bet · H101JuU10 · 2014-05-13 00:00:00 — Det ligger i sakens natur att bevisning, i form av t.ex. ett erkännande, som framtagits under tortyr saknar bevisvärde och därför inte skulle tillmätas någon betydelse inför en svensk domstol. Detta behöver inte bli föremål för lagstiftning. Utskottet avstyrker därmed motion 2013/14:Ju203 (V) yrkande 4. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Avslag på propositionen, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag. Därmed bifaller motion 2013/14:Ju14. Jag vill framhålla att den har till syfte att utreda och åtala enskilda för krigsförbrytelser, brott mot mänskligheten och liknande brott. Rimligtvis bör denna domstol fortsätta med att uppfylla detta syfte, utan att enskilda stater som försöker axla samla roll. Regeringens proposition, som syftar till att svenska domstolar ska kunna utreda och åtala fler för fler sådana brott av internationell karaktär, bör därför avslås. Inledande bestämmelser, punkt 3 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: a) det i regeringens förslag till lag om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser ska införas två nya paragrafer, 1 och 2 §§, med den lydelse som reservanterna föreslår i bilaga 3. b) hänvisningen i lagens 11 § ska avse 6–12 §§, c) hänvisningarna i lagens 12 § ska avse 3 § första stycket 5 och 6 § första stycket 11, d) 1–16 §§ i lagen ska betecknas 3–18 §§. Därmed bifaller motion 2013/14:Ju15 yrkande 1 i denna del. Vi har påtalat behovet av en ny lagstiftning som grundar sig på Internationella straffrättsutredningens förslag. Vi välkomnar därför att regeringen nu presenterar en ny lag om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Den föreslagna lagen innebär en klar förbättring och modernisering av regelverket. reduceras emellertid den roll som folkrätten traditionellt har haft inom svensk straffrätt. Vi vill framhålla att utredningen föreslog att den nya lagen skulle inledas med två portalparagrafer som bekräftade folkrättens fortsatta dynamiska roll inom svensk straffrätt. Utredningen föreslog att bestämmelserna skulle ha följande lydelse. 1 § Denna lag är tillämplig på brott som svensk domstol, enligt allmän folkrätt eller en överenskommelse med annan stat eller mellanfolklig organisation som är bindande för , är behörig att döma för även om gärningen saknar särskild anknytning till . 2 § Vid tillämpning av denna lag skall, inom de ramar som följer av svenska bestämmelser, de principer och den praxis som är vägledande för och har utvecklats inom den enligt Romstadgan inrättade särskilt beaktas. Av 1 § framgår således behörigheten och möjligheten att inkorporera internationella avtal och universell sedvana med svensk rätt, och i 2 § inkluderas och inkorporeras moderna tolkningar av gällande folkrätt. Dessa två paragrafer, som tillsammans införlivar den internationella rättsutvecklingen med svensk rätt, ingår inte i det lagförslag som regeringen nu har lagt fram. Det innebär att internationella avtal som ratificerar inte längre med automatik kan läggas till grund för svensk rättstillämpning. Endast om reglerna i fråga har accepterats av en majoritet i statssamfundet som universellt bindande, dvs. som allmän folkrätt, är det möjligt att beakta dem inom ramen för den nya lagen. frånsäger sig därmed den legitima möjligheten att ligga i framkant och vara pådrivande i den internationella rättsutvecklingen. För svenskt vidkommande innebär det ovanstående rent konkret att om exempelvis (vilket också har skett) ansluter sig till ett tilläggsprotokoll till som stärker förbudet mot att rekrytera barnsoldater till att omfatta en ny åldersgrupp kan vi inte använda oss av denna nya norm i vår egen straffrätt. Detta eftersom i fråga, liksom dess straffrättsliga uppföljning, ännu inte har uppnått status av allmän folkrätt. Svensk lagstiftning har alltsedan ratificerade 1953 haft en framåtsträvande och bejakande inställning till den folkrätt som ständigt utvecklas för väpnade konflikter. Vi har tillämpat en princip av införlivande, vilket inneburit att den folkrättsliga materian har införlivats med svensk rätt och blivit en del av denna. I praktiken har det inneburit att de Genèvekonventioner, tilläggsprotokoll och sedvanerättsliga principer som är bindande för har haft direkt relevans för svenska domstolar. De internationella reglerna har genom en allmän formel inkorporerats med svensk rätt, så att reglerna gäller i sin mest utvecklade och