· H101JuU17 · 2014-03-06 18:41:11 — Kriminalvården ska vara brottsförebyggande. Man ska öka människors trygghet och bidra till ett tryggare samhälle. Målet är att Kriminalvårdens klienter ska vara bättre rustade att leva ett liv utan kriminalitet och missbruk efter avtjänat straff.Kriminalvårdens uppdrag är att genom frivård och fängelse verkställa de påföljder som domstolen dömer ut, driva häkten och utföra transporter samt genomföra personutredningar i brottmål. Man har också ett uppdrag att förebygga återfall i brott.Det är ingen tvekan om att Kriminalvården är en av rättsväsendets viktigaste verksamheter. Men är det kanske en av de allra svåraste, för när alla andra samhällsinsatser har misslyckats kommer man ju till Kriminalvården.Att bara låsa in människor utan rehabilitering tror jag inte det är många som förespråkar. Det är inte bra för vare sig samhället eller den enskilde, eftersom alla intagna förhoppningsvis ska ut i samhället igen igen.Fru talman! Kriminalvården har en speciell situation. Klienttillströmningen fortsätter att minska inom såväl häkte och anstalt som frivård. Man har haft ett minskat inflöde av fängelsedömda till följd av bland annat färre fängelsedomar och kortare strafftider framför allt för narkotikadömda.Även om klienttillströmningen enligt prognosen kommer att minska bedömer Kriminalvården att osäkerheten är stor. Prognoserna måste därför användas med stor försiktighet vid planering av Kriminalvårdens verksamhet.Den uppkomna situationen skapar dock förutsättningar för Kriminalvården att genomföra eftersatta och nödvändiga satsningar på både kompetensutveckling och renoveringar. Det är satsningar som är nödvändiga för att Kriminalvården långsiktigt ska kunna höja kvaliteten i sin verksamhet.Kriminalvårdens nuvarande situation var inte lätt att förutse. Nog trodde vi väl alla att när vi ökade antalet poliser skulle det få konsekvenser även för Kriminalvården. Fler poliser borde normalt innebära fler uppklarade brott, fler fällda och större tryck i våra häkten och fängelser. vet vi alla att så inte blev fallet.Fru talman! Vi har tio reservationer i detta betänkande. Vi står självklart bakom samtliga, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation 11. Jag tänker trots allt ta upp lite kring några av reservationerna.Först har vi behandling av intagna med neuropsykiatriska diagnoser. Alltmer talar för att den neuropsykiatriska diagnosen adhd är en nyckelfaktor för kriminalitetsutvecklingen.Nyligen avslutade studier inom visar att förekomsten av adhd är hög bland klienterna, av kvinnorna i anstalt och av unga våldsdömda män. En annan studie visar på förekomst av adhd hos hos långtidsdömda män. En grupp forskare på kunde påvisa att kriminaliteten minskade med när en person var i behandling jämfört när han eller hon inte var i behandling. Trots denna kunskap är det av de intagna som får behandling.Mot bakgrund av detta menar vi att Kriminalvården måste satsa mer på att utveckla arbetet runt adhd. Det adhd-projekt som har pågått i visar goda resultat, men för att kunna få verksamheten att fungera som en nationell satsning krävs ytterligare utvärdering. Mot bakgrund av detta menar vi att regeringen bör ge Kriminalvården i uppdrag att utveckla och påskynda arbetet med adhd.Ett annat problem inom är situationen för barn och unga i häkte. överlämnade 2013 rapporten insidan - barn och ungdomar om tillvaron i arrest och häkte till regeringen. I rapporten uppmärksammas en rad missförhållanden som bedöms stå i strid med barns grundläggande mänskliga rättigheter. Upplevelserna från tiden i arrest och häkte riskerar att skada unga psykiskt på både kort och lång sikt. Vi anser att regeringen bör ta kritik på allvar och påbörja ett arbete med att realisera de förslag som läggs fram i rapporten.I samma rapport från lyfter man också fram att har begärt uppgifter om det totala antalet personer som sätts i polisarrest och den genomsnittliga tid som barnen är frihetsberövade. har emellertid inte kunnat