bet · H101AU7 · 2014-03-26 00:00:00 — Låga löner, deltider och otrygga anställningar gör att många inte kommer in i arbetslöshetsförsäkringen eller att man tvingas välja bort den. Vi socialdemokrater vill att en översyn av arbetslöshetsförsäkringen också omfattar dessa orättvisor. Regeringens politik när det gäller arbetslöshetsförsäkringen har inneburit en övervältring av kostnader från stat till kommun. Det är inte rimligt att på detta sätt låta försörjningsstödet ta över den roll som en fungerande arbetslöshetsförsäkring borde ha. Regelverket för arbetslöshetsförsäkringen måste vara utformat på ett sådant sätt att utbildning premieras. Den som väljer att förstärka sin utbildning när det inte går att få jobb med den tidigare kompetensen, exempelvis genom att omskola sig från industriarbetare till undersköterska, ska inte hamna i ett sämre läge när hon eller han kommer tillbaka till arbetsmarknaden. Detta bör ingå i översynen av arbetslöshetsförsäkringen. För personer som växlar mellan arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd blir det vid skiftet mellan ersättningsslagen ofta långa väntetider inför utbetalningar. En översyn bör göras med syftet att effektivisera hanteringen av aktivitetsstöd, så att utbetalningarna kan göras snabbare. Vad som har anförts bör tillkännage för regeringen. Det innebär att motionerna 2013/14:A223 (S), 2013/14:A282 (S), 2013/14:A304 (S) och 2013/14:A409 (S) yrkande 28 tillstyrks och att motion 2013/14:So624 (S) yrkande 1 tillstyrks delvis. Grundläggande principer för försäkringen, punkt 1 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A365 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2013/14:So624 av m.fl. (S) yrkande 1, 2013/14:A222 av och (båda KD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:A223 av m.fl. (S), 2013/14:A282 av och (båda S), 2013/14:A304 av m.fl. (S), 2013/14:A331 av m.fl. (V) yrkande 7, 2013/14:A357 av (M) och 2013/14:A409 av m.fl. (S) yrkande 28. Regeringen har drastiskt försämrat arbetslöshetsförsäkringen. Detta har lett till att allt färre har ett skydd om de skulle bli arbetslösa. Endast ungefär var tionde arbetslös får ut av lönen i arbetslöshetsersättning. Detta drabbar särskilt unga och utrikes födda. Endast tre av tio ungdomar i åldrarna 20–är medlemmar i a-kassan och bara en av tio arbetslösa personer får ersättning från a-kassan. Att regeringen nu har backat och tagit bort den differentierade avgiften kommer knappast att lösa de stora problemen i försäkringen eller göra att de nära 500 000 personer som lämnade försäkringen kommer tillbaka. Arbetslöshetsförsäkringen är en avvägning mellan inkomsttrygghet och drivkrafter för arbete. Den som tvingas oroa sig för att kunna bo kvar i sitt hus kan inte fokusera på att söka nytt jobb eller bli frisk. vill införa en arbetslöshetsförsäkring som garanterar en grundläggande ekonomisk trygghet som den underlättar omställningen till en ny sysselsättning. har ett eget förslag till lösning – arbetslivstrygghet – som kombinerar en inkomstförsäkring med en gemensam grundtrygghet som omfattar alla som inte kan arbeta på grund av sjukdom eller arbetslöshet. föreslår ett höjt tak i arbetslöshetsförsäkringen. Preliminärt handlar det om höjning av den högsta dagpenningen . Därefter sänks nivån trappstegsvis . Den slutliga nivån läggs över dagens högsta ersättningsnivå. Sammantaget kan det här innebära en höjd ersättning för en normalinkomsttagare med vid tillfällig arbetslöshet. föreslår också att en allmän grundförsäkring vid sjukdom och arbetslöshet för alla utreds. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Det innebär att motion 2013/14:365 (MP) yrkande 2 tillstyrks. Grundläggande principer för försäkringen, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A331 av m.fl. (V) yrkande 7 och 2013/14:So624 av m.fl. (S) yrkande 1, 2013/14:A222 av och (båda KD) yrkandena 1 och 2, 2013/14:A223 av m.fl. (S), 2013/14:A282 av och (båda S), 2013/14:A304 av m.fl. (S), 2013/14:A357 av (M), 2013/14:A365 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2013/14:A409 av m.fl. (S) yrkande 28. Efter regeringsskiftet raserade regeringen snabbt och strategiskt viktiga grundstenar i arbetslöshetsförsäkringen. Medlemsavgifterna i a-kassorna höjdes kraftigt och differentierades, kvalificeringsreglerna försämrades drastiskt, ersättningsnivån sänktes, studerandevillkoret avskaffades, antalet karensdagar utökades, möjligheten till ersättning vid deltidsarbetslöshet begränsades och den högsta dagpenningen och grundbeloppet urholkades. Det otal ändringar som regeringen har verkställt har gjort försäkringen onödigt krånglig, svårhanterlig och oförutsägbar, vilket leder till ökad rättsosäkerhet och längre handläggningstider. Sammantaget omfattas färre av en arbetslöshetsförsäkring som blivit sämre, dyrare att vara ansluten till och mer orättvis. Sabotaget av arbetslöshetsförsäkringen är en bärande del i regeringens långsiktiga strävan att försvaga löntagarna som kollektiv och stimulera framväxten av en låglönearbetsmarknad. Den svenska arbetsmarknaden behöver en stabil och solidarisk arbetslöshetsförsäkring som bättre motsvarar dagens och framtidens behov. Den frivilliga arbetslöshetsförsäkringen måste därför förbättras så att den ger verklig inkomsttrygghet, och den allmänna grundförsäkringen måste förstärkas för att minska arbetslösas beroende av kommunala bidrag. Arbetslöshetsförsäkringen behöver ses över i sin helhet och reformeras i grunden så att den kan fylla sin funktion i den svenska arbetsmarknadsmodellen. Det är nödvändigt för ett solidariskt och tryggt arbetsliv och samhälle. vill stärka och utveckla den svenska arbetsmarknadsmodellen, där systemet med ett frivilligt medlemskap i arbetslöshetskassor med facklig anknytning har en viktig funktion att fylla. Sanningen är också att det inte är fler som kommer att kunna få inkomstrelaterad ersättning i en arbetslöshetsförsäkring som alla tvångsansluts till om inte kvalifikationsreglerna och ersättningsnivåerna ändras. Systemet med en allmän grundförsäkring och ett frivilligt medlemskap i a-kassor behöver i stället förbättras och anpassas till hur behoven ser ut på dagens och morgondagens arbetsmarknad. Det finns tre stora övergripande problem med dagens arbetslöshetsförsäkring. För det första är nu av de arbetslösa berättigade till någon ersättning över huvud taget. För det andra är taket för ersättning så lågt att bara en av tio som får ersättning får av tidigare lön. För det tredje är avgifterna så höga att närmare en halv miljon medlemmar har lämnat a-kassorna. Lösningen ligger inte i, som vissa borgerliga företrädare ibland har hävdat, att göra inkomstförsäkringen obligatorisk. Det är ersättningsvillkoren som måste förbättras och medlemsavgifterna som måste sänkas om vi ska komma åt de väsentliga problemen i försäkringen. Däremot skapar ett obligatorium nya problem. En obligatorisk a-kassa kan genomföras antingen genom att tvinga in människor i nu befintliga a-kassor eller genom att förstatliga a-kassan. Det första alternativet skulle innebära allvarliga ingrepp i föreningsfriheten, och med ett förstatligande riskerar vi att riva ner en väl fungerande organisation. Systemet med statliga finansieringsbidrag till a-kassor med facklig anknytning infördes , eftersom det ansågs vara det billigaste, administrativt enklaste och effektivaste sättet att organisera arbetslöshetsförsäkringen. Det förhållandet gäller också . Genom att a-kassorna är branschanknutna blir de specialiserade på sina medlemmars förhållanden och handläggningen blir effektiv. De som har erfarenhet av arbetslöshet och arbetslöshetsförsäkringen är också