med funktionsnedsättning var positiv. Samhällets krav på en god tillgänglighet och användbarhet i bebyggelsen skärptes successivt. Tyvärr har utvecklingen stannat upp eller gått åt fel håll. Den nuvarande regeringen har lagt fram flera förslag som innebär kraftiga försämringar för personer med funktionsnedsättning Det pågår ett arbete med att tillgänglighetsanpassa den befintliga bebyggelsen. Denna anpassning tar emellertid och medför ibland höga kostnader. För att vi ska slippa tillgänglighetsanpassning i efterhand måste självklart all nybyggnation, för alla ändamål, redan från början planeras och uppföras med god tillgänglighet. För att personer med funktionsnedsättning ska ha full rörelsefrihet måste även platser utanför bostaden och bostadsfastigheten vara tillgängliga, i synnerhet i närmiljön. Vi anser att det borde vara en självklar utgångspunkt att bostäder ska vara anpassade efter de boendes behov av en god tillgänglighet och användbarhet. Att det fortfarande byggs bostäder och utformas utemiljöer som inte redan från början uppfyller kraven på tillgänglighet för alla är givetvis helt oacceptabelt. bör därför begära att regeringen vidtar nödvändiga åtgärder för att all nybyggnation även i praktiken ska leva upp till kravet på en god tillgänglighet. För att nå målet om att hela samhället ska vara tillgängligt för alla måste samhällsplaneringen bättre utnyttja den kunskap och kompetens som finns hos bl.a. handikapporganisationerna. kommer ofta tillgänglighetsfrågorna in för sent i planeringsprocessen. Särskilt mindre handikappgruppers intressen tenderar att glömmas bort. Det är därför angeläget att låta handikapporganisationerna ta del i planprocessen på ett tidigt stadium och bidra med sina kunskaper och idéer. Det bör vidare övervägas att ge handikapporganisationerna samma möjlighet som miljöorganisationerna har att överklaga beslut inom sina specialområden. Vi anser att regeringen bör återkomma till med förslag om en starkare ställning för handikapporganisationerna i planprocessen. Det vi ovan har anfört om tillgänglighetsfrågor bör med bifall till motion 2012/13:C260 (MP) yrkande 3 tillkännage för regeringen som sin mening. Skydd av kulturhistoriskt värdefulla byggnader, punkt 12 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C390 av m.fl. (SD) yrkande 14. innehåller bestämmelser som ger ett visst skydd för den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen. Det har emellertid visat sig att detta skydd ibland är otillräckligt. Jag anser att det bör vara ett centralt samhällsintresse att bevara historiskt och arkitektoniskt värdefulla byggnader till kommande generationer. Det finns därför skäl att se över med inriktningen att stärka skyddet så att risken för förvanskning minskar. Det jag ovan anfört bör med bifall till motion 2013/14:C390 (SD) yrkande 14 tillkännage för regering som sin mening. Studentbostäder, punkt 16 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C260 av (MP) yrkande 5 och 2013/14:C380 av och (båda SD) yrkande 2 och 2013/14:C390 av m.fl. (SD) yrkandena 5 och 6. Studenter är en utsatt grupp på bostadsmarknaden eftersom de ofta har en svag ekonomi och svårigheter att skaffa en bostad. Detta gäller särskilt för de studenter som har någon form av funktionsnedsättning eftersom det råder stor brist på studentbostäder som är tillgänglighetsanpassade. Även studenter som har barn med funktionsnedsättning har ofta problem att hitta bra bostadslösningar. Vi anser att samhället måste ta ett särskilt ansvar för bostadssituationen för studenter med funktionnedsättning eller med barn med funktionsnedsättning. De ska ha samma möjlighet att få stöd till anpassning av bostaden som alla andra med funktionsnedsättning. Studenter är vanligen kortvarigare hyresgäster än många andra, vilket gör det mindre intressant för fastighetsägare att vidta anpassningsåtgärder. Studenter med funktionsnedsättning eller ett barn med