· H101FöU2 · 2014-01-22 13:12:46 — Vi har haft debatter i kammaren och ni har aldrig sagt att ni har olika uppfattningar utan gått fram ganska eniga. I debatten utanför har ni haft olika uppfattningar , men när det kommit till kammaren har ni låtsats att ni håller ihop. tal vid var mycket tydligt då han sade: När ni kommer in på mitt rum då är vi överens. Sedan går och framför allt , men även , ut och säger något helt annat. Det är jättespännande.Jag ska svara på frågan om Socialdemokraterna och . vet att vi går till val med olika besked. Vi har inget gemensamt. gjorde vi ett försök och det misslyckades. gör vi inte det. Vi är tre partier som går till val med tre olika politiska budskap. Sedan kan vi säkert ändå hitta samarbetsformer när vi kommer närmare valet.Johan svarade inte på frågan om kopplingen mellan personalförsörjningen och internationella insatser. Den är helt avgörande för att de ska lyckas. Jag tog upp att det fattas tusentals tjänster och att Försvarsmakten behöver fler personer, framför allt kvinnor men även män, till soldatlivet. Det som står i vägen är löner, karriärmöjligheter och en mängd annat. Det kanske finns bättre möjligheter, både vad gäller lön och utbildning, om man väljer något annat än just Försvarsmakten. Försvarsmakten har alltså en jätteuppgift här.Det är helt avgörande att vi får in tjejer och killar i Försvarsmakten om vi ska kunna delta i internationella uppdrag och stärka freden i olika delar av världen. Jag vill ge delvis rätt i att alltför många unga som söker sig till GMU - som soldat eller - gör det för att få komma ut på insats, att det är motiverande. Så är det. Jag har träffat många sådana, och det har säkert också gjort. är det inget universalsvar. Jag har även träffat många som absolut inte vill åka till , eller vad det kan vara, utan har helt andra skäl för sin tjänstgöring. Det kan vara att lära sig saker, att få verka här hemma och en mängd andra aspekter. Att tro att personalförsörjningen skulle baseras på det allena, som det enda, tror jag vore att ha fel ansats.Jag är övertygad om att vi också framgent kommer att ha insatser utomlands. Vi befinner oss fortfarande i , och det diskuteras andra saker. Det ligger i sakens natur att det är svårt att veta exakt var vi kommer att vara och när. Det hör så att säga till.När det gäller regeringsalternativen är det väl ganska uppenbart att det på den andra sidan ibland kan finnas frågetecken om hur det egentligen går till när man förhandlar i en regering och kommer överens. Vi mötte väljarna 2010 med ett valmanifest. Det levererar vi. När det handlar om nästa period är vi fyra partier som sätter oss ned och utifrån våra olika ståndpunkter försöker enas. Vi har levererat två valmanifest, och jag känner mig säker på att vi också kommer att leverera ett tredje.Det sätter fingret på är intressant, för han säger helt öppet att det egentligen inte finns något annat regeringsalternativ för väljarna . Det är tre olika besked och sedan får vi se vad det blir. Vi hörde att det är viktigt med långsiktiga beslut vad gäller värnplikten. Vi får väl se hur det blir efter valet. Det kanske blir linje, det kanske blir linje eller så blir det någon annans linje. Vi får se.Vad händer med besparingarna? Blir det minus 2 miljarder, blir det oförändrat eller blir det någonting annat? Det är många viktiga frågor som oppositionen inte lämnar besked om. Vi kommer att fortsätta att diskutera dem. Jag vill fortsätta en smula på måleriska tema genom att dra slutsatsen att det inom försvarspolitiken aldrig har varit någon konst att göra en tavla.Nu efter Sälenveckan kan vi konstatera att det är bra att det svenska försvaret i sin helhet diskuteras. Vi har här allihop olika bilder av när vår förmåga varit på topp respektive dalat. Jag är den förste, herr talman, att erkänna att det finns en utomordentligt stor mängd skickliga och erfarna individer inom den svenska Försvarsmakten. Det finns också enskilda militära