bet · H101CU8 · 2014-01-21 00:00:00 — Vidare föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ge en eller flera myndigheter i uppdrag att äga och förvalta de taxonomier som ska ligga till grund för företagens elektroniska rapportering (yrkande 2). XBRL (Extensible Business Reporting Language) är en global standard för elektroniskt utbyte av finansiell information. XBRL är ett XML-baserat format, det vill säga ett språk anpassat för webbtjänster. XBRL beskriver olika typer av data genom taggar, vilka ger informationen en identitet och ett sammanhang, som kan förstås av olika dataprogram. Genom XBRL kan affärsinformation läsas och förstås av olika dataprogram för rapportering och analys utan att hantering krävs. Vidare är formatet plattformsoberoende, vilket möjliggör för mottagaren av den finansiella informationen att importera data direkt in i sin egen programapplikation oberoende av vilken programvara som ursprungligen användes för att digitalisera informationen. Som utgångspunkt för XBRL-formatet har olika uppställningsformer för årsredovisning och revisionsberättelse byggts upp i taxonomier som hierarkiskt strukturerar de termer och begrepp som ingår i en årsredovisning och en revisionsberättelse. Taxonomierna beskriver även hur dessa begrepp är relaterade till varandra samt vilket regelverk som styr respektive begrepp och definition av varje begrepp. Dessa taxonomier ägs av XBRL . har valt XBRL-formatet vid utvecklandet av en elektronisk tjänst för att lämna årsredovisning beroende på att det är en öppen standard som har en stor potential när det gäller maskinell bearbetning av den ekonomiska informationen i en årsredovisning. gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att bl.a. analysera it-användningen bland småföretag och identifiera hinder mot en ökad användning som föreligger, kartlägga befintliga offentliga åtgärder på nationell, regional och lokal nivå med syfte att främja och underlätta it-användningen bland småföretag samt bedöma åtgärdernas effektivitet samt att utifrån kartläggningarna och analyserna utreda och lämna förslag på justeringar i befintliga åtgärder och föreslå eventuellt nya riktade och generella åtgärder som främjar en ökad it-användning bland småföretag. Utredningen, som antog namnet Utredningen om ökad it-användning i småföretag, har redovisat sina förslag i delbetänkandet Här finns mer att hämta – it-användningen i småföretag (SOU 2012:21) och i slutbetänkandet Små företag – stora möjligheter med it (SOU 2012:63). I slutbetänkandet anför utredningen bl.a. att det för utveckling av effektiva e-tjänster som kan möjliggöra delning av företagsinformation mellan myndigheter vilket leder till minskad administration för företagen krävs att lagstiftaren förordar en standardisering av format och gränssnitt. Utredningen anser att en grundförutsättning för att lyckas med myndighetsgemensam informationshantering är att arbeta med definitioner av termer och begrepp samt att dessa begrepp tillgängliggörs för samtliga aktörer. I detta arbete behöver aktörer som hanterar räkenskapsinformation involveras, både offentliga och privata. Taxonomier är inte konstanta utan kommer att behöva ändras allteftersom lagstiftning och redovisningsprinciper förändras och utvecklas. På grund av detta måste taxonomierna enligt utredningen förvaltas av en eller flera aktörer som har intresse av att driva arbetet. Utredningen gör bedömningen att för att nå framgång med elektronisk ingivning av finansiell information bör regeringen besluta vem som ska äga och förvalta taxonomierna samt tillskjuta nödvändiga medel för detta. Det kan enligt utredningen i detta sammanhang nämnas att ägande och förvaltning inte nödvändigtvis behöver göras av samma aktör. eller kan vara lämpliga myndigheter för förvaltning av taxonomierna för årsredovisningar och revisionsberättelser. Betänkandet är föremål för beredning inom . konstaterar i ett meddelande (MEMO/13/544) att man i