bet · H101SfU15 · 2014-05-22 00:00:00 — betänkande 2013/14:SfU15 Utskottet behandlar i betänkandet proposition 2013/14:138 Vissa socialförsäkringsfrågor och tre motioner som väckts med anledning av propositionen. I propositionen föreslås att det ska ges möjligheter till uttag av ränta på sjukersättning som återbetalas av den försäkrade efter avstämning enligt 37 kap. socialförsäkringsbalken. Vidare föreslås en förenklad anmälningsskyldighet av inkomster m.m. för den som får bostadstillägg eller äldreförsörjningsstöd. Bestämmelserna föreslås träda i kraft . Med en komplettering i regeringens förslag till 37 kap. 14 § socialförsäkringsbalken tillstyrker utskottet förslagen i propositionen och avstyrker motionerna. I ärendet finns tre reservationer (MP, SD och V) och ett särskilt yttrande (S). Utskottets förslag till riksdagsbeslut ............................................................... Redogörelse för ärendet .................................................................................. Ränta vid återbetalning av sjukersättning ..................................................... Lagförslagen i övrigt, punkt 2 (SD)........................................... Lagförslagen i övrigt, punkt 2 (V) ............................................. 3.Skyldighet för att betala ränta, punkt 3 (MP, V)...................................................................................... Skyldighet för att betala ränta, punkt 3 (S).............. Förteckning över behandlade förslag ............................................................ Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag lag om ändring i socialförsäkringsbalken de delar det avser 110 kap. 46 §. Därmed bifaller delvis proposition 2013/14:138 i denna del. antar regeringens förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken i den mån det inte omfattas av vad utskottet föreslagit ovan och med den ändringen att 37 kap. 14 § får den lydelse som utskottet föreslår i bilaga 3. Därmed bifaller delvis proposition 2013/14:138 i denna del och avslår motionerna 2013/14:Sf21 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2013/14:Sf22 av (SD). Reservation 1 (SD) Reservation 2 (V) 3.Skyldighet för att betala ränta 2013/14:Sf21 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2013/14:Sf23 av m.fl. (MP). Reservation 3 (MP, V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (S), (S), Shadiye Heydari (S), (C), (S), (KD), (SD), (V), (M), (FP), (MP) och (M). Utskottet behandlar i betänkandet proposition 2013/14:138 Vissa socialförsäkringsfrågor och tre motioner som väckts med anledning av propositionen. Propositionen innehåller regeringens överväganden och förslag med anledning av promemorian Ränta och dröjsmålsränta vid återbetalning av sjukersättning enligt 37 kap. socialförsäkringsbalken (S2013/8194/SF) och promemorian Re- gelförenklingar inom pensionsförmåner (S2013/9137/SF). Lagrådet har getts tillfälle att yttra sig över förslagen i propositionen. Med stöd av sin initiativrätt gör utskottet en komplettering i 37 kap. 14 § socialförsäkringsbalken genom att paragrafens andra stycke läggs till. Utskottet lägger i bilaga 3 fram förslag till ny lydelse av paragrafen. En redovisning av motionerna och regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens lagförslag om förenklad anmälningsskyldighet för bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd. Den som får bostadstillägg eller äldreförsörjningsstöd ska anmäla sådana ändrade förhållanden som påverkar rätten till eller storleken av förmånen. För bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd gäller anmälningsskyldigheten bl.a. inkomst- och förmögenhetsförhållanden, civilstånd och bostadsförhållanden (110 kap. 46 § socialförsäkringsbalken, förkortad SFB). Regeringen föreslår att anmälningsskyldigheten när det gäller ärenden om bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd inte längre