bet · H101FiU34 · 2014-06-04 00:00:00 — Man har sänkt inkomstskatterna, men genom att man inte har bidragit tillräckligt mycket till kommun- och landstingssektorn har kommunerna och landstingen i stället tvingats höja sina kommunalskatter och landstingsskatter.Det är en skatteväxling som gör att det framför allt är de med höga inkomster som gynnas. Det är ju de som betalar skatlig skatt, medan alla betalar kommunalskatt på lika villkor. Det är en skatteväxling som jag tycker leder åt fel håll och som inte svarar på de utmaningar vi står inför.Miljöpartiets vision är vi ska kunna göra de satsningar som behövs för att alla ska kunna lita på skolan, på vården och på omsorgen i och för att vi ska ha en kollektivtrafik som ger människor ett miljövänligt och effektivt sätt att ta sig till arbetet . Därför har vi helt andra prioriteringar.Eftersom det här är en skrivelse har vi valt att inte reservera oss, utan vi har ett särskilt yttrande som redovisar vår politik. Jag hänvisar intresserade åhörare till att läsa vidare i vårt särskilda yttrande. Den som gör en resa har ofta något att berätta. Resan kan företas rent geografiskt, men den kan också företas i tid.När riksdag fattade beslut om införandet av allmänna pensioner var medellivslängden i . Pensionsåldern - det är mindre intressant.I dag är medellivslängden hos oss svenskar omkring . Det är en otrolig skillnad. Vad som är ännu bättre, herr talman, är att allt fler svenskar efter sin pension lever allt fler år som friska utan att behöva ta del av framför allt sjukvården. , ledamot av denna kammare, har sagt att man bör leva hela livet, dock inte , för då är man ofta väldigt vårdkrävande och kostnadskrävande. Och så är det.En sådan här debatt riskerar att bli sifferbemängd, men jag ville ändå ta fram dessa siffror för att förklara och visa att välfärden i har ökat oerhört mycket. Vi ska vara glada för detta. När man sedan fortsätter resan och lyssnar kan man ofta höra talas om alla dessa brister i välfärden. De är många. De ouppfyllda förväntningarna är från tid till annan, som en gång sade, oändliga. Vi har inte nått fram, och vi kommer aldrig att nå hela vägen.Vi betalar vår välfärd på tre olika sätt: genom kommunalskatt, genom statsbidrag och genom avgifter. Därutöver finns inga intäkter - möjligen finansiella, men det är en annan sak. Denna välfärd är tämligen god om man jämför med den i många andra länder. Likväl är det i en sådan situation som vi befinner oss i naturligt att titta på vilka brister vi har. Vi måste finansiera detta, och ett par av partierna i denna kammare finansierar nästan alla sina reformer genom att köra sedelpressarna fortare och fortare. Det är någonting som jag tror är förödande för välfärden i längden.Vi måste se till att det finns finansiella resurser och människor som kan arbeta inom den offentliga skattefinansierade vården. Vi kan konstatera att utvecklingen med något litet avbrott 2007 går i riktningen att allt fler människor i vårt land arbetar inom den skattefinansierade sektorn. Man kan beklaga detta, och man kan tycka att det är bra. var det 1 076 000, vilket är 13 000 fler än det tidigare . Av alla anställda i hela landet är numera anställda inom kommuner och landsting.Man ska kunna bo var man vill i och veta att det finns en social trygghet i detta. För den sakens skull har vi ett kommunalt skatteutjämningssystem som innefattar två delar, dels på inkomstutjämningssidan, dels på kostnadssidan. Dessa system blandas ofta samman. När jag satt utjämningskommitté fick jag lära mig att det finns många siffror i det här landet. Jag kan säga att jag aldrig har sett så många siffror, och de kördes korsvis fram och tillbaka över alla 290 kommuner och 21 landsting. Man kan köra dem på det viset och få otroligt stora packar av siffror vid varje sammanträde.Jag lärde mig också att vi trots allt har ett ganska effektivt utjämningssystem. Jag tillhör dem, herr talman, som gärna står bakom detta. De kommuner, särskilt storstäderna, som har goda skatteintäkter