lämna dessa uppgifter, eftersom regeringen inte har begärt att polismyndigheten ska föra denna typ av statistik.Det är anmärkningsvärt att polisen trots påpekande uppger att de saknar förutsättningar att ta fram ett statistikstöd för att klarlägga hur många barn som placeras i arrest. Vi anser att detta är en fråga som måste prioriteras. Regeringen bör därför ge polisen i uppdrag att ta fram ett sådant statistikstöd.Fru talman! Sedan måste jag också lyfta fram frågan om utslussningsavtal. Det är en mycket viktig fråga. I många fall kan det vara helt avgörande för en lyckad övergång från anstalt till frihet. Stödet vid övergång från anstalt till frihet måste utvecklas. Utgångspunkten ska vara bättre när de intagna lämnar fängelset eller frivården än när de kom dit.Många av klienterna i anstalt har multiproblematik: utbildningsnivån är uppseendeväckande låg, bara hälften har en egen bostad, hälften är öppet arbetslösa, och har missbruksproblem. Nästan alla har problem på mer än ett område och har haft det . Risken för återfall i brott är hög. återfaller i brott av dem som lagförts för brott.Förberedelserna för den intagnes frigivning ska vara särskilt inriktade på konkreta åtgärder för att underlätta övergången till ett liv i frihet. Syftet är att den intagne vid frigivningen i möjligaste mån ska ha sin försörjning ordnad genom arbete eller på annat sätt och att han eller hon ska ha tillgång till bostad.Det är viktigt att kommunerna har god beredskap för att kunna erbjuda bostad, utbildning, stöd och vård som behövs efter frigivandet. För att underlätta kommunernas möjlighet till detta menar vi att det bör utredas hur alla de resurser som finns inom missbruksvården, , arbetsförmedlingen etcetera kan samordnas på ett bättre sätt för att ge varje enskild individ ett relevant stöd i samband med frigivningen, med ett så kallat utslussningsavtal.Stödet ska vara individuellt, och insatserna ska vara riktade mot exempelvis fortsatt missbruksvård, arbetspraktik, utbildning och boende. Insatserna ska vara dokumenterade i en handlingsplan som har skrivits under av den enskilde, Kriminalvården och kommunen.Fru talman! Avslutningsvis vill jag betona vikten av att samhället satsar mer på förebyggande arbete, så att de som har avtjänat sitt fängelsestraff inte återfaller i kriminalitet. Det är viktigt att övergången mellan anstalten, frigivningen och häktet förbättras och utvecklas. Jag är övertygad om att ett införande av ett utslussningsavtal är en åtgärd som skulle vara till stor hjälp i detta arbete. (Applåder)I detta anförande instämde , Arhe Hamednaca, och (alla S) samt (V). Vi debatterar betänkande nr 17 Kriminalvårdsfrågor.Miljöpartiet har lagt flera omfattande kommittémotioner där vi utvecklar vår syn på kriminalvård och trygghet. Vår grundinställning delas i mångt och mycket av Kriminalvården. De skriver så här i sin årsredovisning :"Intagna och klienter har i mycket hög grad en vag koppling till det omgivande samhället; utbildningsnivån är uppseendeväckande låg, bara hälften har en egen bostad och har missbruksproblem. Nästan alla har problem på mer än ett område och har haft det . Det positiva är att de flesta av dessa problem är möjliga att göra någonting åt. Kriminalvården kan dock inte på egen hand lösa hela den komplexa livssituation som klienten befinner sig i. Genom en bättre samverkan med andra aktörer i samhället kan vi komma betydligt längre." Och precis så är det. Problemen har pågått länge innan en person hamnar i fängelse. Det förebyggande arbetet med att fånga upp barn och ungdomar i riskzonen är därför helt centralt. Men lika centralt är förstås också att vi behöver en skola där alla faktiskt lär sig att läsa och skriva och där det finns kringpersonal som kuratorer, skolsköterskor och speciallärare som kan fånga upp missbruk . Vi behöver se till att man kan få stöd och hjälp för sitt spelberoende också utanför fängelser och storstäder, och vi behöver göra investeringar som minskar arbetslösheten.Jag står givetvis