ska omfatta ökningar av mindre omfattning av inkomster eller förmögenhet. Ändringen föreslås träda i kraft . Regeringen motiverar förslaget bl.a. med att det nuvarande regelverket inte är rimligt vare sig för förmånstagaren eller administrationen, eftersom anmälningskraven är så omfattande att alla förändringar oavsett storlek kan behöva anmälas. I princip kan det betyda att i ökad inkomst kan vara anmälningspliktig. Regeringen framhåller att förslaget innebär en förenkling för pensionärerna. I propositionen anges även att det är av betydelse att förenklingen bl.a. avser förmånen bostadstillägg som av de försäkrade upplevs som svår att ansöka om. Vad som menas med rekvisitet mindre omfattning bör enligt regeringen definieras närmare i föreskrifter. Regeringen bedömer att en ökning av mindre omfattning kan vara en ökning i storleksordningen i arbets- eller kapitalinkomst eller i förmögenhet på årsbasis. För en ensamstående pensionär som har arbetsinkomst eller förmögenhet över fribeloppen motsvarar det en ungefärlig minskning av bostadstillägget med upp till ca , och för en pensionär med äldreförsörjningsstöd en minskning med ca . Utskottet, som inte har något att invända mot lagförslaget, tillstyrker propositionen i denna del. Ränta vid återbetalning av sjukersättning Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens lagförslag om ränta och dröjsmålsränta vid återbetalning enligt 37 kap. socialförsäkringsbalken. Därmed avslår motionsyrkanden bl.a. om avslag på förslaget om ränta. Vidare avslår motionsyrkanden om att utreda frågan om skyldighet för att ge ekonomisk kompensation vid försenade utbetalningar. Jämför reservation 1 (SD), 2 (V) och 3 (MP, V) infördes bestämmelser om ränta och dröjsmålsränta vid återkrav av förmåner inom socialförsäkringen i den numera upphävda lagen (1962:381) om allmän försäkring samt i en rad förmånsspecifika lagar inom socialförsäkringsområdet, bl.a. i lagen (1993:737) om bostadsbidrag. Dessa räntebestämmelser finns nu i 108 kap. SFB. Anledningen till införandet av bestämmelser om ränta och dröjsmålsränta var att regeringen ansåg det vara otillfredsställande att enskilda som felaktigt hade disponerat statliga medel inte skulle behöva betala ränta på det belopp som de skulle betala tillbaka. Regeringen ansåg också att det fanns skäl att befara att viljan att betala tillbaka felaktigt utbetalda belopp hos vissa personer skulle vara svag till följd av att ränta inte löpte på fordringarna och att ett införande av bestämmelser om dröjsmålsränta kunde verka som ett påtryckningsmedel för att få till stånd avtal om avbetalningsplaner (prop. 2006/07:49 s. 38). Försäkrade som har beviljats en icke tidsbegränsad sjukersättning enligt de bestämmelser som gällde kan arbeta, studera m.m. utan att de förlorar rätten till sjukersättning. Det innebär att när den försäkrade t.ex. arbetar betalar ut en preliminär reducerad sjukersättning . När pensionsgrundande inkomst har fastställts för det aktuella året beslutar om en slutlig sjukersättning (37 kap. 12–13 §§ SFB). Enligt 37 kap. 14 § SFB gäller att om den försäkrade har fått för mycket i sjukersättning ska han eller hon betala tillbaka det överskjutande beloppet plus en avgift. Om den försäkrade däremot har fått för lite betalar ut det utestående beloppet plus ett tillägg. Enligt paragrafens andra stycke ska belopp varken betalas tillbaka eller betalas ut. I propositionen anförs att återbetalning av sjukersättning efter avstämning enligt 37 kap. SFB kan jämföras med återbetalning av bostadsbidrag efter avstämning. I det senare fallet är bestämmelserna om ränta och dröjsmålsränta i 108 kap. SFB tillämpliga när myndigheten träffar ett avtal med den försäkrade om en avbetalningsplan, om den försäkrade får anstånd med betalningen eller inte betalar i rätt tid. För den som ska betala tillbaka ett för högt utbetalat bostadsbidrag tas också en avgift ut. Ränta eller dröjsmålsränta