måste vara med och fördela detta till andra kommuner. Annars skulle vi inte kunna hålla landet samman. Skatteutjämningssystemet på inkomstutjämningssidan gör att vi betalar till kommuner i glesbygd medan man själv därifrån får betala per invånare. Jag tycker att det är ganska bra, och vi ska slå vakt om detta.Man bör i ett sådant här anförande inte tala alltför . Men det finns två saker som har diskuterats här tidigare som jag ändå skulle vilja ta upp.Pia tycker att det finns brister i skolan. Det kan man hålla med om. Tyvärr har inte dessa brister uppstått , som tog som tideräkningens början. De har fortgått under åtminstone . Sedan sade någonting som jag tyckte var uppseendeväckande. Jag vill ställa en fråga till henne. Hon sade: Ingenting har gjorts . Vi ska inte ha en lång skoldebatt här, men vi vet att det är otroligt många reformer som har gjorts under de här åtta åren. Annars säger alltid att vi har gjort för många reformer och att det har gått för fort. säger att ingenting har gjorts. Detta går inte ihop. Man måste bestämma sig för någon linje. Har det gjorts för lite, eller har det gjorts för mycket? Det är frågan man måste ställa sig.Sedan kommer följdfrågan. Om nu ingenting har gjorts behöver man ju inte ta tillbaka någonting; det förstår jag också. Men om det har gjorts en massa saker - vad är det då som ska tas tillbaka av de långa rader av skolreformer som har kommit ? Det är en intressant valfråga. Exakt vilka reformer är det som ska tas tillbaka? Kanske är det ingenting. Det vore intressant att få besked på den punkten.Allra sist kommer jag till en synpunkt som Per hade och som är finansiellt intressant, nämligen återbetalningen av Afa-medlen - försäkringsmedlen - . Jag håller med Per om att den typen av återbetalningar kan snedvrida den finansiella redovisningen. Men Per glömde en annan sak: Orsaken till att vi har fått väldiga återbetalningar till kommunsektorn på i storleksordningen 10 miljarder , tror jag att det är, är att sjukskrivningsfrekvensen bland kommunanställda har minskat så pass mycket fram till . Det är det som är själva grundorsaken till att man nu tar ut lägre avgifter. Det är någonting som vi ska glädja oss åt, för vi ska vara angelägna om att de anställda i den skattefinansierade sektorn har god hälsa. Aldrig har så mycket pengar gått till välfärd som . Oavsett hur man räknar - om man räknar per invånare i land eller om man försöker justera för olika former av kostnadsökningar - blir resultatet detsamma. Aldrig har vi satsat så mycket på vård, skola och omsorg och andra välfärdstjänster som just nu.Detta är glädjande, men ännu mer glädjande blir det givet den utveckling vi har haft på vår kontinent, , . Det här är långt ifrån verkligheten i alla länder. Vi är i tillbaka på nivåer som vi hade före finanskrisen när det gäller antalet arbetade timmar och antalet anställda i svenska kommuner och landsting. När man ställer frågan till många av våra grannländer och våra europeiska vänner om de har det bättre eller sämre nu än före finanskrisen blir svaret tyvärr att det har blivit betydligt sämre. En rad välfärdstjänster har upphört att existera eller har försämrats mycket kraftigt på grund av att man helt enkelt inte har haft råd att upprätthålla välfärdstjänsterna.Svaret på varför vi har klarat detta i är givet: Trots finanskrisen är det ungefär 250 000 fler som arbetar i än det var när vi tog över makten . Detta är den viktigaste inkomstkällan för kommunerna och landstingen.Vi har tre nivåer i där vi väljer politiker och ger dem beskattningsrätt. Det är kommun, landsting och vi här på den nationella nivån. Det som sker nu ute i kommunerna och landstingen är just att man tack vare ett större antal arbetade timmar och tack vare att det är fler som går till jobbet och betalar skatt kan upprätthålla välfärdstjänsterna. Detta facit är inget annat än fantastiskt.Jag tänkte fortsätta att tala lite om jobben, om utvecklingen i hela vårt land och att hela landet ska vara med på utvecklingsvågen, och