bet · H101CU9 · 2014-01-27 00:00:00 — Avhysning får ske tidigast från det att hyresgästen fick tillfälle att yttra sig eller, om hyresgästen är bosatt utomlands, från det att underrättelse sändes till honom eller henne (16 kap. 3 § UB). Om det behövs av hänsyn till hyresgästen får medge anstånd med avhysningen från utgången av fyraveckorsfristen. Föreligger synnerliga skäl får anståndet utsträckas , om skälig ersättning betalas för hela den anståndstid som har medgetts av myndigheten (16 kap. 4 § UB). Medger hyresvärden uppskov med avhysningen och varar uppskovet över för ansökan, är ansökan förfallen, om det inte finns särskilda skäl att godta ytterligare uppskov (16 kap. 5 § UB). När ansökan om avhysning från en bostad har gjorts ska underrätta socialnämnden i den kommun där bostaden finns. Nämnden ska också underrättas om tiden för avhysningsförrättningen (16 kap. 2 § utsökningsförordningen [1981:981]). ska genom att höra hyresgästen eller på annat sätt förbereda avhysningen så att onödig skada undviks och avhysningen kan verkställas så enkelt och billigt som möjligt (16 kap. 3 § utsökningsförordningen). Inom bereds frågan om en översyn av hela utsökningsbalken. Enligt socialtjänstlagen (2001:453) har den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt rätt till bistånd av socialnämnden. Biståndet ska utformas så att det stärker den enskildes möjligheter att leva ett självständigt liv. Av 5 kap. 4 § socialtjänstförordningen (2001:937) framgår att när socialnämnden har fått en underrättelse enligt 16 kap. 2 § utsökningsförordningen om tiden för en avhysning ska nämnden sända en bekräftelse av mottagandet till . I bekräftelsen ska det anges vem som är ansvarig handläggare vid socialnämnden. En kopia av bekräftelsen ska sändas till den som avhysningen avser. har i sitt delbetänkande Frågor om hyra och bostadsrätt (SOU 2008:47) föreslagit en huvudregel som ska gälla vid prövningen av om en hyresgäst har åsidosatt sina förpliktelser i så hög grad att hyresavtalet skäligen inte bör förlängas. Den föreslagna huvudregeln innebär att hyresvärden först ska ha gett hyresgästen en rättelseanmaning för att avtalet ska upphöra. Förslaget avser inte endast situationer med upprepade betalningsdröjsmål utan också andra åsidosättanden från hyresgästens sida. Undantag ska gälla för sådana fall där kravet på rättelseanmaning med tanke på åsidosättandet i sig inte framstår som rimligt, t.ex. vid särskilt allvarliga störningar i boendet, eller om hyresgästen varnats på ett annat sätt. Om hyresvärden åberopar dröjsmål med betalning av hyran eller störningar i boendet som grund för att hyresavtalet inte ska förlängas, ska hyresnämnden underrätta socialnämnden i den kommun där lägenheten är belägen om detta, om inte hyresvärden redan har gjort det. Utredningsbetänkandet bereds inom . Avsikten är att utredningens förslag ska behandlas i en proposition med förslaget om stärkt besittningsskydd för våldsutsatta hyresgäster. Regeringens strategi för att motverka hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden Regeringen har utarbetat en strategi för att motverka hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden. Arbetet med detta har pågick 2007–2009. Syftet med strategin var att skapa en struktur som tydliggör att många aktörer på såväl nationell och regional som lokal nivå har ett ansvar och en roll i arbetet mot hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden. Från promemorian Hemlöshet – många ansikten, mångas ansvar (dnr S2007/1118/ ST), som anger strategins innehåll och omfattning, kan bl.a. följande hämtas. har ansvaret för att motverka hemlöshet till stor del kommit att vila på kommunernas socialtjänst, men för att arbetet mot hemlöshet ska bli långsiktigt framgångsrikt anser regeringen att fler aktörer måste engageras. Det framhålls att ansvar ska bestå. har haft i uppdrag av regeringen att leda, samordna och koordinera genomförandet av regeringens strategi i samråd med andra myndigheter (dnr S2006/1119/ST [delvis]). Enligt