ska dock inte betalas på denna avgift. När det gäller återbetalning av sjukersättning efter avstämning enligt 37 kap. 14 § innehåller SFB dock inte motsvarande bestämmelser om ränta. Dagens reglering innebär därför att ränta och dröjsmålsränta vid återbetalning av sjukersättning endast kan tas ut om den försäkrade har lämnat oriktiga uppgifter, underlåtit att uppfylla uppgifts- eller anmälningsskyldigheten eller i de fall den försäkrade har insett eller skäligen borde ha insett att felaktiga belopp har betalats ut. Regeringen anser att ränta och dröjsmålsränta bör tas ut vid återbetalning av sjukersättning på motsvarande sätt som ränta tas ut vid återbetalning efter avstämning av bostadsbidrag. Regeringen föreslår därför att bestämmelser bör införas som gör det möjligt att även ta ut ränta och dröjsmålsränta vid återbetalning av sådan sjukersättning som avses i 37 kap. 14 § SFB. Om en försäkrad är återbetalningsskyldig, ska han eller hon således betala ränta på det återkrävda beloppet om antingen har träffat avtal med honom eller henne om en avbetalningsplan eller medgett anstånd med betalningen. föreslås även kunna ta ut dröjsmålsränta på belopp som har återkrävts men som inte har betalats i rätt tid. Ränta eller dröjsmålsränta ska dock inte tas ut på den avgift som tas ut när den försäkrade ska betala tillbaka ett belopp. Regeringens förslag innebär att personer som är skyldiga att betala tillbaka sjukersättning efter avstämning och som har kommit överens med om en avbetalningsplan eller har fått anstånd med betalningen av beloppet ska debiteras en ränta som motsvarar statens utlåningsränta med ett tillägg av . Vidare ska personer som inte har betalat tillbaka ett återkrävt belopp i rätt tid debiteras dröjsmålsränta som uppgår till den referensränta som fastställts av med ett tillägg på . Regeringen föreslår vidare att bestämmelserna om återbetalning och eftergift i 37 kap. SFB ska upphöra att gälla och att innehållet i bestämmelserna i behövliga delar ska föras över till 108 kap. SFB. Lagändringarna föreslås träda i kraft och tillämpas första gången på återkrav som har beslutats av efter ikraftträdandet. I motion 2013/14:Sf23 av m.fl. (MP) begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med förslag om att ekonomisk kompensation ska betalas ut till enskilda när har dröjt med att betala ut ersättning till dem. Motionärerna anser att när ränta får tas ut av är det en principiell fråga att kassan även ska ha skyldighet att betala ekonomisk kompensation till enskilda vid försenade utbetalningar. (SD) begär i motion 2013/14:Sf22 ett tillkännagivande om att vid anstånd med återbetalning eller när en avbetalningsplan har upprättats ska ränta endast få tas ut om någon av punkterna i 108 kap. 2 § socialförsäkrings- balken är uppfyllda, dvs. om den försäkrade har lämnat oriktiga uppgifter, un- derlåtit att fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldighet eller fått ersättning felaktigt eller med ett för högt belopp och har insett eller skäligen borde ha Motionären framhåller att det både är fel och orättvist att ränta ska kunna tas ut även av dem som har lämnat korrekta uppgifter och således har I kommittémotion 2013/14:Sf21 av m.fl. (V) begärs i yrkande 1 avslag på regeringens förslag om att göra det möjligt att ta ut ränta på sjukersättning som ska betalas tillbaka om det upprättas en avbetalnings- plan eller beviljas anstånd. Motionärerna anser att personer som har följt reg- lerna om anmälnings- och uppgiftsskyldighet och som i övrigt har följt reg- lerna när de har ansökt om anstånd eller fått hjälp med en avbetalningsplan inte ska bestraffas. Vidare anförs att förslaget slår mot ekonomiskt utsatta per- soner med mycket små marginaler. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att utreda förutsättningarna för att debitera ränta i båda riktningarna när det Motionärerna anser att samma krav som ställs på den enskilde bör ställas på staten när det gäller ränta i samband med Utskottet anser i likhet med regeringen att bestämmelser bör införas som gör det möjligt att ta ut ränta och dröjsmålsränta även vid återbetalning av sådan sjukersättning som avses i 37 kap. 14 § SFB. Om den försäkrade och har avtalat om en avbetalningsplan eller han eller hon har medgetts anstånd med återbetalningen av det belopp som har betalats ut för mycket ska således en ränta betalas. Om beloppet inte betalas ska även en dröjsmålsränta utgå. I regeringens förslag till 37 kap. 14 § SFB saknas av förbiseende andra stycket. Utskottet använder sin initiativrätt för att komplettera paragrafen och lägger i bilaga 3 fram förslag till ny lydelse. Med denna komplettering tillstyrker utskottet regeringens förslag i denna del och avstyrker motionerna 2013/14:Sf22 (SD) och 2013/14:Sf21 (V) yrkande 1. Frågan om vid försenad utbetalning bör betala dröjsmålsränta till den försäkrade har tidigare behandlats av utskottet. Utskottet konstaterade i betänkande 2006/07:SfU6 att kassan saknade laglig möjlighet att betala sådan ränta men att ersättning för ränteförlust kunde ges i form av skadestånd enligt skadeståndsrättsliga principer. Staten kunde åläggas skadeståndsansvar för skador som vållats genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten svarar. ningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten handlägger Justitiekanslern anspråk på ersättning om anspråket grundas på ett påstående om felaktigt beslut eller underlåtenhet att meddela beslut. Utskottet avstyrkte därmed motionsyrkanden om skyldighet för att betala dröjsmålsränta, men förutsatte att regeringen övervägde frågan om en eventuell skyldighet för att betala ränta till enskilda när dessa drabbas av en försenad utbetalning på grund av ett felaktigt beslut eller i övrigt bristande handläggning hos . Regeringen tillsatte därefter en utredning med uppdrag att undersöka förutsättningarna för att införa en skyldighet för att ekonomiskt kompensera enskilda som har fått vänta på en utbetalning av ersättning . I utredningen – om ersättning vid försenade utbetalningar (SOU 2010:41) anges att av kostnadsberäkningar som och har gjort för utredningens räkning framgår att kompensationsbeloppen i form av ränta i de allra flesta fall skulle bli mycket små. När det gäller sjukpenning skulle det exempelvis i hälften av de fall som aktualiserar kompensation röra sig om ett kompensationsbelopp som inte skulle överstiga , och när det gäller föräldrapenning skulle hälften av kompensationsutbetalningarna vara på . Kostnaderna för utbetalning av kompensation kunde uppskattas till ca , och de administrativa kostnaderna beräknades bli högre än så. Det betydde att det skulle kosta mer att införa systemet än vad de enskilda sammantaget skulle tjäna på det, åtminstone efter införandet. Sammantaget gjorde utredningen den bedömningen att den enskildes skydd för rätten att få en förmån utbetalad inom rimlig tid inte skulle vinna så mycket på ett system med ekonomisk kompensation att det var värt de kostnader som var förknippade med systemet. Utredningen avrådde därför från att införa ett sådant system. Utskottet kan konstatera att frågan om ränta vid sen utbetalning av socialförsäkringsförmåner har utretts. Mot bakgrund av vad utredningen har uttalat finner utskottet inte skäl att föreslå att göra ett tillkännagivande om att åter utreda frågan. Med det anförda avstyrks motionerna 2013/14:Sf23 (MP) och 2013/14:Sf21 (V) yrkande 2. 