bet · H101FiU22 · 2014-03-26 00:00:00 — 2013/14:FiU22 Bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor Bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor I betänkandet behandlar utskottet 41 motionsyrkanden om bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor från den allmänna motionstiden . Yrkandena handlar bl.a. om kontanthantering, amorteringskrav på bostadslån, kreditupplysning och bluffakturor, sparbankernas villkor och frågan om delning av banker. Utskottet avstyrker samtliga yrkanden. I betänkandet finns nio reservationer och två särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2013/14:Fi201 av m.fl. (V), 2013/14:Fi220 av (M), 2013/14:Fi221 av (M), 2013/14:Fi225 av (M), 2013/14:Fi253 av (S), 2013/14:Fi256 av och (båda C), 2013/14:Fi260 av och (båda S) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:Fi273 av (S). Reservation 1 (S, V) Sparbanker och lokal närvaro av banker 2013/14:Fi208 av och (båda MP) yrkande 1, 2013/14:Fi264 av m.fl. (S), 2013/14:Fi285 av m.fl. (S), 2013/14:Fi306 av och (båda MP) yrkande 1, 2013/14:N360 av m.fl. (V) yrkande 8 och 2013/14:N426 av m.fl. (S) yrkande 14. Reservation 2 (S, MP, V) 2013/14:Fi207 av m.fl. (MP). Reservation 3 (MP, V) 2013/14:Fi306 av och (båda MP) yrkande 2. Reservation 4 (MP, V) 2013/14:Fi276 av (KD), 2013/14:Fi296 av (S), 2013/14:Fi316 av (SD) och 2013/14:C389 av m.fl. (SD) yrkande 6. Reservation 5 (SD) Kreditgivning till konsumenter och företag 2013/14:Fi208 av och (båda MP) yrkande 2, 2013/14:Fi218 av och (båda S), 2013/14:Fi227 av (SD) yrkande 1, 2013/14:Fi279 av (SD), 2013/14:C240 av (SD) yrkande 1 och 2013/14:C389 av m.fl. (SD) yrkande 2. Reservation 6 (MP) 2013/14:Fi246 av (SD). 2013/14:Fi204 av och (båda FP), 2013/14:Fi224 av (M), 2013/14:Fi232 av (M), 2013/14:Fi289 av (KD) yrkande 1, 2013/14:Fi290 av (SD) yrkandena 4 och 5 samt 2013/14:Fi305 av och (båda M). Reservation 7 (SD) 2013/14:Fi280 av (SD) och 2013/14:Fi290 av (SD) yrkande 2. Reservation 8 (SD) 2013/14:Fi235 av (KD) yrkandena 1 och 2. 2013/14:Fi237 av (S). Reservation 9 (S, V) 2013/14:Ju388 av (KD) yrkande 1. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (M), (S), (FP), (S), Per Åsling (C), (S), (M), Per (MP), (KD), (V), (M), (S) och (SD). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kontanthantering. Utskottet avstyrker motionsyrkandena bl.a. med hänvisning till att ett tvång för banker och näringsidkare att hantera kontanter riskerar att leda till att banker på affärsmässiga grunder lägger ned bankkontor på landsbygden, vilket skulle motverka det syfte som motionärerna vill uppnå. Utskottet konstaterar också att tillsammans med länsstyrelserna har regeringens uppdrag att arbeta för regionala stöd- och utvecklingsinsatser för att säkerställa att alla i samhället har tillgång till grundläggande betaltjänster. När det gäller värdetransportföretagen i kontanthanteringskedjan vill utskottet avvakta förslag. Jämför reservation 1 (S, V). I kommittémotion 2013/14:Fi201 av m.fl. (V) anförs att bankerna ska åläggas att upprätthålla en viss kontanthantering. Ett tillkännagivande yrkas med detta innehåll. Motionärerna konstaterar att antalet bankkontor som hanterar kontanter har minskat i snabb takt då samtliga bankkontor hanterade kontanter. Denna utveckling innebär en begränsning av många människors rätt till sina pengar och drabbar särskilt människor i glesbygden. Motionärerna menar att bankernas argument om att en minskad kontanthantering ger säkrare bankkontor och en bättre arbetsmiljö inte är hållbara. Till exempel har livsmedelsaffärer, till vilka bankerna vill styra över kundernas kontanthantering, en lägre säkerhetsnivå än bankerna. Ett liknande yrkande läggs fram av och (båda S) i motion 2013/14:Fi260 yrkande 1. I yrkande 2 föreslås vidare ett tillkännagivande om att utreda om det finns skäl att begränsa möjligheten för privata marknadsaktörer att avtala bort rätten att betala en skuld med sedlar och mynt. I motion 2013/14:Fi220 anser (M) att bankerna har ett samhällsansvar i vilket det ingår en skyldighet att ha en rimlig kontanthantering. Ett tillkännagivande yrkas med detta innehåll. och (båda C) framhåller i motion 2013/14:Fi256 att problemet med att bankkontoren inte hanterar kontanter är särskilt stort för föreningslivet. Många föreningskassörer känner sig tvingade att förvara stora mängder kontanter hemma , trots den ökade risk för både inbrott och överfall som det för med sig. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om föreningslivets behov att kunna sätta in kontanter på bankkontor. I motion 2013/14:Fi253 av (S) anförs att regeringen bör lämna förslag på hur bankerna ska ta ett större ansvar för kontanthanteringen i samband med det förestående sedelbytet där alla sedlar och mynt ska bytas ut och yrkar på ett tillkännagivande i enlighet med detta. Motionären menar att rånrisken kommer att öka när mängden kontanter blir större än vanligt i butikskassorna på grund av sedelbytet. Därför anser motionären att det inte finns någon logik i att diskutera hur man med skottsäkra västar i bepansrade fordon ska hantera kontanter som man låter bli att tala om butikspersonal som sitter helt oskyddad. (S) föreslår i motion 2013/14:Fi273 ett tillkännagivande om att regeringen ska se över hela kontanthanteringssystemet, bl.a. mot bakgrund av hur känsligt betalsystemet är och vad konsekvenserna blivit av att såväl banker som staten helt har tagit sin hand från kontanthanteringen. I motion 2013/14:Fi221 anför (M) att konkursen i värdetransportföretaget drabbade många småföretag hårt då deras dagskassor försvann. Att värdetransportföretag inte höll klientmedel avskilda från den egna ekonomin förvånade många. Motionären välkomnar att regeringen nu gör en översyn av regelverket för kontanthantering i och framhåller möjligheten att i det arbetet överväga att värdetransportföretag bör hålla klientmedel åtskilda från sin egen ekonomi. (M) begär i motion 2013/14:Fi225 att regeringen ska överväga att se över möjligheten för staten att öka tillsynen över värdetransportföretag. Motionären konstaterar att en obligatorisk tillsyn kan säkerställa att en samhällsviktig och systembärande verksamhet kan fortsätta även om t.ex. ett värdetransportföretag skulle hamna på obestånd. Som en följd av värdetransportföretaget konkurs och med anledning av ett förslag från behandlade utskottet i betänkande 2012/13:FiU19 frågor om kontanthanteringen i . Utskottet ansåg att det är av stor betydelse att kontanthanteringen i fungerar väl. Eftersom kontanter spelar en viktig roll som betalningsmedel kan det skapa problem för hushåll och företag om kontanthanteringen inte fungerar. En väl fungerande kontanthantering är enligt utskottet av stor betydelse för tillgången till och möjligheten att använda kontanter. Mot den bakgrunden föreslog utskottet att skulle besluta om ett tillkännagivande om att regeringen skulle tillsätta en utredning om kontanthanteringen. beslutade om tillkännagivandet . betänkande 2013/14:TU3 Postservice och grundläggande betaltjänster Med grundläggande betaltjänster avses tre tjänster: betalningsförmedling (dvs. möjligheten att betala räkningar och ta emot utbetalningar), uttag av kontanter och hantering av dagskassor för företag och föreningar. Målet är att alla i samhället ska ha tillgång till grundläggande betaltjänster till rimliga priser (prop. 2006/07:55, bet. 2006/07:TU16, rskr. 2006/07:205). I samband med beslutet om detta mål förtydligades också att statens ansvar för de grundläggande betaltjänsterna omfattar orter och landsbygd där behovet inte tillgodoses av marknaden. framhåller i sitt betänkande att det är av central betydelse att alla i samhället har tillgång till grundläggande betaltjänster och att det i första hand är marknaden som ska tillgodose allmänhetens behov. Bara i de fall marknaden inte klarar det ska staten träda in och säkerställa servicen. Interpellation 2013/14:236 till statsrådet om kassaservice i (V) frågade vilka åtgärder statsrådet avser att