bet · H101JuU14 · 2014-02-04 00:00:00 — Sedan riksåklagaren fann att detta förfarande var kränkande och saknade lagligt stöd har rutinerna förändrats till en mycket mer omständlig process. Efter gripandet måste den misstänkte först röntgas på sjukhus för att kontrollera om det finns några kapslar i magen. Därefter måste personen förvaras under ständig bevakning tills kapslarna har kommit ut den naturliga vägen. Det innebär att häktespersonalen, för ett obehagstillägg om någon hundralapp, får rota runt i avföring tills kapslarna kommer ut och narkotikan kan tas i beslag. Den nya rutinen är inte bara onödigt omständlig, utan kostnaderna överstiger också vida kostnaderna för kräksirap, som var näst intill gratis. Enligt uppgift från polisen har detta gjort att man har tappat geisten att ta fast sväljare, vilket har underlättat för narkotikahandeln. Detta utgör ett bra exempel på hur dåliga rutiner skapar både en ineffektiv polisorganisation och en ond spiral som kan leda till demoralisering av enskilda poliser. Som vanligt är det ett överdrivet tjat om integritet som har legat bakom denna olycklighet. Jag ställer inte upp på detta numera gamla beslut. Den integritetskränkning som användningen av kräksirap innebär uppvägs mångfalt av den nytta en riktigt effektiv kamp mot narkotikahandeln utgör för både samhället i stort, grupper som riskerar att hamna i missbruk, anhöriga till missbrukare och de enskilda missbrukarna som får svårare att köpa narkotika. Det är hög tid att åter tillåta att polisen använder kräkmedel i kampen mot narkotikan. Gärningsmannabeskrivningar, punkt 8 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju205 av (SD) och 2013/14:Ju338 av (SD). Det förekommer att polisen går ut med signalement på gärningsmän till allmänheten i hopp om att få tips eller information som kan leda till ett gripande eller för att skapa en ökad vaksamhet. I somliga fall utelämnar man då viktig information om gärningsmännens signalement av rädsla för att bryta mot politiskt korrekta normer och bli anklagad för rasism. Polisens rädsla i detta avseende är inte ogrundad. Som exempel kan nämnas att en närpolis som skickade ut informationsmaterial till grannsamverkansföreningar om ligor med ursprung från specifika världsdelar tillrättavisades i media och anklagades för att sprida fördomar. Detta trots att gärningsmannabeskrivningarna var sanningsenliga. Polisens huvuduppgifter är att gripa gärningsmän och skydda samhället från grovt kriminella. Från polisens sida måste man visa en vilja att först och främst gripa eftersökta gärningsmän utan hänsyn till politiskt korrekta normer. Om polisen fortsätter att utelämna signalement för vissa grupper av gärningsmän kan fler offer utsättas för brott i onödan. Jag menar att regeringen måste sända ut tydliga signaler till polisen om att signalement rörande gärningsmännens utseende och ursprung aldrig får censureras när gärningsmannabeskrivningar kommuniceras till allmänheten. Polisdatalagen, punkt 9 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju321 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2. När uppgifter om en person behandlas enligt polisdatalagen får de kompletteras med känsliga personuppgifter endast om det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen. I övrigt får personuppgifter inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras, etniska ursprung, politiska åsikter etc. Jag menar att kraven för behandling av känsliga personuppgifter är alldeles för högt ställda. Det borde finnas utrymme för att registrera sådana uppgifter som inte är absolut nödvändiga för den aktuella situationen men som man kan komma att få användning för vid framtida brottsutredningar. Jag är vidare starkt kritisk mot det absoluta förbudet mot att använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp. Förbudet kan i praktiken försvåra efterforskningarna av en icke identifierad brottsling. Även om polisen utreder ett brott med politiska motiv får man alltså inte söka på politiska kopplingar eller medlemskap i extrema politiska organisationer. Det ska framhållas att var kritisk mot sökförbudet när det infördes. Man pekade på vikten av att i vissa fall kunna söka på känsliga personuppgifter för att kunna kartlägga vissa typer av brottslighet, inte minst hatbrott och sexualbrott. Man pekade särskilt på att en begränsning av sökmöjligheter med inslag av sexuella preferenser skulle leda till svårigheter att bekämpa sexualbrott mot barn på ett effektivt sätt. Jag anser att