1.Lagförslagen i övrigt, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2013/14:138 i denna del och motion 2013/14:Sf22 av (SD) och avslår motion 2013/14:Sf21 av m.fl. (V) yrkande 1. Genom regeringens förslag görs det möjligt att ta ut ränta även av personer som har lämnat korrekta uppgifter och således har följt regelverket. Det är både fel och orättvist att dessa personer ska straffas. bör därför ge regeringen tillkänna att ränta endast ska få tas ut vid anstånd med återbetalning eller när en avbetalningsplan har upprättats om någon av förutsättningarna i 108 kap. 2 § SFB är uppfylld, dvs. om personen har lämnat oriktiga uppgifter, underlåtit att fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldighet eller fått ersättning felaktigt eller med ett för högt belopp och har insett eller skäligen borde ha insett detta. Regeringen bör återkomma med förslag i enlighet med det anförda. 2.Lagförslagen i övrigt, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag om ränta och dröjsmålsränta. 2013/14:Sf21 av m.fl. (V) yrkande 1 och avslår proposition 2013/14:138 i denna del och motion 2013/14:Sf22 av (SD). RESERVATIONER 2013/14:SfU15 Regeringens förslag innebär att även de som har fullgjort sin uppgifts- och anmälningsskyldighet ska betala ränta vid avstämning av sjukersättning om de har fått en avbetalningsplan eller beviljats anstånd med betalningen. Personer som har uppfyllt reglerna om anmälnings- och uppgiftsskyldighet och som i övrigt har följt reglerna när de har ansökt om anstånd eller fått hjälp med en avbetalningsplan ska dock inte bestraffas. Regeringens förslag slår dessutom mot ekonomiskt utsatta personer med mycket små marginaler. Förslaget om ränta och dröjsmålsränta vid avstämning av sjukersättning enligt 37 kap. 14 § SFB bör därför avslås. 3.Skyldighet för att betala ränta, punkt 3 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Sf21 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2013/14:Sf23 av m.fl. (MP). Det är en principiell fråga att när ränta kan tas ut av vid återkrav ska kassan också ha skyldighet att betala ekonomisk kompensation till enskilda när dessa har drabbats av sena utbetalningar på grund av ett felaktigt beslut eller i övrigt bristande handläggning av kassan. Ur den enskildes synvinkel handlar det om tilltro till systemet. innebär en sådan skyldighet ett ökat incitament för myndigheten att hålla rimliga handläggningstider. Förutsättningarna för att införa en skyldighet för att betala ränta bör därför utredas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Skyldighet för att betala ränta, punkt 3 (S) (S), (S), (S), (S), Shadiye Heydari (S) och (S) anför: I samband med införandet av bestämmelser om ränta och dröjsmålsränta kritiserade vi förslaget och hävdade ståndpunkten att om en ränta infördes borde den gälla i båda riktningarna. Vi vidhåller den uppfattningen och anser att det vore rimligt att nu utreda såväl omfattningen av återkraven som deras effekt samt förutsättningarna att betala ut kompensation vid försenade utbetalningar till enskilda. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2013/14:138 Vissa socialförsäkringsfrågor: antar regeringens förslag till lag om ändring i 2013/14:Sf21 av m.fl. (V): 1.Riksdagen avslår regeringens förslag om att göra det möjligt att ta ut ränta för sjukersättning som återbetalas om det upprättas en avbetalningsplan eller beviljas anstånd. 2.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda förutsättningarna för att debitera ränta i båda riktningarna för utbetalda socialförsäkringsförmåner. 2013/14:Sf22 av (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att dröjsmålsränta endast får tas ut vid anstånd om återbetalningskrav eller avbetalningsplan om någon av förutsättningarna i 108 kap. 2 § socialförsäkringsbalken är uppfylld. 