bet · H201MJU3 · 2014-12-01 00:00:00 — tio enskilt största riskfaktorerna för sjuklighet och död i i-länderna enligt en rapport från (). Ett förhöjt blodtryck ökar risken för hjärtinfarkt, hjärtsvikt, stroke och skador på njurarna. Enligt uppgifter från olika svenska undersökningar är befolkningens saltintag i storleksordningen 8–per dag. Huvudkällorna till salt är vanliga baslivsmedel som bröd och spannmålsprodukter, charkprodukter, matfett, ost och hushållssalt. Färdigrätter och restaurangmat är andra stora källor till salt. Intaget av salt bör enligt de nordiska näringsrekommendationerna 2012 begränsas till per dag bland vuxna. För att kunna sänka saltinnehållet i livsmedelsproduktionen är enligt ett samarbete med berörda branschorganisationer en viktig Det är vidare väsentligt med en märkning av saltinnehållet i viktiga De stora distributions- och handelskedjorna kan här ställa krav på leverantörerna vad gäller deras engagemang i arbetet samt kräva märkningsuppgifter på enskilda produkter. Restauranger, storhushåll, snabbmatsserveringar och andra matställen spelar en mycket stor roll vad gäller vårt saltintag. konstaterar att kunskapen ofta är dålig om hur mycket salt som används och att det är angeläget att detta klarläggs. Man använder dock mycket hel- och halvfabrikat, och där finns ofta uppgifter. Men den som sedan lagar maten kan ändå med saltströaren, kryddsåser, soja m.m. lägga till avsevärda mängder. Det är vidare angeläget att i utbildningar informera om vikten av att begränsa saltanvändningen och i stället få maträtterna smakliga med kryddor av olika Enligt kommer konsumenterna kontinuerligt att på olika sätt informeras om saltprogrammet och att man successivt bör minska användningen av bordssalt. Eftersom joderat koksalt är en viktig jodkälla är det angeläget att man både hemma, i industrin och på restaurang använder Det är vidare viktigt att redan från början följa upp saltarbetet på Sådana undersökningar är på gång. fortlöpande rapporter från branschorganisationer, och det kan också finnas möjlighet att samla in uppgifter inom ramen för livsmedelstillsynen. Nyckelhålsmärkning är också ett sätt att hjälpa konsumenter att hitta de hälsosammare alternativen, både när man handlar mat och äter på restaurang. Nyckelhålet är symbol och står för mindre eller nyttigare fett, mindre socker och salt samt mer kostfiber och fullkorn. Livsmedel som märks med nyckelhålet ska uppfylla vissa villkor för fett, salt (natrium), socker och kostfiber. Nyckelhålssymbolen kan användas på 25 olika grupper av livsmedel, och villkoren varierar för grupperna. Spannmålsprodukter, t.ex. bröd, mjöl och pasta, har t.ex. även villkor för Det finns också allmänna bestämmelser för nyckelhålsmärkningen. Exempelvis får inte sötningsmedel eller godkända nya livsmedel och nya ingredienser med sötande egenskaper ingå. har remissbehandlat ett förslag till uppdaterade regler för nyckelhålet och kommer att besluta om nya föreskrifter. Förslaget omfattar bl.a. skärpta villkor för salt i flertalet livsmedelsgrupper, och saltvillkor införs i livsmedelsgrupper där det inte finns några. Mängden salt föreslås sänkas i enlighet med de nordiska näringsrekommendationerna inom flera livsmedelsgrupper. Vidare föreslås en helt ny indelning av livsmedelsgrupperna, och nya grupper införs, bl.a. kommer fler livsmedel som inte är färdigförpackade att kunna märkas eller presenteras med nyckelhålet. Förslaget omfattar också ett tydliggörande av rådande praxis att fett, sockerarter och salt endast får tillsättas i vissa angivna livsmedel. Nytt system för datummärkning i syfte att minska matsvinnet Med hänvisning till det som anförts ovan och till det arbete som bedrivs inom området föreslår utskottet att motionerna 2014/15:2978 (M) yrkande 3, 2014/15:398 (M) och 2014/15:2978 (M) yrkande 4 lämnas utan vidare åtgärd. Med det som anförts ovan föreslår utskottet att motion 2014/15:1303 (SD) lämnas utan vidare åtgärd. Märkning av alkoholhaltiga drycker Utskottet är inte nu berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2014/15:1982 (MP), som därmed avstyrks. Märkning av salthalt i livsmedel Utskottet avstyrker mot bakgrund av redovisningen ovan under avsnittet behandling och kompletterade uppgifter motion 2014/15:2080 (SD). 