undantaget för behandling av känsliga personuppgifter bör lättas upp så att polisen kan registrera sådana uppgifter om den antar att dessa kan komma till användning vid framtida polisutredningar. Dessutom bör förbudet att söka på känsliga personuppgifter helt tas bort. Brottsprovokation, punkt 10 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju385 av (SD), 2012/13:Ju396 av och (båda SD) yrkande 2 och 2013/14:Ju379 av m.fl. (SD) yrkande 29. Jag vill att brottsprovokation ska bli ett tillåtet verktyg för polisen. Provokation ska kunna användas för allvarlig brottslighet. Vid den bedömningen ska inte bara de enskilda brottens straffvärde beaktas utan även om brotten utförs i organiserad form och är systematiska. Svårutredda brott, t.ex. vissa allvarliga sexualbrott, människohandel, barnpornografibrott och gromning, bör kunna bli föremål för brottsprovokation. Gemensamt för dessa brott är att de dels är ljusskygga och svåråtkomliga, dels att de förorsakar ett stort lidande. Jag menar vidare att samhällsintresset av att bekämpa tobaks- och alkoholförsäljning till unga är så starkt att brottsprovokation också bör tillåtas i dessa situationer. Polisen ska i de angivna fallen kunna provocera fram ett brott som sedan lagförs utan hänsyn till den provokativa åtgärden vid straffmätningen. Det ska dock krävas att personen är predisponerad att begå brott genom att redan ha viljan. Polisen ska alltså inte provocera fram en vilja att begå ett brott, utan endast förse en potentiell gärningsman med ett tillfälle. Jag menar vidare att även Säkerhetspolisen ska kunna använda sig av brottsprovokation i sin underrättelseverksamhet för att förebygga, förhindra eller upptäcka allvarlig brottslighet. I en förundersökning ska beslutet om brottsprovokation fattas av en domstol på ansökan av åklagare. I brådskande fall ska interimistiska beslut kunna tas av åklagare och därefter skyndsamt prövas av domstolen. Vid underrättelseverksamhet ska beslut fattas av en oberoende nämnd så att besluten blir fristående från den verkställande myndigheten och den tilltänka tillsynsmyndigheten. Polisens uniformer, punkt 11 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju214 av (SD), 2012/13:Ju224 av och (båda SD), 2013/14:Ju331 av (SD) och 2013/14:Ju392 av m.fl. (SD). beslut att låta poliser bära en religiös huvudbonad till uniformen är anmärkningsvärt. Att tillåta religiösa symboler till polisuniformen kommer sannolikt att påverka förtroendet för poliskåren mycket negativt. Detta öppnar upp för en poliskår där enskilda polisers neutralitet kan ifrågasättas bara genom en titt på deras uniform. Att till polisuniformen tillåta bärandet av en muslimsk slöja – vilken symboliserar såväl religiös underkastelse som en uppdelning mellan män och kvinnor – är häpnadsväckande och torde strida mot allt som vårt demokratiska och sekulära samhälle står för. beslut väcker dessutom en rad frågor. Hur ska en medborgare kunna vara säker på att en polis som tydligt tar ställning för islam och allt som denna antidemokratiska ideologi/religion står för verkligen är neutral i sin tjänsteutövning? Hur ska den som flytt undan ett muslimskt förtryck kunna känna förtroende för en polis som bär en symbol som symboliserar allt det man tvingats fly från? Vad händer med den polis som tar på sig en judisk kippa och ger sig in i någon av våra invandrartäta förorter som präglas av muslimska invandrare? Det finns dessutom ett rättviseperspektiv. Om man gör det möjligt för vissa grupper att bära religiösa symboler till polisuniformen, måste inte i rättvisans namn även andra religiösa grupper få samma rättigheter? I förlängningen öppnar det även upp för politiska grupper att ställa liknande krav. Allt annat vore diskriminerande. beslut är sammanfattningsvis mycket problematiskt. All myndighetsutövning ska självklart vara neutral, och uniformerna ska därför vara fria från såväl religiösa som politiska markörer. Inre utlänningskontroller, punkt 14 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju214 av m.fl. (MP) yrkande 2. Likhet inför lagen är oerhört viktigt. När människor behandlas olika på grund av ursprung och utseende undermineras rättsstatens grunder och förtroendet för rättsväsendet minskar. briserade en debatt om s.k. racial profiling (rasprofilering) med anledning av polisens arbetsmetoder vid inre utlänningskontroller i t.ex. . Att använda en biljettkontroll som förevändning för att göra en inre utlänningskontroll gränsar enligt min mening till rasprofilering, och