2013/14:Sf23 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att återkomma med förslag om att ekonomisk kompensation ska betalas ut vid fördröjd utbetalning till enskilda från . BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG Tryck: , 2014Bestäms den slutliga sjukersättningen till högre belopp än den som har betalats ut i preliminär sjukersättning, ska skillnaden betalas ut. Bestäms den slutliga sjukersättningen till lägre belopp än den som har betalats ut i preliminär ersättning, ska skillnaden betalas tillbaka enligt 108 kap. 9, 11–14 och 22 §§.Belopp ska varken betalas ut eller betalas tillbaka. Förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken 14 § Bestäms den slutliga sjukersätt- ningen till högre belopp än den som har betalats ut i preliminär sjukersättning, ska skillnaden betalas ut. Bestäms den slutliga sjukersättningen till lägre belopp än den som har betalats ut i preliminär ersättning, ska skillnaden betalas tillbaka. Belopp ska varken betalas ut eller betalas tillbaka. Vi är inne på socialförsäkringsutskottets betänkande SfU15, och där har vi behandlat regeringens proposition 2013/14:138 Vissa socialförsäkringsfrågor. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1.Propositionen består av två olika förslag, dels om en regelförenkling vad gäller anmälningsskyldigheten för den som erhåller bostadstillägg eller äldreförsörjningsstöd, dels om att möjligheterna för ränteuttag inom socialförsäkringen ska utökas.Jag skulle vilja börja med frågan om bostadstillägget och äldreförsörjningsstödet. Regeringens förslag går ut på att om en individ som erhåller dessa ekonomiska stöd får en mindre ökning av sina inkomster eller förmögenheter ska man inte behöva anmäla detta till . Det är ett bra förslag.Sveriges fattiga pensionärer ska inte skrämmas bort med krångliga regelverk eller otydliga instruktioner. Tvärtom ska de uppmuntras till att söka och ta emot de tilläggsstöd som är möjliga att få.Vi i satsar i vår budget mycket på äldre med låga pensioner, och det är ingen nyhet. Vi avsätter betydande resurser för att både höja garantipensionen och sänka pensionärsskatten. Med våra förslag skulle en ensamstående pensionär få nästan mer . Det optimala är att de tilläggsstöd vi nu debatterar inte ska behövas, men så länge de behövs är det bra att de finns som en extra ekonomisk trygghet.Jag noterade någonting lite komiskt, eller man kanske ska säga tragiskt. Vad regeringen menar med "mindre ökning" är en ökning på vad gäller kapital- eller arbetsinkomst. Det ska alltså ses som ett slags fribelopp som inte påverkar stödens storleksgrad. Omräknat innebär det . Det är mer än de som Socialdemokraterna lovar pensionärerna om de vinner valet. Och skulle pensionären hamna lite över den där gränsen anges det i propositionen att en ensamstående pensionär får en minskning av bostadstillägget med , vilket då, som tur är, Socialdemokraternas höjning i alla fall kompenserar för.När det gäller den andra delen av propositionen går det tyvärr inte att vara lika positivt inställd. Naturligtvis är det så att om en individ erhåller för mycket i bidrag ska detta betalas tillbaka. Det är rimligt att en dröjsmålsränta tas ut om man kommer överens om en avbetalningsplan eller om bidragsmottagaren får uppskov med återbetalningen. Men, det är inte rätt att ta ut dröjsmålsränta om det är eget fel att utbetalningen är felaktig. Enligt årsredovisning är det av alla utbetalningar som är felaktiga. låter inte som så mycket, men antalet återkrav uppgick till 147 000 stycken. Vad som också är värt att nämna är att i samma årsredovisning kan man även läsa att stod som ansvarig för felutbetalningarna i av fallen.Det här vet regeringen om. I regleringsbrev står det att läsa att myndigheten ska ha genomfört en utvärdering av nuvarande kontrollsystem och åtgärda eventuella brister vad gäller felutbetalningar.Att då med den vetskapen kunna kräva dröjsmålsränta på ett återkrav som är orsakat av myndigheten själv är bara fel och orättvist. Därför menar jag att en dröjsmålsränta i en sådan situation inte ska tas ut i de fall felutbetalningen är orsakad av själv. Det är ett tunt betänkande, och man kan tro att det inte är så viktigt. Det heter något så väldigt spännande som Vissa socialförsäkringsfrågor. Det finns ändå en del spännande och principiella saker som jag gärna vill ta upp. Det handlar om inkonsekvensen i hur man vill ta ut ränta eller återbetala ränta.