bet · H201TU2 · 2014-11-26 00:00:00 — riktade ett tillkännagivande till regeringen om behovet av att stärka och samordna myndigheternas kontroll av yrkesmässiga godstransporter på väg samt behovet av bättre dokumentation vid kontroller av cabotagetransporter (bet. 2013/14:TU14, rskr. 2013/14:218). Dokumentation vid kontroller av cabotagetransporter I propositionen behandlar den förra regeringen tillkännagivande till regeringen från om behovet av bättre dokumentation vid kontroller av cabotagetransporter. Regeringen pekar i propositionen på att Transportstyrelsen utöver förslaget om en sanktionsavgift även har lämnat förslag till en författningsändring avseende förordningen (1998:786) om internationella vägtransporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) innebärande att det i den svenska författningstexten ska hänvisas till artikel 8.3 i förordning (EG) nr 1072/2009. Syftet är enligt Transportstyrelsen att förtydliga vilket bevismaterial transportföretaget är skyldigt att tillhandahålla vid en kontroll av cabotagetransporter. I propositionen konstaterar regeringen att god regelefterlevnad är viktigt för att säkerställa att konkurrens sker på lika villkor inom yrkestrafikområdet på väg. Regeringen anger vidare att det är viktigt att gällande regelverk är tydligt för såväl verksamhetsutövare som för kontrollanter för att effektiva kontroller av cabotagetransporter på väg ska kunna genomföras. Regeringen noterar att krav på uppvisande av bevismaterial för cabotagetransporter är formlöst, dvs. de preciserade uppgifterna ska kunna visas upp på papper, elektroniskt eller på något annat sätt vid kontrolltillfället. Regeringen anger att den i samband med förordningsändringarna avseende sanktionsväxling, som förslaget i övrigt innebär, även kommer att överväga Transportstyrelsens förslag om att det i författningstexten bör hänvisas till den aktuella artikeln i förordning (EG) nr 1072/2009. Kontroller av cabotagetransporter på väg I propositionen behandlar regeringen också tillkännagivande till regeringen från i den del som rör behovet av att stärka och samordna myndigheternas kontroll av yrkesmässiga godstransporter på väg (bet. 2013/14:TU14, rskr. 2013/14:217 och 2013/14:218.) Regeringen pekar i propositionen på att åkerinäringens konkurrensvillkor och regelefterlevnaden inom yrkestrafiken på väg har diskuterats tillbaka och att ett återkommande argument är att det behövs åtgärder som syftar till att ge branschen förutsättningar att konkurrera på lika villkor och åtgärder för att komma till rätta med problem med överträdelser av bestämmelserna om cabotagetransporter. Regeringen noterar i propositionen att Transportstyrelsen och har beslutat om riktlinjer för myn- dighetssamverkan för perioden –2019, och en gemensam strategi för Transportstyrelsen och kommer att beslutas inom respek- Regeringen pekar på att myndigheterna enligt strategin bl.a. kommer att utföra återkommande tillståndsmätningar. dare att den bereder en rad författningsändringar som behövs för att genomföra krav på riskvärdering av företag och sammankoppling av med- lemsstaternas nationella elektroniska register avseende vägtransportföretag (ERRU). Enligt regeringen förutsätts utbytet inom ERRU ge medlemsstaterna ömsesidig information om allvarliga överträdelser av unionens vägtransport- lagstiftning som begåtts av transportföretag som är etablerade på dess territo- rium och för vilka det i någon medlemsstat ålagts en sanktion. verkställigheten av gällande regler inom unionen väsentligen förbättras. värderingssystemet bedöms av regeringen kunna vara på plats Regeringen konstaterar i övrigt att den inte gör någon annan bedömning än Transportstyrelsen och inte avser att vidta några ytterligare åtgärder inom det aktuella området. m.fl. (S) pekar i kommittémotion 2013/14:T18 på att polisen snabbt måste kunna kontrollera att en lastbil som kör tillfällig inrikestrafik i följer cabotagereglerna. Motionärerna pekar vidare på