bet · H101JuU15 · 2014-02-20 00:00:00 — 2 § Är brott som i 1 § sägs med hänsyn till det tillgripnas värde och övriga omständigheter vid brottet att anse som ringa, ska för snatteri dömas till böter eller fängelse . Vid bedömningen av ett brott ska det alltid beaktas om gärningen inneburit en fara i något avseende (29 kap. 1 § andra stycket ). I den mån det handlar om organiserad, systematisk eller annars planerad brottslighet kan detta beaktas som en försvårande omständighet vid straffmätningen enligt 29 kap. 2 § 6 . Ett stöldbrott kan vidare rubriceras som grovt när gärningen varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. En särskild utredare har haft i uppdrag att utreda ett stärkt straffrättsligt skydd för egendom. Utredaren redovisade sitt uppdrag i betänkandet Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85). Betänkandet remitterades och behandlar bl.a. brottsrubriceringen av ringa stöld (snatteri) och hur systematiska inslag ska bedömas. om stölder av koppar behandlades av justitieministern i ett skriftligt svar på en fråga (2012/13:584). Hon uppgav bl.a. att stölder av koppar och andra metaller är ett problem som drabbar samhället på flera sätt, genom t.ex. störningar i infrastruktur eller att kulturhistoriskt värdefulla byggnader skadas. Justitieministern förklarade även att metallstölder är ett av sju prioriterade områden inom ramen för polisens nationella satsning mot mängd- och seriebrott. Lagen (1999:271) om handel med begagnade varor har till syfte att försvåra avsättningen av stulna eller annars olovligen åtkomna varor och att underlätta polisens efterspaning av sådana varor (1 §). föreslog i en rapport (RA 572-987/10) gällande ett tillsynsärende av lagen om handel med begagnade varor vissa ändringar av lagen. I rapporten föreslås bl.a. att tillstånd bör krävas för handel med varor som tillhör kategorin ädelmetaller, dvs. guld, silver och platina. Handel med guld omfattas av lagen (1999:271) om handel med begagnade varor och förordningen (1999:272) om handel med begagnade varor. En översyn av lagstiftningen om handel med begagnade varor pågår (dir. 2013:82). är representerad i utredningen. Uppdraget ska redovisas . Utskottet konstaterar att det pågår en remissbehandling av betänkande Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85) i vilket man bl.a. behandlar brottsrubriceringen av ringa stöld (snatteri) och hur systematiska inslag vid t.ex. bostadsinbrott ska bedömas. Remissbehandlingen och den efterföljande beredningen bör inte föregripas. Motionerna 2013/14:Ju232 (S), 2013/14:Ju239 (M) och 2013/14:Ju278 (M) avstyrks därför. Utskottet ser allvarligt på de kopparstölder som förekommit . Utskottet noterar därför med tillfredsställelse att metallstölder är ett av sju prioriterade områden inom ramen för polisens nationella satsning mot mängd- och seriebrott. Vidare berörs stölderna av koppar av den pågående översynen av lagstiftningen om handel med begagnade varor. Lagstiftningen har till syfte att försvåra avsättningen av stulna eller annars olovligen åtkomna varor och att underlätta polisens efterspaning av sådana varor. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet inte att något tillkännagivande är nödvändigt med anledning av motion 2013/14:Ju403 (S). Motionen bör avslås. I motion 2013/14:C280 (V) yrkande 19 efterfrågas lagförslag som försvårar handeln med guld. Även handeln med guld omfattas av den ovan beskrivna översynen av lagstiftningen om handel med begagnade varor. Något tillkännagivande med anledning av motionsyrkandet är därför inte nödvändigt. Motionsyrkandet bör avslås. Utskottets förslag i korthet Med bifall till två motionsyrkanden tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att de lagförslag som kan komma att lämnas för att åtgärda problematiken med dubbelbestraffning i skatteförfarandet inte får leda till mildare påföljder . Vidare avslår motionsyrkanden om att straff och straffsatser för olika