bakom samtliga av åtta reservationer i betänkandet. Jag tänkte dock för tids vinnande här i kammaren bara yrka bifall till reservation nr 1 som handlar om verksamhetsplanering. Den är gemensam med Socialdemokraterna och . Jag skall återkomma till den strax men tänkte först säga några ord om häkten.Vårdkedjan inom kriminalvården börjar med häktet. Där finns det en hel del att göra. Till att börja med behöver man se till att det finns häktesplatser någorlunda regionalt spritt över landet. motionerade om att se till att det finns häktesplatser i och i . För del har man nu hittat en tillfällig lösning. Det är bra, men behöver situationen lösas också långsiktigt för att minska alla transporter som annars sker. Tiden i häktet präglas ofta av isolering. Kriminalvården är där långt ifrån sina egna mål och beskriver även det i sin egen årsredovisning. Kritiken från andra är också hård på området. Därför behöver man arbeta både med att bryta isolering men också, vilket vi skriver i vår reservation nr 10, korta de långa häktestiderna. För att minska de långa häktestiderna har riksåklagarens arbetsgrupp lagt fram en rad åtgärder. Använd dem och beakta dem! En annan kritik är den som har lyft fram när det gäller hur man har hanterat barn i häktessituationer och där det till att börja med behövs riktig dokumentation. saknas helt statistik över barn och unga i arrest och häkte. Det är inte något som vi kan vänta med att lägga fram vilket utskottets majoritet tycker. Därför står jag därför bakom vår gemensamma reservation nr 11, som yrkade bifall till. lade också fram en rad förslag för att åtgärda situationen i häkte. Det behöver man verkligen göra något åt. Vår reservation nr 9 handlar om det. beskrev det noggrant alldeles . Därför går jag in mer på det.Om man går vidare i vårdkedjan kommer man till att dom har fallit och till arbetet med verksamhetsplanering. görs bedömningar för att hitta lämplig placering där den dömde skall tjäna av sitt straff. En stor andel av dem som sitter både i häkte och i fängelse får också ta del av uppsökande och motiverande samtal. Jag menar att det vettiga vore att den delen skulle vara obligatorisk och att man helst skulle genomföra det innan placeringen eller direkt i starten av placeringen, alltså direkt efter lagakraftvunnen dom. Då blir det obligatoriskt. Det är ofta då man har förmågan att också ha ett motiverande samtal.Reservation nr 13 handlar om barn till dömda. En av de viktiga faktorer som kan få en intern att lyfta sig och motivera en intern att komma tillbaka till samtalet är familj och barn, för den som har det. Att på olika sätt stimulera till att de intagna kan behålla en någorlunda normal relation till sina barn är centralt. Vi vill därför att Kriminalvården får i uppdrag att ta fram bra modeller för hur kontakten mellan barn och förälder ska kunna ske på ett så bra sätt som möjligt. Vi menar att det då också kan behövas särskilt stöd till barnen, inte bara till den intagne, eftersom det ofta är svårt även för dem.Vid tiden för frigivningsförberedelser blir det alltmer centralt att man också får stöd i att hitta ett arbete. Det är därför bra att Kriminalvården har ett tätt samarbete med Arbetsförmedlingen. Det är bra om det samarbetet utökas. Det är också det vi skriver i vår reservation nr 6.Jag vill återigen yrka bifall till reservation nr 1. (Applåder)I detta anförande instämde (V). Att släppa ut mycket farliga livstidsdömda brottslingar för tidigt kan resultera i mycket grov återfallsbrottslighet. Ett tydligt exempel på detta är den morddömde man som i dödade sin sambo genom att hugga henne med en kniv i halsen. efter den villkorliga frigivningen begick han bland andra brott en obeskrivligt grym, hänsynslös och i medierna omskriven våldtäkt mot en för honom okänd och förbipasserande 12-årig flicka på i tillåts att livstidsdömda mördare får permission . tillåts dessutom häpnadsväckande nog obevakade permissioner med övernattning ute i det fria. Enligt regeringens egen utredare har