förband med mycket hög kompetens. För min del är det ändå ingen tvekan om att den sammantagna förmågan i vårt militära försvar är sämre än vad den var 2006.Men man ska då också komma ihåg att förmågan 2006 var mycket mindre än vad den var 2002. Förmågan 2002 var dessutom mindre än den förmåga som uppvisade . Då kan man fråga sig varför det är viktigt att konstatera detta. Jag tror att det är viktigt av två skäl. För det första är det bara den som har en insikt om hur verkligheten ser ut som kommer att kunna ha någon som helst förmåga och förutsättning att förändra den till det bättre. För det andra menar jag att vi försvarspolitiker, alldeles oavsett hur länge vi har suttit i den här kammaren och deltagit i den försvarspolitiska debatten, borde dra slutsatsen att vårt lands försvarspolitik har varit alldeles för mycket styrd av aktuella hot och riskbilder. Vi har inte brytt oss om att försöka upprätthålla förmåga över tiden om vi upplevt oss som trygga och ohotade. Det är inom ramen för detta som jag tror att många förmågor och mycket kompetens har försvunnit ur det svenska försvaret, herr talman. Vi har helt enkelt inte lyckats övervintra.Peter uppehåller sig i egenskap av socialdemokratisk försvarspolitisk talesperson i likhet med sina företrädare ofta vid beslutstillfället , då kammaren med tre rösters övervikt beslutade om att avveckla totalförsvarsplikten eller åtminstone göra den vilande. Dock är, vill jag påstå, den beskrivning som gör härvidlag tämligen historielös. Min uppfattning är att värnplikten avvecklades under . Socialdemokratiska regeringar började med att avveckla repetitionsövningarna. De soldater som lämnade regementena i civila kläder i samband med militär utryckning kom aldrig tillbaka. Vi utbildade bara nya. Vi förvaltade inte de utbildningsinvesteringar vi hade gjort. Kompanibefälseleverna och plutonsbefälseleverna togs bort. Till slut var den dominerande värnpliktskategorin skyddssoldater, som hade till uppgift att vakta ammunitionsförråd och ammunitionstransporter. med värnplikt var det drygt 4 000 unga män av en sammanlagd årskull på över 100 000 ungdomar som genomförde det som då fortfarande kallades allmän värnplikt, herr talman.Det torde efter den här debatten vara alldeles uppenbart vilka stora utmaningar som finns inom området personalförsörjning. Jag delar uppfattning att det är ett könlöst och tekniskt begrepp. Det handlar om människor, och det är viktigt att understryka. Men den största utmaningen handlar naturligtvis inte om rekrytering, utan om att behålla soldater i tjänst så som Försvarsmakten har planerat och som är rimligt med avseende på den stora utbildningsinvestering som sker i varje soldat.Jag hoppas nu att Försvarsberedningen i den anda som jag tycker har präglat kammarens debatt här , nämligen med öppenhet och nyfikenhet, ska pröva de olika grepp och metoder som kan behöva tas till för att undvika grynnorna i personalförsörjningsverksamheten. Jag hoppas att vi ska ställa frågor av karaktären: det rimligt att soldater blir anställda och arbetstidsreglerade efter tre månaders grundläggande militär utbildning? Är de verkligen anställbara i ordets rätta bemärkelse innan befattningsutbildning är genomförd och utbildningen därmed är fulländad? Är det rimligt att som ett av få länder i världen utgå från att de tjänstgörande soldaterna, reservisterna, ska avdela tillräckligt mycket tid för att nå en kompetensnivå som gör dem "insatsbara" internationellt? Det är en viktig fråga.På vilket sätt kan vi, till och med inom ramen för dagens lagstiftning, binda soldater och sjömän till repövningar efter att de fullgjort sin tjänstgöring? Det torde finnas möjligheter. Jag är själv reservofficer, herr talman. När jag en gång försökte slingra mig ur min tjänsteplikt fick jag en mycket amper tillrättavisning av en administratör på Artilleriregementet. Om reservofficeren inte vill fullgöra sin tjänst kommer vi att begära tillbaka den premie om som vi