typer av medhjälp till ekonomisk brottslighet ska ses över och att det inte längre bör vara kriminaliserat att lämna in årsredovisningar . Jämför reservationerna 8 (S, V) och 9 (MP) samt särskilt yttrande 1 (M, FP, C, KD). I motion 2013/14:Ju383 av och (båda S) yrkande 1 begärs en översyn av straffsatserna och de ekonomiska återkraven vid ekonomisk brottslighet. Motionärerna anför att regeringen, med tanke på att slagit fast att den som dömts för skattebrott inte ska kunna påföras skattetillägg och vice versa, snabbt bör lägga fram förslag om hur straffsatser och ekonomiska återkrav för ekonomisk brottslighet kan justeras så att det inte blir straffrättsligt lindrigare och ekonomiskt billigare än tidigare att begå ekobrott. Ett liknande yrkande framförs i motion 2013/14:Ju206 av (MP). Där framhålls behovet av fungerande och mer relevanta straff för ekonomiska brott och att den revidering av regelverket för straff vid ekonomisk brottslighet som EU-medlemskapet innebär inte får leda till straffpåföljder som gör det mindre kännbart att begå dessa brott. I motion 2013/14:Ju383 av och (båda S) yrkande 2 efterfrågas en översyn av straffen och straffsatserna för olika typer av medhjälp till och medhjälpare i ekonomisk brottslighet. Motionärerna anför att denna översyn främst bör inriktas på ekonomiska och juridiska rådgivare, bolagsförmedlare och mäklare samt s.k. insider. I motion 2013/14:Ju443 av (MP) föreslås att kriminaliseringen av för sent inlämnade årsredovisningar ersätts med högre förseningsavgifter. Även i motion 2013/14:Ju325 av (FP) begärs att kriminaliseringen av för sent inlämnade årsredovisningar upphävs. uttalade i ett avgörande (NJA 2013 s. 502) att det svenska systemet vid oriktiga uppgifter i skatteförfarandet med dubbla sanktioner (skattetillägg och brottspåföljd) i två olika förfaranden mot en och samma person är oförenligt med rätten att inte bli lagförd eller straffad två gånger för samma brott enligt artikel 4 i sjunde tilläggsprotokoll och artikel 50 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Utredningen om rättssäkerhet i skatteförfarandet lämnade betänkandet Förbudet mot dubbla förfaranden och andra rättssäkerhetsfrågor i skatteförfarandet (SOU 2013:62). I betänkandet föreslås ett system där skattetillägg beslutas av allmän domstol när åtal för bl.a. skattebrott är aktuellt. På så sätt samordnas sanktionerna så att sättet de beslutas på inte ska stå i strid med förbudet mot dubbla förfaranden i eller EU:s rättighetsstadga. Avsikten är inte att den samlade reaktionen från samhällets sida ska bli mindre ingripande. Betänkandet bereds inom . En särskild utredare har fått i uppdrag att lämna förslag till ändringar av den lagstiftning som rör insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan på finansmarknadsområdet (marknadsmissbruk) för att säkerställa att uppfyller de EU-rättsliga kraven samt för att utredningen och bekämpningen av marknadsmissbruk ska kunna bedrivas på ett effektivt sätt (dir. 2012:108 och 2013:91). Uppdraget ska redovisas . Bland annat insiderbrott kriminaliseras enligt lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument. Av 11 kap. 5 § framgår följande: Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1999:1078) genom att underlåta att bokföra affärshändelser eller bevara räkenskapsinformation eller genom att lämna oriktiga uppgifter i bokföringen eller på annat sätt, döms, om rörelsens förlopp, ekonomiska resultat eller ställning till följd härav inte kan i huvudsak bedömas med ledning av bokföringen, för bokföringsbrott till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . bedömde i ett avgörande (NJA 2004 s. 618) att underlåtenhet att inom föreskriven tid upprätta årsredovisningar för ett aktiebolag utgör bokföringsbrott. Förseningsavgifter i fråga om för sent inlämnade årsredovisningar fastställs av . beslutade (prop. 2012/13:61, bet. 2012/13:CU15, rskr. 2012/13:190) om en ändring i (11 kap. 