blir ett sätt att kringgå lagen. Det är nämligen tydligt uttryckt i lagstiftningen att en inre utlänningskontroll inte får göras endast på grund av en persons utseende. visar forskning och praxis på risken för rasprofilering i samband med inre utlänningskontroller. Vi anser att föreskrifter och allmänna råd om inre utlänningskontroller bör ändras, så att biljettkontroller inte kan användas som svepskäl för inre utlänningskontroller på grund av utseende. Kartläggning av barnsexhandel m.m., punkt 16 (S) av (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 51 och 2013/14:Ju328 av (M). Övergrepp mot barn är bland det mest avskyvärda som kan ske. Det handlar om grova kränkningar av barns rättigheter. Så kallad barnsexturism förekommer i hela världen, men företeelsen flyttar på sig i och med att förövarna reser till de länder där det för tillfället är lättast att utnyttja barn och där rättsväsendet är svagast. Vi vet att barnsexturismen är omfattande. finns det en osäkerhet kring dess närmare omfattning, vilka som är förövare, återfallsfrekvensen och destinationsorterna. Andra osäkerhetsfaktorer är i vad mån förövarna även kan kopplas till andra sexualbrott och hur internet och ny teknologi påverkar exploateringen. Vi menar att regeringen bör ta initiativ både nationellt och i EU för att kartlägga och bekämpa förekomsten av s.k. barnsexturism i världen. Europol skulle kunna få en tydlig roll i detta arbete. Förebyggande åtgärder mot rekrytering av unga till kriminella organisationer, punkt 17 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju207 av m.fl. (V). Rekryteringen av unga till kriminella nätverk och organisationer ökar, vilket bl.a. framgår av polisens lägesbild av grov organiserad brottslighet . Det börjar ofta med att barn så tidigt som i tio- till elvaårsåldern blir springpojkar eller s.k. hundar till någon i en kriminell verksamhet. Det finns flera faktorer som påverkar och förklarar varför unga personer lockas in i kriminella nätverk och organisationer. Inte sällan handlar det om en socioekonomiskt utsatt situation. Hög arbetslöshet, bristfälligt stöd i skolan och en ökad barnfattigdom ger större möjligheter för kriminella nätverk att rekrytera unga människor i bl.a. storstädernas förorter. Detta är dock inte enbart ett storstadsproblem utan förekommer även i övriga delar av landet. Regeringens senaste satsning med sociala insatsgrupper är ett sätt att ta itu med problemet. Vid en utvärdering har det dock visat sig att satsningen inte har gett de stora positiva resultat som tidigare förts fram. Professor , som specialiserat sig på utvärderingar av polisens arbete, är skarpt kritisk till att projektet framställts som framgångsrikt. Han menar att det saknas belägg för det. Projektet borde ha lagts upp och utvärderats på ett annat sätt, där exempelvis kommuner med insatsgrupper jämförts med kommuner utan sådana grupper. Den här typen av åtgärder bör utvärderas med rigorösa och vetenskapligt hållbara metoder. Det är viktigt att man redan i början av projekten avsätter särskilda resurser för utvärdering och uppföljning. Professor belönades 2013 med Kriminologipriset för sin forskning som syftar till att minska brottsligheten och öka människors livskvalitet. har kommit fram till att brottsförebyggande åtgärder mycket tidigt i livet sparar stora summor av skattebetalarnas pengar. För att förebygga rekryteringen av unga till kriminell verksamhet som kostar samhället stora resurser behöver det tillsättas en parlamentarisk utredning med expertis på området. Utredningens uppdrag ska vara att ta fram förslag på förebyggande åtgärder som kan stoppa den nu ökande rekryteringen. Utredningen ska även ta fram förslag på åtgärder till stöd för kriminella personer som vill ta sig ur en kriminell verksamhet. Regeringen bör sammanfattningsvis tillsätta en parlamentarisk utredning som har till uppdrag att föreslå åtgärder för att förebygga rekryteringen av unga till kriminella nätverk och organisationer. Säkerhetspolisens personskyddsverksamhet, punkt 18 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 18 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju256 av (MP). Säkerhetspolisens personskyddsansvar är, och ska självfallet vara, avgränsat till den centrala statsledningen. Det finns emellertid vissa gränssnitt som borde undersökas noggrannare. En riksdagsledamot som lämnar sitt uppdrag blir av med Säkerhetspolisens personskydd direkt, och detsamma gäller för ett statsråd som har avgått. Om avgången har