som regel mycket nöjda med a-kassornas service och vill behålla de fristående a-kassorna. Mot bakgrund av ovanstående ska utgångspunkten för en översyn av arbetslöshetsförsäkringen vara att det även i fortsättningen ska vara frivilligt att vara medlem i en a-kassa och att arbetslöshetsförsäkringen ska vara solidariskt finansierad. Vad som har anförts bör tillkännage för regeringen. Det innebär att motion 2013/14:331 (V) yrkande 7 tillstyrks. Administrering av försäkringen och aktivitetsstödet, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A331 av m.fl. (V) yrkandena 21 och 22. menar att a-kassornas administrationskostnader bör fördelas solidariskt mellan a-kassorna. Därför bör ett förutsägbart system för utjämningsavgifter respektive utjämningsbidrag införas. Regeringen har drivit igenom att dagar med aktivitetsstöd vid deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder numera ska räknas in i ersättningsperioden för arbetslöshetsförsäkringen. Arbetsförmedlingen beslutar om deltagande i åtgärden. Aktivitetsstödet finansieras liksom arbetslöshetsersättningen genom arbetsmarknadsavgiften, och statsbidraget för arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd belastar samma statliga anslag. Aktivitetsstödets storlek, utom schablonbeloppet, bestäms i praktiken av arbetslöshetskassorna för dem som är medlemmar. är utbetalande myndighet, men dagar med aktivitetsstöd belastar arbetslöshetsersättningsperioden. Eftersom det är många inblandade aktörer blir det svårt för den enskilde att veta vart han eller hon ska vända sig med frågor om aktivitetsstödet och förstå vem som ansvarar för vad. Hanteringen har blivit besvärligare i och med att det utbetalade aktivitetsstödet ska samordnas med dagar och nivåer i arbetslöshetsförsäkringen. Samordningen mellan de olika aktörerna leder också till fördröjda utbetalningar. Ansvaret för aktivitetsstödet bör därför föras över till arbetslöshetskassorna. Vad som ovan anförts bör tillkännage för regeringen. Det innebär att motion 2013/14:A331 (V) yrkandena 21 och 22 bör bifallas. Villkor för rätt till ersättning, punkt 3 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Sf264 av m.fl. (MP) yrkande 5 och 2013/14:A249 av och (båda S) och 2013/14:A331 av m.fl. (V) yrkandena 8–11, 19 och 20. För att en person ska bli berättigad till ersättning från a-kassan krävs att den sammanlagda arbetstiden överstiger , eller att man arbetat minst av sex kalendermånader, då under förutsättning att man har arbetat minst . Kravet på 80 timmars arbetad tid gör att många nu faller utanför systemet. vill att villkoret om arbetad tid för ersättning anpassas till dagens arbetsliv. Kravet bör ersättas med ett inkomstvillkor, beräknat utifrån de sex bästa månaderna . Det skulle göra att exempelvis egenföretagaren med ojämna inkomster och undersköterskan med timanställning får rätt till ersättning vid arbetslöshet även om hen inte har jobbat så mycket som krävs . Vad som ovan anförts bör tillkännage för regeringen. Det innebär att motion 2013/14:Sf264 (MP) yrkande 5 tillstyrks. Villkor för rätt till ersättning, punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A331 av m.fl. (V) yrkandena 8–11, 19 och 20 samt 2013/14:Sf264 av m.fl. (MP) yrkande 5 och 2013/14:A249 av och (båda S). Ett växande problem är att allt fler har en så lös anknytning till arbetsmarknaden att de också har svårt att uppfylla villkoren i arbetslöshetsförsäkringen. För att så många som möjligt ska omfattas av inkomsttryggheten bör därför regelverket förbättras på en rad områden. De skärpningar som gjordes av arbetsvillkoret 2007 innebär att det numera är mycket svårt för deltids- och visstidsanställda att kvalificera sig till ersättning. För en person med en 50-procentig tjänst räcker det med att vara frånvarande från arbetet för att gå miste om rätten till ersättning. I sektorer där normalarbetstiden är kortare än , vilket exempelvis är vanligt inom vård och omsorg, är det omöjligt att uppfylla arbetsvillkoret om man har en 50-procentig tjänst. Eftersom kvinnor är överrepresenterade både bland deltidsarbetande och visstidsanställda är detta snäva arbetsvillkor strukturellt diskriminerande mot kvinnor. Men också andra grupper drabbas oproportionerligt hårt av det skärpta arbetsvillkoret. IAF konstaterade i rapporten av förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen (2007:8) att de som har påverkats mest av höjningen av antal timmar är enligt arbetslöshetskassorna yngre sökande som är nytillträdda på arbetsmarknaden, deltidsarbetande (framför allt kvinnor), så kallade timanställda vikarier samt de som beviljats halv sjukersättning från . Ytterligare en liten, men särskilt utsatt, grupp i sammanhanget är kulturarbetarna, vars möjligheter till trygga fasta anställningar är mycket små. Utgångspunkten vid en översyn av arbetsvillkoret bör vara att utformningen är så generös att det finns marginaler för sjukfrånvaro även för deltidsarbetande och visstidsanställda och att strukturell diskriminering av kvinnor undviks. Utformningen av medlemsvillkoret bör vara noggrant avvägd med hänsyn till de rådande villkoren för olika grupper på arbetsmarknaden. Medlemsvillkoret måste utformas med hänsyn både till faktiska uppsägningstider och till de allt vanligare visstidsanställningarna. En översyn av medlemsvillkoret bör utgå från att den tid som den sökande måste ha varit medlem i en a-kassa inte får vara så kort att det lönar sig att stå utanför försäkringen till dess en uppsägning är ett faktum, men att medlemsvillkoret inte heller ska utestänga unga, som sällan erbjuds mer än korta visstidsanställningar, från möjligheten till inkomstrelaterad ersättning. Före fanns ingen begränsning för hur lång den överhoppningsbara tiden fick vara. gäller fyra olika regler beroende på orsaken till att den sökande varit förhindrad att arbeta. Det är svårt att finna övertygande skäl till att en person som varit föräldraledig eller heltidsstuderande ska anses ha mindre arbetsmarknadsanknytning än en person som har varit sjuk eller följt med sin partner under dennes utlandstjänstgöring. Lika regler bör gälla för alla former av överhoppningsbar tid. Rättvisast och enklast vore det om begränsningen av den överhoppningsbara tiden togs bort permanent. Om inte detta är möjligt är det rimligt att begränsningen blir densamma för alla typer av överhoppningsbar tid. Den överhoppningsbara tiden bör då vara så lång att den inte diskriminerar och straffar ut grupper av människor. Begränsningen bör tas bort alternativt göras lika lång för alla typer av överhoppningsbar tid. Studier bör i ökad utsträckning kunna utgöra överhoppningsbar tid. Arbetslösa uppmanas att studera för att få bättre utsikter på arbetsmarknaden; kan den som följer det rådet tappa rätten till arbetslöshetsersättning. Därför borde studier på minst halvtid vara överhoppningsbar tid. En relevant jämförelse är sjukdom där styrkt sjukdom på minst halvtid är överhoppningsbar tid. Reglerna i bygger på att studier är något som bedrivs i ungdomen, före inträdet på arbetsmarknaden. I dagens är studier något återkommande under en stor del av livet. Den som funderar på att studera kan med dagens regler förvägras arbetslöshetsersättning, även om planerna ligger en bra bit in . Arbetslöshetskassorna bryr sig oftast inte om planerade studier längre bort än någon termin eller , men tolkningarna är oklara. Reglerna i bör utformas för att premiera, inte som försvåra, livslångt lärande. Kravet att söka ett lämpligt arbete i hela är tufft. Kravet att ta arbete utomlands är fullständigt orimligt. Ingen ska av ekonomiska skäl vara tvungen att flytta utomlands för att inte