bet · H101SoU8 · 2014-02-14 00:00:00 — I motion 2013/14:So396 av och (båda KD) begärs ett tillkännagivande om nationella riktlinjer för ungdomsmottagningar, som är anpassade efter ungdomarnas behov. Motionärerna anser att man ska kunna erbjuda alla ungdomar möjlighet att besöka en ungdomsmottagning. I motion 2013/14:So516 av (KD) begärs ett tillkännagivande om införlivandet av FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning i nya riktlinjer kring fosterdiagnostik. Motionären hänvisar till att uppmanar samtliga medlemsstater att vidta åtgärder för att genomföra sina åtaganden att varje människa har en inneboende rätt till livet och [] för att säkerställa att personer med funktionsnedsättning verkligen får åtnjuta denna rätt på lika villkor som andra. Av 3 § 10 förordningen (2009:1243) med instruktion för framgår att ska utforma evidensbaserade riktlinjer för åtgärder inom hälso- och sjukvården samt . Riktlinjerna ska vara ett stöd vid prioriteringar och ge vägledning om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på. Det finns tolv s.k. slutliga nationella riktlinjer. – Palliativ vård. – Rörelseorganens sjukdomar. – Sjukdomsförebyggande metoder. – Schizofreni – psykosociala insatser. – Depression och ångest. – Missbruk och beroende. Kompletterande riktlinjer finns när det gäller – hjärtsjukvård och stroke. På följande områden finns preliminära riktlinjer. Inom pågår ett arbete med att ta fram slutliga versioner, som beräknas vara klara . – Bröst-, prostata-, tjocktarms- och ändtarmscancervård. – Schizofreni – antipsykotiska läkemedel. När det gäller diabetes, missbruk och beroende samt hjärtsjukvård pågår uppdateringar och revideringar av nuvarande riktlinjer. Enligt uppgift från drogs astma och KOL-riktlinjerna in eftersom de hade blivit för gamla. pågår ett arbete med att ta fram nya riktlinjer. Samtliga arbeten beräknas vara klara eller . För att öka användbarheten av riktlinjerna har i sitt Öppna-data-projekt gjort nationella riktlinjer tillgängliga som öppna data. publicerades sidan PSI-data – information tillgänglig för vidareutnyttjande på webbplats. I ett första steg läggs alla nationella riktlinjer upp i öppna maskinläsbara format. Det innebär att informationen är tillgänglig i ett format som det inte krävs en särskild programvara för att läsa, och strukturerad på ett sätt som möjliggör maskinell bearbetning och samkörning med andra datakällor. Nationella riktlinjer för strokesjukvård 20091[ Artikelnummer 2009-11-4.] innehåller rekommendationer inom områdena prevention, diagnostik, behandling och rehabilitering. Riktlinjen kompletterades 2011 med ett antal nya rekommendationer, som finns samlade i den separata publikationen Komplettering av Nationella riktlinjer för hjärtsjukvård 2008 och strokesjukvård 20092[ Artikelnummer 2011-12-21.]. En total uppdatering av Nationella riktlinjer för strokesjukvård kommer att påbörjas . genomförde en granskning av kunskapsläget för två frågor som finns med i de nationella riktlinjerna för strokesjukvård. Det handlar om behandling med trombolys (proppupplösande läkemedel) efter stroke, och om hur s.k. åskknallshuvudvärk med misstanke om subaraknoidalblödning bör utredas. De nya rekommendationerna i strokeriktlinjerna, som presenterades , är preliminära, och hämtar in synpunkter fram till . Slutliga rekommendationer kommer att publiceras . Arbetet med att uppdatera de nationella riktlinjerna för strokesjukvård i sin helhet planeras starta . Nationella riktlinjer för rörelseorganens sjukdomar innehåller rekommendationer inom områdena osteoporos, artros och inflammatoriska reumatiska sjukdomar.3[ Artikelnummer 2012-5-1.] Av information på webbsida () framgår bl.a. följande när det gäller screening av osteoporos: Enligt riktlinjerna för rörelseorganens sjukdomar kan hälso- och sjukvården bli bättre på att diagnostisera och behandla personer som på grund av osteoporos har en hög frakturrisk. 