bet · H101AU8 · 2014-06-12 00:00:00 — 3, 2013/14:A364 (SD) och 2013/14:A380 (C), som därför avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om diskriminering i arbetslivet. Jämför reservationerna 17 (V), 18 (MP, V) och 19 (S, MP) samt särskilt yttrande (MP). föreslår i motion 2013/14:A301 av m.fl. att obligatoriska kravprofiler ska införas vid rekrytering (yrkande 4). För att inte godtyckligt utestänga arbetssökande med utländsk bakgrund måste befattningsbeskrivningar och annonser tydligt formulera de krav som ställs, de meriter som är nödvändiga och tillräckliga samt de urvalsprinciper som kommer att användas i rekryteringsprocessen. Partiet anser vidare att det är viktigt att DO har resurser att granska inte bara företag utan även samhällets institutioner. För att motverka diskriminering vid rekryteringar är det viktigt med bra verktyg för rekrytering. Partiet anser att DO bör ges i uppdrag att utveckla verktyg för kritiska analyser av rekryteringsprocesser och bidra till att detta tillämpas på de tio största myndigheterna (yrkande 8). Regeringen bör skriva in ett sådant uppdrag i DO:s regleringsbrev. och (båda S) anför i motion 2013/14:A368 att unga kvinnors utsatthet på arbetsmarknaden till stor del är knuten till arbetsgivarnas negativa syn på barnafödande. Motionärerna anser att det bör införas ett förbud för arbetsgivare att i anställningsintervju ställa frågor om planerade barn. Förslaget om obligatoriska kravprofiler vid rekrytering, som framställs av , har behandlats av utskottet (senast i bet. 2012/13:AU7 s. 28 f.). Utskottet uttalade då att rekryteringen av kompetent arbetskraft behöver säkras för att lägga grunden till en långsiktigt sund ekonomisk utveckling och skapa utrymme för välfärd i . Diskriminering, oavsett om den sker med hänvisning till kön, etnisk tillhörighet eller någon annan i sammanhanget ovidkommande faktor, motverkar att en sådan målsättning uppfylls. Det är viktigt att dessa frågor ständigt diskuteras och beaktas vid rekrytering. Grundprincipen på arbetsmarknaden bör dock vara att rekryteringsprocessen är en fråga mellan arbetsmarknadens parter där en viktig utgångspunkt är att diskriminering inte får förekomma. Utskottet står fast vid detta ställningstagande och anser att resonemanget gör sig gällande även för yrkande om att DO bör ges i uppdrag att utveckla verktyg och kritiska analyser av rekryteringsprocesser. Motion 2013/14:A301 (V) yrkandena 4 och 8 avstyrks därmed. För att främja jämställdheten och motverka diskriminering anser utskottet att det är viktigt med en arbetsmarknad med goda förutsättningar för både mäns och kvinnors deltagande. Utskottet anser också att det är viktigt att gäl- lande regelverk underlättar mäns och kvinnors möjlighet att kombinera ett ar- betsliv med familjebildning. Frågan om arbetsgivarnas rätt att ställa vissa frå- gor har behandlats i betänkande 2011/12:AU9 (s. 8 f.). då grundligt för det kringliggande regelverket och de utredningsinsatser som då hade gjorts på området. Utskottet anser inte att det finns skäl att på nytt upprepa detta utan hänvisar till den tidigare behandlingen. vidare, som redogjorts för ovan, att regeringen har tillsatt en utredning om hur krav på aktiva åtgärder ska utformas och göras tydliga för att bli ett effektivare medel i arbetet med att förebygga diskriminering och uppnå lika rättigheter och möjligheter (dir. 2012:80). Utredarens arbete ska redovisas senast den 15 (dir. 2014:24). Utskottet anser att regeringens ställningstagande med anledning av utredningen inte bör föregripas. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motion 2013/14:A368 (S). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om diskrimineringsombudsmannen. Jämför reservation 20 (S). () tillkom som en ny myndighet , som , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning avvecklades. DO ska enligt diskrimineringslagen utöva tillsyn över att lagen följs (4 kap. 1 §). DO får som part föra talan i domstol för enskild som medger det (6 kap. 2 §). Bestämmelser om DO:s uppgifter finns också i lagen om . DO ska enligt denna lag bl.a. verka för att diskriminering som har samband med de sju diskrimineringsgrunderna inte förekommer på några områden av samhällslivet och ska också genom råd och på annat sätt medverka till att den som har utsatts för diskriminering kan ta till vara sina rättigheter. Därtill kommer att DO inom sitt verksamhetsområde bl.a. informerar, utbildar, överlägger med och har andra kontakter med myndigheter, företag, enskilda och organisationer. Av förordningen (2008:1401) med instruktion för framgår vidare att DO ska följa och analysera utvecklingen inom sitt ansvarsområde. Socialdemokraterna påpekar i motion 2013/14:A288 av m.fl. att det finns olika åsikter om hur jämställdhetsarbetet har utvecklats sedan DO 2009 tog över verksamhet. Eftersom det nu har gått föreslår partiet att det ska göras en utvärdering av DO (yrkande 4). Partiet ser gärna att en sådan utvärdering görs utifrån jämförelser med andra länder. Vidare noterar partiet att DO har ett främjandeuppdrag som är användbart på individnivå i specifika personalärenden men saknar ett främjandeuppdrag som går att använda för att främja jämställdhet på ett strukturellt och övergripande plan. Partiet anser att DO behöver ett sådant uppdrag för att på ett bättre sätt kunna arbeta med långsiktigt strategiska jämställdhetsfrågor som minskar skillnaderna mellan kvinnor och män i vårt land (yrkande 5). Med anledning av Socialdemokraternas förslag om en utvärdering av DO i motion 2013/14:A288 yrkande 4 noterar utskottet att DO har granskats och analyserats av både (DO och diskrimineringsfrågorna, RiR 2012:3) och Statskontoret (Myndighetsanalys av , 2011:26). I betänkande 2012/13:AU1 behandlade utskottet regeringens skrivelse med anledning av . Ut- skottet uttalade då bl.a. att det i likhet med regeringen delade bedömning att det är viktigt att det till grund för DO:s arbete mot diskriminering finns en god kunskap om var i samhället riskerna för diskriminering är störst, vilka uttryck den tar sig och om den ökar eller minskar . Vidare noterades att regeringen hade vidtagit flera åtgärder i syfte att skapa bättre förutsättningar för analys och uppföljning inom området. Utskottet delade regeringens bedömning att DO bör åstadkomma en rimlig balans mellan sina olika uppgifter och också se till att de olika delarna samspelar med varandra på ett bra sätt. Utskottet anser fortfarande att nämnda omständigheter bör vara viktiga utgångspunkter för DO:s arbete. Utskottet utgår från att DO utformar myndighetens verksamhet med detta i åtanke. Utskottet anser inte att det finns skäl för några ytterligare utredningsinsatser och avstyrker således motionsyrkandet. Socialdemokraterna vill även att DO ska få ett förändrat främjandeuppdrag för att på ett bättre sätt kunna arbeta med långsiktigt strategiska jämställdhetsfrågor. Utskottet vill i det sammanhanget framhålla att DO påbörjade ett utvecklingsarbete som har lett till att myndigheten har gjort en omfördelning av resurser från individärendehantering till främjande- och granskningsarbete. En granskningsenhet för att hantera frågor om aktiva åtgärder har inrättats. Utskottet noterar vidare att regeringen har gett DO i uppdrag att utöka tillsyns- och främjandeinsatserna om arbetsgivares arbete med lönekartläggningar och universitets och högskolors arbete med aktiva åtgär- Uppdraget löper –2014 och ska redovisas . tet välkomnar detta uppdrag. Utskottet anser över lag att den ordning som nu gäller för DO:s främjandearbete är väl avvägd. Utskottet avstyrker med det anförda motion 2013/14:A288 (S) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. ersättningsnivåerna i diskrimineringsmål. Jämför reservation 21 (V). I