ett av fyra uppställda mål ska antalet vräkningar minska, och inga barn ska vräkas (mål 4). Regeringen har konstaterat att en väl utvecklad samverkan mellan , kommunen och fastighetsägarna leder till färre vräkningar. För att uppnå målet om att inga barn ska behöva uppleva en vräkning har enligt regeringens mening föräldrarna ett avgörande ansvar. är regeringen medveten om att detta ansvarstagande ibland brister och att det kan finnas många olika skäl till detta. Med ett systematiskt förebyggande arbete med ekonomisk rådgivning eller andra insatser kan en sådan situation undvikas. I regeringens strategi konstateras att de flesta som vräks blir vräkta på grund av bristande hyresbetalning. Ofta finns en komplicerad ekonomisk problematik i bakgrunden. presenterade på regeringens uppdrag fyra rapporter som på olika sätt är avsedda att ytterligare öka kunskapen på området. En av rapporterna är Vräkningsförebyggande arbete – stöd till socialtjänst och andra aktörer (i samverkan med , rapport ). Det är en vägledning till stöd för kommunerna i det vräkningsförebyggande arbetet. Vägledningen är i första hand tänkt att vara ett stöd för för att utveckla och säkra rutinerna i det vräkningsförebyggande arbetet, särskilt när det gäller barnfamiljer. Särskild tonvikt läggs vid möjlighet att agera för att förhindra att vräkningen genomförs. Information ges också om hur vräkningsförebyggande arbete kan bedrivas i praktiken. En utvärdering av strategin har genomförts, och har lämnat en slutrapport. har publicerat ett webbverktyg som fungerar som en kunskapsportal där information och verktyg finns samlade för dem som arbetar mot hemlöshet. Det kan erinras om att Utredningen om vräkning och hemlöshet bland barnfamiljer (2005:88) har framhållit vikten av ett förebyggande arbete och tidiga insatser för att motverka vräkningar bland barnhushåll, både ur ett samhällsekonomiskt och ett individuellt perspektiv. Utredaren ansåg att hyreslagen och utsökningsbalkens regler är tillräckliga för att ska kunna sköta sitt uppdrag, under förutsättning att organiserar sitt arbete väl och har en tillräcklig bemanning. Uppdrag att stödja kommunerna i planeringen av arbetet med att motverka hemlöshet Regeringen har beslutat att ge samtliga länsstyrelser i uppdrag att stödja kommunerna i arbetet med att motverka hemlöshet. I samband med att länsstyrelserna stöder kommunerna i deras arbete med att planera bostadsförsörjningen i enlighet med lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar får länsstyrelserna i uppdrag att analysera hur kommunerna beaktar arbetet med att motverka hemlöshet. Länsstyrelserna ska ge kommunerna stöd och råd i planeringen med att motverka hemlöshet i synnerhet bland barnfamiljer som drabbas av vräkning. Efter en inledande redovisning av hur uppdraget planeras att genomföras ska detta redovisas . En skriftlig slutredovisning av uppdragets genomförande och resultat ska redovisas . Slutredovisningen ska vara en gemensam rapport från samtliga länsstyrelser (regeringsbeslut , S2011/273/FST [delvis]). har uppmanats av regeringen att för uppdragets genomförande samråda med den nationella hemlöshetssamordnaren och med berörda myndigheter. Svar på skriftlig fråga Statsrådet anförde i svaret på en skriftlig fråga (fr. 2012/13:259) följande. statistik över antalet barn som berördes av vräkningar visar [] på en minskning jämfört med föregående år. Det var 569 barn som berördes av vräkning, vilket är det lägsta antalet berörda barn sedan kronofogden började föra statistiken . Enligt kronofogden är detta ett trendbrott, som troligtvis beror på att ett större ansvar nu tas i kommunerna för att i ett tidigt skede arbeta med att förebygga vräkningar bland barnfamiljer. Det totala antalet vräkningar minskade , från 2 2011 till drygt 2 2012. kommer kronofogdens statistik över avhysningar där barn är berörda att bli mer detaljerad, vilket ger förutsättningar för mer tillförlitliga analyser av resultaten, och därmed också en bättre bild av vilka