200 miljoner kan sparas genom att införa rutiner som fångar upp dem. I arbetar man med frakturkedjor som lett till att frakturerna har halverats i denna grupp. Nationella riktlinjer för sjukdomsförebyggande metoder innehåller rekommendationer för att förebygga sjukdom genom att stödja en förändring av levnadsvanorna tobaksbruk, riskbruk av alkohol, otillräcklig fysisk aktivitet och ohälsosamma matvanor.4[ Artikelnummer .] Enligt riktlinjerna bör hälso- och sjukvården förebygga sjukdomar genom att stödja människors förändring av levnadsvanorna tobaksbruk, riskbruk av alkohol, otillräcklig fysisk aktivitet och ohälsosamma matvanor. Riktlinjerna ger rekommendationer om vuxna och i vissa fall särskilda grupper som gravida, ammande och personer som ska genomgå operation. Regeringen har gett i uppdrag att stödja införandet av nationella riktlinjer för sjukdomsförebyggande metoder. Uppdraget ska redovisas . Organisationer för professioner verksamma inom hälso- och sjukvården kan ansöka om bidrag för att stödja införandet av dessa riktlinjer (S2011/484/FS). Villkoren för fosterdiagnostik respektive preimplantatorisk genetisk diagnostik framgår av 4 kap. 1 och 2 §§ lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. I föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2012:20) om fosterdiagnostik och preimplantatorisk genetisk diagnostik, som trädde i kraft , regleras förutsättningarna för fosterdiagnostik, kvinnans rätt till självbestämmande, formerna för information om de undersökningar som finns och innehållet i informationen. Det medicinska syftet med fosterdiagnostik är att upptäcka en sjukdom eller en skada hos ett under graviditeten genom att använda foster-DNA i ett blodprov från den gravida kvinnan (meddelandeblad nr 5/2013). På så sätt skapas förutsättningar för profylaktisk behandling och diagnostik av sjukdomar och skador hos fostret. Föreskriften reglerar kvinnans rätt till självbestämmande, formerna för information om de undersökningar som finns och innehållet i informationen samt erbjudandet av olika slags fosterdiagnostiska undersökningar. Enligt uppgift från planerar man att inleda ett vägledande arbete där abort i tidig graviditet kommer att ingå. När det gäller arbete med föreskrifter har följande information erhållits från myndigheten: arbete med föreskrifter styrs av en intern rutin (processbeskrivning) med tillhörande stöddokument. I projektplanen ska bl.a. värdegrund genomsyra alla faserna i projektarbetet. Särskilda perspektiv att beakta är bl.a. mänskliga rättigheter och funktionsnedsättning. föreskrifter på det nu aktuella området är utarbetade efter samråd med som bl.a. pekat på vikten av att den information som ges om fosterdiagnostikens syfte är tydlig. I föreskrifterna finns allmänna råd som säger att den information som ska ges bör utarbetas i samråd med bl.a. föreningar och organisationer som tillvaratar intressen för personer med funktionsnedsättning. (efter 3 kap. 4 § och 4 kap. 8 §). Vidare finns ett allmänt råd efter 4 kap. 4 § som pekar på vikten av att den information som ges inbegriper etiska frågor och att den är anpassad efter parets individuella behov. behandlade motioner om nationella riktlinjer samt vård och behandling av olika sjukdomar senast i sitt betänkande 2012/13:SoU13 Hälso- och sjukvårdsfrågor (prot. 2012/13:88) som godkänts av . Motionerna avstyrktes (3 res. [S, MP], [SD] resp. [V]). Utskottet anförde bl.a. följande (s. 46 f.): Ett annat verktyg är nationella riktlinjer. Riktlinjerna ska vara ett stöd vid prioriteringar och ge vägledning om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på. Det är utskottets mening att nationella riktlinjer spelar en viktig roll i arbetet med prioriteringar inom vården. Att arbetet med riktlinjerna görs i samverkan med experter med tydlig förankring i hälso- och sjukvården innebär att professionerna står bakom riktlinjerna. Det är en förutsättning för att de ska tillämpas i praktiken. Vidare är de sammanställningar som har gjort av tillgänglig kunskap inom olika områden