vidta för att möjliggöra kontanthantering och grundläggande betalservice på landsbygden. I sitt interpellationssvar hänvisade statsrådet till ett tidigare interpellationssvar (2012/13:45) där han framhöll att det är beklagligt när personer kommer i kläm till följd av minskad kontanthantering. Från ett konsumentperspektiv är det enligt statsrådet angeläget att det finns tillgång till kontanter för den som så önskar och att det finns möjligheter att gör såväl uttag som insättningar av kontanter. Att reglera var affärsbankerna ska etablera sig är dock inte rätt väg att gå. Inte heller bör bankernas tillhandahållande av kontanter regleras. Om man skulle införa ett tvång för banker att tillhandahålla kontanter är statsrådets uppfattning att det finns en uppenbar risk att bankerna lägger ned de få kontor de har på landsbygden. Statsrådet håller med interpellanten om att banker har ett samhällsuppdrag, dels genom att de har en viktig roll i samhällsekonomin, dels för att de har en implicit statsgaranti och inte kan gå omkull. menar statsrådet att en förbisedd åtgärd i frågan om kontanthantering är att fackföreningar, ideella organisationer och andra kräver att bankerna tillhandahåller kontanter till medlemmarna. Detta menar statsrådet är en fruktbar väg framåt. Svar på skriftlig fråga till statsrådet om inställningen till kontanter (2013/14:369) (S) frågade statsrådet om regeringens konkreta uppfattning om den utfasning av kontanter som eventuellt sker. Statsrådet svarade på frågan . I sitt svar slår statsrådet fast att det inte är aktuellt att fasa ut kontanter i , som han konstaterar att utvecklingen går mot att allt fler konsumenter väljer att betala på andra sätt än med kontanter, t.ex. med kort eller via mobiltelefon. Statsrådet anser att det ur ett konsumentperspektiv är angeläget att det dels finns god tillgång till kontanter för den som önskar, dels tillräckliga möjligheter att göra såväl uttag som insättningar av kontanter. I sitt svar nämner statsrådet att länsstyrelserna tillsammans med har regeringens uppdrag att arbeta för regionala stöd- och utvecklingsinsatser för att trygga tillgången till grundläggande betaltjänster på de orter och landsbygd där samhällets behov inte längre tillgodoses av marknaden. För arbetet med att bedöma behovet av och för att genomföra stöd- och utvecklingsinsatser för att trygga tillgången till grundläggande betaltjänster kan länsstyrelserna söka medel från . Svar på skriftlig fråga till statsrådet om bankernas kontanthantering (2011/12:312) (V) frågade om regeringen avsåg att ta något initiativ för att tvinga de stora affärsbankerna att upprätthålla någon form av kontanthantering. I sitt svar konstaterade att utbudet och servicenivån skiljer sig åt mellan de olika bankerna och att man som kund har möjlighet att välja en bank som i högre grad än andra tillhandahåller kontanthantering över disk, eller i varje fall möjliggör insättningar och uttag i automater. Trots skillnaderna i produktutbud och servicenivå mellan bankerna kan samtliga banker likväl ha svårt att på affärsmässiga grunder upprätthålla en tillfredsställande kontanthantering på vissa ställen i landet. Statsrådet förstår att det finns en besvikelse på orter där bankerna upphör med denna service och att det vilar ett tungt ansvar på bankerna att tydligt förklara för sina kunder varför beslutet tas och vad de kan erbjuda sina kunder istället. Regeringen har givit en särskild utredare i uppdrag att analysera hur regelverket för företag som medverkar i kontanthanteringen i bör vara utformat (dir. 2013:71). Utredaren ska bl.a. klargöra roll i kontanthanteringen och ta ställning till om staten åter bör ta på sig hela eller delar av ansvaret för kontanthanteringen. Enligt uppdraget ska också kontanthanteringskedjans aktörer identifieras och bristerna i regelverket när det gäller dessa ses över. Utredaren ska utarbeta de författningsförslag som behövs för att säkerställa ett heltäckande regelverk för kontanthanteringen. Enligt