progressiva tolkning. I det nya lagförslaget överges införlivandet som princip, vilket innebär ett systemskifte i svensk rätt. Vi anser att detta är en olycklig utveckling. I stället för att inkorporera hundratals internationellt överenskomna artiklar har en mindre box av svensk rätt i 16 paragrafer konstruerats. Boxen återspeglar visserligen regler i Romstadgan, men all folkrätt som faller utanför exkluderas från den svenska rättsordningen. De två inledande bestämmelser som fanns med i Internationella straffrättsutredningens förslag bör därför, i något modifierad form, införas i den föreslagna lagen. Bestämmelserna bör få den utformning som framgår av bilaga 3. Osjälvständiga brottsformer, punkt 4 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: antar 16 § förslaget till lag om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2013/14:146 punkt 1 i denna del och bifaller delvis motion 2013/14:Ju15 yrkande 1 i denna del. Som framgår av vad vi anför i reservation 2 anser vi att det är olyckligt att regeringen valt att överge den princip av införlivande som tillämpats i alltsedan ratificerades . Av regeringens förslag följer vidare att nationella bestämmelser ska tillämpas när det gäller medverkan till brott. Det innebär att Romstadgans del 3, som innehåller ett antal allmänna internationella straffrättsliga principer och medverkansregler, exkluderas från svensk rättstillämpning. Vi anser att det är ett misstag att exkludera Romstadgans del 3 eftersom dess regler är intimt förknippade med de folkrättsliga brottsbeskrivningar som återfinns såväl i Romstadgan som i det aktuella lagförslaget. I Internationella straffrättsutredningens betänkande gjordes visserligen bedömningen att de internationellt överenskomna allmänna principerna varken behövde eller skulle tillämpas av svensk domstol. Romstadgans medverkansregler (artikel 25) har dock som förflutit utvecklats i internationell rättspraxis på ett sätt som stärker rättssäkerheten för dem som anklagas för brott. Vi anser därför att det är av stor vikt att denna normbildning ska kunna beaktas i svensk rätt, vilket inte blir fallet med regeringens förslag. Sammanfattningsvis vill vi att regeringen återkommer med ett förslag som innebär att försök, förberedelse, stämpling och medverkan till folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse kan dömas till ansvar enligt allmän folkrätt på det sätt som följer av Romstadgans del 3. I avvaktan på detta accepterar vi att bestämmelserna i 23 kap. ska tillämpas på det sätt som regeringen föreslår. Rekrytering av barn till väpnade styrkor m.m., punkt 5 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: antar 4 § förslaget till lag om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser med den ändringen att punkten 11 får den lydelse som framgår av bilaga 4. Därmed bifaller motion 2013/14:Ju15 yrkande 2 och bifaller delvis proposition 2013/14:146 punkt 1 i denna del. I propositionen föreslås att den som till nationella väpnade styrkor eller väpnade grupper rekryterar eller för direkt deltagande i fientligheter använder barn som inte fyllt döms för krigsförbrytelser. Enligt vår mening bör den skyddande åldersgränsen i den föreslagna straffbestämmelsen för krigsförbrytelse höjas till . Alltsedan antogs har det funnits en strävan att höja åldern från 15 till . var redan vid tillkomst en av de mest pådrivande staterna för att genomföra en 18-årsgräns för soldater. pågick ett arbete inom den dåvarande Kommissionen för mänskliga rättigheter, som bl.a. resulterade i att 2000 antog texten till ett fakultativt protokoll till FN:s konvention angående barns deltagande i väpnade konflikter, där åldersgränsen sattes till . Även under dessa förhandlingar drev kravet på en 18-årsgräns. Det förefaller därmed tämligen inkonsekvent och som ett stort steg tillbaka om nu plötsligt skulle acceptera en så låg åldersgräns som . bör och ska även framgent bidra till den folkrättsliga utvecklingen på området. I protokollet görs skillnad mellan obligatorisk rekrytering och frivillig rekrytering av barn. Obligatorisk rekrytering av barn som inte har fyllt till väpnade styrkor är alltid förbjuden, medan frivillig rekrytering till en stats väpnade styrkor är tillåten. Åldersgränsen ska dock höjas enligt protokollet, vilket innebär att i vart fall en 16-årsgräns har skapats. Regeringen motiverar 15-årsgränsen med att en 18-årsgräns inte har stöd i internationell sedvanerätt. Det måste dock