betydelsefulla för att förbättra vårdens kvalitet. Myndigheten har bl.a. i uppdrag att utvärdera och aktivt föra ut kunskap om olika behandlingsmetoder. Utskottet påminner om att regeringen under den förra mandatperioden påbörjade en rad insatser för att förbättra svensk cancervård. I den nationella cancerstrategin ingår målinriktade insatser och åtgärder för att möta cancervårdens framtida behov och utmaningar. Utskottet noterar att regeringen har ingått överenskommelser med Kommuner och Landsting som syftar till att precisera ansvar, tidsplan och resurstilldelning för genomförandet av vissa insatser på cancerområdet. Bland insatserna finns åtgärder för tidig upptäckt av cancer genom ökat deltagande i screeningprogram. Vidare har inom ramen för den nationella cancerstrategin påbörjat ett arbete med att ta fram en modell för att bedöma, införa och följa upp nationella screeningprogram på cancerområdet. Mot bakgrund av pågående arbete bör inte ta något initiativ. Motionerna [] avstyrks. När det gäller motionerna [] om att förtydliga och ta fram olika nationella riktlinjer, konstaterar utskottet att tar fram sådana efter samma grundmodell. När styrelsen väljer riktlinjeområde inom hälso- och sjukvården är ett kriterium att området ska omfatta en stor grupp med en svår kronisk sjukdom som tar omfattande samhällsresurser i anspråk. bör inte ta några initiativ med anledning av motionerna. Utskottet behandlade senast motioner om sjukdomen endometrios i sitt betänkande 2010/11:SoU9 Hälso- och sjukvårdsfrågor och tandvårdsfrågor (prot. ).5[ Liknande motionsyrkanden behandlades förenklat och avslogs av utskottet i bet. 2011/12:SoU14.] Utskottet avslog motionerna (inga res.) och anförde följande: Utskottet vidhåller att det inte finns skäl för att ta något initiativ med anledning av motioner om särskilda satsningar på ökad kunskap om olika sjukdomar. Motionerna [ ] avstyrks. Behandling av ofrivillig barnlöshet behandlade senast motioner om nationella riktlinjer vid behandling av ofrivillig barnlöshet i sitt betänkande 2012/13:SoU13 Hälso- och sjukvårdsfrågor (prot. 2012/13:88) som godkänt. Motionerna avstyrktes (1 res. [S]). Utskottet anförde bl.a. följande (s. 53): Enligt 2 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) är målet för hälso- och sjukvården en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Enligt samma bestämmelse ska vården ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Enligt 2 kap. 13 § diskrimineringslagen (2008:567) är diskriminering som har samband med bl.a. sexuell läggning förbjuden inom hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet. Utskottet konstaterar att det råder olikheter mellan landstingen när det gäller behandling av ofrivillig barnlöshet, bl.a. beroende på de behandlade parens sexuella läggning. I detta sammanhang konstaterar utskottet att det är sjukvårdshuvudmännen som självständigt finansierar och beslutar hur de organiserar och bedriver vården inom sitt område. De beslutar t.ex. hur mycket resurser som ska avsättas för exempelvis behandlingar av ofrivillig barnlöshet och under vilka förutsättningar sådan vård ska ges. Frågan om sjukvårdshuvudmännens prioriteringar av assisterad befruktning behandlas i Smers lämnade rapport. Ett antal landsting har tidigare aktualiserat frågan hos Kommuner och Landsting (SKL) och efterfrågat ett mer samordnat arbete i syfte att minska de olikheter som finns mellan landstingen när det gäller behandling av ofrivillig barnlöshet. SKL:s kartläggning, som därefter har tagits fram på uppdrag av SKL:s sjukvårdsdelegation, blev klar . Kartläggningen visar bl.a. att skillnaderna mellan landstingens erbjudanden kring assisterad befruktning har minskat och att det när det gäller åldersgränser för den behandlade kvinnan finns en variation . När det gäller harmonisering är det nio landsting som har uppgett att de skulle vilja se en harmonisering av landstingens rekommendationer inom området assisterad befruktning. Kartläggningen