· H101CU19 · 2014-03-05 14:56:48 — Betänkandet vi ska debattera nu behandlar motioner som väckts under den allmänna motionstiden och som gäller många olika områden. Det handlar om faderskap, talerätt i mål om fastställande av faderskap, föräldraskap vid assisterad befruktning, adoption, översyn av vårdnadsreglerna, vårdnaden vid våld mot den andra föräldern, riskbedömningar vid vårdnadstvister, bodelningskostnader, överförmyndare, gode män, retroaktiva namnbyten och så vidare. Det är väldigt många olika områden.Jag står naturligtvis bakom alla socialdemokratiska reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 9, Vårdnaden vid våld mot den andra föräldern.Fru talman! tvingas barn uppleva hur den ena föräldern misshandlar den andra föräldern, och det absolut vanligaste är då att pappa misshandlar mamma. Det allra värsta som kan ske, och som tyvärr händer ibland, är att den ena föräldern mördar den andra och sedan dessutom blir ensam vårdnadshavare. Den förälder som har dödat den andra föräldern behåller därmed inflytande över barnet och kan bestämma var barnet ska bo och vilken skola hon eller han ska gå i samt förhindra att barnet får stöd och behandling.För barnet blir kränkningen dubbel. Först är det traumat att en förälder dödas, och sedan ska barnets liv styras av förövaren.Lagstiftningen bör därför ses över så att det sker en automatisk omprövning av vårdnaden i de fall där den ena föräldern har dödat den andra föräldern. Möjligheten till prövning bör inte, som , vara beroende av socialnämndens förmåga att agera och väcka talan. Det är en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ.I ett fall fördröjdes placeringen av barnen. Fadern vägrade godkänna att det utsågs god man, och innan barnen fick kontakt med barn- och ungdomspsykiatrin, när fadern hade mördat barnens mamma.Socialstyrelsen ansåg efter att ha tittat på fallet att när en förälder genom våld har dödat den andra föräldern bör det ses som bristande omsorg om barnet och att kriteriet för vård enligt lagen om vård av unga då är uppfyllt. Barnet kan då genom beslut om vård enligt den lagstiftningen skyddas från en olämplig förälder. Ett beslut enlig lagen om vård av unga är en markering att förövaren genom sitt brott har förverkat sin rätt att bestämma över barnet. Naturligtvis hade detta kunnat ske i det här fallet också, men vi tycker ändå att vi tydligt behöver poängtera att det här inte ska få ske i fortsättningen.Det har kommit en slutrapport från en nationell tillsyn 2012-2013 med titeln kvinnor och barn som bevittnat våld. Den kom alldeles . Under rubriken inte blivit bättre? kan man läsa att sedan den förra nationella tillsynen som gjordes 2008-2009 förefaller det som att inga större bestående förbättringar har skett i majoriteten av kommunerna. Det finns dock skillnader mellan kommunerna.De brister som setts i denna tillsyn liknar de som fanns i den föregående tillsynen, till exempel brister i utredningar och dokumentation och att barn som bevittnat våld inte utreds. Kvinnor och barn hänvisas ofta till serviceinsatser utan föregående utredning och beslut. Det systematiska kvalitetsarbetet behöver utvecklas, och det saknas handlingsplaner och kartläggning inom området. Arbetet inom familjerätten verkar dock i flera kommuner ha förbättrats. Det är det som vi diskuterar , och det är bra att det ändå har förbättrats en del, men det finns mycket övrigt att önska. Det finns nu rutiner för arbetet med våld i nära relation och mer kompetens inom området jämfört med hur det var vid den förra tillsynen. Det är alltså på rätt väg, men det finns en del kvar att göra.Den nya myndigheten för vård och omsorg finner det anmärkningsvärt att en större förändring inte skett i arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld sedan den förra nationella tillsynen, inte minst med tanke på att har tagit fram hjälp såsom handböcker, allmänna råd, utbildningsmaterial med mera. Egentligen skulle det alltså inte ha behövt ske att barnen inte direkt