bet · H101KU41 · 2014-05-22 00:00:00 — Regeringens bedömning är att kommunernas och landstingens informat- ionsskyldighet genom lagreglering bör göras heltäckande och tillämplig för alla de situationer när en kommun eller ett landsting beslutar att erbjuda en enskild möjlighet att välja mellan olika utförare av en nämnds tjänster. Kraven på hur informationen ska lämnas ska vidare göras enhetliga. En ordning där kommunernas och landstingens informationsskyldighet beror på hur systemet utformats eller inom vilket område verksamheten bedrivs är inte bra ur ett medborgarperspektiv, menar regeringen. Förslaget innebär att det inträder en informationsskyldighet när den ansva- riga nämnden i kommunen eller har fattat ett särskilt beslut om att enskilda själva ska få välja mellan olika utförare för vissa angivna kommunala Det kan exempelvis handla om att enskilda ges möjlighet att välja mellan en tjänst som bedrivs i egen regi av kommunen och en tjänst som be- drivs av en privat utförare som upphandlats enligt lagen (2007:1091) om of- fentlig upphandling (). Bestämmelsen omfattar även den situation där va- let enbart avser olika kommunala utförare, t.ex. olika kommunala äldreboen- Med utförare avses i ett sådant fall de olika kommunala äldreboendena. Ett förtydligat ansvar för att säkerställa allmänhetens insyn Regeringen anser att det är viktigt att det tydligt framgår i lag att kommunerna och landstingen ska tillförsäkra sig information när kommunala verksamheter överlämnas till privata utförare. Detta eftersom verksamheter som bedrivs av privata utförare inte omfattas av offentlighetsprincipen. Enligt den nuvarande insynsbestämmelsen i 3 kap. 19 a § KL, som är av målsättningskaraktär, ska kommunerna och landstingen beakta intresset av att genom avtalet tillförsäkra allmänheten dess behov av insyn i hur verksamheten Regeringen anser att det inte endast ska vara en målsättning för kommu- nerna och landstingen att tillförsäkra sig information som möjliggör insyn för Det ska tvärtom vara ett krav vid varje upphandling som rör över- lämnande av vården av kommunala angelägenheter. Mot den bakgrunden fö- reslår regeringen att om en kommun eller ett landsting sluter ett sådant avtal med en privat utförare ska kommunen respektive genom avtalet tillförsäkra sig information som gör det möjligt att ge allmänheten insyn i den verksamhet som lämnas över. Ett alternativ till att reglera krav på insyn i avtal mellan en kommun eller ett landsting och privata utförare är att hantera frågan om insyn genom att in- föra ett krav på en offentlighetsprincip hos privata utförare. sitt betänkande resonerat kring denna möjlighet men har dock gjort bedöm- ningen att detta inte är en möjlig väg att gå då det finns grundläggande rättsliga skillnader mellan hur verksamhet bedrivs i en kommun eller ett landsting och i ett privat företag. Regeringen instämmer i att detta inte är oproblematiskt. Offentlighetsprincipen innebär ett grundläggande krav på öppenhet i kommu- Allmänheten har rätt att ta del av innehållet i allmänna hand- lingar om detta inte omfattas av sekretess. Den omvända principen gäller hos Någon rätt att få del av information i handlingar finns inte. Den arbetsrättsliga lojalitetsplikten och bestämmelserna i lagen om skydd för företagshemligheter kan tvärtom ställa krav på de anställda i privata företag att inte delge information och handlingar som begärs av enskilda. utförare kan en entreprenad vidare utgöra en mycket begränsad del Ett krav på att tillämpa offentlighetsprincipen skulle då kunna innebära att information som rör helt andra affärsrelationer skulle be- höva offentliggöras. Vidare skulle detta kunna bli mycket kostsamt genom att en kraftigt ökad administrativ börda tillkommer för privata utförare. En privat utförare har inte nödvändigtvis samma system för exempelvis dokumentation och diarieföring som en . Att införa ett krav på att pri- vata utförare ska tillämpa offentlighetsprincipen är följaktligen enligt rege- ringens bedömning inte i detta läge det mest fördelaktiga alternativet för att tillse att kommuner och landsting kan tillförsäkra allmänheten insyn. Insyn i kommunala företag Regeringen anser att allmänheten ska ges möjlighet till insyn i sådan verksam- het som hel- eller delägda kommunala bolag eller sådana stiftelser eller före- ningar som avses i 3 kap. 17 och 18 §§ KL (kommunala företag) lämnar över till privata utförare genom avtal. Privata utförare som anlitas av kommunala företag omfattas dock inte av insynsbestämmelsen i nuvarande 3 kap. 19 a § KL. Denna bestämmelse gäller endast om en kommun