bet · H101KrU9 · 2014-06-09 00:00:00 — Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor bör också i sina insatser inkludera ett aktivt arbete med jämställdhetsintegrering och icke-diskriminering. De metoder som används för att genomföra ungdomspolitiken bör återkommande utvärderas och analyseras för att uppnå ett så effektivt, långsiktigt och strategiskt arbete som möjligt. Regeringen gör vidare bedömningen att Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor bör ha till uppgift att verka inom vissa sakområden i syfte att bidra till att stärka alla ungdomars levnadsvillkor, makt att forma sina liv och inflytande över samhällsutvecklingen. Myndigheten bör vidare verka för att främja alla ungdomars förutsättningar för delaktighet och inflytande, förutsättningar för organisering, förutsättningar för fritidsverksamhet och deltagande i EU-programmet . Myndigheten bör också få i uppgift att främja alla ungdomars sexuella och reproduktiva rättigheter och främja ungdomars tillgång till kunskap i vissa frågor som kan stärka deras makt att forma sina liv. När det gäller uppföljning och analys av ungdomars levnadsvillkor, attityder och värderingar föreslår regeringen att de fem huvudområden för analys, samordning och redovisning som finns , dvs. utbildning och lärande, arbete och försörjning, hälsa och utsatthet, inflytande och representation och kultur och fritid, inte längre ska gälla. Regeringen gör bedömningen att den etablerade modell för uppföljning och analys av ungdomars levnadsvillkor, attityder och värderingar som finns bör bibehållas. Uppföljningen bör således även i fortsättningen bygga på en regelbunden insamling av indikatorer om ungdomars levnadsvillkor, årliga fördjupade analyser inom olika sakområden och återkommande studier om ungdomars attityder och värderingar. Det bör ske en utveckling av vilka indikatorer som bör ingå, antalet indikatorer och hur de bör presenteras och redovisas. Den fortsatta utvecklingen av indikatorer bör så långt möjligt samordnas med arbete med indikatorer och med de myndigheter som är involverade i indikatorsystemet. Förutom den nationella nivån är kommuner och landsting viktiga målgrupper för uppföljning och analys av ungdomars levnadsvillkor. Spridningen av den kunskap som genereras inom uppföljningssystemet och spridningen av relevant forskning om ungdomar bör utvecklas. I propositionen understryker regeringen betydelsen av samarbete med andra aktörer inom det ungdomspolitiska området. Bland annat bör statens samarbete om ungdomspolitiken med såväl enskilda kommuner och landsting som organisationen och Landsting utvecklas. Det civila samhällets organisationer och särskilt ungdomsorganisationerna bör bjudas in att delta i genomförandet och uppföljningen av ungdomspolitiken. Vidare bör statens samverkan med näringslivet utvecklas på ungdomspolitikens område. Regeringen gör bedömningen att Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor bör få i uppdrag att stärka ungas och ungdomsorganisationernas perspektiv i uppföljningen av ungdomspolitiken. I kommittémotion 2013/14:Kr339 av i m.fl. (S) yrkande 34 anförs att ungas delaktighet i samhället är centralt, att ungdomsorganisationerna bör få stöd att utvecklas lokalt och att kontaktvägarna med kommuner och myndigheter bör förbättras. Ungdomspolitiken ska vara sektorsövergripande och behandla ungdomars levnadsvillkor inom områden som utbildning, arbete, försörjning, bostad, hälsa, inflytande, kultur och fritid. Ungdomar ska ha möjlighet att delta i demokratiska beslutsforum oavsett etnisk härkomst, sociala och ekonomiska förhållanden, bostadsort etc. anför i kommittémotion 2013/14:Kr17 av m.fl. yrkande 3 att regeringen bör återkomma med förslag som innebär att ungdomsorganisationerna ska utföra en självständig uppföljning utifrån ett ungdomsperspektiv som en del av det reguljära uppföljningssystemet. I motionen framförs att ungdomspolitiken måste ha ett tydligare ungdomsfokus. Unga är den grupp som bäst kan avgöra vilka