påpekas att 153 av FN:s 194 medlemsstater har tillträtt det fakultativa protokollet, däribland samtliga permanenta medlemmar av säkerhetsrådet. Det innebär att många av de stater där barnsoldater utnyttjas i väpnade konflikter har tillträtt det frivilliga protokollet och följaktligen tillämpar en 18-årsgräns. Det gäller exempelvis , , , , , , och . Krigsherrar från dessa stater skulle följaktligen kunna bestraffas i sina hemländer för att ha rekryterat och utnyttjat soldater i åldern 15–, men inte i (vilket skulle kunna bli aktuellt om vederbörande exempelvis flytt till ) om regeringens förslag nu vinner gehör. Det finns som vi ser det således starka skäl för att i sätta gränsen till . Dessutom framgår det av artikel 5 i protokollet, som speglar artikel 41, att ingenting i protokollet ska tolkas så att det undanröjer bestämmelser i nationell eller internationell rätt som går längre när det gäller att förverkliga barnets rättigheter. Vi anser därför att 4 § 11 i lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse ska få den lydelse som fanns i det remissbehandlade förslaget i utkastet till lagrådsremiss, vilket tillstyrktes eller lämnades utan erinran av en majoritet av remissinstanserna. Från några remissinstanser har det dock gjorts gällande att protokollet i egenskap av en överenskommelse rörande mänskliga rättigheter enbart kan leda till ett ansvar för stater, men inte till ett individuellt straffansvar. Enligt detta resonemang skulle det för individansvar krävas att det är fråga om en kränkning av humanitär rätt. Ett sådant synsätt måste dock anses som förlegat. Redan genom Romstadgan har gränslinjen mellan mänskliga rättigheter och humanitär rätt suddats ut, exempelvis genom att brott mot mänskligheten – ett brott som saknar anknytning till humanitär rätt – har kriminaliserats. I likhet med vill vi framhålla vad i rapporten från den allmänna diskussionen om barn i väpnad konflikt uttalade om att barn , mot bakgrund av definitionen av begreppet barn och principen om barnets bästa, aldrig ska tillåtas delta i fientligheter vare sig direkt eller indirekt. Vår uppfattning är således att barn aldrig bör rekryteras till väpnade styrkor, vare sig det sker genom obligatorisk rekrytering eller frivillig värvning. Med hänsyn till det rådande rättsläget föreslår vi emellertid en differentierad åldersgräns i enlighet med det förslag som presenterades i utkastet till lagrådsremiss. Sammanfattningsvis anser vi att 4 § 11 lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser bör ges den lydelse som framgår av bilaga 4. Ett särskilt straffstadgande om tortyr, punkt 7 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2011/12:Ju217, 2011/12:Ju244, 2011/12:Ju322, 2011/12:Ju359 yrkande 71, 2012/13:Ju373 yrkande 85, 2012/13:Sf391 yrkande 2, 2013/14:Ju203 yrkande 3, 2013/14:Ju226, 2013/14:Ju412 yrkande 103 och 2013/14:Sf390 yrkande 2. är bundet av . Konventionen kräver att staterna definierar tortyr som ett brott i nationell rätt – detta för att kunna lagföra personer som misstänks för tortyr och som befinner sig i landet, om de inte utlämnas. har inte kriminaliserat tortyr. Många former av tortyr är dock kriminaliserade som andra brott. Vi anser att det är mycket otillfredsställande att ett så allvarligt brott som tortyr i svensk strafftillämpning måste rubriceras som exempelvis misshandel, olaga tvång, människorov eller våldtäkt. Även om dessa brott naturligtvis också är allvarliga, har de varken samma tyngd eller samma symbolvärde som brottet tortyr. Ett tortyrbrott skulle enligt vår uppfattning inte heller preskriberas. mot tortyr anförde i sitt yttrande 2008 att man, trots statens försäkran att alla handlingar som kan beskrivas som tortyr är straffbara enligt , beklagar att inte förändrat sin inställning när det gäller att införa brottet tortyr i den nationella lagstiftningen. Kommittén uttryckte även som sin mening att genom att definiera tortyrbrottet i enlighet med konventionen till skillnad från andra brott främjar staterna direkt konventionens övergripande mål att förebygga tortyr, bl.a. genom att upplysa alla, förövare, offer och allmänheten, om tortyrbrottets särskilda allvar och genom att förbättra den avskräckande verkan av förbudet i sig. Det är viktigt att inte blir en för torterare. måste därför ta sitt internationella ansvar och ställa sådana personer inför rätta. Detta har vi påpekat . Det är därför beklagligt att frågan om ett särskilt straffstadgande