förlora den ersättning som man kvalificerat sig för. Det innebär en alltför stor förändring av livssituationen med konsekvenser ur en rad aspekter – ett annat arbetsrättsligt system, andra regler för socialförsäkringar, helt andra villkor för barnfamiljer vad gäller barnomsorg och skolor, förlorad kontakt med släktingar och vänner, ett nytt språk – för att det ska vara rimligt att betrakta ett arbete utomlands som ett lämpligt arbete. Däremot ska naturligtvis Arbetsförmedlingen informera om arbeten utomlands för den som frivilligt kan tänka sig att emigrera för att få en anställning. En särskild fråga i sammanhanget är om arbete i försvaret ska betraktas som lämpligt arbete. Arbetsförmedlingen och Försvarsmakten har kommit överens om att ingen ska anvisas arbete i försvaret. Det är dock inte lämpligt med en lösning som bara bygger på en överenskommelse mellan dessa myndigheter, något som kan ändras från den ena dagen till den andra. Frågan bör regleras rättsligt. Regeringen bör därför ta initiativ till att föra in bestämmelser om arbete utomlands i allmänhet och inom Försvarsmakten i synnerhet i de föreskrifter som reglerar lämpligt arbete. saknas möjligheten att få ersättningsperioden förlängd . Det finns dock situationer då en förlängning är det mest rationella. Det kan t.ex. gälla personer som genomgått en arbetsmarknadsutbildning som gör det möjligt för dem att söka nya typer av arbeten men som hänvisas till jobb- och utvecklingsgarantin i stället för jobbsökande eftersom de har gjort av med de . Det är väsentligt att reglerna i arbetslöshetsförsäkringen är utformade så att de inte i praktiken sätter upp hinder för den enskilde mot att få en varaktig anställning efter arbetslösheten. Därför bör det i vissa situationer finnas möjlighet till ytterligare en ersättningsperiod. Vad som ovan anförts om villkoren för rätt till ersättning bör tillkännage för regeringen. Det innebär att motion 2013/14:A331 (V) yrkandena 8–11, 19 och 20 tillstyrks. Rätten att begränsa sitt arbetssökande, punkt 4 (SD, V) av (SD) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A331 av m.fl. (V) yrkande 18. De flesta människor vill i första hand hitta ett nytt jobb på sin hemort eller inom pendlingsavstånd och inom det yrke de har utbildning för eller erfarenhet av. Det är också samhällsekonomiskt rationellt att ta till vara människors kompetens och utbildning, som det är slöseri med både Arbetsförmedlingens och arbetsgivares tid att människor med helt fel kompetens anvisas till lediga jobb. Möjligheten att begränsa sitt sökområde geografiskt är viktig framför allt för den enskilde och i förekommande fall den enskildes familj, men också för orter på landsbygden som redan är drabbade av utflyttning. Principen om begränsat sökområde, geografiskt och yrkesmässigt, av arbetslöshet var praxis på många arbetsförmedlingar , men tillämpningen såg olika ut i olika delar av landet. För att öka rättssäkerheten skrevs därför rätten att begränsa sökområdet in i lagen 2001. Lagen skrotades av regeringen , vilket har öppnat för godtycke och skapat oförutsägbarhet i vilka krav som gäller. Det är nu den enskilde arbetsförmedlaren som från dag ett ska avgöra om särskilda skäl talar för att en arbetssökande ska tillåtas begränsa sitt sökande. Det är mer rationellt, rättssäkert och humant att ha en tydlig tidsgräns som gäller lika för alla. har tillkännagett för regeringen som sin mening att regeringen bör återkomma till med lagförslag som ger arbetslösa rätt att begränsa sitt arbetssökande . I stället för att göra detta har regeringen skickat frågan till den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Frågan brådskar emellertid, och ytterligare utredning är inte nödvändig. Regeringen bör därför , mot bakgrund av tidigare tillkännagivande, återkomma med lagförslag som ger arbetslösa