betalade ut , sade denne. Samma system kan naturligtvis också tillämpas för att skapa incitament till tjänstgöring i den krigsbefattning som man får när man avslutar sin tjänstgöring i Försvarsmakten. Jag tror också att det förslag om obligatorisk mönstring som har väckts bland annat av Socialdemokraterna är en sak som kan övervägas.Vi bör även fundera på vilka särskilda förhållanden som krävs på . Andra partier har väckt frågan om det är rimligt att erbjuda alla vapenföra män och kvinnor bofasta på en grundläggande militär utbildning. Ja, det kan vara ett sätt att redan i ett utgångsläge ha viktiga resurser i en strategisk landsända.Hur är det med boot camp? genomför vi grundläggande militär utbildning på fler ställen i det här landet än . Det innebär långa ledtider och resor, men det har naturligtvis också fördelar, till exempel i form av lokal rekrytering. Men vad innebär detta för jämnheten i utbildningen? Vad innebär det för skadeutfallet bland soldaterna? Det finns oroande informationer vad gäller de här förhållandena i Försvarsmakten just . Ett boot camp skulle kunna innebära att man tar in soldater till grundläggande militär utbildning . hade jag förmånen att besöka , där jag kunde konstatera att man hade ett boot camp, herr talman. Man kunde starta grundläggande militär utbildning för en enda soldat som var intresserad av att börja. Det är ett otroligt prov på anpassningsförmåga om man kan tillmötesgå enskilda individers behov och önskemål på det sättet.Över 20 procent av de soldater som påbörjar grundläggande militär utbildning skadas, oftast fysiskt, men ibland också psykiskt. När det inträffar avförs man regelmässigt från den militära utbildningen. Men är det ett rimligt sätt att förfara? Varför har inte vi, precis som man har i fotboll och på arbetsplatser runt om i vårt land, rehabilitering för soldater som plötsligt skadas, så att de åtminstone kan tillvaratas med sitt intresse, sina ambitioner och sina förutsättningar och komma Försvarsmakten till del?Herr talman! Jag är medveten om att vi i inte alltid har förmått att ge den politiska styrning som behövts. Ett exempel på detta är olika beslut om tjänstgörande soldater.De första besluten som fattades handlade om att minst tre fjärdedelar av arméstridskrafterna skulle vara besatta med tjänstgörande soldater eller reservister. Detta har senare ändrats till att de ska vara den dominerande delen.I dag kan vi konstatera att vi har dubbelt så många heltidstjänstgörande soldater som vi har tjänstgörande soldater. Vi har inte riktigt lyckats få Försvarsmakten dit vi vill, så är det. De tjänstgörande soldaterna är nyckeln till det nationella försvaret.Medveten om att jag nu kort har dragit över min anmälda anförandetid vill jag avsluta med att välkomna det stora intresse som jag märker inte minst i den politiska oppositionens motioner till utskottet gällande veteran- och anhörigpolitik. Det är väldigt bra att det är många partier som visar engagemang i de frågorna. Jag ser med intresse fram emot förslag på detta område som kan medverka till att vi utvecklar vår politik.Sverigedemokraterna har mycket konkret motionerat om att ska vara veterandag. Jag ställer mig tveksam till detta förslag. Jag förstår att det är lättare för människor att kunna komma och medverka ute på om de vill detta. Men vi går inom veteranpolitiken mot en utveckling där inte bara Försvarsmakten ska vara deltagande och ansvarig utan också civila myndigheter.Jag tror att det kommer att bli väldigt svårt om vi inte håller fast vid ett datum som är tydligt för alla och att det datumet ska gälla. Jag kan också i enlighet med utskottets majoritet konstatera att Försvarsmakten själv, så när som , tyckte att man skulle ha och ingen annan dag som veterandag.Jag vill dock uttrycka bekymmer över tilläggskrav på dem som ska genomföra grundläggande militär utbildning. De skriver sin reservation att man kan ifrågasätta dubbla medborgarskap. Det kanske ska krävas att de personerna utöver att vara svenska medborgare som ha varit bosatta i landet . De avslutar detta med att säga att risken är överhängande att vi bygger in femtekolonnare i det svenska försvaret.Herr talman! Det är min bestämda uppfattning att den exkluderande attityd som har till människor som har ett intresse av att bidra till vårt gemensamma försvar inte på något sätt stärker folkförankringen.