direktivet ska utredaren redovisa sina förslag . Statssekreterare kallades till utskottets sammanträde för att informera om regeringens arbete med frågor om kontanthantering. Statssekreteraren upprepade det som statsrådet framfört i frågesvar och interpellationsdebatter, nämligen att om man skulle införa ett tvång för banker att tillhandahålla kontanter finns det en tydlig risk att bankerna lägger ned de kontor de har på landsbygden. Statssekreteraren hänvisade också till det uppdrag länsstyrelserna har tillsammans med att trygga tillgången till grundläggande betaltjänster på de orter där samhällets behov inte längre tillgodoses av marknaden. har beslutat om ett mål när det gäller grundläggande betaltjänster, dvs. möjligheten att betala räkningar och ta emot utbetalningar, uttag av kontanter och hantering av dagskassor för företag och föreningar. Målet är att alla i samhället ska ha grundläggande tillgång till dessa betaltjänster till rimliga priser (bet. 2006/07:TU16, rskr. 2006/07:205). Utskottet vill betona att det är av central betydelse att alla i samhället har tillgång till grundläggande betaltjänster och att det i första hand är marknaden som ska tillgodose allmänhetens behov. konstaterar utskottet att statens ansvar för de grundläggande betaltjänsterna omfattar orter och landsbygd där behovet av grundläggande betaltjänster inte tillgodoses av marknaden och att har regeringens uppdrag att arbeta för regionala stöd- och utvecklingsinsatser för att säkerställa detta. Kontanter spelar en viktig roll som betalningsmedel och trots att utvecklingen går mot att allt fler konsumenter väljer att betala på andra sätt än med kontanter, har utskottet förståelse för att det finns en besvikelse över att banker upphör med denna service eller över att näringsidkare inte tar emot kontanter som betalning. Enligt utskottets mening är det däremot inte aktuellt att lagstifta om ett tvång för banker och näringsidkare att hantera kontanter. Risken är att ett sådant tvång t.ex. skulle leda till att banker på affärsmässiga grunder lägger ned bankkontor på landsbygden och därmed motverkar det syfte som motionärerna vill uppnå. När det gäller värdetransportföretagens del i kontanthanteringskedjan vill utskottet liksom i betänkande 2012/13:FiU22 understryka att en väl fungerande kontanthantering är av stor betydelse för tillgången till och möjligheten att använda kontanter. , som ska lämna sitt betänkande , har i uppdrag att analysera hur regelverket för företag som medverkar i kontanthanteringen i bör vara utformat. Utskottet finner det inte motiverat att föregripa utredningens arbete. Utskottet avstyrker därmed de aktuella motionsyrkandena. Sparbanker och lokal närvaro av banker Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om sparbanker och lokal närvaro av banker. Utskottet avstyrker motionsyrkandena bl.a. mot bakgrund av att egenkapitalbevis inte går att förena med att sparbanker ska drivas utan enskilt vinstintresse och att regeringen avser att tillsätta en utredning för att belysa villkoren för de mindre bankerna till följd av på bankområdet. Jämför reservation 2 (S, MP, V). I motion 2013/14:Fi264 föreslår m.fl. (S) ett tillkännagivande om lokala sparbanker. Motionärerna anför att sparbanksrörelsen måste ges bättre möjligheter att fungera som motor för utveckling i de regioner och kommuner som saknar en lokal sparbank. För att bidra till en utveckling och breddning av sparbanksrörelsen föreslår motionärerna att staten ska erbjuda lån eller kreditgarantier för att sparbanker ska kunna etablera sig på orter med stort behov av en lokal sparbank. Ett sådant system skulle också kunna kombineras med s.k. egenkapitalbevis. Motionärerna framhåller vidare att de lokala sparbankerna har en lång tradition av små kreditförluster, och därför bör möjligheten att skapa olika regler med avseende på bankernas allmänna risknivå i kredithanteringen diskuteras. Avslutningsvis anser motionärerna att sparbankslagen bör ses över. I motion 2013/14:Fi306 