en översyn av Öppenhetsdirektivet (2004/109/EC), som reglerar kraven på noterade företags rapportering, avser att föreslå att alla noterade företag inom EU ska rapportera enligt ett standardiserat elektroniskt format . har i anslutning härtill uppdragit åt (Markets Authority) att utforma en standard baserad på såväl befintliga som framtida elektroniska rapporteringssystem, såsom XBRL. I uppdraget ligger bl.a. att bör genomföra öppna offentliga samråd för alla berörda parter, göra en grundlig bedömning av de möjliga konsekvenserna av antagandet av de olika tekniska alternativen och utföra lämpliga provningar i medlemsstaterna. Utskottet konstaterar att frågor som ligger i linje med motionsönskemålen är föremål för arbete såväl nationellt som inom EU. Utskottet anser därför att det inte finns skäl att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionen. Den bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande med förslag om att noterade bolag i sina koncernredovisningar ska göra en årlig avskrivning av goodwill. I motion 2013/14:C373 begär och (båda MP) ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda om noterade bolag i sina koncernredovisningar ska göra en årlig avskrivning av goodwill. Rådet och antog förordning (EG) nr 1606/2002 om tillämpning av internationella redovisningsstandarder (IAS-förordningen). Förordningen innebär bl.a. att noterade företag ska upprätta sina koncernredovisningar enligt vissa enligt förordningen antagna internationella redovisningsstandarder. Med anledning av bl.a. IAS-förordningen föreslog regeringen i proposition 2004/05:24 Internationell redovisning i svenska företag vissa ändringar i främst årsredovisningslagen. I propositionen lämnades förslag till klargörande bestämmelser om vilka svenska regler om koncernredovisning som dessa företag fortfarande ska tillämpa. Regeringen gjorde bedömningen att såväl noterade som onoterade svenska företag även fortsättningsvis bör upprätta sina årsredovisningar med tillämpning av svensk redovisningslagstiftning i stället för på grundval av IAS-förordningen. De nya reglerna föreslogs träda i kraft . tillstyrkte förslagen i propositionen och följde utskottet (bet. 2004/05:LU3, rskr. 2004/05:89). Goodwill i ett bolags koncernredovisning uppstår i allt väsentligt i samband med företagsförvärv. Om det köpande bolaget betalar ett högre belopp än det köpta bolagets eget kapital, dvs. nettovärdet (tillgångar minus skulder), utgör det överstigande beloppet goodwill. ska börsnoterade bolag inte längre göra en årlig avskrivning på goodwill. I stället ska bolaget göra en regelbunden bedömning av om goodwillen i företagets koncernbalansräkningar har det uppgivna värdet. I annat fall krävs en nedskrivning av goodwillen. Nedskrivningsbehovet testas genom att man jämför det redovisade värdet av den förvärvade goodwillen med dess återvinningsvärde. Detta innebär att det högsta av goodwillens försäljningsvärde och nuvärdet av förväntade framtida kassaflöden ska jämföras med det redovisade värdet av goodwillen. Om det finns ett nedskrivningsbehov ska beloppet kostnadsföras i bolagets resultaträkning. Utskottet ser inga skäl att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionen, varför den bör avslås. Lagen om ekonomiska föreningar Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som rör lagen om ekonomiska föreningar. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservationerna 3 (S) och 4 (MP). I motion 2013/14:C422 begär m.fl. (S) ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt ska ta fram en ny lagstiftning för ekonomiska föreningar. I motion 2013/14:N210 föreslår m.fl. (MP) dels ett tillkännagivande om att regeringen bör se över lagen om ekonomiska föreningar i syfte att undersöka eventuella fördelar med att dela upp den juridiska personen i två delar för att tydliggöra den icke vinstdrivande formen (yrkande 5), dels ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda om det krävs särskild lagstiftning för kooperativa företag (yrkande 6). presenterade sitt slutbetänkande En ny lag om ekonomiska föreningar (SOU 2010:90). Utredningen konstaterar bl.a. att förutsättningarna för ett sådant företagande som sker i den ekonomiska föreningens form har förändrats betydligt. Konkurrensen från företagande i annan form har ökat. har det etablerats nya slag av kooperativ. Användningen av den ekonomiska föreningsformen har dock hämmats av att regelverket ibland har uppfattats som otillräckligt eller osäkert. Den nuvarande lagen om ekonomiska föreningar är, enligt utredningen, dessutom i behov av en genomgripande språklig och redaktionell omarbetning. För att underlätta för företagen bör regleringen också göras tydligare och mer överskådlig. I en del avseenden finns det också ett behov av att anpassa lagen om ekonomiska föreningar till bestämmelserna aktiebolagslag. Allt detta har föranlett utredningen att föreslå en helt ny lag om ekonomiska föreningar. Utredningens förslag remissbehandlades och är nu föremål för vidare beredning inom . Justitieminister anförde i ett frågesvar att hon har förståelse för önskemål om att den föreslagna moderniseringen av lagstiftningen genomförs . Hon konstaterade dock att förslagen i betänkandet är omfattande och att det är viktigt att arbetet bedrivs noggrant. Enligt statsrådet var det för tidigt att säga när en proposition kan lämnas (svar på fr. 2012/13:411). Motionsyrkanden om en översyn av lagen om ekonomiska föreningar har behandlats av utskottet , i betänkande 2011/12:CU6. Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till pågående beredningsarbete. slutbetänkande har remissbehandlats och är nu föremål för vidare beredning inom . Utskottet anser att det pågående arbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från sida. Motionerna bör därför avslås. Regler för socialt företagande Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om krav på särskild lagstiftning för socialt företagande. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 5 (MP). I motion 2013/14:C388 föreslår (MP) ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda möjligheten att införa en bolagsform utifrån idén om s.k. stakeholders companies. Grundtanken är att skapa en företagsform där alla som berörs (stakeholders) av ett företags verksamhet också bör ha inflytande över driften (yrkande 1). Hon föreslår dessutom ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt bör låta utreda hur bästa möjliga förutsättningar kan skapas för att främja denna typ av företag, exempelvis genom åtgärder som förändrade regler i upphandling och skattelättnader (yrkande 2). I motion 2013/14:N210 yrkande 4 föreslår m.fl. (MP) ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda om det krävs en särskild lagstiftning för sociala företag. konstaterar i sitt slutbetänkande (SOU 2010:90) att gällande rätt medger att en ekonomisk förening har andra syften än det grundläggande syftet att främja medlemmarnas ekonomiska intressen. Utredningen hänvisar till att det i doktrinen har uttalats att det inte bör vara ett registreringshinder att en förening har dubbla syften, på så sätt att verksamheten dels ska gynna föreningsmedlemmarnas ekonomiska intressen, dels fullfölja ett ideellt syfte. Enligt vad utredningen kommit fram till förefaller det inte som att den nuvarande lagstiftningens krav på att ekonomiska föreningars verksamhet ska gynna medlemmarnas ekonomiska intressen orsakar några särskilda problem. Föreningar med social verksamhet brukar inte vägras registrering, och godkänner regelmässigt stadgeformuleringar som innebär att den aktuella föreningens ändamål är att främja medlemmarnas ekonomiska och sociala intressen, dvs. föreningar med dubbla syften. anser dock att för en del sociala företag kan såväl aktiebolagsformen som den ekonomiska föreningsformen framstå som främmande, medan den ideella föreningsformen framstår som alltför oreglerad och osäker. Det talar, enligt utredningen, för att det bör finnas någon form av associationsrättslig reglering, avsedd särskilt för sociala företag med utpräglat ideella syften. Denna fråga kräver, enligt utredningen, emellertid överväganden som utredningen inte har haft möjlighet att göra inom ramen för uppdraget. Som tidigare nämnts har utredningens förslag remissbehandlats och är nu föremål för vidare beredning inom . Motsvarande motionsyrkanden om regler för socialt företagande har behandlats av utskottet , i betänkande 2011/12:CU6. Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning bl.a. till pågående arbete inom . Utskottet kan konstatera att frågor som ligger i linje med motionsönskemålen alltjämt är föremål för arbete inom . Utskottet anser därför att det inte finns skäl att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionerna. De bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande som rör ändringar i stiftelselagen. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. I motion 2013/14:C469 anför och (båda M) att 6 kap. 4 a § stiftelselagen bör upphävas. Motionärerna konstaterar att regeringen tagit vissa steg i rätt riktning för ökad frihet för vissa stiftelser som finansierar forskning och anser att det är positivt att regeringen inte längre ska utse och entlediga samtliga styrelseledamöter i stiftelserna. Enligt motionärerna bör nu regeringen ta ytterligare ett steg och lämna ett förslag till upphävande av 6 kap. 4 a § stiftelselagen. Genom att paragrafen upphävs kan inte forskningsstiftelserna ånyo bli föremål för inskränkningar. Ett tillkännagivande yrkas med detta innehåll. Stiftelselagen (1994:1220) innehåller en civilrättslig reglering av stiftelseinstitutet samt bestämmelser om tillsyn. Lagen gäller såväl för stiftelser som har bildats av enskilda som för stiftelser som har bildats av staten eller andra offentliga organ. I stiftelselagen slås bl.a. fast under vilka förutsättningar föreskrifterna i ett stiftelseförordnande får ändras, s.k. permutation. Det finns ett stort antal stiftelser som har bildats av staten. –1994 bemyndigade regeringen att med de tidigare löntagarfondsmedlen som kapital inrätta sammanlagt elva stiftelser. I och med bildandet av dessa stiftelser skedde en utskiftning av kapital som förvaltades av de fem löntagarfondsstyrelserna. Enligt de ursprungliga stiftelseförordnandena skulle regeringen utse samtliga styrelseledamöter i stiftelserna i samband med att de bildades. Därefter skulle stiftelsernas styrelser till huvuddelen utses av stiftelserna själva, och styrelserna skulle inom sig utse ordförande och vice ordförande. Regeringen skulle endast utse en styrelseledamot i varje stiftelse. beslutade om en ändring i stiftelselagen för stiftelser som bildas av staten. Ändringen innebär att regeringen, även utan styrelsens eller förvaltarens samtycke, kan ändra eller upphäva föreskrifter i stiftelseförordnandet trots att de förutsättningar som stiftelselagen ställer upp för ändring av föreskrifter i stiftelseförordnanden inte är uppfyllda. Föreskrifter om stiftelsens ändamål får dock inte ändras eller upphävas. Ändringen togs in i en ny bestämmelse i 6 kap. 4 a § stiftelselagen. samma höst godkände ett förslag från regeringen som innebär att stiftelseförordnandena skulle ändras så att samtliga ledamöter utses och entledigas av regeringen. De skäl som den dåvarande regeringen angav för förändringen var att medlen borde hanteras i sådana former att offentlig insyn i verksamheten och påverkan från statsmakternas sida skulle möjliggöras. Vidare angavs som skäl att en ordning där samtliga ledamöter utses av regeringen skulle främja samordning mellan stiftelsernas insatser och statliga insatser på forskningens område. Denna samordning bedömdes kunna frigöra resurser inom ramen för statens budget för angelägna nysatsningar. Regeringen fattade därefter beslut om att ändra stiftelseförordnandena i enlighet med vad