funktionsnedsättning blir på så vis dubbelt diskriminerade. Regeringen har enligt FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning skyldighet att säkerställa att denna grupp får sina grundläggande mänskliga rättigheter tillgodosedda. Bostad är en sådan rättighet. Det borde vara självklart att regeringen som ett första steg för att leva upp till sina åtaganden enligt konventionen ser över lagstiftningen och dess tillämpning så att alla nya studentbostäder byggs med full tillgänglighet. Även redan befintliga studentbostäder måste emellertid tillgänglighetsanpassas. Ett program för hur detta arbete ska genomföras och finansieras bör därför upprättas. Det ovan anförda bör med bifall till motion 2013/14:C260 (MP) yrkande 5 som sin mening tillkännage för regeringen. Övriga motionsförslag avstyrks. Energihushållningskrav i byggreglerna, punkt 17 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C448 av m.fl. (S) yrkande 11 och 2013/14:N425 av m.fl. (S) yrkandena 8 och 9 samt 2013/14:C245 av och (båda C), 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkandena 4 och 5 samt 2013/14:N215 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 7. Vi anser att en ökad energieffektivisering i bostadsbeståndet och vid nybyggnation måste vara en högt prioriterad fråga. Den är helt avgörande för att vi ska kunna nå de uppsatta klimatmålen. Bostadssektorn står för drygt en tredjedel av energianvändning. För att rejält minska bostadssektorns energianvändning måste både nybyggda och befintliga bostäder bli avsevärt mer energieffektiva. Bostäderna från miljonprogrammet måste byggas om på ett miljöriktigt och hållbart sätt för minskad energiförbrukning. Nya hus ska byggas så att de får en låg energiförbrukning. Så kallade vita certifikat som ställer krav på elleverantörerna att bidra till effektivisering ska införas. EU har som mål att effektivisera energianvändningen till 2020 . Enligt EU-direktivet om byggnaders energiprestanda ska alla nya byggnader då vara s.k. nära-nollenergibyggnader. Vi stöder det uppsatta målet och anser att det redan nu är dags att vidta konkreta åtgärder för att det ska kunna uppnås. Regeringen har emellertid i EU-samarbetet motarbetat målet och driver närmast en linje som innebär att det ska vara frivilligt för medlemsstaterna. På kort och medellång sikt finns den största effektiviseringspotentialen i den befintliga bebyggelsen. Många äldre byggnader har en mycket dålig klimat- och energistatus. Det är därför viktigt att alla möjligheter till energieffektivisering tas till vara, särskilt i samband med större ombyggnads- och upprustningsåtgärder. Tydliga energikrav bör därför ställas även i samband med ombyggnad. Regeringen bör tillsätta en utredning om hur dessa krav ska utformas. Vi ser positivt på införandet av en miljöpremie, liknande miljöbilspremien, för att ytterligare stimulera energieffektiviseringen i bebyggelsen. Dessutom anser vi att den potential som en satsning på energieffektiva byggnader har att skapa jobb, export och förbättrad konkurrenskraft för svenska företag bör tas till vara. Det vi har anfört ovan bör som sin mening tillkännage för regeringen. Det innebär ett bifall till motionerna 2013/14:C448 (S) yrkande 11 och 2013/14:N425 (S) yrkandena 8 och 9. Övriga motioner bör avslås. Energihushållningskrav i byggreglerna, punkt 17 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkandena 4 och 5 samt 2013/14:N215 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 7 samt 2013/14:C245 av och (båda C), 2013/14:C448 av m.fl. (S) yrkande 11 och 2013/14:N425 av m.fl. (S) yrkandena 8 och 9. Bostäder och lokaler står för en tredjedel av den totala energianvändningen i . En påtaglig minskning av energianvändningen inom denna sektor är därför en central del i arbetet med att nå flera uppställda energi- och klimatmål. Dessa mål måste givetvis påverka de krav på energihushållning vid ny- och ombyggnad som utfärdas med stöd av .