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag. Det är intressant att lyssna till . Till skillnad från när man lyssnar till föreligger inte någon skönmålning när man lyssnar till . Det brukar vara rätt breda penseldrag och rätt ärligt, skulle jag vilja påstå, i bilden av hur det ser ut. Inte desto mindre visar det på hur rätt vi har om hur delad regeringen är i försvarspolitiken och hur pass olika man drar konsekvensen av det som händer i dag.Folkpartiet har sagt både i och på andra ställen att de kan tänka sig något intressant. Från början var det som sade att man skulle ha partiell värnplikt. Sedan kom och visade att man skulle ha en värnplikt där människor skulle krigsplaceras och så vidare. Det är någonting som är intressant om man inom regeringspartierna har en dragkamp om hur man ska lösa problemet.Moderaterna förnekar egentligen att det finns problem över huvud taget. Allting går på som det ska. och tycker att det nog är lite problematiskt och att vi kanske ska göra någonting annat och hitta en annan lösning på detta. Var kommer ni att hamna? Kommer ni att kunna enas om detta innan valet? Eller ska vi kanske ta det efter valet när vi byter regering? Det kan vara lättare då.Det finns en andra fråga som är intressant. Om man har olika perspektiv, hur bedömer man då ekonomin? Är det viktigt att ha samma linje fast det kanske kommer att kosta väldigt mycket pengar, eller kan man titta på alternativ för att det sparar pengar? Hur prioriterar man de delarna när det gäller personalförsörjning?En springande punkt är värnpliktssystemet. var inne på att vi inte skulle ha en anställning utan att man skulle ha dem kvar. Det skulle i sådana fall kosta mindre. Hur ser man på värnpliktssystemets fördelar ur kostnadssynpunkt från sida? Det är sanningen och inget annat som ska göra oss fria. Så är det nog. Därför är det viktigt att ifrågasätta inte bara det man själv gör utan det andra gör och se var vi landar någonstans.Det ställdes en fråga om kostnadsaspekten när gäller värnplikt kontra frivilligt rekryterat försvar. Ett av de viktigaste skälen till att jag nämner tjänstgörande soldater är att de är otroligt kostnadseffektiva. De har sin huvudsakliga sysselsättning ute i samhället, men de kommer ibland in och tjänstgör. Då men ingen annan gång betalar svenska staten för deras tjänstgöring.De tillför också en massa annat positivt: civil kompetens, folkförankring och mycket annat. Jag tror att det är vägen framåt. är jag oroad över att Försvarsmakten - och talar jag om ett femårsperspektiv - inte har förefallit alltför pigg på att just ta itu med denna ställningskategori.Herr talman! Jag ser nu att ledamoten , som suttit i Försvarsberedningen, är närvarande i kammaren. I min värld är det Försvarsberedningen som i ett öppet intellektuellt samtal ska komma fram till de bästa lösningarna.Där kan jag i kraft av min erfarenhet konstatera att vi inte alltid har funnit våra bästa meningsfränder inom det egna blocket. Det gäller inte bara för oss på den borgerliga kanten, , utan det har också gällt på den andra. Det är lite uppfriskande att höra att i varje fall erkänner att det finns problem som vi måste göra någonting åt och att man försöker hitta vägarna fram.Om man från början hade gjort konsekvensanalyser på rätt sätt från regeringen hade man sett problemen. Jag tror att de gick att se och att man hade sett hur det kunde komma att se ut framför allt när det gäller kostnadsökningarna.Vi har sett exempel i andra länder där kostnaderna rusar i väg. Det är därför att man måste börja tala om