samband med antagandet av diskrimineringslagen infördes diskrimineringsersättning som en ny påföljd vid överträdelser av lagen (5 kap. 1 §). Påföljden ska både vara en ersättning för den kränkning som överträdelsen innebär och avskräcka från diskriminering. En arbetsgivare som bryter mot förbudet mot diskriminering och repressalier i arbetslivet ska också betala ersättning för den förlust som uppkommer. Det gäller dock inte förlust som uppkommer vid beslut som rör anställning eller befordran. Om det finns särskilda skäl kan diskrimineringsersättning som döms ut enligt lagen sättas ned helt eller delvis. anser i motion 2013/14:A301 av m.fl. att regeringen bör återkomma med ett förslag om höjda skadestånd i diskrimineringsmål och om rätt till skadestånd för arbetssökande som har diskriminerats (yrkande 7). På så vis kan fler fall av diskriminering leda till åtal och fällande domar framöver. I motion 2013/14:C367 noterar (M) att den svenska skadeståndsrätten har tvingats till förändring till följd av anpassningar till , vilket har inneburit att skadestånd i diskrimineringsmål har kommit att uppgå till jämförelsevis höga belopp. Enligt motionären bör de oproportionerligt höga skadeståndsbeloppen i diskrimineringsmål ses över (yrkande 2). Även (M) anser i motion 2013/14:A251 att ersättningsnivåerna i diskrimineringsmål är höga och att detta kan behöva ses över. Frågan om diskrimineringsersättningens storlek har varit föremål för utskottets bedömning (senast i bet. 2012/13:AU1 s. 55 f.). Utskottet har då betonat att lagen har varit i kraft för att en meningsfull utvärdering av diskrimineringsersättningens effekter ska kunna göras. Utskottet finner inte skäl för att nu frångå denna bedömning. I fråga om rätt till skadestånd för arbetssökande som diskriminerats, som lyfter fram, gäller enligt 2 kap. 1 § första stycket andra punkten diskrimineringslagen att arbetssökande skyddas av förbudet mot diskriminering i arbetslivet. Om en arbetsgivare bryter mot förbudet i samband med ett anställningsförfarande kan en arbetssökande tilldömas diskrimineringsersättning som kompensation för kränkningen. Utskottet anser att detta är en väl avvägd ordning. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motionerna 2013/14:C367 (M) yrkande 2, 2013/14:A251 (M) och 2013/14:A301 (V) yrkande 7. 1.Undantag för företag som tillhandahåller varor eller tjänster och som har färre än tio arbetstagare, punkt 1 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar 2 kap. 12 c § i regeringens förslag till lag om ändring i diskrimineringslagen (2008:567) och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2013/14:198 punkt 1 i denna del och motion 2013/14:A10 av m.fl. (S) yrkande 1 och avslår motionerna 2013/14:A9 av m.fl. (V) yrkande 2 i denna del och 2013/14:A11 av och (båda MP) yrkande 1. Regeringen föreslår undantag från lagstiftningen för företag inom varu- och tjänstehandeln med färre än tio anställda. En övervägande del av det utbud av varor och tjänster som går att hitta på vilken svensk ort som helst i form av kaféer, restauranger, biografer, frisörer m.m., undantas därmed helt från kravet på tillgänglighet. I andra länder som har infört lagstiftning på detta område har man inte undantagit små företag. Vi menar att det är principiellt fel att undanta en så stor andel av de företag som tillhandahåller varor och tjänster helt från lagstiftningen. Det innebär ju faktiskt att man godtar diskriminering om företaget har färre än tio anställda. Detta är orimligt. I propositionen anför regeringen inga egentliga skäl för detta undantag, argumentet att den vill minska små företags administrativa bördor har föga med förslaget att göra. Vi menar att det är rimligt att ta hänsyn till att små företag kan ha mindre ekonomiska marginaler och att kraven på tillgänglighetsskapande åtgärder bör ställas i relation till både åtgärdens