har överlämnats till SKL:s sjukvårdsdelegation. Inom SKL fortsätter nu arbetet med de sex områden som har definierats i rapporten (se ovan). Detta arbete ska redovisas . Utskottet anser att det är angeläget att ett samordnat arbete kommer till stånd. Utskottet anser emellertid att resultatet av bl.a. SKL:s arbete bör avvaktas. bör inte ta något initiativ. Motionerna [] avstyrks. Utskottet behandlade motioner om nationella riktlinjer för äldrehälsovård i sitt betänkande 2011/12:SoU10 Äldrefrågor (prot. 2011/12:74) som godkänt. Utskottet avslog motionerna och anförde följande (bet. s. 32, 1 res. [SD]): I hälso- och sjukvårdens uppdrag ingår enligt 2 c § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) att förebygga ohälsa. Därtill kan nämnas det förebyggande arbete som sker genom de satsningar som gjorts med stöd av stimulansmedlen –2011. Utskottet noterar även det arbete som pågår med att kommunalisera hemsjukvården. bör inte ta något initiativ med anledning av motionerna []. I betänkande 2012/13:SoU12 som godkänt behandlade utskottet liknande motionsyrkanden förenklat (prot. 2012/13:73). I betänkande 2012/13:SoU6 En folkhälsopolitik med människan i centrum behandlades bl.a. en motion om nationella riktlinjer för ungdomsmottagningar. Motionen behandlades förenklat och avstyrktes. En liknande motion behandlades och avstyrktes av utskottet dels i betänkande 2011/12:SoU12 Folkhälsofrågor, dels i betänkande 2010/11:SoU16. Utskottet uttalade i det senare betänkandet följande när det gällde motionen om nationella riktlinjer för ungdomsmottagningar (s. 32): Utskottet ser mycket positivt på regeringens satsningar för att utveckla en ungdomsmottagning på (). Syftet har varit att stödja utvecklingen av ungdomars hälsa genom en nationell webbplats för unga med kvalitetssäkrad information och rådgivning om sexuell och reproduktiv hälsa, relationer och psykisk hälsa. Utskottet noterar att Statens folkhälsoinstituts folkhälsopolitiska rapport bl.a. innehåller förslag om att utveckla ungdomsmottagningarnas och skolhälsovårdens verksamhet. Mot bakgrund av det arbete som pågår på detta område anser utskottet inte att bör ta några initiativ med anledning av motionerna. Svar på skriftlig fråga Socialminister besvarade en skriftlig fråga (2012/13:519) från (MP) om underbehandling av benskörhet och uttalade följande: har frågat mig om jag är beredd att vidta åtgärder för att riktlinjer ska implementeras i landsting och regioner så att äldre kvinnor med osteoporos kan få de insatser de behöver. Benskörhet, som framför allt drabbar kvinnor och orsakar stort lidande och omfattande kostnader, har länge har varit ett underprioriterat område. Regeringens satsning på öppna jämförelser av vårdens resultat har bidragit till att tydliggöra denna typ av utmaningar. Det är glädjande att publicerade nationella riktlinjer inom området. Jag har tidigare kunnat konstatera att implementering av ny kunskap i vården ibland tagit . Med syfte att effektivisera bland annat implementering av nationella riktlinjer bildades den Nationella samordningsgruppen för kunskapsstyrning (NSK). Den består av sex myndigheter inom hälso- och sjukvårdsområdet samt företrädare för landsting och regioner. Därtill planerar att påbörja sitt arbete med att utvärdera vården av rörelseorganens sjukdomar utifrån riktlinjernas indikatorer. fråga berör även flera av regeringens aktuella och prioriterade insatsområden. Det handlar om jämlikhet och jämställdhet i vård och omsorg, och det handlar om vård av de mest sjuka äldre. Regeringens strategi för en god och mer jämlik vård tar sikte på att komma till rätta med omotiverade skillnader i vården bland annat mellan kvinnor och män. Utifrån denna strategi har (SoS) i uppdrag att ta fram ett utbildningspaket för vårdpersonal om professionellt bemötande och omhändertagande i vården oavsett patientens bakomliggande faktorer såsom kön, eller socioekonomisk status. SoS har också i uppdrag att ytterligare utveckla