jag tänkte tala lite om nytänkande och innovation. Det är något som den offentliga sektorn är beroende av och behöver.Precis som jag har nämnt arbetar 250 000 fler i . har den högsta sysselsättningsgraden i hela Europeiska unionen. Det är grunden till att det går att finansiera skola, vård och omsorg och annat som sker ute i våra kommuner och landsting.Men vi är inte klara här. Alliansen har satt upp ett mål om att skapa åtminstone 350 000 ytterligare jobb, och målet är att fem miljoner svenskar ska gå till jobbet . För det krävs fortsatta reformer för mer företagande och fler jobb. Här finns fortfarande mycket kvar att göra. Det behöver bli en bättre matchning på arbetsmarknaden, och Arbetsförmedlingen måste förbättras och förändras i grunden. Det behövs fortfarande reformer och åtgärder för att stärka nyföretagandet och de växande företagen i - jobbskaparna - som ännu inte är gjorda. Svensk företagsamhet är fortfarande, trots där det ständigt har blivit lite bättre, överreglerad och överbeskattad. Det finns mycket kvar att göra.När det gäller att få landets alla kommuner på utvecklingståget finns mycket som måste göras, och som görs, från det här huset för att skapa de likvärdiga förutsättningarna. finns ett nytt system för skatteutjämning på plats. sagt alla landsbygds- och glesbygdskommuner i landet står som nettovinnare i systemet och har betydligt mer pengar att satsa på skola, vård och omsorg.Landets storstadskommuner, som ofta är inflyttningskommuner och är framgångsrika på sina sätt, är alla nettobetalare, det vill säga betalar in mer pengar. De kommuner som vi kan se från det här huset, i , bidrar med betydligt mer pengar i det nya systemet, vilket är helt rätt. Det skapar förutsättningarna för en sammanhållen utveckling.Det finns också mycket annat som ska göras för att skapa förutsättningar för jobben. Det viktigaste för kommunerna, oavsett var de finns, kommer alltid att vara antalet arbetstillfällen och företagandet. Det är därifrån pengarna kommer. Här gäller det att investera smart för att skapa förutsättningarna. gör vi en historiskt stor satsning på bredbandsutbyggnad. Potten för digital infrastruktur i det kommande landsbygdsprogrammet kommer att mer än fördubblas till . Det skapar en robust infrastruktur för folk och företagande i landets alla kommuner.Utöver det öppnar vi för nya sätt att förbättra mobiltäckningen. Också det är ett otroligt viktigt instrument för att locka till inflyttning och företagande både i städer och ute i landet. kommer vi att öppna 700-bandet, som tidigare höll digital-tv, för mobildata så att man kan prata, surfa och göra affärer oberoende av tid och plats.Oavsett hur många som jobbar, oavsett hur bra förutsättningar som finns i form av infrastruktur och så vidare, finns också annat som måste vara på plats , nämligen nytänkande och innovation inom offentlig sektor. Så pass stora är välfärdsutmaningarna.Befolkningen åldras. Glädjande nog blir det nu troligtvis fler barn i förskola och så vidare. Det innebär att det blir ökade kostnader. Men det blir också ständigt högre och högre förväntningar på välfärdstjänsterna som produceras i kommuner och landsting. Det som var bäst i världen och folk var mer än nöjda med är inte det . Vi förväntar oss, på goda grunder, att skola, vård, omsorg och andra välfärdstjänster ständigt ska leverera lite mer.För att klara av detta utan att det blir en kostnadschock som vi inte klarar av givet de offentliga finanserna krävs mer kvalitet, mer pang för pengarna, mer välfärd per krona. Den viktigaste faktorn för att åstadkomma detta är de valfrihetsreformer som har kommit på plats i . Jag kan välja skola, vem som kommer hem till mig från , välja olika utförare och olika innehåll i välfärdstjänsterna utifrån mina behov. Om man kan välja, och också välja bort, innebär det i sig en ständig strävan efter att bli lite duktigare, att prestera lite mer upplevd nytta och upplevt värde för slutanvändaren, för dem som tar del av våra välfärdstjänster.När det