godkänt. behandlade proposition 2009/10:136 Ökad frihet för vissa stiftelser som finansierar forskning. Propositionen innehöll förslag om hur styrelseledamöter i vissa stiftelser som finansierar forskning och som har bildats med medel från de tidigare löntagarfonderna ska utses och entledigas. Förslaget innebär att regeringen inte längre ska utse och entlediga samtliga styrelseledamöter i stiftelserna. När det gäller 6 kap. 4 a § stiftelselagen uttalade regeringen att eftersom stiftelsemodellen valts är den statliga kontrollen över de medel som tillförts stiftelserna begränsad efter det att stiftelserna bildats. Vidare anförs att det visserligen, efter det att stiftelserna bildades, har införts en bestämmelse i stiftelselagen som möjliggör för regeringen att på eget initiativ ändra eller upphäva vissa föreskrifter i stiftelseförordnandena för sådana stiftelser som har bildats av staten. Med stöd av denna bestämmelse har alltså regeringen i egenskap av stiftare större möjligheter att påverka stiftelserna även efter det att de bildats. Enligt regeringen bör viss restriktivitet iakttas när det gäller att utnyttja dessa möjligheter. Stiftelseförordnandena bör, enligt regeringen, utformas så att de i huvudsak överensstämmer med hur de såg ut när stiftelserna ursprungligen bildades. I propositionen redovisar regeringen också sin bedömning att regeringen i fortsättningen bör utse två styrelseledamöter i stiftelserna. godkände regeringens förslag (bet. 2009/10:UbU17, rskr. 2009/10:254), och regeringen fattade därefter beslut om att ändra stiftelseförordnandena. Motsvarande motionsyrkande har behandlats av civilutskottet i betänkande 2010/11:CU15. I betänkandet konstaterade utskottet att regeringen tagit vissa steg i riktning mot en ökad frihet för vissa stiftelser som finansierar forskning. Utskottet konstaterade också att regeringen i proposition 2009/10:136 redovisar att den anser att viss restriktivitet bör iakttas när det gäller möjligheten att i enlighet med 6 kap. 4 a § stiftelselagen på eget initiativ ändra eller upphäva vissa föreskrifter i stiftelseförordnandena för sådana stiftelser som har bildats av staten. Mot denna bakgrund var utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionsyrkandet och föreslog att det borde avslås. Motsvarande motionsyrkande har även behandlats av utbildningsutskottet i betänkande 2012/13:UbU3. Utskottet konstaterade att utskottet i samband med behandlingen av proposition 2009/10:136 ställt sig bakom regeringens bedömning. Utskottet fann inte skäl att ändra sitt ställningstagande och avstyrkte motionen. Utskottet anser att det inte finns skäl för att frångå sina tidigare ställningstaganden. Motionen bör därför avslås. Ytterligare lagstiftning om franchising Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande som rör förslag om ytterligare lagstiftning om franchising. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 6 (S, V). I motion 2013/14:C401 konstaterar (S) att lagen om franchisegivares informationsskyldighet som antogs av är ett första steg i syfte att förhindra missbruk av franchising. Enligt motionären kvarstår dock en rad problem att lösa. Motionären anser därför att regeringen bör överväga ytterligare reformer på detta område. Regeringen bör bl.a. överväga att införa en förhandlingsrätt för franchisetagare, bestämmelser om uppsägning av avtalen och ekonomisk kompensation vid inlösen i samband med uppsägning samt förbjuda oskäliga avtalsvillkor. Ett tillkännagivande yrkas med detta innehåll. antog en ny lag om franchisegivares informationsskyldighet (prop. 2005/06:98, bet. 2005/06:LU26, rskr. 2005/06:275). Lagen innebär att en franchisegivare innan ett franchiseavtal ingås ska lämna franchisetagaren information om avtalets innebörd och övriga förhållanden som behövs med hänsyn till omständigheterna. Informationen ska vara klar och begriplig. Den ska minst innehålla en beskrivning av den franchiseverksamhet som franchisetagaren