för tortyr inte behandlas i propositionen. Regeringen bör återkomma till med förslag till lagstiftning om ett särskilt tortyrbrott. Straffansvar för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser (S) (S), (S), (S), (S), (S) och Arhe Hamednaca (S) anför: Regeringen föreslår i propositionen en ny lag om straffansvar för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Skälen för reformen är bl.a. att lagstiftningen ska bli mera konkret och förutsägbar. Lagstiftningen innebär en modernisering. lagstiftning förs nu ihop i en lag. I ett fall, avseende brott mot mänskligheten, saknas nationell lagstiftning . Sådan förs nu in genom förslaget. När det gäller folkrättsbrottet ersätts det av straffansvar för krigsförbrytelser. Den nuvarande lagstiftningen har karaktär av ett s.k. blankettstraffbud, dvs. att lagstiftningen hänvisar till överträdelser av internationella avtal med främmande makt eller någon sådan allmänt erkänd grundsats, som rör den internationella humanitära rätten i väpnade konflikter. Regeringen menar att en sådan lagstiftningsmetod utgör en brist utifrån ett rättssäkerhets- och legalitetsperspektiv och att det inte är i överensstämmelse med synsättet på hur internationell rätt införlivas i svensk rätt. Den nya lagen om straffansvar för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser har fått en utformning som innebär en uttömmande kodifiering av sedvanerätt. Man kan därför säga att regeringen har låtit sig styras av legalitets- och rättssäkerhetsskäl som i sin tur leder till ett mera dualistiskt synsätt. I en debattartikel i menar chefen för straffrättsenheten vid att med den lagstiftning som regeringen nu presenterar, upphör införlivandemöjligheterna i stort sett utanför lagstiftningsprocessen. Enligt henne kan reglerna i lagen i viss utsträckning anpassas till den internationella utvecklingen, men någon möjlighet att utan lagändring införa helt nya gärningstyper finns emellertid inte. Det finns en kritik mot regeringens lagstiftning. Kritikerna menar att när införlivandemöjligheterna tas bort tappar den progressiva roll vi haft att kunna vara med och påverka den internationella rättsutvecklingen och driva på så att ny sedvana utvecklas och blir norm för världssamfundet. och föreslår att ska besluta att införa två portalparagrafer som partierna menar ger svenska domstolar en fortsatt dynamisk roll i den internationella rättsutvecklingen. Det är i stort sett samma paragrafer som fanns med i den statliga utredning som ligger till grund för regeringens förslag i övrigt. Regeringen har valt att inte ta med dessa paragrafer i sitt förslag. Vi delar uppfattningen att har en viktig roll att spela när det gäller att driva på och förändra den internationella lagstiftningen. Emellertid anser vi att det är tveksamt om de ovan angivna paragraferna verkligen har den innebörd som och hävdar. Vi har därför valt att inte ställa oss bakom förslaget att införa paragraferna, utan tillstyrker således regeringens förslag. Vi anser dock att frågan om att kunna införliva den allmänna folkrätt som utvecklas är mycket angelägen, och vi avser därför att följa den sedvanerättsliga utvecklingen noga. Ett konkret exempel rör möjligheten att förbjuda rekrytering av barnsoldater som inte fyllt . Den frågan behandlas i det fakultativa protokollet till som har godkänts av . accepterar vi visserligen regeringens bedömning att straffansvaret endast bör omfatta gärningar som riktar sig mot barn som inte fyllt . Emellertid pågår en ständig utveckling av sedvanerätten. Vår bedömning är att läget, när det gäller en 18-årsgräns för rekrytering av barnsoldater, kommer att ha förändrats. Vi kommer att verka för att det sker så fort som möjligt. Vidare kan sedvanerätten även i andra avseenden ha förändrats. Mot bakgrund av detta har vi övervägt att föreslå ett tillkännagivande om en översyn av lagen, och vi kommer vid ett eventuellt regeringsskifte att låta göra en översyn av lagen. Eftersom vi utgår från att regeringen också noga följer frågan och återkommer så snart utvecklingen av sedvanerätten ger anledning till det, väljer vi dock att, som anförs ovan, inte reservera oss. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2013/14:146 Straffansvar för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser: antar regeringens förslag till lag om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. antar regeringens förslag till lag om ändring i . antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1998:1703) om ändring i . antar regeringens förslag till lag om ändring i polisdatalagen (2010:361). antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2012:179) om straff för olovlig befattning med klusterammunition. 