effekter den förda politiken får. Ungdomar påverkas av beslut inom alla samhällsområden och som fattas såväl lokalt och regionalt, som nationellt och internationellt. Det är därför, vilket regeringen också anför, angeläget med ett sektorsövergripande perspektiv på ungdomars levnadsvillkor och med sektorsövergripande insatser som uppmärksammar ungdomars och ungdomstidens förutsättningar och villkor. Det är även viktigt med insatser som har specifikt fokus på ungdomsgruppen när det gäller frågor som exempelvis inflytande och delaktighet. Som utskottet anfört ovan är det av stor vikt med uppföljning av ungdomspolitiken. I likhet med regeringen anser utskottet att det inte bör vara riksdagsbundet vilka områden som särskilt ska följas upp och analyseras. Genom att riksdagsbindningen upphävs skapas större flexibilitet. Utskottet noterar att regeringen beslutade att ge Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor i uppdrag att ta fram en strategi för myndighetens arbete med att verka för att ungdomsperspektivet integreras i andra relevanta myndigheters verksamheter. I uppdraget, som ska redovisas , ingår att bidra till bättre samverkan och samordning av statliga insatser som riktas till ungdomar. Utskottet delar regeringens uppfattning om att ungdomspolitiken ska vara sektorsövergripande och behandla frågor om ungdomars villkor inom områden som utbildning, arbete, försörjning, bostad, hälsa, inflytande, kultur och fritid och att de fem huvudområden för analys, samordning och redovisning som finns inom ungdomspolitiken inte längre ska gälla. Därmed tillstyrker utskottet propositionen punkterna 3 och 4 samt avstyrker motionerna 2013/14:Kr339 (S) yrkande 34 och 2013/14:Kr17 (V) yrkande 3. Statsbidrag till barn- och ungdomsorganisationer Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av stödet till ungdomsorganisationer och ungdomsverksamhet. avslår motionsyrkanden om en översyn av reglerna för stöd till små föreningar. Jämför reservation 4 (S, MP, V). I propositionen anförs att en av regeringens främsta insatser för att främja ungdomars inflytande är det årliga omfattande statsbidraget till barn- och ungdomsorganisationer. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor fördelar statsbidrag till barn- och ungdomsorganisationer i syfte att stödja barns och ungdomars självständiga organisering och inflytande i samhället. Socialdemokraterna anför i kommittémotion 2013/14:Kr16 av i m.fl. yrkande 3 att Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor bör få i uppdrag att se över hur stödet till ungdomsorganisationer och ungdomsverksamhet är utformat och fördelat, såväl nationellt som regionalt och lokalt. I kommittémotion 2013/14:Kr19 av m.fl. (MP) yrkande 2 anförs att en utredning bör tillsättas som närmare ser över stödet till ungdomsorganisationer och ungdomsverksamhet. En sådan utredning bör tillsättas för att jämna ut skillnaderna mellan idrottsorganisationernas barn- och ungdomsverksamhet och barn- och ungdomsorganisationerna. Utredningen bör också föreslå en riksnorm för nivåer och form av stöd till ungas organisering. anför i kommittémotion 2013/14:Kr17 av m.fl. yrkande 2 att regeringen som en del av handlingsprogrammet bör tillsätta en utredning som närmare ser över stödet till ungdomsorganisationer och ungdomsverksamhet på lokal, regional och nationell nivå. I motion 2013/14:Kr230 av i (S) yrkande 3 begärs att situationen för de föreningar som inte når upp till kraven för att få etableringsbidrag från borde ses över. I motionen framförs att det finns många små föreningar som gör stora insatser för ungdomar, men inte når upp till kraven för att få etableringsbidrag. Bidrag fördelas under anslag 12:2 Bidrag till nationell och internationell ungdomsverksamhet utgiftsområde 17 i enlighet med förordningen (2011:65) om statsbidrag till barn- och ungdomsorganisationer. fördelas ca för detta ändamål. Vid behandlingen av budgetpropositionen (prop. 2010/11:1 utg.omr. 17, bet. 2010/11:KrU1, rskr. 