får insatser beroende på att en pappa som har mördat mamman inte fråntas vårdnaden.Resultatet av tillsynen tyder på att arbetet med kvinnor och barn som bevittnat våld inte är prioriterat i alla kommuner. Då tar man heller inte fram rutinbeskrivningar och sådant, vilket ska göras vid den här typen av våld. Många kommuner tar fortfarande inte det ansvar som de enligt socialtjänstlagen har. Det kan finnas olika skäl till att arbetet inte utvecklas mer i en del kommuner, till exempel bristande ledning, bristande kunskaper om området, hög arbetsbelastning, stor personalomsättning och ekonomiska begränsningar.Herr talman! Andra frågor som har aktualiserats handlar om överförmyndare och gode män. har överförmyndarnas verksamhet expanderat. Lagar och regler om överförmyndarnas verksamhet är i många fall otidsenliga. Antalet svåra fall har ökat, och nya målgrupper som behöver hjälp har tillkommit. Överförmyndarna står också inför stora utmaningar på grund av att antalet äldre i befolkningen ökar. Det finns också behov av samarbete i större organisationer för att lösa uppgiften och för att säkerställa kvalitet i verksamheten. är det allt svårare för kommunerna att förmå människor att ta på sig ett så krävande uppdrag. Vidare har både och upprepade gånger riktat allvarlig kritik mot brister i verksamheten.Allt detta talar för att det behövs en översyn av hela överförmyndarverksamheten. Det är angeläget att skapa en lagstiftning och organisation för överförmyndarna som är anpassad för dagens samhälle. Det är en uppgift för regeringen, tycker vi, att ta de initiativ som krävs.När det gäller gode män har lagstiftningen funnits . Det finns all anledning att se över den ur flera aspekter. Man bör bland annat se över möjligheten att höja den ekonomiska ersättningen till gode män så att fler vill ta på sig uppdraget. Man bör också se över uppdraget som sådant och den gode mannens roll och ansvar i förhållande till . Det bör också finnas ett resonemang om hur många huvudmän en god man ska få ha. Alltför många uppdrag kan medföra att den gode mannen inte har möjlighet att ta till vara alla sina huvudmäns intressen.Även kraven på vilka som kan vara god man och hur verksamheten ska skötas och redovisas bör utredas. Vi anser att en översyn behöver göras av hela regelverket vad gäller gode män och förvaltare. Detta gäller inte minst för de ensamkommande flyktingbarnen som har ökat i antal. Här måste också regeringen se till att kommunerna har förutsättningar att tillgodose detta, för det är nödvändigt att vi får gode män som vet hur de på bästa sätt ska utföra sitt uppdrag.Herr talman! Frågorna är många i detta betänkande, som jag inledde med att säga. En fråga är de regler som gäller när en make går bort. De gemensamma barnen har då inte rätt till arv förrän båda föräldrarna har avlidit. För makar som har barn som inte är parets gemensamma, så kallade särkullbarn, gäller att dessa har rätt att få ut sin del av arvet efter den avlidne. Det innebär att i en familj där det finns både ett gemensamt barn och ett särkullbarn kan särkullbarnet kräva sin andel av arvet medan det andra barnet måste vänta tills båda makarna har avlidit. I de fall där arvet inkluderar en fastighet som bebos av kvarvarande make skulle en lagändring som ger den efterlevande besittningsrätt till bostaden till eget frånfälle eller försäljning skapa trygghet för den efterlevande. Frågan om en sådan lagändring måste naturligtvis vägas mot särkullbarns rätt att få del av sitt arv. Vi tycker att man behöver se över hur det ska vara i framtiden.Något som vi direkt tycker att man behöver förenkla, och det är en helt annan fråga, är fastställandet av faderskap när föräldrarna är ogifta. Det bör enligt vår mening införas nya rutiner. Vi anser att föräldrarna redan på sjukhuset eller i samband med de första kontakterna med gemensamt ska kunna underteckna en försäkran med uppgivande om föräldraskap. Ett annat alternativ kan vara att föräldrarna gemensamt kan anmäla faderskapet till folkbokföringsregistret. bör utreda faderskap endast i fall där det finns oklarheter. Det här tycker vi att man skulle kunna åtgärda snabbt. Familjerätt är ett stort ämne, och detta betänkande berör många frågor av olika karaktär. Som gammal socionomstudent går jag lätt själv tillbaka till sådant som jag läste . Faktum är att allt i detta betänkande är viktigt, men en sak berör mig extra mycket, och det är när barn drabbas av ett ansvarslöst beteende hos vuxna.Herr talman! Barnets bästa måste alltid vara avgörande när en förälder döms för att ha använt våld mot den andra föräldern. Ett barns rätt till en trygg uppväxt måste alltid gå före en förövares föräldrarätt. Om en förälder exempelvis har mördat eller misshandlat den andra föräldern bör vederbörande rimligtvis i de flesta fall förlora vårdnaden. Det finns givetvis undantag, till exempel om en förälder har handlat i nödvärn efter att ha varit utsatt för våld och ändå anses vara den bästa vårdnadshavaren för barnet.Nuvarande regler säger att det är upp till socialnämnden i kommunen om vårdnadsfrågan över huvud taget ska komma upp i en domstol, vilket inte är rimligt. Barnets behov ska alltid vara i centrum, varför en lagändring om en automatisk prövning av vårdnadsfrågan när den ena föräldern har använt våld mot den andra bör införas.Barn drabbas också i samband med vårdnadstvister. Det är mycket viktigt att det alltid görs en ordentlig riskbedömning i alla vårdnadsprocesser. Barns säkerhet måste väga tyngre än föräldrars intresse av att få träffa sitt barn utan inskränkning.Till skillnad från i många andra länder saknas det ett fungerande riskbedömningsinstrument i de svenska domstolarna. I exempelvis formuleras beslut om umgängesrätt oftast med detaljerade anvisningar om hur umgänget ska gå till, och umgänges- och vårdnadsbeslut är striktare i flera europeiska länder. Regeringen bör utarbeta de förslag som krävs för att svenska domstolar ska utnyttja denna möjlighet, som faktiskt finns . I samband med vårdnadsprocesser bör det göras en ordentlig riskbedömning.Herr talman! Trots att vårdnadsreform var till för att minska antalet tvister har antalet vårdnadstvister ökat. Dessa tvister är inte roliga, och den nuvarande metoden går ut på att vinna en strid genom att försöka bevisa den andra förälderns oduglighet. Klart är att innebörden av detta kan sammanfattas med att en förälder uppmuntras till att smutskasta en annan.Det här är inte rimligt. Av den anledningen bör domstolarna erbjuda föräldrarna en obligatorisk medlare som bör vara en lagfaren person. Om detta erbjuds i samtliga mål enligt får föräldrarna ett effektivt verktyg för att komma överens, vilket säkrar barnperspektivet. Vad som framkommer i samtal med medlaren bör omfattas av sekretess. Det är en förutsättning för förtroendefulla samtal och ökar möjligheterna till en bra förlikning.Det bästa i alla dessa fall är om parterna kommer överens tidigt, gärna redan i samband med separationen. Om detta inte går borde frågan lösas i familjerätten. Men tyvärr ser verkligheten inte alltid ut så. I de fall där det inte är så är det bättre om parterna når en samförståndslösning genom medling eller förlikning än att domstolen slutligen avgör frågan. Familjelagstiftningen bör således också genomsyras av ett jämställt föräldraskap, och gemensam vårdnad bör alltid vara utgångspunkten.Regeringen har aviserat att en utvärdering av vårdnadsreform kommer att inledas , och det tycker jag är bra. Jag kan dock konstatera att någon utvärdering ännu inte har påbörjats. Regeringen bör därför ta nödvändiga initiativ för att sätta i gång utvärderingen.Herr talman! Gemensam vårdnad bör alltid vara utgångspunkten i tvister. Men det finns fall där det inte ens är självklart vem som är pappa till barnet. Det är ett stort problem för enskilda individer som kanske tror sig vara pappa. Talan om fastställande av faderskap bör även kunna väckas av en man som tror sig vara far till ett barn. Han bör kunna kräva att en undersökning görs för att ta reda på om han är barnets biologiska pappa.Dagens lagstiftning kan vara ett oöverstigligt hinder för de män som vill ta ansvar för sitt barn när mamman inte vill samarbeta. Detta är djupt orättvist och främjar inte jämställdhet mellan män och kvinnor.Ett annat problem är när ett par har fått ett barn men inte är gifta. Med dagens lagstiftning får föräldrarna gemensam vårdnad automatiskt enbart om de är gifta, inte annars.Samhällets familjestrukturer ser annorlunda ut . Det föds många barn utan att föräldrarna bor tillsammans, och ännu vanligare är det att de föds utan att föräldrarna är gifta. I dessa situationer kvarstår, trots arbetet med jämställdhet i familjen, mammans rätt att ensam avgöra om pappan till det gemensamma barnet ska få del av vårdnaden.Vid oenighet om vårdnaden av ett barn bör gemensam vårdnad naturligtvis vara den naturliga utgångspunkten om man vill sträva efter ett mer jämställt samhälle där barnets rätt till umgänge med båda föräldrarna försvaras. Då det finns en känd pappa till barnet ska han därför automatiskt få gemensam vårdnad.Herr talman! Jag tänker fortsätta tala om barnens bästa men även sträcka mig till vikten av att förhindra att tvångsäktenskap erkänns i bör inte kunna registrera äktenskap som har ingåtts utanför EU om inte migrationsdomstolen, alternativt , först har godkänt äktenskapet. Äktenskap som ingåtts utomlands via ombud där ingen av makarna har varit fysiskt närvarande vid vigseln ska inte heller erkännas i . Därutöver anser jag att bestämmelsen om dispens för äktenskap där någon av parterna är ska tas bort. Regeringen bör utarbeta nödvändiga lagförslag och återkomma till för att förhindra barn- och tvångsäktenskap.Jag vill med detta sagt yrka bifall till samtliga SD-reservationer i betänkandet. I betänkandet finns det jättemånga kanonbra reservationer från , men jag väljer att bara lyfta fram reservation 9 tillsammans med Socialdemokraterna och reservation 19.Herr talman! När det gäller vårdnadsregler syftade vårdnadsreform till att få föräldrar att samarbeta bättre och minska antalet vårdnadstvister som går till domstol. Det har dock inte blivit resultatet. I stället har antalet fall som går till domstol i dessa ärenden ökat. Det är bedrövligt, sett ur ett barnperspektiv.Regeringen har inte kommit med några initiativ när det gäller konfliktlösning vid vårdnadstvister utan har upprepat och upprepat att en översyn ska ske under mandatperioden.Regeringen kom med en proposition 2011, Barns möjlighet att få vård. Vad som är glädjande i den är att regeringen önskar sig en utvärdering av den så kallade Trondheimsmodellen. Det välkomnar jag eftersom det är helt i linje med politik i frågan. Till det trista hör att utredningen om vad detta ska innehålla ännu inte har kommit till skott.Trondheimsmodellen bygger bland annat på att en familjesekreterare medverkar vid muntliga förberedelser, försöker förmedla barnets behov till föräldrarna och naturligtvis ser till barnets behov, rättigheter och önskemål. Detta arbetssätt har som sagt visat sig vara framgångsrikt. Därför, herr talman, ser gärna att metoden så fort som möjligt permanentas i . Det är trist att högerregeringen inte kommit längre i denna fråga som berör barn. Det är sorgligt och helt förkastligt ur ett barnperspektiv.Herr talman! Vårdnaden i fall där det förekommer våld mot den andra föräldern har också tagits upp här i talarstolen . Det är ett mantra i betänkandet att regeringen under innevarande valperiod ska ta initiativ till en utvärdering av vårdnadsreformen. Men när ser vi resultat? Det vore på sin plats att denna riksdag som sin mening gav regeringen till känna vad som framförts i vissa motioner i frågan.Det sker våld mot kvinnor och barn i - ja, i hela världen. Barn tvingas uppleva, bevittna, att den ena föräldern misshandlar och också mördar den andra. Majoriteten är män som misshandlar kvinnor och barn. När det är tvärtom är det i regel kvinnan som i nödvärn skyddar sig själv och barnet eller barnen.Den som mördat behåller inflytande över barnet och kan medverka till att bestämma var barnet ska bo och gå i skolan och om barnet ska få tillgång till stöd och behandling efter det barnet upplevt. Det är milt sagt horribelt!Vilka kränkningar ska barn egentligen behöva utstå? Det är bedrövligt och sorgligt vad samhället , omedvetet men också medvetet, för på barn. Det måste bli ett stopp för detta! Ska barnet verkligen styras av förövaren?Därför anser att lagstiftningen måste ses över så att det sker en automatisk omprövning av vårdnaden i de fall där den ena föräldern har dödat den andra. Det kan inte fortgå som - möjligheten till prövning ska inte vara beroende av förmåga att agera och väcka talan.Låt mig ta ett exempel. var det en man som hängde sin fru på en balkong. De hade ett tvåårigt barn. valde att ge vårdnaden till farmodern. Farmor besökte naturligtvis sin son i fängelset. Men jag tänker på när detta barn i sinom tid får reda på vad som egentligen har hänt. Det måste vara den värsta upplevelsen i hennes eller hans liv.Herr talman! Sedan gäller det rätt till fler vårdnadshavare. Jag växte upp enligt samhällets normer och regler för hur familjen skulle se ut - det var mamma, pappa och några syskon. Jag är född . Skilsmässor var mycket ovanliga . Föräldrarna höll ihop oavsett om kärlek fanns eller inte. Det var näst intill förenat med skam att separera. Var paret på väg att göra det skulle man först till prästen för någon så kallad medling. En annan sak som gjorde det svårt att separera var att kvinnan var ekonomiskt beroende av mannen. Han var familjeförsörjare, och då fortsatte man att leva ihop, kanske inte under roliga former, och det var definitivt inte positivt för ett eller flera barn.Herr talman! Som tur är har tiden inte stått stilla när det gäller frågor kring familjepolitiken. Dagens familjer är inte självklart kärnfamiljer bestående av en man och en kvinna, utan det kan se olika ut. Tack och lov för det, säger jag. Det är bra. Men vi har till exempel och syn på familjefrågor. Skulle vi gå på dem anser jag att vi skulle stanna tiden, och inte bara det. Vi skulle också gå tillbaka.Det som för länge sedan var omöjligt är både möjligt och accepterat. Det är otroligt glädjande. Men, herr talman, finns det många familjer där det existerar fler än två föräldrar. kan två kvinnor och två män besluta sig för att bli föräldrar tillsammans. Två plus två är fyra. Jag menar att det är en trygghet för ett barn att ha det så ordnat omkring sig, men i praktiken är det endast två som kan vara vårdnadshavare. De andra personerna anses inte som föräldrar i den bemärkelsen, som vårdnadshavare, enligt nuvarande lagstiftning.Låt oss säga att jag skiljer mig och skaffar en ny partner. Den personen ska naturligtvis vara lika mycket förälder som den första var. Men barnet och den nya föräldern har inte lagstiftningen på sin sida.Att personer i realiteten är barnets föräldrar men inte är det enligt lag kan orsaka problem, eftersom de inte får information till exempel om barnets skola. Den ges endast till den som är den juridiska vårdnadshavaren. Det är knepigt när en förälder lämnas utanför, inte minst för barnet.Vi måste se över dagens lagstiftning och anpassa den till verkligheten och se till det faktum att många barn växer upp med fler än två vuxna. Vi måste ta ansvar för barnets väl och ve i livet.Herr talman! anser att ett barn ska kunna ha fler än två vårdnadshavare, som jag precis har tagit upp. Man ska ha rätt till alla sina föräldrar. Vi anser att ett tillkännagivande om en översyn av måste komma till stånd, så att det blir fler än två vårdnadshavare, som det är i dag.Herr talman! Jag vill också säga någonting om gode män och överförmyndarnas roll. män och överförmyndarnas roll har varit på tapeten , inte minst . Regeringen har under dessa år valt att gå in med nödinsatser för att det ska se bättre ut på papperet, trots flertalet tillkortakommanden och brott i verksamheten som drabbar personer som är i behov av en god man, en förmyndare eller en förvaltare.Herr talman! Jag vill påpeka att det stora flertalet gode män och förvaltare sköter sina uppdrag bra. Men det brister, och det förekommer brott mot personer som är i behov av en god man. Det ska definitivt inte få förekomma. Därför behövs det en heltäckande översyn. Det handlar om att se till att förändringar som är till gagn för den enskilde som är i behov av en god man verkligen sätts i sjön. Det håller inte att, som , bara göra brandkårsutryckningar.En ställföreträdare, en så kallad god man eller en förmyndare, utses för den kvinna eller man som på grund av sjukdom eller av annan orsak är i behov av hjälp för att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom och få råd och stöd. Kort och gott handlar det om att ta till vara huvudmannens intressen och inte, som händer ibland, få det att bli precis tvärtom.Regeringen valde att tillsynen vad gäller överförmyndare skulle gå till sju länsstyrelser i stället för elva. Har det hänt tillräckligt ? Nej, det har det inte. anser att detta grepp inte har haft någon verkan, utan vi hävdar att översynen ska koncentreras till en länsstyrelse. Då först tror vi att vi får en heltäckande bild, att det blir bättre och att det går snabbare att åtgärda de brister som uppkommer.En tydlig samordning och ett tydligt ansvar är väl en skyldighet i ett samhälle som vårt, där alla människors lika värde alltid sägs komma i första rummet. Det ska vara ett tydligt ansvar. Annars är risken stor att de brister som förekommer kommer att öka i stället för att minska.Jag vill citera statsrådet i tidningen . Han fick en fråga om länsstyrelsernas verksamhet. Han svarade inte i egen hög person utan via sin pressekreterare: har varit att göra länsstyrelsernas verksamhet bättre och mer effektiv. I samband med koncentrationen har pengar omfördelats från länsstyrelser som tidigare hade uppgifter till de länsstyrelser som fick hand om uppgifterna. Regeringen kommer framöver att göra en utvärdering av koncentrationen. Då får vi se om de medel som getts till länsstyrelserna varit tillräckliga.Medel är alltså pengar. Att uttala sig så när det gäller de mest utsatta och svaga i ett samhälle, som är i stort behov av stöd, är enligt min åsikt helt befängt. Attefall borde skämmas för ett sådant uttalande och i stället se till att de pengar som finns för de mest behövande i vårt samhälle också går dit.Attefall har inte haft några problem med att den högerregering han själv ingår i sänker skatter med över 130 miljarder - de så kallade jobbskatteavdragen. Skattemedel ska väl i första hand gå till dem som är mest utsatta och har mest behov för att de ska få ett drägligt liv?Herr talman! Jag har gått över min talartid, så jag kan inte ta upp namnlagen, men det kanske någon annan gör. Då kan jag begära replik. Jag vill börja med att informera kammaren om att när det gäller området överförmyndare, gode män och god man för ensamkommande barn kommer min kollega att debattera detta senare.Herr talman! Återigen är civilutskottets ledamöter samlade i kammaren för debatt. handlar det om betänkandet CU19 om familjerätt. Det välkomnar jag, eftersom dessa frågor berör människors liv på ett sätt som få andra politiska frågor kan göra.Vårt beslutsområde skiljer sig nämligen på en väsentlig punkt från andra politikområden. De beslut som fattas eller inte fattas inom detta område har nämligen direkt, konkret eller reell påverkan i människors vardag. Inte sällan påverkar våra beslut människors liv direkt och påtagligt. Dessa beslut kan innebära en avgörande vändning i samband med livets milstolpar, som bröllop, familjebildning, barntillkomst, skilsmässa, dödsfall och liknande.Jag vill säga två saker.Jag vill tacka mina kolleger i utskottet, inom Alliansen och i oppositionen, liksom tjänstemännen på utskottskansliet och på departementet. Det är tack var det goda samarbetsklimatet som vi har lyckats landa i detta betänkande som i allt väsentligt är ett bra sådant.