begär och (båda MP) yrkande 1 att regeringen låter utreda hur sparbankernas villkor kan stärkas samt om en s.k. CDFI-plattform () skulle behövas även i . Denna form av kreditinstitut har enligt motionärerna etablerats med hjälp av statliga medel både i och i i ekonomiskt eftersatta områden med svag närvaro av konventionella banker. m.fl. (V) anför i kommittémotion 2013/14:N360 yrkande 8 att det är nödvändigt med en översyn av banklagstiftningen och regelverk för att minska de administrativa bördorna för små lokala sparbanker. Bankkonkurrensen behöver breddas, och därför vill motionärerna att regeringen ser över möjligheterna till både statligt uppstartsstöd och kapitalisering av lokala sparbanker. Ett tillkännagivande yrkas enligt detta. m.fl. (S) föreslår i motion 2013/14:Fi285 ett tillkännagivande om sparbankernas möjligheter att konkurrera på samma villkor som andra banker. Att ge sparbanker rätt att utfärda sparbanksaktier, motsvarande egenkapitalinsatser eller förlagsinsatser, skulle kunna ge sparbankerna samma möjligheter att ta in externt kapital som sina konkurrenter. m.fl. (S) föreslår i kommittémotion 2013/14:N426 yrkande 14 ett tillkännagivande om behovet av att utreda ett system med egenkapitalbevis. I motion 2013/14:Fi208 av och (båda MP) anförs antalet bankkontor har minskat kraftigt och att den största minskningen har skett på landsbygden. Mot denna bakgrund föreslår motionärerna i yrkande 1 ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning om hur den lokala närvaron av bankverksamhet och bankkontor kan stärkas på landsbygden och på andra platser där tillgängligheten till banker är låg. När utskottet senast behandlade motionsyrkanden om att stärka villkoren för sparbankerna, t.ex. genom egenkapitalbevis, i betänkande 2012/13:FiU22 framhöll utskottet den roll som sparbankerna kan fylla för att bidra till ökad mångfald och konkurrens på den svenska bankmarknaden. Utskottet påpekade dock att utgångspunkten måste vara konkurrensneutralitet med avseende på förutsättningarna för att starta och driva verksamhet. Mot bakgrund av den utredning som hade gjort om egenkapitalbevis föredrog statssekreterare vid utskottets sammanträde , ansåg utskottet att det var angeläget att försöka skapa nya finansieringsformer för lokala sparbanker som passade för både nya och befintliga banker. Utskottet välkomnade att regeringen skulle utreda frågan vidare sedan det visat sig vara svårt att införa egenkapitalbevis i . Även om utskottet inte hade för avsikt att föregripa en sådan utredning, betonades vikten av att utredningen hanterades skyndsamt och att regeringen återkom så snart det var möjligt med förslag till lösningar på finansieringsfrågan. Statssekreterare kallades till utskottets sammanträde för att informera om egenkapitalbevis. Statssekreteraren redogjorde för regeringens argument mot att införa egenkapitalbevis som hon framfört i utskottet tidigare. aviserade statssekreteraren att regeringen har för avsikt att tillsätta en utredning för att belysa villkoren för de mindre bankerna till följd av de nya regelverk på bankmarknaden som har förhandlats fram inom EU. För att bidra till ökad mångfald och konkurrens på den svenska bankmarknaden har sparbankerna en viktig roll att fylla. måste förutsättningarna för att starta och driva bankverksamhet vara konkurrensneutrala, varför eventuella nya finansieringsformer för lokala sparbanker måste passa både för nya och för redan befintliga banker. Utskottet delar slutsatsen i utredning, nämligen att det är svårt att införa egenkapitalbevis i bl.a. därför att det inte går att förena med kravet i sparbankslagen att sparbanker inte ska drivas med enskilt vinstintresse och att det skulle behöva skapas en ny typ av bankföretag vid sidan av de befintliga. Utskottet ser positivt på att regeringen avser att tillsätta en utredning för att belysa villkoren för de mindre bankerna till följd av på bankområdet. I en sådan utredning kan frågan om de mindre bankernas tillgång till kapital