föregåtts av en stor medial debatt kan säkerhetsläget vara som allra mest kritiskt just vid avgången. Det kan i det läget vara riskabelt att överföra ansvaret från Säkerhetspolisen till den lokala polismyndigheten. Det kan vidare vara problematiskt att riksdagskandidater inte omfattas av personskyddet. Detta skulle kunna leda till att personer inte vill eller vågar kandidera till , eller inte vill eller vågar avgå från ett uppdrag i den centrala statsledningen. Även ungdomsförbunden har en central roll i en demokrati, och är företrädare för ungdomsförbund utsatta för en hög medial exponering. Inte heller dessa ingår i den krets som omfattas av Säkerhetspolisens personskydd. Detsamma gäller de partisekreterare som inte har en riksdagsplats. Jag menar att det är viktigt att utreda hur skyddet kan stärkas för demokratiska nyckelpersoner som inte ingår i den centrala statsledningen. Det bör även utredas om den centrala statsledningens personkrets borde förändras och breddas. Dessutom borde det göras en översyn av skyddet ska förekomma. Både personer som just har avgått från ett uppdrag och personer som kandiderar till ett uppdrag kan vara starkt kopplade till den centrala statsledningen och behöva skydd. Säkerhet vid idrottsevenemang, punkt 19 (S) av (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 19 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Kr320 av i m.fl. (S) yrkande 37 och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkandena 101 och 102. Huliganism har varit ett gissel i samband med idrottsarrangemang. lades slutbetänkandet Mera glädje för pengarna (SOU 2013:19) fram. I utredningen presenterades ett sextiotal förslag för att motverka brottslighet i samband med idrottsarrangemang. Det handlar om bl.a. ansvarsfrågor, arenasäkerhet, arrangemangsfrågor, bruket av alkohol och andra droger, men även förekomsten av våld, hot och trakasserier inom fotboll och ishockey. En oroande tendens är den kriminella infiltrationen i idrottsklubbar. Det är viktigt att regeringen går vidare med de förslag som utredningen har lämnat. Mycket kunde ha gjorts tidigare, men tyvärr har regeringen inte visat tillräckligt intresse. beslutade att regeringen skulle återkomma med ett förslag om anmälningsplikt. Något förslag har inte lagts, och vi vill därför att åter ska uppmana regeringen att lämna ett sådant förslag. Vi menar alltjämt att den som har fått tillträdesförbud i samband med bråk vid idrottsarrangemang också bör kunna förpliktas att anmäla sig på en polisstation i anslutning till högriskmatcher. På så sätt hålls kända bråkmakare borta från arenorna. Anmälningsplikt är ett viktigt verktyg, men det måste kompletteras med andra åtgärder, t.ex. en effektiv kameraövervakning på arenorna. Det måste vara möjligt att identifiera bråkmakarna. Få supportrar är beredda att betala dyra biljetter för att sedan få matchen avbruten på grund av bråk och störningar. Straffskalan för vapenbrott, punkt 20 (S) av (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 20 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju298 av Shadiye Heydari (S) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 25 och 2013/14:Ju280 av och (båda M), 2013/14:Ju282 av (KD), 2013/14:Ju343 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:Ju348 av (M) och 2013/14:Ju366 av (M). Svensk vapenlagstiftning behöver skifta fokus från kontroll av legala vapen till bekämpning av illegala vapen. De illegala vapnen kommer inte längre i första hand från stölder ur mobiliseringsförråd eller är stulna jaktvapen, utan dessa vapen har ofta smugglats in från andra länder. Den gällande vapenlagstiftningen utgår inte i tillräckligt hög grad från dessa förhållanden. Vi anser att polisen måste få bättre möjligheter att bekämpa de illegala vapnen. Trots att problemet med illegala vapen har varit uppmärksammat har regeringen valt att rikta in sig på hanteringen av de legala vapnen, och trots flera utredningar har man ännu inte kunnat presentera några kraftfulla förslag för att komma åt de illegala vapnen. Med tanke på hur de illegala vapnen används av kriminella grupper är det inte rimligt med en så låg straffsats för grovt vapenbrott som fängelse . Vi vill därför skärpa minimistraffet för grovt vapenbrott till fängelse . Straffskalan för vapenbrott, punkt 20 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 20 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju343 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:Ju280 av och (båda M), 2013/14:Ju282 