2014/15:MJU3 UTSKOTTETS ÖVERVÄGANDEN Ekologisk märkning av berikad växtbaserad mjölkdryck Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om ekologisk märkning av berikad växtbaserad mjölkdryck. Jämför reservation 12 (V). I motion 2014/15:335 av (S) föreslås att relevanta regelverk ses över i syfte att ge komjölk och växtbaserad mjölkdryck likvärdiga villkor i fråga om berikning och ekologisk märkning. När EU beslutade om ett enhetligt regelverk för ekologisk märkning infördes en regel som säger att en ekologisk produkt enbart får berikas om det finns ett uttalat lagkrav om berikning som motiveras med folkhälsoskäl. Ett lagkrav infördes således om D-vitaminberikning av komjölk med reducerad fetthalt för att inte riskera att framför allt barn skulle få i sig för lite D-vitamin. Lagkravet, och därmed undantaget i den ekologiska märkningen, omfattar dock inte växtbaserade mjölkdrycker. Personer som av olika skäl dricker växtbaserad mjölk tvingas därmed välja mellan berikning och ekologiskt. Det är ett orimligt val som dessa konsumenter ställs inför, helt i onödan. Regelverket bör i detta avseende ses över och förändras för att främja såväl folkhälsa som ökad ekologisk konsumtion. behandling och kompletterande uppgifter Dåvarande landsbygdsminister har i svar på en skriftlig fråga om likvärdiga villkor för komjölk och växtbaserad mjölk (2013/14:719) redovisat att beteckningen mjölk är reserverad för animaliska produkter, och de växtbaserade produkterna benämns vanligen dryck, t.ex. havredryck. Ministern anförde vidare att i tillsätts D-vitamin till fettsnål komjölk eftersom vitaminet försvinner i framtagningsprocessen. Den nivå till vilken den fettsnåla mjölken berikas motsvarar halten i standardmjölk (fett). Motivet till att tillsätta D-vitamin är särskilt att öka barns intag då är ett solfattigt land. påminde om att om ekologisk komjölk ska kunna berikas krävs enligt EG-förordningen för ekologisk produktion att det finns ett obligatoriskt krav i den svenska lagstiftningen. Kravet på obligatorisk berikning av ekologisk komjölk infördes i . Ministern framhöll att ett stort antal tillverkare av växtbaserade konventionella drycker på frivillig väg tillsätter D-vitamin men också andra vitaminer och mineraler till sina produkter. Anledningen till detta är att D-vitamin inte finns i den ursprungliga råvaran. Enligt EU-reglerna för ekologiska produkter är det inte tillåtet att sätta till D-vitamin. vitamin innehåller de ekologiska växtbaserade dryckerna inte kalcium eller vitamin B12, vilket ingår i komjölk och är viktiga näringsämnen för oss. Att införa krav på obligatorisk berikning med D-vitamin medför därför inte att dryckernas näringsinnehåll kan likställas med innehållet i komjölk. Avslutningsvis framhöll ministern att det han förespråkar är bra och balanserad märkning om näringsinnehållet i olika livsmedel. Märkningen kan vara en hjälp för oss konsumenter så att vi kan göra mer aktiva val i mataffären men också så att vi kan se till att vi äter tillräckliga mängder av viktiga näringsämnen och får i oss en väl sammansatt kost. Att ange näringsinnehållet i livsmedel kommer i och med den nya EU-förordningen om livsmedelsinformation att bli obligatoriskt. Med hänvisning till redovisningen ovan avstyrker utskottet motion 2014/15:335 (S). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om kvalitetsmärkning av svenska matprodukter. I motion 2014/15:2931 av m.fl. (SD) föreslås att riktlinjer tas fram för en kvalitetsmärkning av svenska matprodukter med stort kulturhistoriskt värde. hyser många matskatter värda att lyfta fram, men finns inga nationella regleringar för att skydda eller uppmärksamma svensk högkvalitativ mat. Det finns privata företag som märker livsmedel med svenskt ursprung, men inte heller bland privata aktörer existerar någon märkning för kulturhistoriskt värdefulla och unika produkter. Mot bakgrund av ovanstående anser motionärerna att, i likhet med vad som skett i , nationella regelverk bör tas fram för märkning av kulturhistoriskt värdefulla, svenska matprodukter. Detta skulle medföra positiva effekter för både besöksnäringen och landsbygdsutvecklingen. behandling och kompletterande uppgifter EU-lagstiftningen erbjuder namnskydd för jordbruksprodukter och livsmedel som kommer från en viss geografisk region i förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel. Det finns tre kategorier av namnskydd enligt denna EU-förordning. Kategorin Skyddad ursprungsbeteckning anger benämningen på en vara som producerats och bearbetats inom ett bestämt geografiskt område. finnas ett samband mellan varans kvalitet och dess geografiska ursprung. Kalixlöjrom är exempel på en vara som har skyddad ursprungsbeteckning. kategorin Skyddad geografisk beteckning ska minst ett steg av produktionsprocessen ha utförts inom ett bestämt geografiskt område (produktion, bearbetning eller beredning). och Skånsk spettkaka är exempel på produkter som har skyddade geografiska beteckningar. finns kategorin Garanterad traditionell specialitet. Denna beteckning står för att produkten har egenskaper som härrör från en traditionell ingrediens eller Beteckningen kan användas av alla producenter som följer den givna specifikationen för produkten. Hushållsost har registrerats som garanterade traditionella specialiteter. Utskottet har tidigare (2011/12:MJU10) bl.a. redovisat att det skulle medföra ökade kostnader för både producenter och myndigheter att utveckla ett nationellt regelverk för märkning av kulturhistoriskt värdefulla produkter parallellt med för namnskydd. Dessutom skulle ett nationellt regelverk ha negativ effekt på regeringens mål att minska den administrativa bördan för svenska företag. Enligt uppgift från överväger kommissionen att göra en översyn av regelverken för bl.a. geografiska ursprungsbeteckningar som skulle omfatta fyra förordningar om jordbruksprodukter och livsmedel (EU- förordning nr 1151/2012), vin (EU-förordning nr 1308/2013), aromatiserade viner (EU-förordning nr 251/2014) samt om spritdrycker (EU-förordning nr 110/2008). Syftet med översynen skulle vara att förenkla regelverken, och kommissionen har efterfrågat medlemsstaternas synpunkter på en eventuell pågår beredning av ett svar till Mot bakgrund av det som anförts ovan avstyrker utskottet motion 2014/15:2931 (SD). Märkning av kött som slaktats utan bedövning m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena och om märkning av kött som slaktats utan bedövning samt motionsyrkandet om märkning av mat som producerats genom tvångsmatning. Jämför reservation 13 (SD). I motion 2014/15:1026 av och (båda SD) yrkande 2 föreslås att kött från djur som slaktats utan bedövning och som säljs i ska märkas med en tydlig varningstext. I yrkande 3 föreslås vidare att i EU ska driva frågan om att kött från djur som slaktats utan bedövning ska märkas med en tydlig varningstext inom EU. Många svenskar äter kött från djur som halal- eller koscherslaktats utan att veta om det. Kött från djur som slaktats och avblodats utan bedövning bör, innan fått till ett importförbud, märkas med en tydlig varningstext för att möjliggöra för konsumenterna att välja bort dessa produkter. I motion 2014/15:1286 av (M) yrkande 2 