naturligtvis belysas, men en annan angelägen fråga ur de mindre bankernas perspektiv är enligt utskottet frågan om proportionaliteten i de regelverk som förhandlats fram inom EU och den ökade rapporteringsskyldighet som regelverket innebär. Detta är också en fråga som sparbanksrörelsen själv lyfter fram. Utskottet vill betona vikten av att den aviserade utredningen inte dröjer. Utskottet avstyrker därmed de aktuella motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om uppdelning av banker. Utskottet avstyrker motionsyrkandet med hänvisning till att ett EU-förslag i frågan presenterats och att förhandlingarna om detta kommer att inledas . Jämför reservation 3 (MP, V). I motion 2013/14:Fi207 av m.fl. (MP) föreslås att en utredning tillsätts med uppgift att föreslå en ny lagstiftning för den svenska banksektorn i syfte att juridiskt separera affärsbankers traditionella in- och utlåning från trading och investmentbanker. Motionärerna anför att handeln med värdepapper och nya komplexa finansiella innovationer har vuxit och kommit att utgöra en allt större andel av många bankers verksamhet. Att bedöma värdet av dessa produkter är svårt och riskerna är därmed höga. Även om både EU och successivt höjer kapitaltäckningskraven för bankerna, så förändrar inte detta de finansiella kopplingarna mellan traditionell bankverksamhet och trading. Motionärerna anser att staten inte ska behöva engagera sig för att rädda banker vars kris beror på stora risktaganden i trading. Vidare anser motionärerna att den statliga insättningsgarantin ska begränsas till affärsbankers traditionella in- och utlåning. Ett likalydande motionsyrkande behandlades av utskottet i betänkande 2011/12:FiU22 och betänkande 2012/13:FiU22. Utskottet avstyrkte yrkandena med hänvisning till det omfattande nationella och internationella arbete som pågår för att stärka stabiliteten i de finansiella systemen. lade expertgrupp, ledd av den f.d. finske centralbankschefen , fram en rapport om den senaste finanskrisen. För att minska riskerna föreslogs bl.a. att banker delas upp så att tradingverksamhet skiljs från vanlig bankverksamhet och läggs i ett separat bolag. Med anledning av rapporten anordnade utskottet en offentlig utfrågning om att förebygga och hantera finansiella kriser med . presenterade ett förslag till förordning med nya regler för att hindra de största och mest komplexa bankerna från att ägna sig åt handel för egen räkning (KOM (2014) 43). De nya reglerna ska också ge tillsynsmyndigheterna befogenhet att kräva att dessa banker avskiljer potentiellt riskfylld handel från sin inlåningsverksamhet om det äventyrar den finansiella stabiliteten. Kommissionen föreslår att förbudet mot egenhandel ska börja gälla och att tillsynsmyndigheternas separationsbefogenheter ska börja gälla . I regeringens faktapromemoria 2013/14:FPM59 redovisar regeringen sin preliminära ståndpunkt. Även om regeringen är positiv till förändringar som förstärker det finansiella systemet och den finansiella stabiliteten anser den att en separation av tradingverksamhet inte med säkerhet löser det s.k. too-big-to-fail-problemet. Regeringen menar att en ex ante-separation kan försvaga bankernas balansräkningar, vilket i sin tur kan leda till oönskade effekter för den reala ekonomin. Även marknadslikviditeten i olika värdepapper kan påverkas, vilket kan få stor effekt på mindre ekonomier. Dessa motiv tas även upp i kommissionens konsekvensbedömning av förslaget. Regeringen anser att det är lämpligare att arbeta med åtgärder som kapitalkrav och ex post-separation. Ett beslut om separation bör dessutom baseras på institutets risktagande och inte dess storlek, anser regeringen. Dessutom påpekas att kapitalkrav och ex post-separation skulle omfatta alla banker, dvs. även de som enligt förordningsförslaget skulle undantas från förordningen. Enligt faktapromemorian har det grekiska ordförandeskapet aviserat att förhandlingarna i rådsarbetsgruppen preliminärt ska inledas under senare halvan av .