nyttoeffekt och företagets ekonomiska förmåga. Detta bör dock täckas av skälighetsrekvisitet. Enligt förslaget i den bakomliggande utredningen (Ds 2010:20) ska vad som är skäligt bl.a. bero på vad företaget har råd att betala och hur stor nyttan blir för personer med funktionsnedsättning. Därför är kraven lägre för t.ex. småföretagare med en liten butik. Antalet anställda är dock ett mycket trubbigt mått på företagets ekonomiska förmåga och säger ingenting om vilka åtgärder som kan anses skäliga. Att sätta upp ett extra handtag eller ta bort en tröskel är inga dyra åtgärder. Vi menar att det är fel att undanta alla företag med färre än tio anställda som tillhandahåller varor och tjänster från lagstiftningen. Regeringen bör därför återkomma till med förslag som gör att också företag med få anställda omfattas av diskrimineringslagstiftningen. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Det innebär att proposition 2013/14:198 punkt 1 i denna del och motion 2013/14:A10 (S) yrkande 1 tillstyrks. 2.Undantag för företag som tillhandahåller varor eller tjänster och som har färre än tio arbetstagare, punkt 1 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: a)antar 2 kap. 12 c § i regeringens förslag till lag om ändring i diskrimineringslagen (2008:567) med den ändringen att punkten 3 utgår, b)beslutar att punkten 4 i 2 kap. 12 c § i nämnda förslag ska betecknas 3. 2013/14:A11 av och (båda MP) yrkande 1, bifaller delvis proposition 2013/14:198 punkt 1 i denna del och motion 2013/14:A9 av m.fl. (V) yrkande 2 i denna del och 2013/14:A10 av m.fl. (S) yrkande 1. En mycket central del av regeringens förslag handlar om tillhandahållande av varor och tjänster, där alltså diskriminering i form av bristande tillgänglighet ska förbjudas. Det är helt i överenstämmelse med vad den bakomliggande utredningen (Ds 2010:20) föreslog och något som flertalet remissinstanser var positiva till. Regeringen har dock av rädsla att hämma företagandet valt att undanta företag som har färre än tio arbetstagare. Regeringen ber därmed om ursäkt för sin egen reform och tror inte riktigt på den. Detta har mött stark kritik från handikapprörelsen, och vi delar den kritiken. Regeringen själv anger att av företagen därmed undantas enligt statistik från . La- gen kommer därmed inte alls att gälla för de allra flesta företag eller i de flesta situationer i fråga om varor och tjänster. Vi anser att skälighetskriterierna, antingen formulerade som i den bakomliggande utredningen eller som regeringen själv anger i propositionstexten, bör vara fullt tillräckliga för att inte kräva det orimliga av små företag. slagna undantaget ger helt fel signaler. Risken med att göra som regeringen föreslår är att lagen blir nästan meningslös. Vi anser att det är viktigt att se potentialen hos lagen. Att företag bör tänka in alla grupper och med enkla me- del anpassa sig till dessa är något vi är övertygade om kommer att gynna alla , även företagare. I ett samhälle som är tillgängligt för alla kommer bl.a. nya verksamheter att utvecklas och kundgrupper som varit uteslutna att bli självklara. Mot bakgrund av det anförda bör avslå förslaget om att förbudet mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet inte ska gälla företag som vid det senaste sysselsatte färre än tio arbetstagare. nebär att proposition 2013/14:198 punkt 1 i denna del delvis tillstyrks, motion 2013/14:A11 (MP) yrkande 1 tillstyrks och motion 2013/14:A9 (V) yrkande 2 i denna del delvis tillstyrks. 