2010/11:114) godkände regeringens förslag att upphäva riktlinjerna för statsbidragen till barn- och ungdomsorganisationer. Regeringen utfärdade en ny förordning om stöd till ungdomsorganisationer. Enligt den nya förordningen (2011:65) om statsbidrag till barn- och ungdomsorganisationer lämnas stöd i form av organisations- och projektbidrag. Förordningen trädde i kraft och tillämpades första gången i fråga om bidrag för . Organisationsbidrag får enligt den nya förordningen lämnas till en barn- och som har minst 1 000 medlemmar i åldrarna 6–och medlemsföreningar i minst fem län. Organisationsbidrag får också lämnas till barn- och ungdomsorganisationer som företräder nationella minoriteter eller personer med funktionsnedsättning, och som har minst 200 medlemmar i åldrarna 6–och medlemsföreningar i minst tre län. Projektbidrag får lämnas till organisationer även om de inte är barn- och ungdomsorganisationer och för projekt på lokal nivå med särskilt ändamål att stödja barns och ungdomars självständiga organisering och inflytande i samhället. Den nya förordningen gör ingen skillnad mellan politiska ungdomsförbund och andra ungdomsorganisationer. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det finns ett stort antal föreningar runt om i landet som gör omfattande och värdefulla insatser för ungdomar. Utskottet vill peka på att staten bidrar till att skapa goda förutsättningar för dessa insatser, bl.a. genom det statliga bidraget som uppgår till ca . Den nya förordningen tillämpades på bidrag . Utskottet finner inte skäl att förorda någon översyn av bestämmelserna. Något initiativ med anledning av motionerna bör därmed inte tas. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2013/14:Kr16 (S) yrkande 3, 2013/14:Kr17 (V) yrkande 2, 2013/14:Kr19 (MP) yrkande 2 och 2013/14:Kr230 (S) yrkande 3. Ett förtydligat ansvar för kommunerna Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om ändring i skollagen i fråga om kommunernas aktivitetsansvar för ungdomar. avslår motionsyrkanden om en utvidgning av kommunernas skyldigheter. Jämför reservationerna 5 (S) och 6 (MP). Regeringen föreslår en ändring i 29 kap. 9 § skollagen (2010:800) som innebär att kommunernas ansvar för ungdomar som inte går i gymnasieskolan förtydligas på så sätt att hemkommunen löpande ska hålla sig informerad om hur de ungdomar i kommunen som har fullgjort sin skolplikt, men som inte fyllt , är sysselsatta. Inom ramen för ansvaret har hemkommunen uppgiften att erbjuda de ungdomar som berörs lämpliga individuella åtgärder. Åtgärderna ska i första hand syfta till att motivera den enskilde att påbörja eller återuppta en utbildning. Kommunernas ansvar ska benämnas aktivitetsansvar för ungdomar. Kommunens ansvar enligt bestämmelsen bör inte omfatta de ungdomar som genomför eller har fullföljt utbildning på nationella program i gymnasieskolan eller i gymnasiesärskolan eller motsvarande utbildning. Regeringen föreslår vidare att kommunerna ska föra ett register över de ungdomar som omfattas av det kommunala aktivitetsansvaret för ungdomar. Kommunernas insatser för dessa ungdomar ska dokumenteras på lämpligt sätt. Regeringen gör bedömningen att bör ta fram ett stöd för kommunerna i arbetet med att samla information om ungdomarna och att föra det föreslagna registret och i arbetet med att dokumentera insatserna för ungdomarna på lämpligt sätt. Vidare bör förbereda och sedan genomföra särskild kvalitetsgranskning av kommunernas arbete med aktivitetsansvaret för ungdomar. Regeringen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Kommunernas aktivitetsansvar för ungdomar ska enligt förslaget inte gälla ungdomar som genomför eller har fullföljt utbildning på ett specialutformat program i gymnasiesärskola, som har påbörjats före . Socialdemokraterna anför i kommittémotion 2013/14:Kr16 av i m.fl. yrkande 15 att det förslag som regeringen nu lägger fram är bra med inte tillräckligt. De åtgärder som kommunerna vidtar utifrån sitt uppföljningsansvar räcker inte