8 §) som innebar att bokföringsbrott som är ringa får åtalas av åklagare endast om det av särskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt. Syftet med lagändringen var att göra den straffrättsliga regleringen av försenade årsredovisningar och årsbokslut mindre sträng. Som ett led i genomförandet av ett EU-direktiv om årsredovisning och koncernredovisning (2013/34/EU) har regeringen tillsatt en utredning (dir. 2012:126). Direktivet syftar till att bl.a. att minska byråkratin och förenkla bestämmelserna, framför allt för små bolag. Utredningen ska, utöver att vidta åtgärder för att genomföra EU-direktivet, särskilt överväga och lämna förslag som ger redovisningslagstiftningen ett innehåll som underlättar upprättandet och offentliggörandet av årsredovisningar och årsbokslut, framför allt för de allra minsta företagen. Vidare föreslår i sitt slutbetänkande Ett minskat och förenklat uppgiftslämnande för företagen (SOU 2013:80) ett system för lämnade av uppgifter som om det genomförs bedöms förenkla upprättandet och inlämnandet av årsredovisningar väsentligt. har vidare informerat om att regeringen avser att ge en av sina myndigheter i uppdrag att ta fram ett stöd för företagens upprättande av årsredovisningar. Utskottet anser att det är viktigt att det, t.ex. vid beredningen av utredningsbetänkandet Förbudet mot dubbla förfaranden och andra rättssäkerhetsfrågor i skatteförfarandet (SOU 2013:62), säkerställs att lagförslag som kan komma att lämnas för att åtgärda problematiken med dubbelbestraffning inte leder till mildare påföljder . Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att med bifall till motionerna 2013/14:Ju206 (MP) och 2013/14:Ju383 (S) yrkande 1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförts ovan. Utskottet har förståelse för de synpunkter som framförs i motion 2013/14:Ju383 (S) yrkande 2. Utskottet konstaterar dock att insiderbrott är kriminaliserade enligt lagen om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument och att det pågår ett arbete inom med inriktning på att lämna förslag till ändringar av den lagstiftning som rör insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan på finansmarknadsområdet. Mot denna bakgrund är inte något tillkännagivande till regeringen nödvändigt med anledning av motionen, utan den bör avslås. Den straffrättsliga regleringen är mildrad. Dessutom pågår ett omfattande arbete såväl nationellt som på EU-nivå för att minska byråkratin och förenkla bestämmelserna, framför allt för små bolag, när det gäller bl.a. upprättandet och inlämnandet av årsredovisningar. Mot bakgrund av det anförda får motionerna 2013/14:Ju235 (FP) och 2013/14:Ju443 (MP) i någon mån anses tillgodosedda. Motionerna bör därför avslås. Bedrägeri och annan oredlighet Utskottets förslag i korthet Med bifall till ett antal motionsyrkanden om identitetsstölder tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör se över om inte respekten för enskildas integritet kräver både straffrättsliga och andra åtgärder mot identitetsstölder samt vidta sådana åtgärder. avslår motionsyrkanden om straffen för bedrägeri och förskingring i vissa situationer samt om fakturabedrägerier. Jämför reservation 10 (MP, V) och särskilt yttrande 2 (M, FP, C, KD). I motion 2013/14:Ju216 av (M) efterfrågas åtgärder för att stävja problemet med bedrägerier genom identitetskapningar. Enligt motionären bör den nuvarande lagstiftningen ses över med fokus på de straffrättsliga åtgärderna. I motion 2013/14:Ju242 av Finn m.fl. (M) efterfrågas en plan för bekämpning av stulna identiteter. Motionärerna påtalar att man relativt enkelt kan stjäla en annan persons identitet och att straffen för brott av denna typ är låga i förhållande till de potentiellt stora vinster man kan göra. I motion 2013/14:Ju292 av m.fl. (S) påtalas att identitetsstölder och efterföljande bedrägerier har blivit ett stort problem. Regeringen bör därför se över om inte respekten för