3.Undantag för företag med färre än tio arbetstagare i fråga om hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, punkt 2 (M, FP, C, KD) av (M), (M), (M), (FP), (M), (M), (KD) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: a)antar 2 kap. 13 c § i regeringens förslag till lag om ändring i diskrimineringslagen (2008:567), b)antar 6 kap. 1 § i regeringens förslag till lag om ändring i diskrimineringslagen (2008:567), c)tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2013/14:198 punkt 1 i denna del och avslår motionerna 2013/14:A9 av m.fl. (V) yrkande 2 i denna del, 2013/14:A10 av m.fl. (S) yrkande 2 och 2013/14:A11 av och (båda MP) yrkande 2. , , och har inte redovisat någon bedömning av vilka kostnader som ett slopande av undantaget skulle innebära för de aktuella företagen och hur detta skulle påverka förutsättningarna för dem att bedriva sin verksamhet. Enligt de schablonberäkningar som görs i departementspromemorian Bortom fagert tal (Ds 2010:20) skulle kostnaden för enbart fysiska anpassningar av vårdcentraler uppgå till ca per vårdcentral. Om man antar att kostnaden är lika stor per företag för de ca 19 000 företag som berörs av det aktuella undantaget innebär detta en engångskostnad för företagen på totalt ca . Då lagförslaget avser mer än bara fysiska anpassningar kan företagens anpassningskostnader sannolikt bli ännu högre. Därtill beräknas i Statskontorets rapport och konsekvensanalys av lagförslaget om bristande tillgänglighet (2010:26) de ökade administrativa kostnaderna till följd av regleringen uppgå till per företag och år, vilket innebär ca för samtliga berörda företag. Kraftigt och snabbt ökade kostnader kan få stora konsekvenser, särskilt för små företag som är särskilt känsliga för regler som ändrar förutsättningarna för deras verksamhet. Små företag inom hälso- och sjukvårdsområdet bedriver en mycket betydelsefull verksamhet och bidrar till en ökad valfrihet på området. De ökade kostnaderna kan komma att leda till att en del av dessa företag tvingas lägga ned sin verksamhet, vilket skulle innebära en minskad valfrihet för enskilda. Sammantaget anser vi att ett borttagande av det aktuella undantaget, utan en föregående konsekvensanalys, är ansvarslöst och riskerar att leda till ökade kostnader och försämrade förutsättningar för de aktuella småföretagen samt i förlängningen en minskad valfrihet för enskilda på hälso- och sjukvårdsområdet. Regeringen bör återkomma med en sådan konsekvensanalys i frågan.Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Mot bakgrund av det anförda ställer vi oss bakom regeringens förslag i denna del och anser inte att det finns skäl att avslå den föreslagna bestämmelsen i 2 kap. 13 c § diskrimineringslagen. Det innebär att proposition 2013/14:198 punkt 1 i denna del tillstyrks och motionerna 2013/14:A9 (V) yrkande 2 i denna del, 2013/14:A 10 (S) yrkande 2 och 2013/14:A11 (MP) yrkande 2 avstyrks. 4.Annan modell för skälighetsbedömningen, punkt 4 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A9 av m.fl. (V) yrkande 1 och bifaller delvis motion 2013/14:So456 av m.fl. (V) yrkande 1. I den bakomliggande utredningen (Ds 2010:20) föreslogs en lagreglering som helt och hållet utgår från en skälighetsbedömning. Vid en sådan prövning ska, enligt utredningen, vissa särskilt angivna omständigheter beaktas. Den föreslagna listan med omständigheter är icke-uttömmande, dvs. även andra omständigheter ska kunna beaktas vid skälighetsbedömningen. Genom listan anges viktiga aspekter att ta ställning till, men lagstiftningen som helhet är formulerad på ett sådant sätt att skälighetsbedömningen ska göras som en helhetsbedömning. Vi anser, i likhet med utredningen, att en skälighetsbedömning är ett principiellt sett betydligt lämpligare sätt att reglera den aktuella frågan än att uttryckligen göra undantag från diskrimineringslagstiftningen under vissa angivna omständigheter. Med den lösning som regeringen har valt ges alltså en aktiv tillåtelse i flera fall att diskriminera och inte ens behöva överväga att vidta åtgärder – något som framstår som olämpligt ur ett rättighetsperspektiv. En lagstiftning baserad på en skälighetsbedömning är både flexibel och täckande. Det innebär också att man har en dynamisk lagstiftning som