föreslås att man ser över möjligheten att det ska framgå på förpackningen om djuret har bedövats vid halal- och koscherslakten. I yrkande 1 framhålls vidare att bör se över möjligheten att lyfta frågan om halal- och koscherslaktat kött i EU. I är det förbjudet att genomföra obedövad slakt, vilket innebär att även halal- och koscherslakt genomförs med bedövning i . Dock är det tillåtet med obedövad religiös slakt i flera EU-länder, vilket gör att importerat kött kan komma från djur som slaktats utan bedövning. För att konsumenter som vill ha vanligt slaktat svenskt kött bör det tydligt framgå på förpackningarna att köttet är slaktat enligt halal- och koscherslaktmetoden och om djuret har varit bedövat innan eller inte. I motion 2014/15:2491 av och (SD) yrkande 2 framhålls behovet av en tydlig märkning av mat som producerats genom tvångsmatning. Till dess att försäljningen eller användandet av mat som gåslever inte längre förekommer i bör regeringen verka för en tydlig märkning av mat producerad genom tvångsmatning. behandling och kompletterande uppgifter I ett svar på en interpellation (2012/13:96) om slakt utan bedövning anförde dåvarande landsbygdsministern bl.a. följande. Reglerna för märkning av livsmedel tas fram gemensamt av medlemsländerna i EU. Inom ramen för för djurskydd och djurs välbefinnande 2012–2015 har kommissionen tagit initiativ till att genomföra en undersökning om möjligheten att ge konsumenterna relevant information om bedövning av djur vid slakt, och resultatet skulle presenteras . Regeringen har i skrivelse 2013/14:75 redovisat att kommissionen har tagit initiativ till en undersökning om märkning av kött från obedövad slakt. Regeringen anförde vidare att inväntar kommissionens rapport som skulle ha presenterats , men som ännu inte har publicerats. gemensamma EU-bestämmelser ska diskuteras med utgångspunkt i den Enligt uppgift från har resultatrapporteringen från kommissionens undersökning försenats. När det gäller frågan om tvångsmatning har utskottet hämtat in följande I rådets direktiv /58/EG av den 20 fastställs de huvudprinciper som gäller i unionen för skydd av animalieproduktionens djur, inbegripet djur för produktion av fet ank- och gåslever (foie gras). Inom ramen för europeiska konventionen om skydd av animalieproduktionens djur antogs tre rekommendationer för skydd av ankor och gäss. Rekommendationerna fastställer att tvångsmatning av ankor och gäss endast ska vara tillåtet i de länder där det redan förekommer och att dessa länder bör uppmuntra forskning om alternativa produktionsmetoder för att framställa foie gras. omfattar vidare hur djuren ska hållas vid sådan produktion, t.ex. ska ankor inte hållas i individuella burar. I en rapport från EU:s vetenskapliga kommitté för djurs hälsa och välbefinnande, som presenterades 1998, drogs slutsatsen att tvångsmatning av ankor och gäss, så som den då utövades, inte var förenligt med ett gott Rådets direktiv /58/EG om skydd av animalieproduktionens djur innehåller ett krav på att djur ska utfodras med hälsosamt foder som är lämpligt för djurens ålder och art och som ges till dem i tillräcklig mängd för att hålla dem vid god hälsa och tillgodose deras näringsbehov. Det finns också ett förbud mot att ge foder eller vätska på ett sätt eller med ett sådant innehåll som kan orsaka onödigt lidande eller skada (punkt 14 i bilagan till direktivet). Det finns dock ingen EU-lagstiftning som uttryckligen förbjuder gås- och ankleverproduktion genom tvångsmatning. På EU:s inre marknad råder fri rörlighet av varor, tjänster, personer och kapital. En vara som är lagligen tillverkad eller till salu i ett EU-land kan även säljas i alla andra länder som ingår i den inre marknaden (principen om ömsesidigt erkännande). Regler om livsmedelsinformation till konsumenterna antogs 2011 genom förordning (EU) nr 1169/2011. Det är vidare alltid möjligt för företagaren att lämna frivillig information på förpackningen eller på att andra sätt informera Kommissionen har påbörjat en översyn av handelsnormerna för fjäderfäkött som bl.a. omfattar minimihandelsnormer för ank- och gåslever (förordning (EG) nr 543/2008 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1234/2007 när det gäller handelsnormerna för fjäderfäkött). Kommissionen väntas presentera ett förslag till reviderade handelsnormer . Mot bakgrund av det anförda föreslås att motionerna 2014/15:1026 (SD) yrkandena 2 och 3, 2014/15:1286 (M) yrkandena 1 och 2 samt 2014/15:2491 (SD) yrkande 2 lämnas utan vidare åtgärd. Utreda effekter av tillsatser i livsmedel och regler om innehållet i mat Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att utreda tillsatsers effekter och ett motionsyrkande om en strategi med regler om innehållet i mat. I motion 2014/15:1302 av (SD) föreslås på ett övergripande och seriöst plan, via oberoende och statligt finansierade forskare, en utredning av tillsatsers effekter – i kombination eller enskilt – i livsmedel samt att regeringen utifrån resultatet skyndsamt föreslår lämpliga åtgärder. I livsmedel tillförs en rad olika tillsatser som förtjänar en ökad tillsyn för att se till att konsumenterna inte utsätts för onödiga risker. Särskilt bör man utreda den eventuella risken med blandningar av tillsatser och de effekter tillsatserna kan leda till tillsammans med tillsatser från andra livsmedel. Men det bör även utredas vilka risker enskilda tillsatser som t.ex. smakförstärkare eller olika typer av sötningsmedel medför. För att garantera ett gott resultat bör fokus ligga på riskvärdering utifrån de instanser som lämnar in riskbedömningar och utan hänsyn tagen till vad EU rekommenderar eller kräver. I motion 2014/15:2382 av (M) yrkande 2 framhålls behovet av en tydlig strategi med regler om innehållet i mat. Motionären anför att regeringen bör gå fram med tydliga signaler till tillverkare och producenter om vad maten får innehålla. Detta innebär att vi ska utforma en tydlig strategi på EU-nivå med regler om innehåll av kemikalier i mat och foder. I strategin ska tydliga spelregler och lagstiftning finnas till livsmedelsverket och annan myndighet som ska utföra kontinuerliga inspektioner på likväl inhemska varor som importvaror, inklusive uppföljning och utvärderingar. Vidare ska uteslutningsklausuler användas i de fall man inte uppfyller krav på uppsatta lagar och regler. behandling och kompletterande uppgifter När det gäller tillsatser i livsmedel har utskottet tidigare (bet. 2012/13:MJU9) anfört följande. Tillsatser i livsmedel regleras genom ett omfattande regelverk som är harmoniserat inom EU. Den övergripande förordningen är och rådets förordning (EG) nr 1333/2008 om livsmedelstillsatser. Den syftar till att säkerställa en effektivt fungerande inre marknad samt en hög skyddsnivå för människors hälsa och en hög nivå på konsumentskyddet. För att en tillsats ska få användas i livsmedel måste den vara godkänd för livsmedlet i fråga. Tillsatserna godkänns av och för användning inom hela EU. Tillsatser får inte vilseleda konsumenterna eller utgöra någon hälsorisk, och de ska dessutom vara av värde för konsumenten eller nödvändiga för livsmedlets hantering för att kunna bli godkända. För hälsoriskbedömningar av livsmedelstillsatser tar EU- kommissionen hjälp av den europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa). Alla ansökningar granskas även av medlemsstaternas experter som i fall är enligt uppgifter från Landsbygdsdepartementet. Efsas uppdrag är att ge oberoende, högkvalitativ vetenskaplig rådgivning om möjliga risker i livsmedelskedjan från producent till konsument. Efsa ska också öppet informera alla berörda parter, t.ex. myndigheter, livsmedelsbranschen