insatser som behövs. Kronofogden kommer bl.a. att kunna redovisa barnets relation till den vräkta föräldern, om familjen bott kvar vid vräkningstillfället och om barn varit närvarande vid vräkningen. Utöver kronofogdens metodutvecklingsarbete har också en nationell hemlöshetssamordnare tillsatts, med uppgiften att ge kommunerna stöd i arbetet med att skapa långsiktiga och hållbara strukturer och fungerande rutiner för att motverka hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden. Det vräkningsförebyggande arbetet står i fokus för samordnaren, särskilt då det gäller barnfamiljer. Öppna jämförelser på hemlöshetsområdet 2012 visade att endast fyra av tio kommuner har rutiner för att förebygga vräkningar av familjer med barn. Här behövs det ett mer aktivt förebyggande arbete och ett förbättrat samarbete mellan socialtjänst och hyresvärdar. Hemlöshetssamordnaren besöker nu ett stort antal kommuner i landet i syfte att föra en dialog, bl.a. kring konkreta och effektiva arbetsmetoder för att undvika vräkningar och främja kvarboende, vikten av att finna goda samverkansformer mellan kommun och hyresvärdar, samt vikten av att ge hyresgäster som riskerar avhysning stöd i ett tidigt skede. Även länsstyrelserna har fått i uppdrag att ge stöd till kommunerna så att det vräkningsförebyggande arbetet blir mer effektivt. Min målsättning att inga barn ska vräkas kvarstår. har cirka hälften av landets kommuner lyckats uppnå detta. Jag följer utvecklingen och hemlöshetssamordnarens arbete och vid behov kommer jag att ta ytterligare initiativ för att barn inte ska vräkas. Den nationella hemlöshetssamordnaren och bloggen Hemlöshet i fokus Bloggen Hemlöshet i fokus är till för alla som arbetar med att motverka hemlöshet och förhindra vräkningar och utestängning från bostadsmarknaden. Den drivs av som är utsedd av regeringen till nationell hemlöshetssamordnare. Hans uppdrag är att stödja kommunerna i arbetet med att motverka hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden och att förhindra vräkning framför allt av barnfamiljer. Han för en dialog med kommunerna om hur lokala strategier och handlingsplaner kan tas fram och hur arbetet med att motverka hemlöshet kan samordnas för att på ett bättre sätt förebygga att personer blir hemlösa och att vräkningar sker. Syftet är att främja att respektive kommun utvecklar en uthållig struktur i arbetet med att motverka hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden tillsammans med berörda parter och att hemlösheten ska minska. har i samverkan med länsstyrelserna arrangerat fyra regionala konferenser i landet som gäller effektiva metoder att förebygga och åtgärda hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden. Utöver dessa större konferenser pågår dialogmöten runt om i landet där hemlöshetssamordnaren besöker kommuner och stöder dem i arbetet med att förebygga hemlöshet och vräkningar. Konferenserna som arrangerades av i samverkan med länsstyrelserna riktade sig till kommunala politiker och tjänstemän, kommunala och privata bostadsbolag samt idéburna organisationer. I en landsomfattande rundresa besöker hemlöshetssamordnaren varje län och ett stort antal kommuner. Vid kommunbesöken förs en dialog om hur man lokalt kan arbeta för att motverka hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden, och hur man kan samordna för att på ett bättre sätt förebygga att personer blir hemlösa och att vräkningar sker. Dessa möten följs sedan upp . Sedan tillsattes 2011 har han besökt 45 kommuner. Statsrådet lämnade i sitt svar på skriftlig fråga en del statistiska uppgifter (se ovan). Som framgår av hennes svar för Kronofogden på regeringens uppdrag statistik över antalet barn som berörs av vräkningar. Färre barn vräktes januari t.o.m. än året innan. Den positiva trend man såg har hållit i sig över . Totalt berördes 333 barn av en genomförd vräkning jämfört med 411 barn 2012. Vräkningar som berört barn skedde i 94 av landets kommuner jämfört med 100 kommuner 2012 (uppgifter från