håller . När förutsättningarna ändras med teknisk och annan utveckling, blir det också andra förhållanden som framstår som skäliga att förändra för att uppnå tillgänglighet. Regeringens förslag har i stället försetts med undantag som inte bara gör skillnad principiellt utan även i sak. Bland annat gäller det bostäder, företag med färre än tio anställda och privatpersoner. Regeringen har också föreslagit högst begränsande rekvisit om varaktighet och ekonomiska förutsättningar i ett företag. När regeringen försvarar sina undantag är argumentationen både svag och kortfattad. De exempel på oskäliga åtgärder som regeringen nämner är sådana som förmodligen skulle betraktas som oskäliga även vid en bedömning enligt den modell som föreslogs i utredningen. Vi anser att propositionens föreslagna lagstiftning har brister och inte är tillräcklig. Det är dock viktigt att den kommer på plats som ett första steg. Förslag till en förbättrad lagstiftning bör dock tas fram , med en modell för skälighetsbedömning enligt den lagstiftning som föreslås i Ds 2010:20. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Det innebär att motion 2013/14:A9 (V) yrkande 1 tillstyrks och motion 2013/14:So456 (V) yrkande 1 delvis tillstyrks. 5.Varaktighet som en del av skälighetsbedömningen, punkt 5 (MP, SD, V) av (MP), (SD) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A9 av m.fl. (V) yrkande 4 och 2013/14:A11 av och (båda MP) yrkande 3. Regeringen föreslår att det vid skälighetsbedömningen ska tas hänsyn till varaktigheten och omfattningen av förhållandet eller kontakten mellan verksamhetsutövaren och den enskilde. Vi anser att detta är en problematisk begränsning av lagstiftningen. Det är viktigt att näringsidkare försöker tänka sig in i situationen för människor med olika slags funktionsnedsättningar och gör vad de kan och det som är skäligt för att verksamheten ska vara tillgänglig. Genom skälighetsrekvisitet i övrigt, antingen som det uttrycks i propositionen eller i den bakomliggande utredningen, kommer inte det orimliga att begäras av näringsidkare. Det är viktigt att grunden i ett tillgängligt samhälle är just att det är tillgängligt för alla. I motiveringen till begränsningen verkar det som om endast relationer i arbetslivet och inom utbildning ska räknas som verkligt varaktiga. Inte ens människors långvariga behov av vård och omsorg räknar regeringen till de varaktiga situationer som ställer krav på tillgänglighetsskapande åtgärder annat än av enklare karaktär. Regeringen uttrycker även att en relation bör inte anses vara långvarig enbart på grund av att samma vara eller tjänst tas i anspråk upprepade gånger". Under dessa förutsättningar riskerar tolkningen av lagen att bli mycket begränsad. Det föreslagna rekvisitet om varaktigheten och omfattningen av förhållandet eller kontakten mellan verksamhetsutövaren och den enskilde bör därför avskaffas. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Det innebär att motionerna 2013/14:A9 (V) yrkande 4 och 2013/14:A11 (MP) yrkande 3 tillstyrks. 6.Ekonomiska förutsättningar som en del av skälighetsbedömningen, punkt 6 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:A9 av m.fl. (V) yrkande 5 och 2013/14:A11 av och (båda MP) yrkande 5. Vi anser att det är självklart att lagstiftningen inte ska ställa krav på företag att genomföra åtgärder som de inte rimligtvis kan bära kostnaderna för. Regeringens föreslagna rekvisit om att det ska tas hänsyn till ekonomiska förutsättningar riskerar dock att få oacceptabla konsekvenser. Lagrådet tolkar den föreslagna lagformuleringen som att den skulle innebära att ett företag utan problem kontinuerligt kan prioritera annan verksamhet framför åtgärder för att förbättra tillgängligheten, fastän sådana åtgärder kan vara starkt motiverade. Lagrådet anser att detta inte är godtagbart. Regeringen har ändå hållit fast vid sin ståndpunkt.