till. Motionärerna vill därför att det skapas en övergripande nationell strategi som i sin tur innehåller en rad konkreta satsningar för unga som varken arbetar eller studerar. Inom ramen för denna strategi bör utnyttjas så mycket och så effektivt som möjligt. I kommittémotion 2013/14:Kr19 av m.fl. (MP) yrkande 3 konstateras att det föreslagna förtydligade ansvaret för kommunerna innebär en formalisering av vad kommunerna gör . Motionärerna menar dock att det är en stor brist att inga nya pengar tillförs för detta utökade ansvar. Motionärerna tror att förslaget kommer att innebära att fler utan gymnasieutbildning skrivs in vid Arbetsförmedlingen. vill i stället införa s.k. startcentraler, en form av lokala arbetsförmedlingar med representanter för Arbetsförmedlingen, , och det lokal näringslivet. Kommunerna bör erbjuda åtgärder för arbetslösa unga upp till och ha ansvar för att aktivt söka upp dessa. Kommuner och andra huvudmän har enligt skollagen (2010:800) en skyldighet att säkerställa alla elevers lika rätt till utbildning. Alla kommuner i är enligt lag skyldiga att erbjuda alla ungdomar som har avslutat en gymnasieutbildning fram t.o.m. det första kalenderhalvåret det år de fyller . Skollagen innehåller en uttrycklig bestämmelse om att hemkommunen löpande ska hålla sig informerad om hur de ungdomar i kommunen som har fullgjort sin skolplikt men som inte fyllt är sysselsatta i syfte att kunna erbjuda dem lämpliga individuella åtgärder. har tidigare i sin rapport Vad gör kommunerna för ungdomar som inte går i gymnasieskolan – En rapport om det kommunala informationsansvaret (uppföljningsansvaret) (, rapport 360, 2011) konstaterat att elever som har ett slutbetyg från gymnasieskolan har fullföljt utbildningen och att elever som har läst i gymnasieskolan men saknar slutbetyg omfattas av det kommunala informationsansvaret. Avsikten med den nuvarande bestämmelsen om det kommunala informationsansvaret är enligt propositionen Makt att bestämma – rätt till välfärd (prop. 2004/05:2, s. 86 f. och 149) att kommunerna ska erbjuda lämpliga individuella åtgärder till de ungdomar de inhämtar information om. För de ungdomar som saknar grundskoleutbildning eller gymnasieutbildning är erbjudanden om utbildning den viktigaste åtgärden. Ungdomar som inte har behörighet till ett nationellt program i gymnasieskolan eller saknar en fullgjord gymnasieutbildning har ofta stora svårigheter att få ett arbete. anför med anledning av yrkande följande i sitt yttrande till kulturutskottet (yttr. 2013/14:UbU5y): håller med motionärerna om att målgruppen för kommunernas insatser kan ha en komplex problembild. Det finns ofta ett behov av samverkan och samordning både inom kommunens förvaltningar och mellan kommunen, och de statliga myndigheterna. vill också framhålla att kommunen inom ramen för det föreslagna förtydligandet av det kommunala ansvaret har till uppgift att erbjuda de ungdomar som berörs lämpliga åtgärder. ser mycket positivt på regeringens förslag och anser inte att det finns behov av någon åtgärd från med anledning av motionsyrkandet. tillstyrker i sitt yttrande propositionens förslag och kommenterar bl.a. ansvarsfördelningen mellan arbetsförmedlingen och kommunerna (yttr. 2013/14:AU6y). Utskottet behandlade i betänkandet 2013/14:AU3 om om ungdomars väg till arbete (RiR 2013:6) förslag från som liknar dem som framförs i motion 2013/14:Kr19 yrkande 3. framhöll i rapporten att ansvarsfördelningen mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna när det gäller arbetssökande ungdomar inte uppfattas som helt tydlig varken av kommunerna eller av lokala arbetsförmedlare, och myndigheten varnade för risken för dubbelarbete. Utskottet påminde i sammanhanget om att den kunskapsöversikt om arbetsmarknadspolitik i kommunerna som utskottet låtit ta fram (2011/12:RFR15) bl.a. visar att omfattningen av de kommunala arbetsmarknadsåtgärderna för ungdomar inte är systematiskt kartlagd och att det inte finns någon samlad bild av hur de är organiserade. I