bonusar, rehabilitering för skadade och allt det som var inne på. Det är sådana saker som medföljer en anställning.Man kan inte ha andra klassens anställningar för vissa soldater och första klassens för andra. Vi måste ha något slags anställningstrygghet som parerar den arbetsmarknad som vi har och de lagar som finns. Det är en analys som har varit svår att hantera för regeringen. Hur konjunkturkänslig är branschen för att vara soldat? har vi hög arbetslöshet. Vi har många som söker, men vi får också många avhopp.Avhoppen beror på att det finns en annan arbetsmarknad som kanske lockar mer. Hur parerar man det? Hur blir det om vi har en arbetslöshet på och ingen egentligen vill arbeta i det militära och ha soldattjänst om de inte får jäkligt bra betalt eller andra saker? Hur gör man då? Då kommer inte ens rekryteringen i första led att fungera. Dessutom har vi avhoppen. De som hoppar av har naturligtvis en anledning till att göra det. Det är någonting man måste titta på.Detta har varit någonting som vi från början har lyft fram. Våra farhågor har besannats. Detta är någonting som på något sätt måste åtgärdas. Det intressanta är att ändå erkänner att till exempel ett mönstringsförfarande, oavsett vad som sedan händer, skapar en bred rekryteringsbas. Då kan man rekrytera mycket mer och rätt kvinnor och män.Det är bra att man har den inställningen. Man ska ta fasta på det som finns gemensamt. Om man ska ha en bred överenskommelse om försvarspolitiken i stället för det som gjordes 2009 ska man ta fasta på de saker som är positiva. Man ska inte bara ha en bred överenskommelse, utan man ska också ha en klok överenskommelse om politiken.Herr talman! Jag har försökt att ge uttryck för att jag hoppas att vi ska vända på alla stenar när vi nu tittar på personalförsörjningsfrågan i Försvarsberedningen, där också ingår. Det grundläggande skälet till detta är att försvarslöshet, allra helst inte , är något alternativ för ett militärt allianslöst land.Vi måste ha insatsorganisationen på plats. och jag vet att den delvis kommer att bemannas med före detta med plikt utbildad personal.Det är viktigt att detta sker och att de enskilda som placeras i denna insatsorganisation också får hem en skriftlig krigsplaceringsorder. Om vi inte får detta på plats kommer vi inte att kunna bygga vidare på exempelvis ett nationellt försvar. Om man inte har någonting att utgå ifrån, och om inte ens det första steget i trappan finns, kommer man helt enkelt inte vidare.Herr talman! Jag tycker att har ett något ensidigt perspektiv på detta med kostnaden för personalförsörjning. Värnplikten är sannerligen inte gratis. När i stort sett varenda 18-20-åring i det här landet var tvungna att ägna åt att göra militär tjänstgöring innebar det en avsevärd kostnad för hela nationalekonomin. Det har varit ett samband som man har insett i det här landet ända sedan Alsne stadga 1280, då vissa ställde sig till förfogande för militärtjänst just för att slippa betala in skatt till kronan.Jag gör inte anspråk på att veta huruvida det nya systemet för nationalhushållet är dyrare eller inte, men jag tycker inte att har alla premisser med i sin ekvation. Jag är skolad i en politisk kultur som innebär att även om man har egen majoritet i en fullmäktigeförsamling försöker man göra upp brett med åtminstone ett annat parti. Det är ett minimikrav.Låt oss gå tillbaka till den tid då man införde den nya personalförsörjningen, som var ett begrepp som borgerligheten uppfann. Detta antogs med tre rösters övervikt. Ni kan inte komma bort ifrån ert ansvar oavsett vilka bakgrundsbeskrivningar du försöker dig på, . Så här gör man inte i en grundläggande och fundamental fråga. Jag vet mycket väl att det var ett fåtal som gjorde värnplikten mot slutet och att det i praktiken var en frivillig form. Men jag vet också att det hade gått att göra upp och att hitta en bredare uppgörelse om man inte hade varit så berusad av detta och tänkt: Okej - vi har