gäller valfrihet och olika alternativ är debatten tyvärr extremt Stockholmsfixerad och Stockholmscentrerad. Det stora problemet i är inte för mycket valfrihet utan för lite. I många kommuner finns inga alternativ till vare sig den kommunala , skolan, äldreboendet eller vad det kan vara. Det är kommunala monopol som fortfarande gäller - av olika anledningar.När det gäller omsorgen är det många kommuner som med näbbar och klor kämpar för att slippa öppna för och tillåta alternativ. Många kommuner har än inga friskolor. De senaste PISA-mätningarna visar sämst resultat i de kommuner där det inte finns någon valfrihet eller några alternativ över huvud taget. Därför måste det arbetet fortsätta. Valfriheten måste nå fler och får inte stanna vid ett storstadsprivilegium.Herr talman! Jag har talat om jobb, och jag har talat om att få med landsbygden, hela landet, på utvecklingståget. Jag har talat om vikten av innovation och nytänkande i mitt anförande. Det största hotet mot alla de områdena är oppositionspolitiken.När Alliansen lägger fram förslag om en reform, från restaurangmomsens förändring till paket för utveckling av företagande, handlar debatten om hur många jobb som skapas. Olika röster säger olika saker, men debatten handlar alltid om antalet nya jobb. När vi granskar oppositionens alternativ ställer vi oss frågan hur många som försvinner. Det finns olika siffror - några är lägre och några är högre - men det är alltid samma visa. Jobb kommer att försvinna om oppositionens politik får fotfäste och förverkligas.När det gäller jobben i hela landet är de nya skatterna på företagsamhet, som alla oppositionspartier levererar, det stora hotet. När det gäller nytänkande och innovation är det stora hotet att Socialdemokraterna, numera är emot valfrihet och att det ska finnas ett flertal aktörer. Många skolor, äldreboenden och väl fungerande verksamheter måste i praktiken stänga vid ett maktskifte.Det finns helt enkelt goda anledningar för oss som står för jobb, utveckling av landet och innovation och nytänkande att vara tydliga i den valrörelse vi strax går in i. Så pass viktigt blir valet: Det är ett vägval om det ska bli fler eller färre jobb, om det ska bli utveckling i hela landet eller bara på , om vi ska fortsätta att öppna för innovation och nytänkande. De är de viktigaste frågorna för utveckling i den kommunala sektorn, och vi kommer att fortsätta att driva på för det som är rätt och riktigt för att skapa utveckling och . kunde ha sagt: Heja riskkapitalister! Fortsätt att leka affär i välfärden.Det är ni bäst på. Eller hur?Emil kunde också ha talat om att den gigantiska bredbandssatsningen kostar lika mycket som privat städning - den satsning ni gör på RUT.Jag har blivit fundersam av att lyssna på debatten. Ingen från högern har nämnt välfärdens betydelse för kvinnors levnadsvillkor. Man har inte tagit ordet jämställdhet i sin mun. Jag funderar ofta över hur mycket ojämställdhet ett land tål.Vi talar gärna ofta om hur långt vi har kommit i strävan efter jämställdhet, och vi slår oss gärna för bröstet. Om vi tittar oss omkring kan vi dock se att vi lever ojämställda liv. halkar efter i rankningarna. Kvinnors livsvillkor synliggörs inte i den ekonomiska politiken, inte heller i den här så centrala debatten om kommunernas ekonomi.Att födas till kvinna betingar ett högt pris. Under ett liv tjänar vi 3,6 miljoner mindre i genomsnitt än en man. Då är inte ens pensionen inräknad.Vår hälsa påverkas av dubbelarbetet, och som tack för det har vi av högern fått en sjukförsäkring som det inte går att lita på. Den ger oss inte ens rätt att vara sjuka när vi är det. Dessutom får vi ofta sluta våra liv som fattigpensionärer. Vi kvinnor är helt enkelt beroende av välfärdssamhället för att våra liv ska fungera. Välfärdstjänsterna som äldreomsorg och barnomsorg är vår medsyster. Vi är beroende av en väl utbyggd offentlig sektor. Och det är vi som betalar priset när den inte fungerar, när resurserna inte räcker till. Vi kvinnor bär välfärden