jämlikhetsperspektivet i de nationella riktlinjerna. Vidare har Myndigheten för vårdanalys fått i uppdrag att analysera bakomliggande faktorer vad gäller bristande jämlikhet och jämställdhet i vården. Analysen ska ge ökad kunskap om bland annat vårdens ersättningssystem, ledning och styrning, samt hur dessa aspekter påverkar jämlikheten i vården. Myndigheten ska även bedöma vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas för att nå en mer jämlik vård. Mot bakgrund av dessa aktiviteter avvaktar jag ytterligare åtgärder. Socialminister besvarade interpellation 2013/14:218 om nationella riktlinjer och epilepsi av (S) och anförde bl.a. följande (snabbprotokoll 2013/14:57 8 §): Regeringen gör för åren 2014–2017 en särskild satsning för att utveckla vården för personer med kroniska sjukdomar. Inom ramen för detta arbete har regeringen gett särskilda uppdrag till med syfte att utveckla riktlinjer inom angelägna områden där nationella rekommendationer saknas. Ett sådant område är just neurologiska sjukdomar. har inlett ett arbete med att utveckla riktlinjer för Parkinsons sjukdom och multipel skleros, två neurologiska diagnoser för vilka det tidigare inte funnits nationella riktlinjer. Arbetet med att utveckla riktlinjer för dessa två neurologiska sjukdomar kommer att följas av riktlinjer också inom andra angelägna områden. kommer att göra en bedömning av inom vilka områden riktlinjer ska tas fram och i vilken ordning. har arbetat med nationella riktlinjer . De syftar till att utifrån bästa tillgängliga kunskap rekommendera lämpliga behandlingsmetoder för respektive diagnos. finns nationella riktlinjer för ett flertal av de vanligaste folkhälsosjukdomarna som till exempel diabetes, rörelseorganens sjukdomar, hjärt- och kärlsjukdomar, demens och depression. Arbete pågår också med att ta fram nya riktlinjer för bland annat astma och kronisk obstruktiv lungsjukdom, KOL. intensifieras alltså arbetet med nationella riktlinjer ytterligare genom regeringens särskilda satsning på att förbättra vården för personer med kroniska sjukdomar. En viktig utgångspunkt för arbetet är att stimulera framtagandet av nationella kunskapsunderlag på områden där sådana saknas. Hälso- och sjukvård ges efter bästa tillgängliga vetenskap och kunskap samt beprövad erfarenhet, oavsett om det finns uppdaterade riktlinjer från . Det finns flera sjukdomsområden där det ännu inte finns nationella riktlinjer enligt modell. Detta innebär givetvis inte att det inte finns kunskap och/eller rekommendationer om hur dessa sjukdomar ska behandlas. Nationella riktlinjer är ett av flera viktiga verktyg för att driva på utvecklingen mot kunskapsbaserad vård. Regeringens mål är att hälso- och sjukvården ska vara kunskapsbaserad och jämlik över hela landet, oavsett diagnos. Min syn som socialminister är att det inte är särskilt klokt om vi voterar om till exempel vilka medicinska områden som ska ha riktlinjer. Sådant är det klokt att överlämna till expertmyndigheter och, naturligtvis, till specialistfunktioner inom läkarvetenskapen och den medicinska vetenskapen i stort. Det är alltså inte så att regeringen har sagt till att det är parkinsonriktlinjer eller ms-riktlinjer som ska göras. Det är alltså inte regeringen som slår fast vilka riktlinjer som ska fram, utan vi lämnar det till expertmyndigheterna. Jag tror på fler riktlinjer. Det blir alltmer komplext för läkarna, som möter människor med många olika sjukdomar, och mer lättillgängliga riktlinjer tror jag är bra. Jag tror dock att det är olyckligt om vi på politisk väg beslutar exakt vilka de ska vara eller om vi, i värsta fall, skulle votera i om vilka sjukdomar det fordras riktlinjer om. Låt vetenskapen tala där. Jag ser det som en av mina stora uppgifter att arbeta för att åstadkomma en jämlik vård. Mätandet är någonting viktigt i det sammanhanget. Men det räcker förstås inte, utan sedan handlar det om att se till att vi får förändringar. I det syftet gör vi bland annat resor runt om i landstingen, jämför