eller ett landsting sluter avtal med en privat utförare. I 2 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, finns en bestämmelse som innebär att offentlighetsprincipen gäller i aktiebo- lag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner utövar ett rättsligt bestämmande inflytande. I delägda bolag, stiftelser eller föreningar som inte omfattas av offentlighetsprincipen gäller i stället att kommunen ska verka för att allmänheten ska få insyn på samma grunder som gäller för myn- digheter. Dessa bestämmelser tar emellertid inte sikte på de privata utförare som de kommunala företagen i sin tur anlitar som underentreprenörer. Även den verksamhet som privata utförare bedriver i dessa situationer är som huvudregel finansierad av offentliga medel, och regeringen anser därför att det är en brist i nuvarande lagstiftning att allmänheten inte har någon insyn i dessa. I vissa kommuner ansvarar kommunala företag för upphandling av tjänster som i andra kommuner upphandlas av nämnder. Det är enligt rege- ringens mening inte godtagbart att kommunerna och landstingen inte ska vara skyldiga att tillgodose behov av insyn bara för att verksamheten bedrivs av ett kommunalt företag. Att utsträcka offentlighetsprincipen till privata utförare i egenskap av un- derentreprenör till helägda kommunala företag är inte en framkomlig väg av samma skäl som redovisats i avsnittet om ett förtydligat ansvar för att säker- ställa allmänhetens insyn, menar regeringen. Inte heller är det enligt rege- ringen lämpligt att kommunerna när det gäller delägda kommunala företag ska verka för att offentlighetsprincipen blir tillämplig på samma sätt som gäller för myndigheter. Regeringen anser att det är mer rimligt att kommunerna och landstingen ska se till att kommunala företag ger allmänheten insyn i den verk- samhet som lämnas över till privata utförare och föreslår därför att fullmäktige ska vara skyldig att säkerställa denna insyn. Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Av 14 kap. 3 § regeringsformen (RF) framgår att en inskränkning i den kom- munala självstyrelsen inte bör gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som föranlett den. Bestämmelsen ger uttryck för en proport- ionalitetsprincip i fråga om inskränkningar i den kommunala självstyrelsen. () har anfört att en utförligare analys av konsekven- serna för den kommunala självstyrelsen hade varit önskvärd. Regeringen, som instämmer i att förändringar som berör den kommunala självstyrelsen måste övervägas noga såväl vad avser inskränkningens omfattning och konsekvenser som dess proportionalitet, gör följande bedömning i propositionen: Förslagen att kommuner och landsting ska vara skyldiga att följa upp verk- samhet som överlämnas till privata utförare och att fullmäktige ska anta ett program med mål och riktlinjer för sådana kommunala angelägenheter som utförs av privata utförare, innebär ett krav på uppföljning samt att ett program måste utarbetas. Skärpningen av kravet på kontroll och uppfölj- ning innebär en viss inskränkning i det kommunala självstyret. Kravet på att fullmäktige ska anta ett program med mål och riktlinjer för sådana kom- munala angelägenheter som utförs av privata utförare är en ny uppgift som även det utgör en inskränkning i den kommunala självstyrelsen. anför att de föreslagna reglerna om mål och riktlinjer och om uppföljning och kontroll har betydande inverkan på den kommunala självstyrelsen. Regeringens förslag i denna del utgår ifrån medborgarnas berättigade förväntningar att kommuner och landsting ak- tivt och strategiskt följer upp att de kommunala angelägenheterna som överlämnats till privata utförare sköts på ett tillfredställande sätt. En sådan uppföljning är också enligt regeringens mening central ur ett kommunal- demokratiskt perspektiv. Vidare har regeringen, utifrån utredningens ar- bete, kunnat konstatera att det finns brister i kommuner och landstings kontroll och uppföljning. De föreslagna inskränkningarna i självstyrelsen i denna del måste mot denna bakgrund anses vara nödvän- diga. När inskränkningar i den kommunala självstyrelsen görs, innebär proportionalitetsprincipen att den för den kommunala självstyrelsen minst ingripande åtgärden ska väljas. kommun anför att förslaget inte bara ålägger kommunen att kontrollera och följa upp privata utförare utan även hur detta ska ske. Regeringens förslag innebär visserligen att kom- muner och landsting åläggs att ta fram program med mål och riktlinjer för sådana kommunala angelägenheter som utförs av privata utförare. Som re- geringen tidigare anfört är det föreslagna