detta bland annat lett till det absurda fallet med en livstidsdömd mördare som under en obevakad permission mördade på nytt. Resultatet blev att mördaren dömdes till livstidsstraff en andra gång, efter att han huggit sin flickvän med en kniv i huvudet och i halsen upprepade gånger.Dessa och ytterligare några fall kunde vi läsa om i för i det nummer av tidningen som jag nu visar för kammarens ledamöter. Rubriken är: "Livstidsdömda frigavs - begick nya brott". Det är en ganska intressant artikel. Exemplen är dock betydligt fler än de som tas upp här. Därför är det också vår bestämda uppfattning att den som begår ett grovt vålds- eller sexualbrott ska straffas hårt. De grövsta våldsbrottslingarna ska dessutom kunna dömas till verkliga livstidsstraff utan möjlighet till frigivning, vilket vi också har framfört . Vi menar också att det är av största vikt att de grova vålds- och sexualbrottslingarna sitter tiden ut. Det är inte rimligt med ett system där grovt kriminella blir villkorligt frigivna efter två tredjedelar av straffet. Därför vill vi avskaffa den automatiska tvåtredjedelsfrigivningen. Det är glädjande att bland annat har öppnat upp för det, och jag hoppas att man också kommer att landa i ett skarpt förslag på området.För att undvika att oskyldiga människor utsätts för brott menar vi också att de obevakade permissionerna för livstidsdömda mördare ska tas bort helt och i stället göras om till bevakade permissioner, som för övrigt ska användas sparsamt.I artikeln i som jag hänvisade till tidigare, kan vi dessutom läsa att en tredjedel av de livstidsdömda som släppts fria har återfallit i brott, dessutom ganska ofta i väldigt grov brottslighet. Det är bland annat med anledning av detta som vi menar att personer som begått till exempel grova vålds- och sexualbrott, men också narkotikabrott, rån eller grova tillgreppsbrott, vid frisläppandet ska förses med elektronisk fotboja. Vi menar även att det ska stå i proportion till det begångna brottet. Ju längre straff, desto med elektronisk fotboja. Vi är helt övertygade om att det kan vara ett effektivt system för att se till att de här människorna inte återfaller i brottslighet.Med detta, fru talman, har jag hållit mig kort och vill yrka bifall till reservation 12. Vi debatterar kriminalvårdsfrågor. Jag står givetvis bakom alla reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation häktningstider.Herr talman! Kriminalvården är en viktig verksamhet i rättsväsendet. är det en väldigt svår verksamhet. När samhället och dess insatser har misslyckats hamnar individer till slut hos kriminalvården, som ska verkställa den utdömda påföljden. Kriminalvården har också till uppgift att rusta internerna för att leva ett liv utanför kriminaliteten den dag de kommer ut.Kriminalvården tillhandahåller program, studier, arbete och behandling som en förberedande process inför frigivningen, vilket såklart är bra. Men detta kan också givetvis bli bättre. Undervisningen bedrivs i vanlig lektionsform som komvuxinlärning i viss mån, men i stor utsträckning är den intagne hänvisad till att studera på egen hand. För en person som har en misslyckad skolgång bakom sig blir detta naturligtvis dubbelt så svårt. För att ge ekonomisk utväxling av de satsningar som görs och bästa möjliga förutsättningar för den enskilde att lyckas behöver studiemiljön bli mindre torftig och mer utvecklad. Det kan handla om mer satsningar på studieteknik, hjälpmedel och inte minst läxhjälp. I budgetdebatten tog vi i upp vårt förslag om en villkorad halvtidsfrigivning för förstagångsdömda, vilket skulle frigöra resurser till förbättringar av utbildning och återanpassning.Christer från Socialdemokraterna talade om en utslussningspeng i sitt anförande. Vi har valt att kalla det för inslussningspeng, men innehållet är nog ganska lika. Man slussas ut från kriminalvården och ska slussas in i samhället. Inslussningspengen som vi föreslår är en del av återanpassningen. Den skulle göra stor nytta; när man släpps ut återstår kanske