enskildas integritet kräver straffrättsliga åtgärder och andra åtgärder mot identitetskapningar. I motion 2013/14:Ju303 av (C) efterfrågas ett förbud mot identitetskapningar. Att göra identitetskapningen i sig straffbar skulle enligt motionären höja straffvärdet och förhoppningsvis även ge möjlighet till ett förebyggande arbete hos myndigheter och företag. I motion 2013/14:Ju433 av (KD) anförs att regeringen bör utreda hur medborgare och företagare kan skyddas från kriminella som kapar deras identitet. I motion 2013/14:Ju436 av (SD) framförs ett yrkande om att tillsätta en utredning om hur identitetsstölder ska beivras effektivare. I motion 2013/14:Ju257 av (MP) begärs att det bör utredas om förskingring och bedrägeri som avser medel insamlade av humanitära hjälporganisationer för livräddande insatser ska föranleda strängare straff. I motion 2013/14:Ju409 av (M) efterfrågas skärpta straff vid fakturabedrägerier. Enligt motionären bör fakturabedrägerier alltid betraktas som grova bedrägerier. Enligt 9 kap. 1 § döms den som med vilseledande förmår någon till handling eller underlåtenhet, som innebär för gärningsmannen och skada för den vilseledde eller någon i vars ställe denne är för bedrägeri till fängelse i högst . Av kapitlets 3 § framgår att om brottet är att anse som grovt, ska det bedömas som grovt bedrägeri. För det brottet ska dömas till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningsmannen missbrukat allmänt förtroende eller begagnat falsk handling eller vilseledande bokföring eller om gärningen eljest varit av särskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada. Av 10 kap. 1 § följer att den, som på grund av avtal, allmän eller enskild tjänst eller dylik ställning fått egendom i besittning för annan med skyldighet att utgiva egendomen eller redovisa för denna, genom att tillägna sig egendomen eller annorledes åsidosätter vad han har att iakttaga för att kunna fullgöra sin skyldighet, dömes, om gärningen innebär för honom och skada för den berättigade, för förskingring till fängelse i högst . Som anförts har en särskild utredare haft i uppdrag att utreda ett stärkt straffrättsligt skydd för egendom (). Utredaren redovisade sitt uppdrag i betänkandet Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85). Utredaren har haft i uppdrag att undersöka om det finns ett behov av att stärka det straffrättsliga skyddet för egendom och föreslå de författningsändringar som det finns anledning till. Utredaren har bl.a. övervägt lämpliga åtgärder för att komma till rätta med problemet med identitetsstölder. De alternativ till kriminalisering som finns eller skulle vara tänkbara att införa, bl.a. civilrättsliga åtgärder i form av skadestånd, har bedömts vara otillräckliga för att lösa problemen. Inte heller möjligheterna till försäkringsersättning har bedömts som ett godtagbart alternativ till straffrättslig upprättelse. Utredaren föreslår därför att olovlig användning av andras identitetsuppgifter ska straffbeläggas som ett särskilt brott som benämns identitetsintrång. Utredaren föreslår vidare en ny straffbestämmelse, som tar sikte på systematiska fakturabedrägerier. Brottet ska bara finnas i en grov form och benämnas grovt fordringsbedrägeri. Bedrägerier börjar ofta med att någon får en id-handling stulen eller utsätts för en poststöld och upptäcks kanske först när det kommer okända räkningar eller återbetalningskrav, eller en kopia på en kreditupplysning utan att man har sökt någon kredit. Konsekvenserna för den som utsätts för en identitetsstöld kan således bli långtgående, såväl ekonomiskt som psykosocialt. räknas dock inte den person som utsätts för en identitetsstöld som ett brottsoffer utan det blir denne först genom ett eventuellt efterföljande bedrägeri (eller försök till detta). På grund av den stora skada som identitetsstölden kan åsamka finns det anledning att se över om den rådande ordningen ger ett tillräckligt starkt skydd för vars och ens