fullmäktigeprogrammet dock nödvändigt för att tydligt koppla ihop frågorna om kontroll och uppfölj- ning med frågan om allmänhetens insyn. Eftersom det ankommer på kom- muner och landsting att själva utforma sina program anser regeringen att den för den kommunala självstyrelsen minst ingripande åtgärden har valts. Till detta kommer att det även fortsatt är fullmäktige som bedömer vilka resurser som ska läggas på kontroll och uppföljning. Det nya kravet på att ge brukarinformation när det finns möjligheter att välja mellan olika utförare även i sådana situationer som inte regleras av LOV innebär en inskränkning av den kommunala självstyrelsen. Mot bak- grund av att det även fortsättningsvis är upp till varje kommun eller lands- ting att avgöra om enskilda ska erbjudas att välja utförare är denna in- skränkning dock att anse som begränsad. Med beaktande av detta anser regeringen att brukarnas behov av god information i en valsituation väger över på ett sådant sätt att denna inskränkning får betraktas som proportion- erlig. Kravet att kommuner och landsting ska vara skyldiga att tillgodose all- mänhetens behov av insyn i verksamhet som överlämnas till privata utfö- rare, av kommuner och landsting samt kommunala företag, är en skärpning av en existerande skyldighet. Mot bakgrund av detta får den inskränkning som skärpningen innebär enligt regeringens bedömning an- ses vara av begränsad omfattning. Det medborgerliga intresset av insyn i verksamhet som finansieras av skattemedel måste i detta fall bedömas väga över den mycket begränsade inskränkning i självstyret som förslaget inne- bär. kommun anser att de framlagda förslagen kommer att göra kom- munen mer kringskuren gällande sitt självstyre. Regeringen delar inte denna bedömning. Förslagen innebär, enligt regeringens mening, enbart ett mindre ingrepp i självstyrelsen och regeringen har också konsekvent valt åtgärder som inskränker den kommunala självstyrelsen i så liten ut- sträckning som möjligt. Utskottet anser att det är bra att uppföljningen och kontrollen av privata utfö- rare förbättras och att allmänhetens insyn i privata utförares verksamhet ökar. Utskottet tillstyrker därför lagförslagen i propositionen. Utskottets förslag i korthet Jämför reservation (SD). I propositionen anförs att det i delbetänkandet från Utredningen om en ny kommunallag föreslogs att det kommunala huvudmannaskapet skulle förtyd- ligas. Utredningen föreslog att när en kommun eller ett landsting lämnar över vården av en angelägenhet till privata utförare ska det i kommunal- lagen, hälso- och sjukvårdslagen, socialtjänstlagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade och tandvårdslagen tydliggöras att kommunen re- spektive bibehåller sitt huvudmannaskap om inte annat är särskilt stadgat. En majoritet av remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller läm- nar det utan erinran. Ett antal remissinstanser invänder att begreppet huvud- mannaskap inte är tillräckligt tydligt definierat, däribland Justitieombudsman- nen som anför att det är oklart vad som avses med huvudmannaskap. Ett antal remissinstanser, bl.a. Västra och Kommuner och Landsting anför att det bör övervägas om ett annat begrepp än huvudman- naskap kan användas eftersom begreppet huvudman redan förekommer i an- nan lagstiftning. Regeringen anser att ett förtydligande i lag av att kommuner och landsting är huvudmän för kommunala angelägenheter som överlämnas till en privat ut- förare kräver ytterligare överväganden. Regeringen konstaterar att rättsläget innebär att kommuner och landsting är huvudmän för alla sina angelägenheter oavsett vem som är utfö- Huvudmannaskapet för verksamhet som överlämnas till privata utförare är, enligt regeringens mening, en viktig princip för att garantera demokratisk kontroll, god kvalitet och regelefterlevnad i den kommunala verksamheten. Detta ansvar föreligger även om överlämnandet föranleds av lagstiftning som ålägger kommuner eller landsting att införa obligatoriska valfrihetssystem. Vidare anför regeringen att kommunen eller är huvudman även för angelägenheter som har lämnats över till en privat utförare, vilket innebär att kommunen respektive bibehåller det övergripande ansvaret gentemot medlemmarna i kommunen eller för uppgifter inom den kommunala verksamheten som lämnats över till en privat utförare. bär att kommunen alltid behåller det politiska ansvaret för sådan verksamhet; kommunen eller bestämmer om verksamhetens mål, inriktning, omfattning och kvalitet när den utförs av en privat utförare. raren tillhandahåller en , och kommunen eller be- håller det övergripande ansvaret på samma sätt som när verksamhet bedrivs i Av huvudmannaskapet följer ett antal generella skyldigheter. vudmannaskapet innebär en skyldighet att utforma förfrågningsunderlag och avtal på så sätt att verksamheten hos de privata utförarna kvalitetsmässigt be- drivs på den av kommunen eller önskade nivån. skapet innebär således enligt regeringen att kommuner och landsting har det övergripande politiska ansvaret för den kommunala verksamheten. svar ingår att bestämma verksamhetens mål, inriktning, omfattning och kvali- Vidare ingår att kontrollera och följa upp att verksamheten som bedrivs av privata utförare följer de föreskrifter som finns på området samt de andra krav som följer av det avtal som slutits med den privata utföraren. verksamheten fullföljs genom att kommuner och landsting utformar förfråg- ningsunderlag och avtal på ett sådant sätt att den privata utföraren ges en skyl- dighet att bedriva verksamheten i enlighet med mål, inriktning, omfattning och kvalitet som kommunen eller har bestämt. Ansvaret för att kontrol- lera och följa upp fullgörs genom ett strategiskt och aktivt uppföljningsarbete. Vidare skriver regeringen att det centrala syftet med utredningens förslag är att i lagstiftning tydligt markera att när vården av en angelägen- het överlämnats till en privat utförare, är den verksamhet som den privata ut- föraren bedriver fortfarande en uppgift som kommunen eller an- Utredningen har också funnit att det är önskvärt att detta ansvar förtydligas med ett samlat begrepp i den berörda lagstiftningen. Eftersom syftet med den lagändring som föreslagits av utredningen är att tydliggöra ett redan föreliggande ansvar för kommuner och landsting är det, enligt regeringens mening, av central betydelse att en eventuell lagändring verkligen innebär ett sådant förtydligande. Regeringen kan konstatera att ut- redningens förslag till ett förtydligande ur en systematisk synvinkel inte inne- bär en tillräckligt tydlig reglering. Eftersom det främsta syftet med utredning- ens förslag är att åstadkomma ett förtydligande och införandet av ett samlande centralt begrepp, motverkar en otydlig systematik förslagets syfte. Regeringen anser mot denna bakgrund att utredningens förslag till förtydligande av det kommunala huvudmannaskapet inte bör genomföras. Regeringen instämmer dock i utredningens bedömning att det ur ett medborgarperspektiv är en brist att detta ansvar uttrycks på delvis olika sätt i lagstiftningen och avser därför att även i fortsättningen följa denna fråga. Det bör enligt regeringen i samman- hanget framhållas att den omständigheten att något förslag inte läggs i denna del inte innebär någon begränsning eller förändring av det ansvar som kom- munerna och landstingen har som huvudmän för sina samtliga angelägenheter. I motion 2013/14:K21 av Per Ramhorn (SD) yrkas ett tillkännagivande om att utreda hur huvudmannaskapet kan förtydligas. Motionären menar att det är positivt att öka allmänhetens insyn i privata utförares verksamhet och att förbättra kontroll och uppföljning av utförarna. Han ser det däremot som problematiskt att ett förtydligande av ansvaret saknas när en modernisering och ett förtydligande av bl.a. kommunallagen ska ge- nomföras. Det har enligt motionären framkommit att ett antal remissinstanser anser att begreppet huvudmannaskap är problematiskt och att det finns tvek- samheter kring begreppet. Det uttrycks på olika sätt i lagstiftningen och det har vid ett antal tillfällen påpekats att det finns brister i huvudmannaskapet. Motionären anser därför att det ansvar som huvudmannaskapet innebär för en kommun eller ett landsting bör förtydligas. Motionären anser därför att det är nödvändigt att det ges ett särskilt uppdrag för att utreda hur ett förtydligande av huvudmannaskapet kan införas i kom- munallagen, hälso- och sjukvårdslagen, lagen om stöd och service till funkt- ionshindrade, socialtjänstlagen och tandvårdslagen. Utskottet förutsätter att regeringen fortsätter att följa frågan om det kommu- nala huvudmannaskapet och är inte nu berett att föreslå att det tillsätts en sär- skild utredning om frågan. Med detta avstyrks motion 2013/14:K21. Det kommunala huvudmannaskapet, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande ly- delse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reser- vationen. 2013/14:K21 av Per Ramhorn (SD). Jag anser att det är problematiskt att ansvaret för kommunerna och landstingen – huvudmannaskapet – inte förtydligas i samband med att uppföljningen och kontrollen av privata utförare förbättras. Ett antal remissinstanser anser att be- greppet huvudmannskap inte är tillräckligt tydligt definierat och att det är oklart vad som avses med huvudmannaskap. Det uttrycks på olika sätt i lag- stiftningen och det har vid ett antal tillfällen påpekats att det finns brister i huvudmannaskapet. Mot den bakgrunden anser jag att det är nödvändigt att regeringen ger ett särskilt uppdrag för att utreda hur ett förtydligande av huvudmannaskapet kan införas i kommunallagen, hälso- och sjukvårdslagen, lagen om stöd och ser- vice till funktionshindrade, socialtjänstlagen och tandvårdslagen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Privata utförare av verksamhet (V) (V) anför: Trots min kritiska inställning till privata utförare av verksamhet välkomnar jag regeringens förslag som innehåller vissa förbättringar avseende 5insyn, kontroll och uppföljning av sådan verksamhet jämfört med hur det ser ut . Förslagen är ett steg i rätt riktning, men propositionen illustrerar också tyd- ligt de problem som privatiseringar innebär. Kommunerna som alltjämt är hu- vudman för dessa verksamheter har haft stora svårigheter att utöva den kon- 10troll som huvudmannaskapet kräver. Vinstdrivande aktiebolag är i första hand ansvariga inför aktieägarna i företagen i stället för inför kommunen eller med- borgarna. Därför menar jag att sådana bolag inte ska få verka inom välfärds- sektorn. Det är även min uppfattning att kommuner inte ska tvingas att lägga över verksamhet på privata utförare utan att det ska vara upp till 15varje enskild kommun att avgöra om och i vilken utsträckning verksamhet ska bedrivas i privat regi. 5 Förteckning över behandlade förslag Proposition 2013/14:118 Privata utförare av verksamhet: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i kommunal- lagen (1991:900). antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1979:412) om kommunala indelningsdelegerade. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i tandvårdsla- 15gen (1985:125). 5.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857). 6.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i socialtjänst- lagen (2001:453). antar regeringens förslag till lag om ändring i naturgaslagen (2005:403). 8.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i fjärrvärme- lagen (2008:263). 252013/14:K21 av Per Ramhorn (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i mot- ionen om att utreda hur det i kommunallagen, hälso- och sjukvårdslagen, lagen om stöd och service till funktionshindrade, socialtjänstlagen och tandvårdsla- gen kan göras ett förtydligande om huvudmannaskapet. BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG 7U\FN(ODQGHUV9lOOLQJE\ I detta betänkande behandlas regeringens proposition Privata utförare av verksamhet. I propositionen föreslås ändringar i kommunallagen. Syftet med ändringarna är att förbättra uppföljningen och kontrollen av privata utförare och att öka allmänhetens insyn i privata utförares verksamhet.Regeringen föreslår att begreppet kommunala entreprenader i kommunallagen ersätts med begreppet privata utförare. En privat utförare ska betyda en juridisk person eller en enskild individ som har hand om vården av en angelägenhet. Med en privat utförare avses inte kommunala företag. Regeringen bedömer i propositionen att kommuner och landsting är huvudmän för de kommunala angelägenheter som överlämnas till privata utförare.Vi har inga problem med propositionen annat än på en punkt där vi möjligen ser en liten brist. Det är orsaken till vår reservation. Vi anser att det är problematiskt att ansvaret för huvudmannaskapet inte förtydligas i samband med att uppföljningen av kontrollen av privata utförare förbättras.Ett antal remissinstanser anser att begreppet huvudmannaskap inte är tillräckligt tydligt definierat och att det är oklart vad som avses med huvudmannaskap. Det uttrycks på olika sätt i lagstiftningen, och det har vid ett antal tillfällen påpekats att det finns brister i huvudmannaskapet.Mot den bakgrunden anser vi att det är nödvändigt att regeringen ger ett särskilt uppdrag för att utreda hur ett förtydligande av huvudmannaskapet kan införas i kommunallagen, hälso- och sjukvårdslagen, lagen om stöd och service till funktionshindrade, socialtjänstlagen och tandvårdslagen.Fru talman! Jag yrkar bifall till vår reservation. Vi behandlar KU:s betänkande Privata utförare i verksamhet. Bakgrunden till den proposition som ligger bakom betänkandet är den stora förändring av den offentliga sektorns verksamheter som har skett under de senaste decennierna.Ibland har de förändringarna införts utan tillräcklig eftertanke och kontroll.