de största utmaningarna för individen. Samverkan mellan Arbetsförmedlingen och Kriminalvården är bra, men kommunerna har en väldigt ansträngd ekonomi, och då behöver man också ett ekonomiskt stöd ute i kommunerna för att klara detta.Det är inte gratis att ha människor inlåsta på anstalt. Därför är det viktigt att man får hjälp med bostad, studier eller arbete den dagen man släpps. Fungerar inte detta kan det vara lätt hänt att man åter hamnar i kriminalitet. En fråga att ställa sig är hur mycket det kostade för den individ som inte fick hjälpen och stödet när den kom ut och vad det har kostat samhället.Jag vill också i detta sammanhang nämna något som jag tog upp i förra veckans debatt om straffrättsliga frågor, nämligen problemet att allt fler arbetsgivare kräver registerutdrag, vilket i sig försvårar möjligheten till arbete för den som varit straffad. Jag tycker att vi i justitieutskottet skulle titta mer på den frågan. Har man avtjänat sitt straff och ska slussas in i samhället ska vi så långt det går också försöka riva de hinder som stoppar en.När det gäller häktesverksamheten finns det väldigt mycket att önska. har fått anmärkningar vid upprepade tillfällen, bland annat av . Som har sagts förut i talarstolen har det kommit en rapport från om hur ungdomar har det i häkten och arrester. Vi delar den kritik som rapporten kommit med och anser att det har presenterats många intressanta förslag till förbättringar.När det gäller barn tycker - det skriver vi också i ett särskilt yttrande - att barn som misstänks för brott som kräver ett frihetsberövande ska placeras i en miljö som är särskilt anpassad för barn. Vi anser att barn ska behandlas med särskild varsamhet i ett civiliserat samhälle. Det gäller även barn som misstänks för brott.Kritik har också kommit när det gäller häktena, främst på grund av de långa isoleringstiderna. De beskrivs som inhumana och förnedrande. Det är hårda restriktioner och brist på sjukvårdsresurser. Att sitta med restriktioner ökar risken för den intagne. Man kan eventuellt inte heller delta i någon daglig sysselsättning, utan man sitter i en cell . En timmes enskild promenad på en rastgård kan knappast ses som en lösning på isoleringen. Vi tycker att det är skrämmande att en rättsstat som ännu inte har lyckats komma till rätta med detta.Riksåklagaren har tillsatt en arbetsgrupp som fått i uppgift att se över hur användningen av restriktioner för häktade kan minska och hur långa häktningstider kan undvikas. Rapporten har överlämnats till RÅ för beredning. Vi i tillsammans med Socialdemokraterna och förväntar oss att beredningen ska komma med konkreta förslag som förbättrar villkoren i häkten. Målet för kriminalvården är att påföljder ska verkställas på ett säkert, humant och effektivt sätt och att antalet återfall i brott ska minska. Som påföljd kan man dömas till fängelse, skyddstillsyn, villkorlig dom med samhällstjänst, intensivövervakning med elektronisk kontroll eller övervakning av villkorligt frigivna. Kriminalvården ansvarar även för häkten och transporttjänst. Kriminalvården ska särskilt vidta åtgärder som syftar till att brottslighet under verkställigheten förhindras, frigivning förbereds, narkotikamissbruk bekämpas och innehållet i verkställigheten anpassas efter varje individs behov.Den 31 december 2013 fanns det 46 anstalter, 34 frivårdskontor och 31 häkten. Det genomsnittliga antalet årsarbetskrafter var 9 050, räknat på tillsvidareanställd personal. Kriminalvården hanterar nästan 19 000 klienter . Av dessa är drygt 1 500 intagna i häkte och 4 000 intagna på anstalt, medan 13 000 verkställer påföljder inom frivården. Kriminalvården genomför också ca 80 000 transporter per år.Vi kan konstatera, som har sagts, att antalet klienter intagna inom kriminalvården minskar och har gjort så . Det gäller hela kedjan från häkte till fängelse. Skälen är säkerligen flera och är inte hundraprocentigt utredda.En del som man kan peka på gäller att antalet misshandelsbrott på öppen gata har