Kronofogdens webbsida ). Den definition av barn som berörs grundar sig på definitionen i utredningen och hemlöshet drabbar också barn (SOU 2005:88), dvs. ett minderårigt barn som bor tillsammans med ensamstående eller sammanboende föräldrar. Här ingår även de barn som bor växelvis samt umgängesbarn som bor med sin förälder minst . Helårsstatistiken beräknas bli publicerad . Regeringens målsättning är klar när det gäller att inga barn ska vräkas. Denna viktiga målsättning stöds av utskottet. Det arbete som bedrivits har gett resultat i ett minskande antal genomförda vräkningar som berör barn. Utskottet anser detta mycket tillfredsställande och kommer att följa utvecklingen. En viktig del av det arbete som bedrivs är att skapa en struktur som tydliggör att många aktörer på såväl nationell och regional som lokal nivå har ett ansvar och en roll i arbetet. Av det som redovisats ovan framgår att flera frågeställningar som gäller vräkningar är uppmärksammade på olika sätt, genom utredningsinsatser, strategin mot hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden m.m. Som en följd av denna strategi har det bl.a. färdigställts en vägledning till stöd för kommunerna i det vräkningsförebyggande arbetet och tillsatts en hemlöshetssamordnare. Särskilt uppmärksammar utskottet det uppdrag som regeringen lämnat samtliga länsstyrelser att stödja kommunerna i arbetet med att motverka hemlöshet med särskild tonvikt på barnfamiljer som drabbas av vräkning. Utskottet noterar när det gäller hyreslagstiftningens utformning att förslag till ändringar i hyreslagen nu bereds inom , och att regeringens avsikt är att en proposition ska lämnas . Utskottet anser mot denna bakgrund att det saknas anledning för att ta ställning i sak till de åtgärder som föreslås i motionerna. Förvärv av hyresfastigheter m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om att oseriösa hyresvärdar ska förhindras att förvärva fastigheter. Jämför reservation 13 (S, V). Enligt motion 2013/14:C448 av m.fl. (S) yrkande 17 finns det behov av att hindra oseriösa hyresvärdar från att förvärva ytterligare fastigheter genom en förvärvslag. En lösning kan vara att kommunen ges en möjlighet att få ett förvärv prövat vid hyresnämnden. I motion 2013/14:C361 av och (båda S) yrkande 2 lämnas förslag om en översyn av möjligheterna att stoppa redan konstaterade oseriösa fastighetsägare från att förvärva ytterligare eller på nytt förvärva fastigheter. De möjligheter till tvångsåtgärder som finns är enligt motionärerna inte tillräckliga. Förslaget i partimotion 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkande 20 gäller införandet av en förvärvslag som hindrar oseriösa hyresvärdar från att förvärva ytterligare fastigheter. Det anförs att någon form av prövning av fastighetsägaren, t.ex. vid hyresnämnden, kan vara en lösning. Den upphävda förvärvslagen m.m. Lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. upphävdes med hänvisning till bl.a. att lagen inte tillräckligt effektivt har förhindrat att personer som är mindre lämpliga som hyresvärdar förvärvar och förvaltar hyresfastigheter. som förvärvslagen upphävdes skärptes bostadsförvaltningslagen (1977:792) med syftet att ta till vara hyresgästernas intressen av en godtagbar fastighetsförvaltning (prop. 2009/10:21, bet. 2009/10:CU3, rskr. 2009/10:176). En redovisning av bostadsförvaltningslagens bestämmelser lämnas i det följande avsnittet. Enligt förvärvslagen fick en fastighet som var taxerad som hyreshusenhet endast förvärvas efter tillstånd av hyresnämnden. Tillståndsplikten gällde flertalet slag av förvärv, bl.a. köp, byte och gåva, men inträdde först om den kommun där fastigheten var belägen hade begärt hyresnämndens prövning. En organisation av hyresgäster skulle ges möjlighet att yttra sig till kommunen. Tillståndsplikten omfattade inte vissa särskilda fall där det typiskt sett kunde antas att det inte fanns någon risk för oönskade förvärv. Det är vanligt att hyresfastigheter ägs av juridiska personer. Fysiska personers