att och har tydliga krav på att internationella frakthandlingar ska kunna visas upp, och de vill att sådana i form av CMR-frakthandlingar eller motsvarande alltid ska finnas med i lastbilshytten även i . CMR avser konventionen om fraktavtal vid internationell godsbefordran på väg. Enligt motionärerna måste här även EU-reglerna förtydligas så att det tydligt framgår att det ska ställas krav i medlemsstaterna på att frakthandlingar alltid måste finnas med i lastbilshytterna. I motionen konstateras det att trots tidigare tillkännagivande presenterar regeringen inte något krav i proposition 2013/14:234 på att internationella frakthandlingar ska finnas med i hytterna. I stället hänvisar regeringen till att man kommer att överväga detta i samband med kommande förordningsändringar. I motionen efterfrågas krav på internationella frakthandlingar i lastbilshytterna (yrkande 2). m.fl. (V) anför i kommittémotion 2014/15:37 att det råder osäkerhet om vilken dokumentation som ska visas upp vid kontrolltillfällena. Motionärerna påminner om att gjorde ett tillkännagivande till regeringen om behovet av bättre dokumentation vid kontroller av cabotagetransporter och konstaterar att regeringen inte föreslår några åtgärder för att förbättra dokumentationen av dessa transporter. Enligt motionärerna är den nuvarande situationen otillräcklig för att hindra de illegala transporterna. I motionen efterfrågas därför att regeringen skyndsamt bör återkomma med förslag på att fullständig dokumentation av frakthandlingar, oavsett typ av transport, ska finnas tillgänglig i fordonen (yrkande 4). Utskottet vill inledningsvis framhålla att en god regelefterlevnad är viktig för att säkerställa att konkurrens sker på lika villkor inom yrkestrafikområdet på väg. Utskottet vill även framhålla att för att effektiva kontroller av cabotagetransporter på väg ska kunna genomföras är det viktigt att det gällande regelverket är tydligt för såväl verksamhetsutövare som kontrollanter. När det gäller frågan om att medföra dokumentation i lastbilarna kan utskottet konstatera att detta är något som även har varit föremål för behandling i utskottet, (bet. 2013/14:TU14). Utskottet påminner om att utskottsmajoriteten utifrån de gällande EU-reglerna då konstaterade att det i saknas krav på dokumentation i bilarna om vilka frakter som utförs och att detta innebär att cabotagereglernas efterlevnad svårligen låter sig kontrolleras. Utskottet menade att det därför behövs bättre dokumentation och kontrollmöjligheter när det gäller cabotagetransporter i . Utskottet pekade på att då det bara krävs att föraren har den aktuella fraktsedeln i bilen innebär det att det blir omöjligt för en trafikpolis att bedöma om det rör sig om en laglig cabotagetransport eller en illegal inrikesfrakt. Ut- skottet noterade vidare att det i ställs krav på att den som utför tillfälliga inrikes transporter ska kunna uppvisa frakthandlingar på den internationella transport som föregick den tillfälliga inrikestrafiken. Utskottet ansåg att det skulle kunna vara intressant att ta ställning till detta även i . Utskottet framhöll att den nuvarande situationen inte är tillfredsställande och att det därför skulle behöva införas krav på att föraren har med sig bättre dokumentation i bilen om sina transporter. Utskottet ansluter sig alltjämt till denna bedömning. I propositionen pekar den dåvarande regeringen på att krav på uppvisande av bevismaterial för cabotagetransporter är formlöst, dvs. de preciserade uppgifterna ska kunna visas upp på papper, elektroniskt eller på något annat sätt vid kontrolltillfället. Utskottet noterar att den dåvarande regeringen endast anger att det i samband med förordningsändringarna avseende sanktionsväxling även kommer att övervägas om det i författningstexten bör hänvisas till aktuell artikel i förordning (EG) nr 1072/2009. Enligt utskottets mening är denna åtgärd inte tillräcklig då det finns ett behov av att även EU- reglerna förtydligas så att det framgår att det ska ställas krav i medlemsstaterna på att frakthandlingar alltid måste finnas med i lastbilshytterna. Utskottet föreslår därmed att tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anfört om att införa krav på att medföra internationella frakthandlingar i lastbilar under färd. Utskottet tillstyrker därmed helt eller delvis motionerna 2013/14:T18 (S) yrkande 2 och 2014/15:37 (V) yrkande 4. 