minskat. HD:s praxisändring när det gäller narkotikabrott är en annan. Det finns skäl att fundera över om polisens utredningsverksamhet har med saken att göra eftersom antalet inkomna brottmål till tingsrätter har minskat, även om man kan misstänka att en stor del av denna minskning gäller trafikrelaterade brott där man har en väldigt stor personuppklaring.Generellt sett kan vi konstatera att har en mycket god kriminalvård som uppvisar skapliga resultat. Framför allt kan man lyfta fram att av de dömda inte återkommer till kriminalvården inom de som är mätperioden. Målet att människor ska anpassas till samhället visar ett förhållandevis gott resultat.Under 2013 har Kriminalvården på uppdrag av regeringen genomfört en kartläggning av klienter som verkställer påföljd i anstalt eller frivård. Resultatet visar att många av dem som är intagna har problem på flera områden innan de kommer till kriminalvården. Ungefär hälften har endast högst nioårig grundskola eller folkskola. Lika många har en egen bostad, och är mer eller mindre bostadslösa. Endast en fjärdedel har direkt koppling till arbetsmarknaden. har missbruksproblem.Situationen för gruppen som finns inom kriminalvården är betydligt sämre än för befolkning som helhet. Ofta har de dömda mer än ett problem . Vanligast är olika kombinationer av problem med försörjning, missbruk, psykisk ohälsa och utbildning.En reflexion jag gör utifrån vad undersökningen visar är att av dem som finns hos kriminalvården hade kontakter med de kommunala socialförvaltningarna innan de dömdes. Här anser jag att det finns att fundera över. Det gäller både att fler inte varit i kontakt med de sociala myndigheterna tidigare och att de som varit i kontakt tydligen ändå inte kommit på rätt köl. Här finns det förbättringspotential. Framför allt är det de unga som måste fångas upp.För att då komma in på de ärenden som vi behandlar i betänkandet kan jag konstatera att i stor utsträckning slår oppositionens partier in öppna dörrar. Enligt fängelselagen, förordningar, regleringsbrev, mål för Kriminalvården och Kriminalvårdens instruktioner kan jag konstatera att en intagen ska ha en verkställighetsplan. Denna ska upprättas så snart det är möjligt och i samråd med den intagne. Verkställighetsplanen ska utformas så att den intagnes anpassning till samhället underlättas, och den ska förebygga återfall i brott.Den som är intagen i fängelse ska ges möjlighet till sysselsättning i form av arbete, utbildning, brotts- och missbruksrelaterad programverksamhet eller annan strukturerad verksamhet. när det gäller verkställighetsplaneringen vet jag att man i viss utsträckning redan påbörjar arbetet med planerna i häktet, något som säkerligen ytterligare kan förbättras.Verkställighetsplaneringen är självklart viktig och är något som vi följer. Kriminalvården konstaterar i sin årsredovisning att av dem med påföljder som är minst har en verkställighetsplan. Däremot är antalet planer för dem som har kortare straff än väsentligt lägre. Där har en plan.Jag kan emellertid konstatera att Kriminalvården i regeringens regleringsbrev för återigen påpekar att myndigheten ytterligare ska utveckla sin förmåga att upprätta individuella och ändamålsenliga verkställighetsplaner av god kvalitet. Att verkställighetsplaner ska göras framgår av lag, regleringsbrev och föreskrifter. Därutöver arbetar Kriminalvården med att verkställighetsplanerna ska göras så snart det är möjligt och med hög kvalitet.När vi då kommer in på detta med sysselsättning redovisar Kriminalvården i sin årsredovisning att är sysselsatta. Självklart ska denna verksamhet vara av bra kvalitet. När det gäller den brotts- och missbruksrelaterade programverksamheten ska den vila på vetenskaplig grund, vara beprövad och ge evidens för att programmen hjälper. Utifrån detta har Kriminalvården plockat bort vissa program som visat sig inte nå de resultat som var tänkt. I stället ändrar man och tar fram nya. Det är viktigt och bra. Självklart ska de program som erbjuds ge resultat.