förvärv av aktier eller andelar i sådana juridiska personer kan beskrivas som indirekta förvärv av fastigheterna och var i vissa fall tillståndspliktiga. En förutsättning var att hyresfastighetens taxerade värde enligt den senaste balansräkningen var större än det bokförda värdet av bolagets övriga tillgångar. Förvärvslagen innehöll fyra förutsättningar som var av betydelse för om tillstånd skulle ges till ett förvärv. Förvärvaren skulle visa sig vara i stånd att förvalta fastigheten. Förvärvaren skulle också göra sannolikt att syftet med förvärvet var att förvalta fastigheten och hålla den i godtagbart skick. Vidare skulle det kunna antas att förvärvaren även i övrigt skulle iaktta god sed i hyresförhållanden. Slutligen fick det inte från allmän synpunkt vara olämpligt att förvärvaren skulle inneha fastigheten. Svar på skriftliga frågor Justitieminister besvarade två skriftliga frågor som gällde förvärvslagstiftning och bostadsförvaltningslagen (fr. 2010/11:248 och 2010/11:259). Justitieministern anförde i sitt svar på den förstnämnda frågan bl.a. följande. Förvärvslagen hade ett antal brister och kunde därför inte effektivt förhindra att det förekom fall där hyresgäster tvingades leva under förhållanden som inte var acceptabla. Till förvärvslagens svagheter hörde bland annat att det var möjligt att kringgå lagen, att tillståndsprövningen grundades på osäkra prognoser om en hyresvärds förvaltning och att den gav för stort utrymme för skillnader i praxis. kritiserades processen med prövning av förvärv för att den var omständlig och tidskrävande även för seriösa hyresvärdar. Regeringen gjorde därför bedömningen att hyresgästers intresse av en godtagbar bostadsstandard borde tillgodoses på ett bättre sätt. Den väg regeringen valde var att som förvärvslagen avskaffades skärpa bostadsförvaltningslagens regler om särskild förvaltning. får nu ingripa även om bristerna i fastighetsägarens förvaltning inte är av allvarligt slag. En viktig del i reformen var att det infördes ett slags prövotid som gäller när en fastighet bytt ägare. får numera, efter ett ägarbyte, besluta om särskild förvaltning redan om det finns anledning att anta att fastigheten inte förvaltas på ett godtagbart sätt. Det är viktigt att lagstiftningen skyddar hyresgäster mot hyresvärdar som missköter hyresfastigheter. Förvärvslagen gjorde inte det på ett bra sätt. Jag anser att den skärpning som gjorts i bostadsförvaltningslagen ger hyresgäster ett bättre skydd mot oseriösa hyresvärdar. Jag tänker därför inte ta initiativ till att återinföra förvärvslagen. I det svar som lämnats på den sistnämnda frågan uppmärksammade justitieministern att det kan antas att en stor andel av de olämpliga hyresvärdarna på hyresmarknaden har förvärvat sina fastigheter som förvärvslagen gällde. Med tanke på hur de nya reglerna har varit i kraft ansåg hon att det inte finns skäl att nu överväga ytterligare lagändringar. Hon anförde att hon följer utvecklingen på området. Utskottet är av samma mening som justitieministern om att det inte finns skäl att återinföra en förvärvslagstiftning. Utskottets ställningstagande motsvarar vad utskottet anfört tidigare (bet. 2011/12:CU13). Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag som gäller åtgärder som ska kunna vidtas mot en hyresvärd som missköter sin fastighet. Jämför reservationerna 14 (S) och 15 (V). Förslaget i motion 2013/14:C448 av m.fl. (S) yrkande 9 avser att förändringar ska genomföras av regelsystemet som gäller tvångsförvaltning av hyresfastigheter m.m. Förslaget omfattar att lagstiftningen som skyddar hyresgästerna ska skärpas liksom övervakningen av fastigheterna. Motionärerna uppmärksammar dessutom bl.a. att det i vissa fall är svårt att hitta lämpliga förvaltare. Enligt motionen bör möjligheten till vitesföreläggande mot fastighetsägare som inte uppfyller rimliga krav på underhåll och renovering prövas. I motion 2013/14:C361 av och (båda S) yrkande 1 lämnas förslag om en översyn som gäller dels befintliga tvångsåtgärder mot oseriösa