integritet. Utskottet anser därför att regeringen, mot bakgrund av det anförda, bör se över om inte respekten för enskildas integritet kräver både straffrättsliga och andra åtgärder mot identitetsstölder samt i förekommande fall vidta sådana åtgärder. Utskottet föreslår mot bakgrund av det anförda att med bifall till motionerna 2013/14:Ju216 (M), 2013/14:Ju242 (M), 2013/14:Ju292 (S), 2013/14:Ju303 (C), 2013/14:Ju433 (KD) och 2013/14:Ju436 (SD) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförts ovan. Utskottet kan inte ställa sig bakom förslaget i motion 2013/14:Ju257 (MP) om en specifik straffskärpningsbestämmelse i fråga om förskingring och bedrägeri som avser medel insamlade av humanitära hjälporganisationer för livräddande insatser. Motionen bör avslås. I motion 2013/14:Ju409 (M) efterfrågas skärpta straff vid fakturabedrägerier. Som anförts ovan föreslår att ett nytt brott kallat grovt fordringsbedrägeri ska införas när det gäller systematiska fakturabedrägerier. Remissbehandlingen och den efterföljande beredningen av betänkandet bör enligt utskottet inte föregripas. Utskottet avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en översyn av möjligheten att straffbelägga deltagandet i aktiviteter som har koppling till terroraktiviteter. I motion 2013/14:Ju410 av (C) efterfrågas en översyn av möjligheten att straffbelägga deltagandet i aktiviteter som har koppling till terroraktiviteter. Motionären är kritisk till att man i , utan att riskera någon straffrättslig påföljd, aktivt kan delta i eller finansiera terrorgruppers träningsverksamhet. Enligt 19 kap. 12 § kan den som utan regeringens tillstånd här i riket värvar folk till främmande krigstjänst eller därmed jämförlig tjänst eller förmår folk att olovligen bege sig ut ur riket för att ta sådan tjänst, dömas för olovlig värvning till böter eller fängelse eller, om riket var i krig, till fängelse i högst . Av 2 kap. 8 § regeringsformen (RF) följer att varje svensk medborgare är tillförsäkrad frihet att lämna riket. Denna frihet får enligt 2 kap. 20 och 21 §§ RF endast begränsas genom lag, och en sådan ändring får bara göras för att tillgodose ett ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle, och får inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan åskådning. I lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet finns straffbestämmelser gällande den eller de som uppmanar, rekryterar eller utbildar någon om terroristbrott eller annan särskilt allvarlig brottslighet. Denna lag innehåller bestämmelser för genomförandet av konvention om förebyggande av terrorism och av Europeiska unionens rambeslut av om ändring av rambeslut /475/RIF om bekämpande av terrorism (2008/919/RIF). Av lagen (2003:148) om straff för terroristbrott följer vidare (4 §) att för försök, förberedelse eller stämpling samt underlåtenhet att avslöja terroristbrott kan dömas enligt 23 kap. . Detta kapitel avser försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott. om avsaknaden av ett uttryckligt förbud för svenska medborgare eller för utlänning med hemvist i att delta i militära operationer eller utbildning utomlands behandlades av justitieministern i en interpellationsdebatt (ip. 2012/13:394 om terrorresor, prot. 2012/13:104). Justitieministern anförde då bl.a. att det i svensk rätt inte finns någon straffbestämmelse som uttryckligen tar sikte på den som genomgår utbildning för att begå t.ex. ett terroristbrott men att det finns goda möjligheter att lagföra en sådan person. Den som gör sig skyldig till gärningar på planeringsstadiet kan dömas för förberedelse eller stämpling till terroristbrott. Justitieministern anförde vidare bl.a. att det i sammanhanget också kunde nämnas att även den som samlar in, tillhandahåller eller tar emot pengar som är avsedda att användas för att begå terroristbrott kan bestraffas enligt den s.k. terroristfinansieringslagen. har informerat om att det internationellt förs en