2014/15:TU2 UTSKOTTETS ÖVERVÄGANDEN Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anfört om en översyn av det nuvarande beställaransvaret och om hur en skärpning bör utformas för att få ordning och reda i branschen. Utskottet tillstyrker därmed helt eller delvis motionsyrkanden om en skärpning av beställaransvaret. Nuvarande regler om beställaransvar Inom yrkestrafiken finns beställaransvar för tre olika situationer. Det första fallet avser när yrkesmässig trafik har bedrivits utan tillstånd och den som slutit avtal om transporten, för egen eller någon annans räkning, har känt till eller har haft skälig anledning att anta att det saknades tillstånd för transporten. Det andra fallet avser otillåten cabotage och även här gäller att beställaren kände till eller hade skälig anledning att anta att cabotagetransporten skedde i strid med förordningen (1998:786) om internationella vägtransporter. Det tredje fallet avser att det saknas ett gemenskapstillstånd och även här gäller kriteriet att beställaren kände till eller hade skälig anledning att anta att detta saknades. riktade ett tillkännagivande till regeringen om att beställaransvaret bör skärpas och att det bör tas fram ett beräkningsunderlag för vägtransporter som utförs enligt gällande regler och avtal (bet. 2013/14:TU14, rskr. 2013/14:218). Den förra regeringen behandlar i propositionen tillkännagivande om att beställaransvaret bör skärpas och att det bör tas fram ett beräkningsunderlag för vägtransporter som utförs enligt gällande regler och avtal. När det gäller skärpningar av beställaransvaret hänvisar regeringen till Transportstyrelsen som i sin rapport (TSV 2013-2006) konstaterar bl.a. följande. För företag som utför inrikes och utrikes fjärrtransporter är kontakten med transportköparen oftast endast indirekt, då det är andra företag som förmedlar själva transporten. Det är förmedlingsföretaget som har affärskontakten med transportkunden och administrerar transporten. Dessa förmedlingsföretag anlitar sedan åkeriföretag för att genomföra transporten. har det ofta funnits en långsiktig avtalsknytning mellan åkerier och förmedlingsföretag. Trenden har dock under det senaste årtiondet gått mot att internationella transporter kan köpas och säljas på en datoriserad spotmarknad. konstaterar att Transportstyrelsen utifrån sin utredning inte föreslår några ändringar av bestämmelsen om beställaransvar. Regeringen pekar även på Transportstyrelsens slutsats att införandet av beställaransvar med undersökningsplikt kan komma att innebära ökade administrativa kostnader för transportköparen och att det är bl.a. mot denna bakgrund som myndigheten anser att mycket talar mot en regeländring som skulle innebära ett sådant ansvar. Regeringen konstaterar att Transportstyrelsen avstår från att föreslå några förändringar av den nuvarande bestämmelsen om beställaransvar för cabotagetransporter. Regeringen uppmärksammar även att Transportstyrelsen avser att initiera särskilda informationsinsatser. Bland annat kommer myndigheten att vidta åtgärder som innebär att det ska bli lättare att kontrollera om ett transportföretag har tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik. Regeringen redovisar att fr.o.m. kommer t.ex. sökbara uppgifter om yrkestrafiktillstånd att finnas på Transportstyrelsens webbplats. När det gäller beräkningsunderlag uppmärksammar regeringen som ett positivt exempel branschorganisationen initiativ Fair Transport som ska underlätta för alla som köper transporter att göra bra val. Regeringen anser dock att beräkningsunderlag