av (KD), 2013/14:Ju298 av Shadiye Heydari (S) yrkandena 1 och 2, 2013/14:Ju348 av (M), 2013/14:Ju366 av (M) och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 25. Enligt är användningen av enhands- och helautomatiska vapen i kriminella sammanhang ett stort och växande problem. Andelen våldsbrott med dödlig utgång då skjutvapen använts har ökat, och man menar att mord och väpnade uppgörelser i kriminella miljöer har kommit att utgöra ett sådant problem att situationen kan betecknas som akut. har därför förordat att straffet för grovt vapenbrott ska höjas till fängelse . För brott som avser enhands- eller helautomatiska vapen har man förordat höjt maxstraff till fängelse . Regeringen har delvis instämt i detta och menar att det kan ifrågasättas om den nuvarande lagstiftningen verkligen speglar brottstypens allvar och ger tillräckligt utrymme för att på ett nyanserat sätt beakta allvaret i de mest klandervärda vapenbrotten. Regeringen har dock endast uppgett att man har för avsikt att tillsätta en ny utredning med uppdrag att lämna förslag på ytterligare straffskärpningar och att denna måste föregå någon straffskaleförändring. Jag anser att regeringen redan nu måste vidta konkreta åtgärder för att ta itu med den situation som betecknar som akut. Denna situation har tyvärr redan blivit en olycklig del av vardagen för invånare i t.ex. . Jag vill därför att regeringen höjer straffskalan för grovt vapenbrott till fängelse i lägst och högst . Licenskravet för mynningsladdade vapen, punkt 23 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 23 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju440 av (SD). Många föreningar och privatpersoner använder mynningsladdade vapen för uppvisningar och för historiskt återskapande (s.k. reenactment). Dessa vapen är ofta dyra, och de spelar en omistlig roll i återskapandet av historien eller som en del i privatpersoners hobby eller för offentliga uppvisningar. Det finns kopior av mynningsladdade vapen som i tekniskt utförande och utseende överhuvudtaget inte skiljer sig från sina historiska förlagor. Kopiorna är dock inte lika känsliga för nötning eller skador som antika vapen, och man kan därför med fördel använda sig av kopiorna i stället för att behöva slita på historiska föremål. Eftersom kopiorna omfattas av vapenlagens krav på licens är det emellertid onödigt dyrt och tidskrävande att skaffa sig ett sådant vapen. De historiska förlagorna och kopiorna av mynningsladdade vapen skiljer sig endast åt i fråga om tillverkningsdatumet. Förbudet mot de moderna varianterna förefaller inte vara annat än klåfingrig förbudsiver. Jag anser att alla mynningsladdade vapen, även de som är tillverkade efter 1890, bör undantas från licenskravet. Språktest för väktare, punkt 26 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 26 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju312 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2. När det gäller väktare ska länsstyrelserna kontrollera sökandens språkkunskaper, bl.a. om han eller hon har bott i än . Länsstyrelsernas språktester är emellertid inte enhetliga, utan varje länsstyrelse utformar sitt eget test. Detta riskerar att leda till olika bedömningar vid olika länsstyrelser, vilket kan urholka förtroendet för testerna. Dessutom tar testerna värdefull tid i anspråk för myndigheternas personal. Inom bevakningsbranschen finns det ett stort antal aktörer, och kvaliteten på personalkontrollen varierar. Väktaryrket är förhållandevis populärt bland främst yngre män, varav många kommer från utlandet. i räcker dock inte alltid för att lära sig det svenska språket och skaffa sig kunskaper om svenska förhållanden. Regeringen bör besluta att, med t.ex. prov för ordningsvakter som förebild, ta fram ett enhetligt språktest som ska gälla lika för hela landet oavsett län. Dessa test bör genomföras regelmässigt och uppsamlande i stället för som vid enskilda ansökningar. Jag menar också att kravet på sökandens vistelsetid i för att länsstyrelserna inte ska behöva kontrollera sökandens språkkunskaper ska förlängas från fem till . Detta skulle öka förtroendet för väktaryrket och minska risken för att personer som har bott i landet i mellan fem och , och som inte har tillräckliga språkkunskaper, hamnar i det rättsvårdande väktaryrket. Privata militära företag och säkerhetsföretag, punkt 27 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 27 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fö265 av m.fl. (MP) yrkandena 1, 2 och 5.