fastighetsägare, dels ytterligare åtgärder som ska kunna användas för att förhindra misskötsamhet. Förslaget i partimotion 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkande 21 avser ett införande av en möjlighet till vitesföreläggande mot fastighetsägare som inte uppfyller rimliga krav på underhåll och renovering. Enligt bostadsförvaltningslagen (1977:792) kan hyresnämnden under vissa förutsättningar ingripa mot en hyresvärd som inte sköter fastighetsförvaltningen på ett sätt som är godtagbart för de boende (1 och 2 §§). Lagen är tillämplig på fastighet där det finns bostadslägenhet som är uthyrd eller kan hyras ut av fastighetsägaren för annat ändamål än fritidsändamål och som inte är en del av ägarens egen bostad. Även uthyrda enfamiljshus och ägarlägenheter faller under lagens tillämpningsområde. Lagen är i första hand inriktad på brister i fastighetens skick. Fastighetsägarens skyldigheter i dessa avseenden framgår bl.a. av hyreslagen. Särskilt kan nämnas bestämmelserna om lägenhetens och de gemensamma utrymmenas skick och om hyresvärdens plikt att med vissa tidsmellanrum ombesörja löpande underhåll av lägenheterna (9 och 15 §§ hyreslagen). får ingripa mot fastighetsägare genom beslut om särskild förvaltning. Sådana beslut kan vara av två slag: förvaltningsåläggande eller tvångsförvaltning. Förvaltningsåläggande är den mindre ingripande formen och innebär att fastighetsägaren blir skyldig att överlämna förvaltningen av fastigheten till en godtagbar förvaltare som fastighetsägaren själv utser (3–7 §§ bostadsförvaltningslagen). är en mer kvalificerad form av ingripande (8–27 §§ bostadsförvaltningslagen). Den innebär att hyresnämnden utser en förvaltare och att han eller hon i flera väsentliga avseenden får ställning som legal företrädare för fastighetsägaren. utövar sedan tillsyn över förvaltningen. En ansökan om särskild förvaltning får göras av kommunen eller en organisation av hyresgäster. En enskild hyresgäst är däremot inte behörig att göra en sådan ansökan (29 § bostadsförvaltningslagen). Om fastigheten står under tvångsförvaltning men en tillfredsställande förvaltning trots detta inte kan uppnås, finns möjlighet för kommunen att väcka talan om att lösa in fastigheten (28 § bostadsförvaltningslagen). Som förutsättningar för särskild förvaltning gäller följande. Uppfyller en fastighet inte de krav som bostadshyresgästerna har rätt att ställa i fråga om sundhet, ordning och skick, får hyresnämnden besluta att fastigheten ska ställas under särskild förvaltning, om fastighetens brister beror på att fastighetsägaren eftersatt fastighetens underhåll eller på annat sätt förvaltat fastigheten på ett sätt som inte är godtagbart för bostadshyresgästerna (2 § första stycket bostadsförvaltningslagen). Om en ansökan om särskild förvaltning har kommit in till hyresnämnden efter det att fastighetsägaren har ansökt om lagfart, får ett beslut om att fastigheten ska ställas under särskild förvaltning meddelas redan om det finns anledning att anta att fastigheten inte förvaltas på ett godtagbart sätt. Detta innebär att det har införts ett slags prövotid (2 § andra stycket bostadsförvaltningslagen). I ett beslut om särskild förvaltning ska hyresnämnden, om bristerna i förvaltningen inte är av allvarligt slag och det bedöms tillräckligt för att uppnå en godtagbar förvaltning, ålägga fastighetsägaren att överlämna förvaltningen till en särskild förvaltare (förvaltningsåläggande) eller, om bristerna i förvaltningen är av allvarligt slag eller det kan antas att ett förvaltningsåläggande inte är tillräckligt för att uppnå en godtagbar förvaltning, ställa fastigheten under förvaltning av en särskild förvaltare (tvångsförvaltning) (2 § fjärde stycket bostadsförvaltningslagen). I samband med att lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. upphävdes skärptes bostadsförvaltningslagen med syftet att ta till vara hyresgästernas intressen av en godtagbar fastighetsförvaltning (prop. 2009/10:21, bet. 2009/10:CU3, rskr. 2009/10:176).