på våra axlar.Alldeles har vi kunnat ta del av larmrapport efter larmrapport om hur sjukskrivningstalen ökar och hur vård- och omsorgspersonalen slits ut. Så blir det när resurserna inte räcker till. Det är delade turer, det är visstider och det är deltider. Och det är alldeles otillräckligt med resurser. vet vi att vi behöver anställa ytterligare 100 000 för att hålla dagens kvalitet i välfärden . Dessutom saknas ungefär 50 miljarder för att klara dagens kvalitet i välfärden. Det har högern inte nämnt med ett enda ord.Nu står vi återigen inför en sommar då fackförbunden slår larm om kris. Jag kommer ihåg då sjuk- och förlossningsvården i till exempel men också här i gick på knäna. 260 kvinnor i som skulle föda fick vända i dörren. Och det moderata manliga regionrådet sade att det inte handlade om brist på resurser utan lite dålig planering. representant var i stället tydlig med att man med anorektiska organisationer under ordinarie verksamhetsår inte klarar av semestrar. Det handlade alltså om resurser. Vi får två vitt skilda bilder. Men så blir det väl. Man blundar gärna för verkligheten när man helst av allt sänker skatten och vill inte gärna se konsekvenserna av det valet när det stirrar en blint i ögonen. 27 gånger mer har lagts på skattesänkningar än till vård, skola och omsorg . Låt mig göra en enkel jämförelse av högerns prioriteringar. Högern lägger mer på än på de svårast sjuka äldre, de multisjuka. Det är alltså långt viktigare att lägga skattepengar på privat städning för välbeställda på och i än att satsa på multisjuka äldre.Mellan 2006 och 2013 ökade den kommunfinansierade sysselsättningen med ungefär 6 000 personer, men ökade befolkningen med 400 000. Totalt är antalet anställda per capita därmed lägre än det var 2006. Denna utveckling kan jämföras med den föregående sjuårsperioden, 1999-2006. Då ökade sysselsättningen med 63 000 personer. Antalet äldre som får plats på äldreboende är också färre än 2006. Det är flera tusen färre anställda i äldreomsorgen än 2006 som vi har fått fler äldre. Och av de demenssjuka får plats på ett äldreboende. I sjukvården stänger 15 av 21 landsting vårdplatser på grund av personalbrist. Gruppstorlekarna på fritids blir allt större, och antalet barn per pedagog i förskolan blir allt fler.Ett bra sätt för en förtroendevald att se vad som händer i en verksamhet är att praktisera i den. På det sättet får man höra hur det faktiskt är. Man får höra hur de äldre ser på den vård och omsorg de får, hur de anställda upplever sin situation, vad som efterfrågas och vad som behövs. Jag har praktiserat i många kommuners hemtjänst och äldreboenden, och jag har mött hårt arbetande människor, framför allt kvinnor, som är stolta över det arbete de utför. De sliter för att räcka till. Men de räcker inte till.Jag har sett fantastisk verksamhet och personal som verkligen bryr sig om de äldre. Men jag har också sett en äldreomsorg med alltför lite resurser. Vi har knappt hunnit in förrän det har varit dags att gå igen. Mikrolådan värms, och bestick tas fram. Men när maten står på bordet och ska ätas är vi nästan ute genom dörren. Vi har blivit glatt bemötta av de äldre när vi har kommit, men tiden vi har haft för att möta dem har varit knapp. Många suktar efter sällskap, men vi har fått gå. Man har hållit mig i armen och frågat: Snälla kan ni inte stanna? Men vi får säga nej. De äldre säger: Kan ni inte stanna på kaffe åtminstone eller sitta ned ? Det gör ont i en att höra sådant. Jag ska inte möta det , men det ska de anställda i äldreomsorgen göra.Jag har varit i kommuner där all fortbildning är indragen och där delade turer är vardag. Jag har läst budgetar med vikariekostnader bara för sommarhalvåret, utan restider inlagda och med underbudgeterade bensin- och telefonkostnader och så vidare. Jag har mött chefer med ansvar för fler anställda än de kan hantera - 77 anställda per chef. Och vikarier är en ständig bristvara. De äldre som jag har mött har beskrivit hur tacksamma de är över den hjälp de