resultaten på olika områden och får en diskussion om varför man i är duktig på ett visst område eller varför man i misslyckas på ett visst område – till exempel. Riktlinjer är betydelsefulla, men jag tror inte att vi som politiker är de bästa att peka ut vilka de ska vara. Jag tror att riktlinjer är ett värdefullt instrument och att vi kommer att behöva mer av det. Därför samspelar vi med myndigheterna om detta. Låt mig dock när det gäller frågor säga att vi inte ska ha en absolut tilltro till att allting kommer att bli perfekt bara vi har nationella riktlinjer. skriver i sin interpellation att nationella riktlinjer är en garanti för att alla med en viss diagnos ska få en jämlik vård i hela landet. Han skriver att socialministern har förvägrat oss personer med epilepsi att få nationella riktlinjer och därmed garanterade en jämlik vård i hela landet. Jag önskar att det vore så enkelt att allting skulle bli perfekt om vi antog riktlinjer, men så är tyvärr inte fallet. Därför arbetar vi med metoder som gör att användningen av riktlinjer ska bli större. Det ska bli mer tillgängligt datamässigt och enklare skrivet, för att läkaren ska finna det vara mödan värt att titta på riktlinjerna. Alltför ofta är det nämligen så att läkare i en stressad situation helt enkelt inte tar sig tid att anlita riktlinjerna, och gör man inte det blir de till begränsad nytta. Därför behöver vi hantera det här inte bara genom fler riktlinjer utan också genom att riktlinjerna blir tillämpbara i det enskilda patientmötet. Annars kommer de till liten nytta. Riktlinjer är ingen garanti, men de är ett viktigt steg för att förbättra vården. I budgetpropositionen anför regeringen bl.a. följande när det gäller användandet av nationella riktlinjer som verktyg för en kunskapsbaserad vård (prop. 2013/14:1 utg.omr. 9 s. 32): Nationella riktlinjer är viktiga verktyg för en kunskapsbaserad vård. har tagit fram nationella riktlinjer för flertalet av de stora folksjukdomarna, t.ex. diabetes, stroke, hjärtsjukvård och vissa cancerformer. Inom dessa områden minskar variationer i praxis som det sker en positiv utveckling av resultaten. Riktlinjer och kunskapsstöd tas fram inom allt fler områden tog fram ett nationellt kunskapsstöd för god palliativ vård. Stödet omfattar nationella riktlinjer och annan vägledning för den palliativa vården med syfte att bl.a. ge stöd för regionala och lokala vårdprogram. Även definitioner av termer inom området, nationella indikatorer och en vägledning för hur olika aktörer kan samverka ingår. har utvärderat och uppdaterat de nationella riktlinjerna för bröst-, prostata-, tjocktarms- och ändtarmscancervård. I samband med detta tillämpades även en modell för att fastställa målnivåer för indikatorer i de nationella riktlinjer som tagits fram inom cancervården. fortsatte också sitt påbörjade arbete med en modell för att bedöma, införa och följa upp nationella screeningprogram (se även avsnitt 4.8.4). Vidare har genomfört en uppdatering av nationella riktlinjer och indikatorer av tandvård samt en öppen jämförelse och utvärdering av tandvården utifrån tidigare framtagna indikatorer. har utvärderat sjukvården för personer med depression, ångest eller schizofreni utifrån de nationella riktlinjerna. revideras även riktlinjerna för missbruksvård och för vård vid astma och kroniskt obstruktiv lungsjukdom. Regeringen har också avsatt särskilda medel för att stödja implementeringen av riktlinjerna för sjukdomsförebyggande metoder. I samma proposition anför regeringen följande när det gäller ungdomsmottagningar (s. 36): redovisade ett uppdrag att kartlägga ungdomsmottagningarnas verksamhet. Kartläggningen visar bl.a. att så gott som alla ungdomsmottagningar erbjuder rådgivning om t.ex. födelsekontroll, preventivmedel och graviditetstest. Flertalet mottagningar erbjuder provtagning av sexuellt överförbara sjukdomar och smittspårar. Vidare framgår att ungdomsmottagningarna har goda möjligheter att tidigt upptäcka psykisk ohälsa.