rätt att begränsa sitt arbetssökande . Vad som ovan anförts bör tillkännage för regeringen. Det innebär att motion 2013/14:A331 (V) yrkande 18 tillstyrks. Deltidsbegränsningen, punkt 5 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Sf203 av m.fl. (MP) yrkande 12 och 2013/14:A259 av och (båda S), 2013/14:A274 av (S) och 2013/14:A347 av (S). För veckor när en person varit arbetslös på deltid ges högst per ersättningsperiod, dvs. om man får ut en ersättningsdag räcker deltidsdagarna , men om man får ut räcker deltidsdagarna . Regelverket ovan gäller även dem som har ett deltidsföretag, den s.k. 10/17-regeln. Detta leder till att en egenföretagare som vid sidan av sitt deltidsföretag även varit heltidsanställd utan att drabbas negativt i ersättningssystemet kan fortsätta att driva sitt deltidsföretag. Men om företagaren haft en deltidsanställning och drivit sitt företag på deltid kan personen tvingas lägga ned sitt företag när rätten till ersättning från a-kassan upphör. Att väl fungerande företag riskerar att läggas ned är bara ytterligare ett exempel på hur illa den s.k. 75-dagarsregeln fungerar. beslutade att avskaffa 75-dagarsregeln, men regeringen har inte återkommit med lagförslag. Regeringen bör därför återkomma med förslag så att beslutet om avskaffande av regeln kan verkställas. Det är anmärkningsvärt att regeringen inte redan har återkommit med ett förslag då har fattat ett sådant beslut. Nuvarande regler leder till att väl fungerande företag tvingas läggas ned. Vad som ovan anförts bör tillkännage för regeringen. Det innebär att motion 2013/14:Sf203 (MP) yrkande 12 tillstyrks och att motionerna 2013/14:A259 (S), 2013/14:A274 (S) och 2013/14:A347 (S) tillstyrks delvis. Icke-diskriminerande regelverk, m.m., punkt 6 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A388 av m.fl. (S) yrkande 4 och 2013/14:A331 av m.fl. (V) yrkandena 12, 13, 16 och 17. har , jämfört med andra länder, en hög andel unga medlemmar i fackföreningar. När man är ny i arbetslivet är risken stor att man blir utnyttjad och t.ex. får fel lön, vilket inte minst LO:s satsning på en jourtelefon för ungdomar har visat. Med anledning av förhållandena för unga på arbetsmarknaden när det gäller sådant som anställningstrygghet och tillfälliga anställningar, blir behovet av ett fackföreningsmedlemskap och ett medlemskap i a-kassan av största vikt även för ungdomar. Höga avgifter och tuffare inträdesvillkor drabbar unga särskilt hårt. Låga löner, deltidsanställningar och otrygga anställningar gör att många inte kommer in i a-kassan eller att de tvingas välja bort den. För dem som trots allt är med och betalar lika mycket som alla andra gäller andra och sämre regler. Unga får snabbare avtrappning och lägre ersättningsnivåer än övriga i försäkringen. Vi anser att detta bör ändras. Vad som ovan anförts bör tillkännage för regeringen. Det innebär att motion 2013/14:A388 (S) yrkande 4 tillstyrks. Icke-diskriminerande regelverk, m.m., punkt 6 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A331 av m.fl. (V) yrkandena 12, 13, 16 och 17 samt 2013/14:A388 av m.fl. (S) yrkande 4. Beräkning av normalinkomst och normalarbetstid Med dagens regler för arbetslöshetsförsäkringen beräknas normalarbetstiden med utgångspunkt i den genomsnittliga arbetstiden under en ramtid av . Det innebär att en person som har en visstidsanställning på heltid som varar får en ersättning som är beräknad för en halvtidstjänst. Det är en orimlig ordning i en situation då olika visstidsanställningar blivit allt vanligare. Bland ungdomar är olika slag av visstidsanställningar den vanligaste anställningsformen och ofta det enda som står till buds. Den ökande andelen visstidsanställningar på arbetsmarknaden är ett problem, och har ett antal förslag på hur fler ska kunna erbjudas trygga, fasta anställningar.