diskussion om utvidgad kriminalisering t.ex. genom att revidera det rambeslut som ligger till grund för lagen om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, dvs. Europeiska unionens rambeslut av om ändring av rambeslut /475/RIF om bekämpande av terrorism (2008/919/RIF). Utskottet har förståelse för synpunkterna som förs fram i motion 2013/14:Ju410 (C). Som framgår ovan finns det inte någon straffbestämmelse som uttryckligen tar sikte på den som genomgår utbildning för att begå t.ex. ett terroristbrott. Dock finns det, som också anförs ovan, möjlighet att döma en person för försök, förberedelse eller stämpling samt underlåtenhet att avslöja terroristbrott enligt 23 kap. . Mot bakgrund av detta förhållande, och då det bedrivs ett arbete på EU-nivå för att förhindra terrorism, anser utskottet inte att något tillkännagivande är nödvändigt med anledning av motionen. Motionen bör avslås. Hot mot förtroendevalda m.m. Utskottets förslag i korthet avslår fyra motioner om åtgärder för att förebygga hot, trakasserier och våld mot förtroendevalda m.fl. Jämför reservationerna 11 (S, MP, V) och 12 (SD). I motion 2013/14:Ju231 av (S) efterfrågas åtgärder mot hot, våld och trakasserier mot förtroendevalda politiker och ämbetsutövare. Motionären efterlyser bl.a. tydliga riktlinjer eller lagstiftning om att det ska finnas handlingsplaner på såväl kommunal- och landstingsnivå som regional och nationell nivå mot hot, våld och trakasserier som tydligt reglerar hur man bör agera och vart man kan och ska vända sig. Även i motion 2013/14:Ju220 av (S) efterfrågas åtgärder för att förebygga hot, trakasserier och våld mot förtroendevalda. Motionären anför bl.a. att man bör se över möjligheten att inrätta en delegation som mer långsiktigt kan bidra till att det arbete som utförs på området systematiseras och följs upp. I motion 2013/14:Ju407 av Finn och (båda M) begärs en översyn av möjligheten att stärka den straffrättsliga lagstiftningen till skydd för journalister och förtroendevalda. I kommittémotion 2013/14:Ju423 av och (båda SD) föreslås att folkvalda politiker ska omfattas av det skydd som 17 kap. ger i fråga om brott mot allmän verksamhet. Den som med våld eller hot om våld förgriper sig mot en person i dennas myndighetsutövning, tvingar eller hindrar personen att göra något eller hindrar personen från att göra något som ingår i myndighetsutövningen, eller hämnas för något som personen har gjort i sin myndighetsutövning, döms enligt 17 kap. 1 § för våld eller hot mot tjänsteman till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Detsamma gäller om någon förgriper sig mot en person som har utövat myndighet, på grund av något som personen har gjort eller inte gjort i samband med myndighetsutövningen. Kommittén om hot och våld mot förtroendevalda föreslog i betänkandet Jakten på makten (SOU 2006:46) en särskild straffskärpningsgrund för sådana fall där ett brott begås mot en förtroendevald eller hans eller hennes närstående på grund av förtroendeuppdraget. Förslaget har inte lett till någon ny lagstiftning. (Brå) har på uppdrag av regeringen gjort en utredning, Politikernas trygghetsundersökning (Rapport 2012:14), där närmare 10 000 förtroendevalda politiker har svarat på frågor om oro och utsatthet för hot, våld och trakasserier i samband med sitt uppdrag som politiker . Av undersökningen framgår bl.a. att nästan en av sex förtroendevalda uppger sig ha blivit utsatt för brott eller en liknande obehaglig händelse. Detta innebär att hot och våld mot förtroendevalda är ett högst reellt demokratiskt problem. Vidare framgår att graden av utsatthet inte är jämnt fördelad mellan de förtroendevalda, utan skiftar mellan partier och är beroende av typ av uppdrag och position inom en politisk församling eller nämnd. om hot och trakasserier mot förtroendevalda politiker och ämbetsutövare behandlades av statsrådet i ett skriftligt svar på en fråga (2012/13:473). I svaret anförs bl.a. följande: