bet · H101MJU27 · 2014-06-11 00:00:00 — bör arbeta för en ökad medvetenhet om ekosystemtjänster genom att åskådliggöra exempel på arternas ekologiska funktioner. På liknande sätt begärs i kommittémotion 2013/14:MJ26 av m.fl. (V) yrkande 6 att regeringen ska återkomma med förslag om att nödvändiga resurser säkerställs för Svenska artprojektet. Svenska artprojektet bör utgöra en kontinuerlig verksamhet snarare än ett avgränsat projekt. Ett antal motioner behandlar frågor kring säl och skarv. Enligt motion 2013/14:MJ438 av och (båda M) bör en mer aktiv förvaltningspolitik för säl och skarv övervägas. De alltmer utbredda bestånden av gråsäl och skarv innebär att yrkesfisket får en ännu svårare situation att hantera. Även i motion 2013/14:MJ246 av (S) hänvisas till situationen för det kustnära fisket. I motionen förespråkas att förvaltningsplanerna för säl och skarv ändras så att jakten kan utökas. I motion 2013/14:MJ496 av (M) yrkande 1 hävdas att om fiskets problem med sälskador ska kunna kontrolleras genom skyddsjakt på säl bör även jakt på vikaresäl tillåtas. Enligt yrkande 2 i samma motion innebär det jaktförbud som råder i sälskyddsområdena att jakt på skadegörande sälar i anslutning till fiskeredskapen försvåras. I motion 2013/14:MJ306 av och (båda C) framhålls behovet av att stimulera allmän jakt på säl eftersom den som yrkesmässigt utövar fiske inte nödvändigtvis är jägare. Det växande antalet sälar har lett till en konkurrenssituation om tillgången på fisk som allvarligt hotar det småskaliga och kustnära svenska yrkesfisket. I motion 2013/14:MJ24 av (SD) yrkande 5 påpekas att EU:s fågeldirektiv begränsar möjlighet att förvalta vårt skarvbestånd. Re- geringen bör inom EU verka för att reformera art- och habitatdirektivet (92/43) och fågeldirektivet (2009/147) så att beslutsmakt återförs till . På liknande sätt begärs i motion 2013/14:MJ388 av m.fl. (S) att regeringen ska verka för att art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet ändras i syfte att införa en mekanism för att anpassa direktiven till förändrade förhållanden. Vindkraft har kommit att bli ett betydande hot för rovfåglar och fladdermöss enligt 2013/14:MJ24 av (SD) yrkande 4. Reglerna och riktlinjerna för uppförande av vindkraftverk måste ändras så att risken att skyddsvärda rovfåglar och fladdermöss dödas minskar. Regeringen aviserar i propositionen att man kommer att ge en särskild utredare i uppdrag att se över artskyddsförordningen och angränsande regelverk på artskyddsområdet. Syftet med uppdraget ska vara att efter en allmän översyn av bestämmelserna på området föreslå dels en lättöverskådlig och samlad artskyddslagstiftning, dels enskilda bestämmelser som på ett bättre sätt än tillvaratar nationella och internationella skyddsintressen som de är väl avpassade för deras praktiska tillämpning. Regeringen anser även att arbetet mot artskyddsbrott behöver förstärkas. Berörda myndigheter ska därför få i uppdrag att redovisa åtgärder som syftar till att förebygga brott samt att stärka, samordna och samverka kring samt koordinera arbetet mot artskyddsbrott. Myndigheterna bör dessutom ta fram en handlingsplan för att förbättra regelefterlevnad och tillsyn i fråga om arter som finns upptagna på bilagorna till konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter. När det gäller arbetet med åtgärdsprogram för hotade arter noterar utskottet att målsättningen är att nå etappmålet för hotade arter och naturtyper till 2015. Etappmålet innebär att åtgärdsprogram för att nå gynnsam bevarandestatus ska vara genomförda eller under genomförande för sådana hotade arter och naturtyper vars bevarande inte kan säkerställas genom pågående åtgärder för hållbar mark- och vattenanvändning och befintligt områdesskydd. Regeringen betonar i propositionen att det är viktigt att nå etappmålet om hotade arter och naturtyper för att säkra biologisk mångfald. Regeringen avser därför att noga följa myndigheternas arbete med åtgärdspro- gram och vid behov vidta åtgärder för att etappmålet ska nås. till det pågående arbetet föreslår utskottet att motion 2013/14:MJ27 (MP) yr- kandena 14, 15 och 16 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller miljöövervakning kan inledningsvis konstateras att övervak- ningen syftar till att beskriva tillståndet i miljön, bedöma hotbilder, lämna un- derlag för åtgärder, följa upp beslutade åtgärder och ge underlag för analys av olika utsläppskällors nationella och internationella miljöpåverkan samt inter- nationell rapportering (prop. 2013/14:1 utg.omr. vara anpassad till lagstiftningen om miljökvalitetsnormer och inriktas mot uppföljning av de nationella miljökvalitetsmålen. för den övergripande administrativa samordningen av miljöövervakningen. I propositionen lyfter regeringen fram att det framför allt finns behov av en mer effektiv och stärkt miljöövervakning för hav, ytvatten och grundvatten samt för sjöfågel. När det gäller annan miljöövervakning påpekar regeringen att kunskap om arters förekomst genom systematiska inventeringar eller andra observationer utgör basen för övervakning och för ekosystemtjänstbedöm- I detta sammanhang är Artportalen en viktig pusselbit. en webbplats där allmänheten kan registrera observationer av arter, och den utgör en växande informationskälla för bedömningar av status och trender för enskilda arter och naturtyper, och även för forskning om ekologiska samband. Kunskapen och kompetensen inom artbestämning är dock bristfällig bland både allmänheten och inom förvaltningen såväl i som globalt. artprojektet, som drivs av Artdatabanken vid , är ett försök att komma till rätta med detta problem genom att kartlägga och ve- tenskapligt beskriva de arter av djur, växter och svampar som förekommer i landet, med prioritet för mindre kända arter och organismgrupper. ring av artobservationer till Artportalen bör stimuleras och kvalitetssäkras ge- nom bl.a. verksamheten inom Svenska artprojektet. Regeringen har i beslut (L2012/1032/ELT) angett att Svenska artprojektet ska bidra till att uppfylla nationella och internationella mål för ekosystem och biologisk mångfald ge- nom att förse samhället med kunskapsunderlag och verktyg för miljöövervak- ning och naturvårdsåtgärder. Målgrupper ska vara i första hand forskare och yrkesverksamma naturvårdare, i andra hand den naturintresserade allmän- heten, bl.a. för att stimulera och kvalitetssäkra allmänhetens inrapportering av artobservationer till Artportalen. I regleringsbrevet för lantbruksuni- versitet har regeringen anvisat att av ansla- get ska användas till den verksamhet som bedrivs vid Artdatabanken. ska användas för verksamhet med anknytning till Svenska artprojektet, vilket bl.a. inkluderar taxonomisk forskning och inven- tering av dåligt kända arter, kunskapsspridning, information och kommunikat- Artdatabankens utåtriktade arbete kan spela en nyckelroll för att öka effek- tiviteten i arbetet med kartläggning av ekosystemtjänster, genom att på samma gång öka intresset och förmågan hos allmänheten att delta i övervakning av biologisk mångfald. En utvidgning av arbetet för att visa exempel på arters betydelse för ekosystemtjänster skulle kunna bidra till ytterligare ökat intresse för arter och ekosystem, och därmed ytterligare stimulera till deltagande i kunskapsuppbyggnad och förvaltning. Regeringen menar att det bör undersökas närmare hur detta skulle kunna åstadkommas med små medel, t.ex. genom samarbete med instanser med ett uttalat informationsspridningsuppdrag, exempelvis . Regeringen avser att ge och i uppdrag att gemensamt utveckla det utåtriktade arbetet inom detta område. Utskottet, som konstaterar att det pågår ett arbete med de frågor som har lyfts fram i motionerna, föreslår därmed ingen åtgärd med anledning av motionerna 2013/14:MJ27 (MP) yrkandena 19 och 20 samt 2013/14:MJ26 (V) yrkande 6. När det gäller frågan om säl konstaterar utskottet att enligt 23 a och 23 b §§ jaktförordningen (1987:905) får besluta om skyddsjakt på säl för att förhindra allvarlig skada på fiske eller egendom om det inte försvårar upprätthållandet av gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområden. Enligt vad utskottet har erfarit fattar återkommande beslut om regional skyddsjakt på gråsäl och knubbsäl. Vid specifika skadesituationer fattar verket beslut om skyddsjakt på samtliga sälarter som finns i svenska vatten (gråsäl, knubbsäl och vikare). Regeringen gav regleringsbrev i uppdrag att i samråd med bl.a. Havs- och vattenmyndigheten utreda förutsättningarna för och föreslå hur en eventuell licensjakt på säl bör utformas. Vidare skulle verket utreda och föreslå hur skyddsjakten på säl kan effektiviseras i syfte att uppnå beslutad tilldelning. redovisade regeringsuppdraget (NV-00327-13). I rapporten gör bedömningen att licensjakt på säl under vissa förutsättningar kan införas. När det gäller effektivisering av skyddsjakt på säl har verket genomfört vissa förändringar av villkoren för jakt som ska underlätta denna. Vidare föreslår verket riktade informationsinsatser i samband med ett eventuellt införande av licensjakt på säl i syfte att öka intresset att delta i säljakt. Utskottet har erfarit att förslaget bereds inom . Som anförs i en av motionerna är säljakt inte tillåten i vissa områden. I den regionala skyddsjakten på gråsäl fredas områden som används för sälens beståndsövervakning. Vidare kan områden som skyddas enligt vara direkt eller indirekt fredade. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten avser myndigheten att se över fredningen av ovan nämnda områden. Utskottet noterar att Havs- och vattenmyndigheten i regleringsbrevet för har fått i uppdrag att redovisa statistik om sälpopulationernas tillväxt och utbredning. Myndigheten ska även redogöra för de ekonomiska konsekvenserna av sälskador i det svenska fisket, och om möjligt för utveck- lingen av effekterna sedan den senaste undersökningen 2004. rör sälskador i fisket ska genomföras i samråd med och redovisas till Landsbygdsdepartementet . noterar utskottet att en utredning har tillsatts för att se över den svenska jakt- lagstiftningen (, dir. 2012:77 och 2013:66). ningen ska se över regelverket kring säljakten och se till att en för och gemensam förvaltningsplan för gråsäl och vikare utarbetas. ska pröva möjligheterna att regionalisera sälförvaltningen och klargöra möj- liga effekter på sälbeståndet vid en regionalisering. Utredaren ska även föreslå hur möjligheterna till jakt i svensk ekonomisk zon kan förenklas och hur hand- läggningen kan effektiviseras. Uppdraget ska redovisas senast den 30 decem- När det gäller frågan om skarv gjorde utskottet ett tillkännagivande till re- geringen i betänkande 2011/12:MJU14 Naturvård och biologisk mångfald. skottet anförde då att allmän jakt på skarv inte är tillåten till följd av EU-di- rektivet om bevarande av vilda fåglar (2009/147/EG). dock en viss möjlighet till undantag från reglerna, och kan enligt jaktförordningen (1987:905) besluta om skyddsjakt på skarv. rade att har haft en mycket kraftig ökning av skarv som har medfört att denna fågelart numera häckar i stora delar av landet. len till den snabba ökningen är flera, bl.a. har övergödning lett till mer till- gänglig föda i . Skarven har en negativ inverkan på naturen och är även en konkurrent till yrkesfisket. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att bör verka för att allmän jakt på skarv införs inom ramen för en översyn av EU:s fågeldirektiv. Enligt uppgift från är en översyn av art- och habitatdi- rektivet och fågeldirektivet inte aktuell inom EU. svar på interpellation 2011/12:436 att skyddet för hotade arter och livsmiljöer är en av de viktigaste miljöfrågorna både nationellt och internationellt. tiva regelverk är viktiga för att värna den biologiska mångfalden. tivet och art- och habitatdirektivet har en avgörande betydelse för skyddet av den biologiska mångfalden inom EU. ionen presenterat en vägledning om hur skyddsjaktsbestämmelsen i fågeldi- rektivet kan tillämpas när det gäller skarv (Great cormorant – Applying dero- gations under Article 9 of the Birds Directive 2009/147/EC). turvårdsverket i samråd med Havs- och vattenmyndigheten och efter samråd med länsstyrelserna, övriga berörda myndigheter och organisationer 2014 tagit fram en nationell förvaltningsplan för skarv. görs bedömningen att skarven har en gynnsam bevarandestatus och att skador på fisket i möjligaste mån bör förebyggas genom redskapsutveckling, utveckl- ing av skrämselmetoder och genom skyddsjakt. fungera som en vägledning för länsstyrelserna i den regionala förvaltningen av skarv samt för handläggning av skyddsjaktsansökningar avseende arten. Utskottet noterar att i beslut om upphävande av skydds- jakt på skarv genom äggprickning (beslut NV-03742-13 och NV-04459-13, daterat ) pekar på att minskade lokala fiskbestånd kan ha flera orsaker, exempelvis övergödning, storskaligt fiske och påverkan av andra arter såsom säl och skarv. Verket anför vidare att skarven är en generalist när det gäller födovalet och att den i första hand äter de fiskarter inom ett visst storleksintervall som är vanligast förekommande på den aktuella platsen. Flertalet fiskarter som skarven äter är fiskar som saknar kommersiellt intresse. Det är därför mycket svårt att bedöma i vilken omfattning skarvpredation medför en negativ påverkan för yrkesfisket och fritidsfisket. I vissa miljöer är skarvens negativa påverkan på fisket tydligare klarlagd. Detta gäller främst i insjöar, mindre havsvikar och åmynningar. Däremot har det, trots ett flertal studier, inte kunnat påvisas några tydliga effekter av skarvpredation på fiskpopulationerna i skärgårdar och mer öppna kustvatten. Sentida studier visar att påverkan av skarvens predation på kommersiellt viktiga fiskarter är låg. menar att bl.a. väl underbyggda regionala förvaltningsplaner för skarv skulle kunna bidra till mer kunskap om skarvens påverkan på det kommersiella fisket. Som framgått av ovanstående redovisning pågår ett omfattande arbete i fråga om förvaltning av säl. Vad gäller skarv konstaterar utskottet att det finns såväl nytt vägledningsmaterial som en ny förvaltningsplan. Mot bakgrund av vad som anförts är utskottet inte berett att förorda några ytterligare initiativ utan föreslår att motionerna 2013/14:MJ438 (M), 2013/14:MJ496 (M) yrkandena 1 och 2, 2013/14:MJ246 (S), 2013/14:MJ388 (S), 2013/14:MJ306 (C) och 2013/14:MJ24 (SD) yrkande 5 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller vindkraftens påverkan på rovfåglar och fladdermöss konstaterar utskottet inledningsvis att fastställde en planeringsram för vindkraft som innebär att det 2020 ska finnas planmässiga förutsättningar att bygga vindkraft för en årlig elproduktion på /år, varav /år på land och /år till havs (prop. 2008/09:163, bet. 2008/09:NU25, rskr. 2008/09:301). Utbyggnaden av vindkraft ska öka andelen förnybar energi. Uppförande av ett vindkraftverk som är högre än eller uppförande av flera vindkraftverk ska prövas enligt 9 kap. antingen genom en anmälan eller genom en ansökan om tillstånd. Vidare kan tillsynsmyndigheten förelägga en verksamhetsutövare att ansöka om tillstånd enligt 9 kap. 6 a § om verksamheten medför risk för betydande olägenheter för miljön. En ansökan om tillstånd ska innehålla en miljökonsekvensbeskrivning (MKB) enligt 6 kap. 3–10 §§ . I MKB:n ska de direkta och indirekta effekter som verksamheten kan medföra på t.ex. djur identifieras och beskrivas. MKB:n ska också möjliggöra en samlad bedömning av verksamhetens effekter på miljön. och har genom kunskapsprogrammet Vindval tillsammans tagit fram en rapport om vindkraftens effekter på fåglar och fladdermöss (rapport 6467). Enligt rapporten har vindkraftverkens placering i relation till topografi och omgivande miljö i övrigt en avgörande betydelse för hur många fåglar och fladdermöss som riskerar att dödas. tigaste åtgärden för att undvika kollisioner är därför att identifiera riskabla lä- gen och att undvika att placera vindkraftverk där. När det gäller fladdermöss är olyckorna förutsebara med avseende på tidpunkt och väderförhållanden och tillfällig avstängning av verken kan därför enligt rapporten reducera antalet I rapporten presenteras en modell för bedömning av lokali- seringens risk samt förslag på vad som bör ingå i en MKB när det gäller fåglar I ett antal domar har frågan om vindkraftens påverkan på fåg- lar och fladdermöss prövats. I en dom av (mål nr M 7865- 12) slog Mark- och fast att när det gäller skydd av arter är artskyddsförordningen att se som en precisering av vad som följer av mil- jöbalkens allmänna hänsynsregler. Av 4 § artskyddsförordningen (2007:845) tillsammans med bilaga 1 till förordningen framgår att det är förbjudet att bl.a. avsiktligt störa eller döda vilda fåglar och fladdermöss och att skada eller för- störa djurens fortplantningsområden eller viloplatser. En del i lokaliseringsbe- dömningen enligt 2 kap. 6 § blir därför att bedöma om det finns en beaktansvärd risk att fridlysta arter såsom fåglar eller fladdermöss skadas av den planerade verksamheten. I en dom av (mål nr M 10072-12) slog Mark- och även fast att det vid lokalise- ringsbedömningen ska göras en helhetsbedömning i fråga om vindkraftseta- bleringens påverkan på ett område som fågellokal. inte kan visa att lokaliseringen är lämplig enligt 2 kap. 6 § är verk- samheten inte tillåtlig. När det gäller vilka nivåer för förluster av fredade rov- fåglar och fladdermöss som kan tolereras för att en vindkraftsetablering ändå ska anses tillåtlig vill utskottet även hänvisa till den utredning som regeringen planerar att tillsätta för att se över artskyddsförordningen och angränsande re- gelverk på artskyddsområdet. Mot bakgrund av det anförda föreslås att motion 2013/14:MJ24 (SD) yrkande 4 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, M, C, SD) om allemansrätten. Jämför reservationerna 32 (S) och 33 (SD). Ett stort antal motioner behandlar frågor om allemansrätten. Enligt motion 2013/14:MJ363 av och (båda SD) bör regeringen tillsätta en utredning som konkretiserar vad allemansrätten innebär och som fastslår skillnaden mellan äganderätt och allemansrätt. Det borde införas en särskild lag för allemansrätten så att både privatpersoner och juridiska personer kan fortsätta att ha tillgång till naturen utan att skada den eller enskilda På liknande sätt efterlyses en översyn av allemansrätten i motionerna 2013/14:MJ276 av (M), 2013/14:MJ315 av (M), 2013/14:MJ410 av de (M), 2013/14:MJ201 av och (båda C) och 2013/14:MJ456 av och (båda C). Översynen ska klargöra en lämplig gränsdragning mellan när en arrangör fritt kan utnyttja annans mark för kommersiella ändamål och när ersättning måste avtalas med markägaren för intrånget i fråga. I motionerna 2013/14:MJ231 av och (båda M) och 2013/14:MJ323 av (M) yrkande 3 anförs liknande argument. Enligt motionärerna borde det dessutom bli enklare att avhysa människor som inte respekterar allemansrättens gränser. Detta framhålls även i motion 2013/14:MJ455 av och (båda C). I motion 2013/14:MJ397 av och (båda S) betonas att allemansrätten innebär både rättigheter och skyldigheter. Missbruk av allemansrätten kan leda till sanitära problem och nedskräpning. Enligt motion 2013/14:MJ265 av (M) borde regeringen initiera en informationskampanj om allemansrätten och hur den ska tolkas och förstås i vår samtid. Många känner inte till vilka begränsningar som följer av allemansrätten. Enligt motion 2013/14:MJ431 av m.fl. (M) bör en sådan informationsinsats ske på flera olika språk för att nå ut till exempelvis utländska bärplockare. I kommittémotion 2013/14:MJ489 av m.fl. (S) yrkande 1 betonas i stället att företag som verkar i naturmark skapar viktiga arbetstillfällen i glesbygderna och är en verksamhet som behöver utökas snarare än ytterligare regleras. I motionen förespråkas en utökad dialog mellan företagen och markägaren för att klarlägga vad allemansrättens skyldigheter innebär. När det gäller frågor om allemansrätten kan det inledningsvis nämnas att friluftsliv är ett allmänt intresse. Staten har ett ansvar för att skapa förutsättningar för ett rikt och varierat friluftsliv och för att försäkra tillgången och förbättra tillgängligheten till naturen. Det är viktigt att det finns attraktiva och upplevelserika natur- och kulturmiljöer i alla delar av landet, inte minst i närheten av tätorterna. Friluftslivet har också stor betydelse för samhället i stort, främst för en hållbar regional tillväxt, landsbygdsutveckling och förbättrad folkhälsa. antog mål för friluftslivspolitiken (prop. 2009/10:238, bet. 2010/11:KrU3, rskr. 2010/11:37 och 2010/11:38). Friluftslivspolitikens övergripande mål är att stödja människors möjligheter att vistas ute i naturen och utöva friluftsliv där allemansrätten är en grund för friluftslivet. Alla människor ska ha möjlighet till naturupplevelser, välbefinnande, social gemenskap och ökad kunskap om natur och miljö. Utskottet har tidigare behandlat frågan om allemansrätten och dess påverkan på äganderätten, senast i betänkande 2011/12:MJU14 där följande anfördes. Allemansrätten är inskriven i 2 kap. 15 § regeringsformen. behandlas även i 7 kap. 1 § . Allemansrätten är den begränsade rätt som var och en har att använda någon annans fastighet, framför allt genom att – åtminstone till fots – färdas över den och att vistas på Nyttjandet får inte gå så långt att fastighetens ägare (eller någon annan med särskild rätt till fastigheten, t.ex. en nyttjanderättshavare) lider nämnvärd olägenhet eller ekonomisk skada. Utskottet konstaterade att organiserat kom- mersiellt utnyttjande av allemansrätten, t.ex. av reseföretag, kan medföra stör- Ett sådant utnyttjande är i och för sig tillåtet även utan markägarens medgivande men kan förbjudas om det blir för intensivt. I motiven till miljö- balken (prop. 1997/98:45 del I s. 302) anför regeringen att det är tveksamt om en organisatör ska få utnyttja en fastighet kommersiellt och mer eller mindre permanent utan ägarens tillstånd. Sådana rådighetsfrågor behandlas dock inte i utan bör enligt motiven som tidigare lösas i rättspraxis. gäller att arrangemang av någon betydelse inte bör ske utan markägarens med- givande men att det för förbud rimligen bör fordras att man kan befara skada eller olägenhet för markägaren. I ett rättsfall (NJA 1996 s. 495) fann Högsta domstolen att ett företag som ordnat organiserad forsränning hade utnyttjat en fastighet för intensivt. Eftersom utnyttjandet hade medfört avsevärda skador och olägenheter fann att organisatören saknade rätt att utan medgivande av fastighetsägaren arrangera eller på annat sätt medverka till den Utskottet noterade att organiserat friluftsliv även kan utlösa en skyldighet att göra en anmälan för samråd enligt 12 kap. 6 § , om verksamheten kan medföra skada på naturmiljön. gerande företag kan även enligt allmänna regler bli skadeståndsskyldigt för en skada på fastigheten om företaget eller dess anställda exempelvis brustit i hän- syn till markägaren vid sin planering eller gett felaktig eller otillräcklig in- formation till deltagarna om deras skyldigheter enligt allemansrätten (jfr 2 kap. 1 § och 3 kap. 1 § skadeståndslagen). Utskottet betonade i betänkande 2011/12:MJU14 särskilt vikten av ökad kunskap samt dialog mellan kommer- siella nyttjare och markägare. Utskottet vidhåller det som utskottet tidigare anfört men följer noga utvecklingen på området. Därmed föreslås att motion- erna 2013/14:MJ397 (S), 2013/14:MJ489 (S) yrkande 1, 2013/14:MJ231 (M), 2013/14:MJ265 (M), 2013/14:MJ276 (M), 2013/14:MJ315 (M), 2013/14:MJ323 (M) yrkande 3, 2013/14:MJ410 (M), 2013/14:MJ431 (M), 2013/14:MJ201 (C), 2013/14:MJ455 (C), 2013/14:MJ456 (C) och 2013/14:MJ363 (SD) lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, V, KD) om terrängkörning och vissa rättsliga frågor. Jämför reservationerna 34 (S) och 35 (S, MP, V), 36 (S) och 37 (V). Enligt motion 2013/14:MJ234 av (KD) bör det göras en översyn av terrängkörningslagen. Skoterkörning innebär att snö packas och förhärdas till is på ett sätt som förlänger tjäle i marken.