2013/14:Ju14 av (SD): avslår regeringens förslag i proposition 2013/14:146 Straffansvar för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. 2013/14:Ju15 av m.fl. (V, MP): beslutar att det i den föreslagna lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser införs två nya paragrafer, 1 och 2 §§, med den lydelse som framgår av bilaga 1 till motionen samt att 16 § jämte rubrik i samma lag utgår. beslutar att 4 § 11 i lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser ges den lydelse som framgår av bilaga 2 till motionen. Motioner från allmänna motionstiden 2011/12:Ju216 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om Romstadgan. 2011/12:Ju217 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om rubricering av tortyr i svensk lagstiftning. 2011/12:Ju244 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska leva upp till sina åtaganden enligt FN:s konvention mot tortyr, och konventionen om de medborgerliga och politiska rättigheterna. 2011/12:Ju322 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att måste införa en särskild straffbestämmelse om tortyr i svensk lag. 2011/12:Ju359 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att implementera Romstadgan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa tortyrbrott i svensk lagstiftning. Motioner från allmänna motionstiden 2012/13:Ju373 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att genomföra Romstadgan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa tortyrbrott i svensk lagstiftning. 2012/13:Sf391 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen enligt FN:s tortyrkonventions artikel 4 bör låta inkorporera en specifik brottsrubricering för tortyrbrott i svensk lag. Motioner från allmänna motionstiden 2013/14:Ju203 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag till i enlighet med vad som föreslås i Internationella straffrättsutredningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag till om ett korrekt genomförande av folkmordskonvention. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med förslag om kriminalisering av tortyr. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om införande av ett förbud i svensk rätt mot bevisning som tagits fram med hjälp av tortyr. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med förslag om kriminalisering av utomrättslig avrättning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med förslag om kriminalisering av påtvingat försvinnande och ratificering av om skydd mot påtvingat försvinnande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med förslag om straffrättslig reglering av förmans ansvar i enlighet med Romstadgans krav. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med förslag om upphävande av ansvarsfrihet på grund av förmans befallning. 2013/14:Ju226 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tortyr bör ha en egen specifik brottsrubricering i enlighet med FN:s tortyrkonventions artikel 4. 2013/14:Ju412 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa tortyrbrott i svensk lagstiftning. 2013/14:Sf390 av och (båda MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen enligt FN:s tortyrkonventions artikel 4 bör låta inkorporera en specifik brottsrubricering för tortyrbrott i svensk lag. Reservation 2 (punkt 3) Förslag till lag om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser dels att 1–2 §§ lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 1 § ska lyda Inledande bestämmelser. 1 § Denna lag är tillämplig på brott som svensk domstol, enligt allmän folkrätt eller en överenskommelse med annan stat eller mellanfolklig organisation som är bindande för , är behörig att döma för även om gärningen saknar särskild anknytning till . 2 § Vid tillämpning av denna lag ska de principer och den praxis som har utvecklats inom den internationella humanitära rätten och vid den enligt Romstadgan inrättade särskilt beaktas. –––––– Denna lag träder i kraft . Reservation 4 (punkt 5) Ändring i regeringens förslag till lag om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser För krigsförbrytelse döms, om gärningen ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad konflikt eller ockupation, den som