en jämförelse mellan statligt och kommunalt utförda åtgärder (och [2006]) konstaterades att de kommunala ungdomsprogrammen är sämre på att få ungdomar i arbete än de program som har utförts i statlig regi. Utskottet konstaterar att det är av central vikt att de ungdomar som berörs av det kommunala aktivitetsansvaret får motivationshöjande insatser och relevant stöd som syftar till att de kan få behörighet till ett nationellt program eller, om de har behörighet, fullgöra en utbildning på ett nationellt program. Utskottet tillstyrker att bestämmelsen nu förtydligas. Det är enligt utskottets mening positivt att regeringen betonar att kommunerna i första hand ska stimulera ungdomar i denna utsatta situation att komma tillbaka till skolan och slutföra sin utbildning och inte att på heltid gå in på arbetsmarknaden. Utskottet vill också framhålla betydelsen av att involvera den unge och att insatser präglas av samsyn mellan olika aktörer, både kommunala och statliga. Regeringen föreslår att det införs en skyldighet för kommunerna att föra register över de ungdomar som omfattas av aktivitetsansvaret. Det finns ett författningsstöd för behandling av personuppgifter i kommunernas verksamhet för att fullgöra det kommunala informationsansvaret och bestämmelser som tillgodoser ett gott integritetsskydd för den enskilde (förordningen [2006:39] om behandling av personuppgifter i den kommunala verksamheten rörande information om icke skolpliktiga ungdomar). För att ge ytterligare stöd till kommunerna i deras arbete med aktivitetsansvaret, och mot bakgrund av att de bör kunna lämna statistikuppgifter som möjliggör en relevant nationell uppföljning, avser regeringen att göra vissa ändringar i förordningen när det gäller vilka personuppgifter som ska få behandlas och när uppgifterna ska gallras. Ett sådant register kan uppfattas som ett hot mot ungdomars integritet. Utskottet anser dock att de eventuella inskränkningarna av den personliga integriteten får vägas mot behovet av insatser för den unga. Utskottet ser också positivt på ett tydligt formulerat krav på dokumentation av kommunernas insatser för de ungdomar som omfattas av aktivitetsansvaret som bl.a. syftar till att höja kvaliteten i kommunens verksamhet. Utskottet föreslår att antar regeringens förslag till ändring i 29 kap. 9 § skollagen och avslår motionsyrkandena /14:Kr16 (S) yrkande 15 och 2013/14:Kr19 (MP) yrkande 3. Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till ändring i skollagen när det gäller information till hemkommunen om omfattande otillåten frånvaro. Regeringen föreslår att när en elev i en gymnasieskola eller gymnasiesärskola med en annan huvudman än hemkommunen utan giltigt skäl är frånvarande i betydande utsträckning, ska huvudmannen meddela detta till hemkommunen. Denna skyldighet ska inte påverka huvudmannens ansvar att ge stöd eller särskilt stöd till elever. Ändringar föreslås i 15 kap. 15 § och 18 kap. 15 § skollagen. Regeringen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Utskottet föreslår att antar regeringens förslag till ändring i skollagen när det gäller information till hemkommunen om omfattande otillåten frånvaro. Regeringen föreslår även ändringar i 29 kap. 1 § skollagen (2010:800). Detta lagrum är även föremål för ändringsförslag i proposition 2013/14:112 Villkor för fristående skolor m.m. som ska besluta om . För att uppnå en lagteknisk samordning mellan lagförslagen har denna del av lagförslaget överlämnats till utbildningsutskottet. Åtgärder för att förhindra studieavhopp i gymnasieskolan Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om behovet av förebyggande insatser för att förhindra studieavhopp i gymnasieskolan. Jämför reservation 7 (S, V). I kommittémotion 2013/14:Kr16 av i m.fl. (S) yrkande 16 anförs behovet av förebyggande insatser för att förhindra studieavhopp i gymnasieskolan. Motionärerna anser att det krävs nationella mål och en strategi utvecklad mellan stat och skolhuvudmän för att fler elever ska fullfölja