för vägtransporter måste kunna variera och beroende på perspektiv eller användare. Att ta fram en statisk svensk typtransport kan enligt regeringen i stället motverka sund konkurrens och näringens möjlighet att söka nya lösningar. I propositionen konstaterar regeringen avslutningsvis att den inte gör någon annan bedömning än Transportstyrelsen och att den därför inte avser att vidta några åtgärder inom det aktuella området. m.fl. (S) anför i kommittémotion 2013/14:T18 att ett beställaransvar för den som beställer en transport ses som ett effektivt verktyg för att främja seriösa åkerier. Motionärerna konstaterar vidare att trots en stark uppslutning bakom skärpt beställaransvar i branschen har regeringen inte velat tillmötesgå tidigare tillkännagivande. Motionärerna anser att ett skärpt beställaransvar är ett sätt att få ordning och reda i branschen och att det därför är viktigt (yrkande 3). m.fl. (V) pekar i kommittémotion 2014/15:37 på att beställaransvar är ett viktigt styrmedel för att åtgärda missförhållanden inom yrkestrafiken. Motionärerna pekar på att det har funnits undersökningsplikt för beställare av transporter. I motionen påtalas att det inte har utretts om den nuvarande regleringen utgör ett problem och inte heller hur omfattande problemet i så fall är. Motionärerna efterfrågar därför att regeringen skyndsamt utreder om det nuvarande beställaransvaret utan undersökningsplikt för transportköparen är ett hinder för regelefterlevnaden inom yrkestrafiken på väg (yrkande 2). I motionen efterfrågas vidare att regeringen återkommer till med förslag på ett skärpt beställaransvar för transportköpare inom yrkestrafiken på väg (yrkande 3). föreskrivs i förordning (1998:786) om internationella vägtransporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet att om trafik har bedrivits utan tillstånd eller om cabotagetransporter har utförts i strid med EU-förordningarna döms den som yrkesmässigt för egen eller någon annans räkning har slutit avtal om transporten med trafikutövaren till böter, om han eller hon kände till eller hade skälig anledning att anta att tillstånd saknades eller att cabotagetransporten skedde i strid med någon av de nämnda EU-förordningarna. Utskottet kan inledningsvis notera att beställaransvaret inte är strikt, dvs. att beställaren inte är ålagd en undersökningsplikt när det gäller det transportföretag som anlitas. Utskottet påminner om att det har funnits en undersökningsplikt för beställare. Undersökningsplikten togs bort i samband med den fortsatta avregleringen av yrkestrafikmarknaden i . Den dåvarande departementschefen uttalade då bl.a. följande. För att ansvar ska inträda enligt den nuvarande bestämmelsen krävs att transportköparen antingen kände till att tillstånd saknades eller att han inte förmår bevisa att han gjort vad som skäligen kan begäras av honom för att undersöka om det förelåg något hinder mot transportens utförande. Även i fortsättningen bör ansvaret omfatta den som slutit avtal med vetskap om att tillstånd saknades. Däremot finns det enligt min mening inte tillräcklig anledning att behålla den nuvarande regeln om en uttrycklig undersökningsplikt och omvänd bevisbörda med avseende på denna. Den straffbara oaktsamheten bör i stället omfatta den situationen att transportköparen hade skälig anledning att anta att tillstånd saknades (jfr t.ex. ). När det gäller att införa en undersökningsplikt kan utskottet konstatera att denna fråga även har behandlats i samband med införandet av yrkestrafiklagen (prop. 2011/12:80). Av förarbetena till yrkestrafiklagen framgår att den dåvarande regeringen uttalade att införandet av ett strikt s.k. beställaransvar i 5 kap. 2 § yrkestrafiklagen skulle innebära att en undersökningsplikt ålades beställaren av en transport. Den dåvarande regeringen pekade på att beställaren innan avtal träffades skulle behöva kontakta Transportstyrelsen för att kontrollera att trafikutövaren hade tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik och att en sådan hantering skulle leda till en ökad administration och ökade kostnader för både företag och myndigheten. Mot denna bakgrund bedömde regeringen att det fortsatt borde krävas att beställaren kände till eller hade skälig anledning att anta att tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik saknades för att straff skulle kunna utdömas. Utskottet kan konstatera att även om frågan om beställaransvar har setts över i närtid så gjordes inte detta med utgångspunkten att belysa om en reglering enligt den nuvarande utformningen är tillräcklig för att ge förutsättningar för att åstadkomma ordning och reda i branschen. Enligt utskottet behövs en mer djupgående belysning av om den nuvarande utformningen kan utgöra ett problem och hur omfattande det problemet i så fall är. Den nuvarande oklarheten när det gäller detta är enligt utskottets uppfattning inte tillfredsställande. Utskottet anser att det är viktigt att få ett väl underbyggt underlag för att kunna få en uppfattning om huruvida ett skärpt beställaransvar kan vara ett sätt att få ordning och reda i branschen. Utskottet föreslår därmed att tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anfört om att se över det nuvarande beställaransvaret. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2013/14:T18 (S) yrkande 3 och 2014/15:37 (V) yrkande 2 och avstyrker motion 2014/15:37 (V) yrkande 3. Villkoren inom yrkestrafiken m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om att införa den s.k. holländska modellen med hänvisning till att frågan utretts av Transportstyrelsen samt till vad utskottet i övrigt anfört om att det vore främmande på den svenska arbetsmarknaden att förbjuda uppdragstagare i en viss bransch. Jämför reservationerna 1 (S, MP) och 2 (V). riktade ett tillkännagivande till den dåvarande regeringen om att den inom yrkestrafikområdet bör göra en översyn av möjligheten att införa en modell liknande den som tillämpas i , med bl.a. krav på att de som arbetar inom åkerinäringen ska vara anställda i de företag som de utför transporter för. riktade också ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt bör vidta åtgärder mot illegal verksamhet inom åkeribranschen (bet. 2012/13:TU16, rskr. 2012/13:228). riktade vidare ytterligare ett tillkännagivande till regeringen om att åtgärder bör vidtas för att komma till rätta med missförhållandena i åkeribranschen till följd av s.k. falska egenföretagare och oseriösa bemanningsföretag (bet. 2013/14:TU14, rskr. 2013/14:218). När det gäller villkoren inom yrkestrafiken anger regeringen i propositionen att alla ska följa de regler som gäller och att en väl fungerande vägtransportmarknad är en förutsättning för handeln och för unionens tillväxt. Vidare pekar regeringen på att sammankopplingen av medlemsstaternas nationella elektroniska register avseende vägtransportföretag (ERRU) kommer att ge medlemsstaterna snabbare ömsesidig information om allvarliga överträdelser av unionens lagstiftning om vägtransport som begåtts av transportföretag som är etablerade på dess territorium och för vilka det i någon medlemsstat ålagts en sanktion och därmed förbättra verkställigheten av gällande regler. När det gäller två tillkännagivanden om villkoren inom yrkestra- fiken pekar regeringen på de utredningsuppdrag som den har gett till Trans- portstyrelsen och och som myndigheterna därefter har av- Regeringen anger också i propositionen att den förutsätter att Transportstyrelsen tar del av de uppgifter som behövs för en snabb och förut- sebar ärendehantering liksom att övriga berörda kontrollmyndigheter utför sina åtaganden på bästa sätt. I propositionen pekar regeringen även på Skatte- verkets initiativ samt att krav på riskvärdering av företag och ERRU-systemet förutses ge större regelefterlevnad. denna bakgrund att ytterligare åtgärder inte behövs. Enligt regeringen bör dock Transportstyrelsen på sin webbplats tydligare återge information om grunder