majoritet, så vi kör!Det där måste man som politiker känna. Man måste veta i vilka lägen det är så pass viktigt att man inte kan göra på annat sätt. Det här var definitivt inte ett sådant läge. Ni ligger nu kvar med denna debatt år , och vi ser att vi har fått rätt när det gäller många av de problem som vi pekade på. sitter vi i en försvarsberedning. Då kan vi göra om, och vi kan göra bättre.Den debatt som förs är nästan lite tramsig . Hur blir det om ert block får makten? Är det splittring då? Vad ska ni ha för politik? Så frågar ni. Kan vi inte i stället göra en bred uppgörelse i Försvarsberedningen och sedan se till att den gäller och genomförs? Vi behöver inte komma med sådana som vi hörde tidigare i debatten om att partierna kan tycka annorlunda sedan. Vi som sitter i beredningen måste kunna ta ett ansvar och försöka genomföra detta. Jag tycker att allvaret kräver det.Jag säger så här till dig, : Min strävan är att en uppgörelse i Försvarsberedningen - som jag hoppas blir fallet - ska gälla. Är det också din uppfattning och din strävan? Ja, det är det. Det är absolut min strävan. Som en kommentar kan jag tillägga att jag inte tror att jag brukar tillhöra dem som attackerar den politiska oppositionen och pekar på splittring. Det behövs inte, för den är tämligen uppenbar för de flesta som lyssnar.Jag kan bara säga att vi nog trodde att vi hade en bred uppgörelse i Försvarsberedningen när det gällde personalförsörjningen. blev det inte så. Det är jag den förste att beklaga, för jag inser hur ställningstagandena då står i samband med ljudnivån i debatten i dag.Jag kan ändå konstatera, herr talman, att Socialdemokraterna har rätt i att visst ansvar alltid vilar på regeringen. Så är det alltid. Men oaktat det höga tonläget från talar han inte om att införa straffbestämmelser och en totalförsvarspliktslag. Det är jag glad över, för den optionen i svensk politik bedömer jag som i stort sett passerad. Det finns något positivt i att det nu är många olika partier som redovisar sina ståndpunkter. Det är tydligen inte längre så att kan dominera det borgerliga blocket så intill slutstationen att ingen annan vågar säga något eller ha en uppfattning. Jag tycker att det känns bra att lite grann är förbi, för det kan innebära att vi kan göra upp bredare på ett mer nyanserat och mer prestigelöst sätt i Försvarsberedningen.Jag noterar att säger att systemet med tjänstgöringsplikt för yrkessoldater kan vara någonting att titta på. Det har vi också skrivit i en motion. Jag noterar markeringar om . Det är en intressant sak att fortsätta diskussionen om. Jag noterar markering när det gäller mönstring. Det finns flera ingångar här som man kan bygga på och göra någonting av.Det kan vi dock åstadkomma först om man inte dunkar ihop blocken här och försöker se till att alla tycker lika och att någon sedan ska sitta med piskan och dra i detta längst ut i kanten. Om vi kan ha en öppen attityd, ta varandra på orden och försöka närma oss detta seriöst hoppas jag att vi ska kunna komma överens.Jag förutsätter då också att din uppfattning är att om vi gör upp ska vi försöka se till att det håller. Förra gången var vi tydliga med att peka på brister i ekonomin, risk för avhopp, andra instabiliteter och avtal och regler som inte var uppgjorda i systemet. Man kunde ha tagit sig tid i beredningsprocessen och försökt lösa ut dessa frågor. Men det gjorde man inte, för detta skulle igenom. Det var någon som pekade med hela handen, och det hela gjordes till en avgörande fråga. Så uppträder man inte. Även om man skulle råka ha majoritet bygger man ett bredare underlag i sådana här frågor. Det har med handlaget att göra. vill att vi ska blicka framåt, men hemfaller sedan till att recensera historien. Jag har gett min bild av detta; jag menar uppriktigt att värnpliktens avveckling pågick under ett par decenniers tid. Det gjordes successivt och i små steg, men alla var nog fullständigt på det klara med var man skulle hamna.