får och hur beroende de är av att det faktiskt fungerar. De berättar att de gärna skulle vilja att personalen inte behövde stressa så mycket och att de tycker synd om personalen. Många tar upp att det kommer många olika personer och att de vill få mer tid. De vill ha sällskap, kunna prata, kunna fika och kunna göra något oväntat. Inte en enda har sagt att de vill välja mellan olika bolag i äldreomsorgen. Kommunerna kommer inte att kunna lösa resursbristen själva, hur mycket de än prioriterar. De måste få ökade statsbidrag. Äldreomsorgen måste få mer resurser. föreslår öronmärkta statsbidrag för att anställa fler i äldreomsorgen. Kommunerna ska få pengar till utbildning av de anställda och för att kunna ta in vikarier . Vi avsätter också pengar för att de äldre ska få mer tid som de själva kan bestämma över. Det är verklig valfrihet. Dessutom vill vi att avgifterna sänks till max så att alla som behöver hemtjänst också har råd att anlita den, även arbetarklassens kvinnor. Vi väljer välfärd före skattesänkningar och solidaritet och omtanke före girighet.Herr talman! när man skaffar barn ska man inte enbart planera för att man ska ha jobb och bostad med mera. Man måste också planera om förlossningsvården är tillräckligt bemannad vid den tid barnet kan tänkas komma. förlossningsvård har kris, och likaså. Mammorna i får åka till och mammorna i till eller till . I vet man inte riktigt vart man ska åka, och mammorna i får åka till eller till eller till vad? Det är svensk välfärd . har föreslagit en satsning på förlossningsvården och hela kedjan av kvinnohälsovården. Vi vill att kvinnor ska kunna föda tryggt.Herr talman! Genom medierna får vi ständigt ta del av berättelser om hur välfärden urholkas i jakten på snabba vinster. På Hälsans förskolor fick barnen knäckebröd och vatten till frukost och mellanmål i stället för riktig mat. När verksamhetschefen ingrep och köpte mat blev hon utskälld av styrelsen eftersom pengarna skulle gå till uppköp av nya förskolor och till fina bokslut. Vi har kunnat läsa om hur en dement man låstes in i en skrubb, om hur anhöriga blivit tvungna att gå in och jobba på underbemannade äldreboenden och om hur elever får se sina skolor stänga på grund av misskött ekonomi. Vi har läst att anställda på äldreboenden får tackbrev av bolaget de är anställda av när de äldre på boendet blir sämre; då får bolaget nämligen mer betalt. Detta är de konkreta resultaten av vinstjakten i den svenska välfärden som gärna hyllar.Det är riskkapitalbolag, holdingbolag, skatteplanering, skatteflykt, räntesnurror, ränteavdrag, vinster, uppköp, försäkringar mot skolnedläggningar, konkurser och företag som vare sig betalar avtalsenliga löner, pensionsinbetalningar eller moms och skatter. Det är fiffel och bedrägerier. Så ser svensk välfärd ut . Det är styrelser befolkade av män med erfarenhet från oljeindustri, elektronik och pappersservetter men utan erfarenhet från arbete i välfärden. Och det är knappast intresse för verksamheten som driver dem. Men till välfärden kommer de, och de blir inte besvikna på villkoren. Ingen annanstans kan de få sin verksamhet betald med skattebetalarnas pengar på detta vis. Det är vi som betalar vinster, konsumtion, produktion, löner, lokaler, reklam och uppköp av nya verksamheter. Det återstår bara att sälja i rätt läge. Då är högsta vinsten nådd.Denna utveckling har drivits av regeringen som har lagt fram förslag till tvingande lagstiftningar och bidrag till kommuner som privatiserar. Det är i grunden regeringens ansvar, ett politiskt ansvar, att situationen är så illa som den är. Det grundläggande problemet i välfärden när vinstintressena släpps fria är girigheten. Privata vinstdrivande bolag är just privata vinstdrivande bolag. Kapitalismen fungerar på det sättet.Om nu kvaliteten vore i fokus, som sade, skulle man se till att pengarna går dit de ska. Men 9 miljarder i privata vinster talar sitt tydliga språk. Det är 9 miljarder mindre till bättre kvalitet.Jag tycker att vi borde göra annorlunda.