för återkallelser av tillstånd. Den s.k. holländska modellen I propositionen behandlar regeringen även ett tillkännagivande från till regeringen från om att den inom yrkestrafikområdet bör göra en översyn av möjligheten att införa en modell liknande den som tilläm- pas i , med bl.a. krav på att de som arbetar inom åkerinäringen ska vara anställda i de företag som de utför transporter för. När det gäller detta tillkännagivande hänvisar regeringen till en rapport från Transportstyrelsen (TSV 2013-2006). sen bl.a. att svenska arbetstagares rättigheter regleras av lagen (1982:80) om anställningsskydd, och myndigheten ifrågasätter om det finns behov av mot- svarande reglering som i . Vidare anger Transportstyrelsen att det svenska arbetstagarbegreppet är av tvingande karaktär. inte själva över huruvida den arbetspresterande parten är att betrakta som en arbetstagare eller inte. Inom transportområdet skulle det i korthet innebära att det är omständigheterna och villkoren i själva avtalet mellan ett åkeri och en chaufför som avgör om den som ska utföra jobbet är att anse som arbetstagare Regeringen konstaterar att av den praxis från Arbets- domstolen som Transportstyrelsen redovisat framgår att vid en gränsdragning mellan anställningsavtal och uppdragsavtal ska inte någon avgörande vikt fäs- tas vid hur parterna själva betecknat avtalet dem emellan. Det är alltså i stället de faktiska omständigheterna i det aktuella avtalsförhållandet som avgör om det är ett anställningsförhållande eller uppdragsförhållande. på ett lagstadgat anställningskrav inom transportområdet, enligt den hol- ländska modellen, är frågan om vilka konsekvenser det skulle få för arbets- marknaden i övrigt. Regeringen hänvisar till att Transportstyrelsen frågar sig om det ens är möjligt och eftersträvansvärt att reglera ett specifikt yrkesom- Sammantaget gör regeringen inte någon annan bedömning än Transport- styrelsen, och regeringen konstaterar att den inte avser att vidta några åtgärder inom det aktuella området. Regeringen understryker även att det på den svenska arbetsmarknaden vore främmande att förbjuda uppdragstagare i en viss bransch och att det dessutom vore ett ingrepp i det fria företagandet. m.fl. (S) konstaterar i kommittémotion 2013/14:T18 att har riktat ett tillkännagivande till regeringen om den holländska modellen där det ställs krav på att den som kör för ett åkeri i regel också ska vara anställd av åkeriet. Motionärerna konstaterar att regeringen avvisar den holländska modellen som ett ingrepp i det fria företagandet. Motionärerna vill dock undersöka om den holländska modellen kan vara ett sätt att motverka falskt egenföretagande (yrkande 5). Även m.fl. (V) påminner i kommittémotion 2014/15:37 om att har tillkännagivit för regeringen att det inom yrkestrafikområdet bör göras en översyn av möjligheten att införa en modell liknande den som tillämpas i , bl.a. med krav på att de som arbetar inom åkerinäringen ska vara anställda i de företag som de utför transporter för. Motionärerna anför vidare att allt fler svenska åkerier har satt i system att inte ha egna anställda och att de i stället anlitar utländska chaufförer med F-skattsedel. En- ligt motionärerna får därmed seriösa åkerier som följer lagar och kollektivavtal allt svårare att klara konkurrensen. Motionärerna anser därför att det finns starka skäl för en motsvarande reglering som i och efterfrågar därför att regeringen återkommer med förslag på en reglering inom yrkestrafikområdet enligt en modell liknande den som tillämpas i (yrkande 5). Utskottet kan inledningsvis påminna om att frågan om den s.k. holländska modellen har behandlats av , i samband med beredningen av den förra regeringens skrivelse Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2013/14:75). uttalade då i ett yttrande till (2013/14:TU3y) att det ser allvarligt på de stora problem som finns inom åkeribranschen, men även på den saktfärdighet med vilken regeringen har hanterat frågorna.