ska bedriva, uppgift om andra franchisetagare som franchisegivaren har träffat avtal med inom samma franchisesystem och omfattningen av deras verksamhet, uppgift om den ersättning som franchisetagaren ska betala till franchisegivaren och övriga ekonomiska villkor för franchiseverksamheten, uppgift om immateriella rättigheter som ska upplåtas till franchisetagaren, uppgift om de varor eller tjänster som franchisetagaren är skyldig att köpa eller hyra, uppgift om konkurrensförbud som ska gälla under eller som franchiseavtalet gäller, uppgift om avtalstiden, villkoren för förändring, förlängning och uppsägning av franchiseavtalet samt de ekonomiska konsekvenserna av en uppsägning, och uppgift om hur en tvist med anledning av avtalet ska prövas och vad som ska gälla i fråga om kostnadsansvar för en sådan tvist. Vad som redovisats ovan gäller också när ett befintligt franchiseavtal, med franchisegivarens tillåtelse, ska överlåtas till en ny franchisetagare. Om en franchisegivare ingår ett franchiseavtal utan att ha uppfyllt sin informationsskyldighet, ska vid vite kunna ålägga franchisegivaren att lämna sådan information. Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet (se t.ex. bet. 2009/10:CU13, bet. 2010/11:CU15, bet. 2011/12:CU6 och bet. 2012/13:CU5). Utskottet ansåg att det inte fanns skäl att ytterligare lagreglera franchiseavtalen. Vidare uttalade utskottet att en sådan lagstifting skulle motverka regeringens och uttalade ambition att minska regelbördan för näringslivet. Utskottet anser att det inte finns skäl för att frångå sina tidigare ställningstaganden. Motionen bör därför avslås. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Könsfördelningen i bolagsstyrelser m.m., punkt 1 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C223 av och (båda MP) yrkandena 1 och 2, 2013/14:C224 av m.fl. (MP) yrkandena 1–3, 2013/14:C338 av och (båda S), 2013/14:C444 av m.fl. (S) yrkande 4 och 2013/14:A288 av m.fl. (S) yrkande 11 och 2013/14:C413 av (C). Enligt vår uppfattning måste man sträva efter en jämn fördelning av makt och inflytande mellan kvinnor och män. Jämställdhet är en fråga om mänskliga rättigheter, demokrati och rättvisa, men också om att ta till vara alla människors kompetens. Om kompetensen hos både kvinnor och män i näringslivet tillvaratas får företagsledningarna den bästa sammansättningen, vilket gynnar företagen och därmed tillväxten. Forskning visar att ledande befattningshavare inte väljs enbart på grundval av kompetens. Män, som i de flesta fall styr nomineringsprocessen, väljer ofta män just därför att de är män. Enligt vår uppfattning finns det ett behov av kvinnlig representation i företagens valberedningar. När det gäller aktiebolag i vilka staten har ett bestämmande inflytande hade den tidigare regeringen ställt upp delmålet att andelen kvinnliga styrelseledamöter skulle vara . Målet uppnåddes genom ett kontinuerligt och systematiskt nomineringsarbete. är det svårt för kvinnor att ta sig upp till de privata bolagens ledningsgrupper och styrelser. Djupt rotade traditioner och värderingar är ofta skälet till att kvinnor hindras att ta sig till toppen inom näringslivet. För det är varken så att kvinnor har lägre kompetens, lägre utbildning eller kortare arbetslivserfarenhet. Den kvinnliga representationen i bolagsstyrelserna har förbättrats något men är fortfarande ojämställd. Vi kan konstatera att denna förändring aldrig hade skett utan den debatt och det hot om lagstiftning som den förra regeringen med sina samarbetspartier initierade. har vi dock kunnat konstatera att den positiva trenden avstannat. Den socialdemokratiska regeringen gav en sakkunnig person i uppdrag att överväga frågan om en jämnare könsfördelning i bolagsstyrelser. Uppdraget redovisades i departementspromemorian Könsfördelningen i bolagsstyrelser (Ds 2006:11). I promemorian föreslås bl.a. regler i aktiebolagslagen om könsfördelningen i styrelser för publika aktiebolag.