sin gymnasieutbildning. Det ska ställas tydliga krav på skolorna att de ska arbeta för att alla eleverna ska fullfölja sin gymnasieutbildning. Skolan har ett ansvar att se varje elev. Upplägg av undervisningen behöver ses över och särskilda insatser initieras för att öka motivationen hos eleverna att fullfölja den valda gymnasieutbildningen. Eleverna behöver få stöd och resurser efter behov, bl.a. genom stöd av studie- och yrkesvägledare. Varje kommun ska ha både erforderliga system och en skyldighet att fördela resurser mellan skolorna utifrån elevernas behov. Varje elev som inte klarar en kurs ska erbjudas stöd för att klara kursen. Skolorna bör noga följa elevernas resultat och analysera varför elever avbryter sin utbildning. har yttrat sig över motionsyrkandet och anför bl.a. följande (yttr. 2013/14:UbU5y): kan konstatera att en av utgångspunkterna för gymnasiereformen var att minska avhoppen från gymnasieskolan. Flera av de förslag som lades fram i samband med reformen, t.ex. skärpta behörighetskrav för de högskoleförberedande programmen, syftade till att minska antalet avhopp och programbyten (prop. 2008/09:199, bet. 2009/10:UbU3, rskr. 2009/10:8). vill framhålla att de första eleverna i den nya gymnasieskolan påbörjade sina studier och kommer att avsluta sina studier i gymnasieskolan efter . Det är sålunda alltför tidigt att fastställa vilka effekter gymnasiereformen har haft på avhoppen från gymnasieskolan. vill avslutningsvis framhålla att det avser att noga följa utvecklingen vad gäller avhoppen från gymnasieskolan. anser att det är angeläget att minska studieavhoppen i gymnasieskolan men finner, bl.a. mot bakgrund av att det ännu inte går att dra några slutsatser om gymnasiereformens effekter i detta avseende, att det saknas skäl för några åtgärder från med anledning av motionen. föreslår därmed att kulturutskottet avstyrker motion 2013/14:Kr16 (S) yrkande 16. Ungdomar som varken arbetar eller studerar är en prioriterad grupp för regeringens insatser. Utredningen om unga som varken arbetar eller studerar presenterade sitt slutbetänkande Unga som varken arbetar eller studerar – statistik, stöd och samverkan (SOU 2013:74). Detta betänkande bereds inom . Utredningen föreslog bl.a. att () ska ges i uppdrag att utöka de s.k. gymnasieuppföljningarna till att även avse de ungdomar som har avbrutit eller aldrig påbörjat en gymnasieutbildning. För att kunna jämföra de olika ungdomsgruppernas etableringsprocesser bör gymnasieuppföljningarna kompletteras. Regeringen beslutade att ge SCB i uppdrag att genomföra ett utvecklingsarbete för hur en eventuell uppföljning av etableringsprocessen bland ungdomar som inte har påbörjat eller har avbrutit gymnasieutbildning kan genomföras och till vilka kostnader. Resultatet av utvecklingsarbetet ska kunna utgöra underlag för en regelbunden uppföljning av dessa ungdomars etableringsprocess. För uppdragets genomförande får SCB använda . Uppdraget ska redovisas till . Utskottet vill understryka vikten av att minska avhoppen i gymnasieskolan och ser positivt på det uppdrag som lämnats till SCB. Utskottet anser att också regeringens förslag som redogjorts för ovan om ett förtydligat ansvar för kommunerna för ungdomar som inte går på gymnasiet bör utgöra ett incitament för kommuner och skolor att arbeta för att fler unga ska fullfölja sin gymnasieutbildning. föreslår därmed att avslår motion 2013/14:Kr16 (S) yrkande 16. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att gymnasieskolan ska vara obligatorisk. Jämför reservation 8 (S). Socialdemokraterna begär i kommittémotion 2013/14:Kr16 av i m.fl. yrkande 14 ett tillkännagivande om att gymnasieskolan ska vara obligatorisk. Samma skolplikt som gäller för ska gälla för gymnasieskolan . Motionärerna framför att alla gymnasieprogram bör vara minst treåriga och ge eleven behörighet till högskolan. uppföljningsstatistik visar att har runt 68–av de elever som påbörjat en gymnasieutbildning fått ett slutbetyg. var motsvarande siffra .