och konsumenterna, om dessa risker. För att pröva om tillsatserna eventuellt är skadliga görs studier på försöksdjur, t.ex. råttor, innan tillsatserna eventuellt godkänns. Med utgångspunkt från den högsta dos av ett ämne som försöksdjuren kunnat tillföras under sin livstid utan att skadliga effekter kan påvisas fastställs den s.k. nolleffektdosen. Nolleffektdosen uttrycks i milligram per kilo kroppsvikt och dag. För att få en betryggande säkerhetsmarginal tar man sedan som regel en hundradel av detta värde och får då ADI-värdet för människor. Acceptabelt dagligt intag () är ett mått på hur mycket av olika tillsatsämnen i våra livsmedel som man kan äta utan att det medför hälsorisker. ADI-värdet anger hur mycket en människa kan utsättas för under hela sin livstid utan att det medför någon hälsorisk. När tillsatser bedöms beaktar Efsa även om det finns en hälsorisk när flera olika tillsatser används . Detta kallas samverkanseffekter eller ibland cocktaileffekter. Såväl som Efsa är väl medvetna om problemen med att samverkanseffekter i enstaka fall kan förekomma, och det pågår ett aktivt arbete för att öka kunskapen inom detta område. Utöver vad som redovisats ovan konstaterar utskottet att gör bedömningar och hanterar risker och andra krav som finns för användning av en tillsats exempelvis genom att stifta lagar eller föreskrifter, bestämma gränsvärden eller informera. En restriktiv användning av tillsatser tillämpas för både barn och vuxna, och ingår i varje godkännande av tillsatsers användning. Vidare bör uppmärksammas att Efsa, på uppdrag av kommissionen, genomför en granskning av alla tillsatser. Detta arbete fortgår . När det gäller att utforma en strategi på EU-nivå med regler för innehållet i mat omfattar hela livsmedelskedjan, från foder till livsmedel liksom regler för kontroll av efterlevnaden. Syftet med EU:s livsmedelslagstiftning är en hög skyddsnivå för människors hälsa och för konsumenternas intressen när det gäller livsmedel. De olika rättsakterna om skadliga ämnen som miljöföroreningar, rester av bekämpningsmedel respektive veterinärmedicinska rester i livsmedel uppdateras kontinuerligt. I rådets förordning (EEG) nr 315/93 om främmande ämnen slås exempelvis fast att livsmedel som innehåller ett främmande ämne i en mängd som inte kan godtas med hänsyn till folkhälsan, i synnerhet vad gäller giftighet, inte får släppas ut på marknaden. Med främmande ämnen avses substanser som kan härröra från hanteringen av livsmedlen under eller efter produktionen eller miljöföroreningar. Halten av främmande ämnen ska hållas så låg som rimligen är möjligt med hjälp av god tillverkningssed. För att skydda folkhälsan ska högsta tillåtna halter, s.k. gränsvärden, fastställas för ämnen i livsmedel. I de gemensamma reglerna för kontroll ställs krav på medlemsländerna att utöva kontroll och att se till att ha resurser för att utöva kontroll. De regler som gäller för EU:s medlemsländer gäller även för varor som importeras från tredjeländer. Regler för importkontroll finns, och importen styrs till utpekade gränskontrollstationer för att det ska vara möjligt att utföra kontrollen. Kommissionens eget kontrollorgan kontoret för livsmedels- och veterinära frågor (Food and Veterinary Office) granskar medlemsländernas arbete med kontrollen av hela livsmedelskedjan, från foder till livsmedel. Livsmedelsföretag har ansvaret för att livsmedel som inte uppfyller kraven i lagstiftningen inte sätts ut på marknaden. Myndigheternas uppgift är att kontrollera att företagen har system på plats för att kunna leva upp till det kravet. Vidare bör i detta sammanhang framhållas att EU har ett system för snabb varning om hälsovådliga livsmedel (for Food and Feed, RASFF), som gör det möjligt att snabbt sprida information till alla medlemsländer om man i något medlemsland upptäcker att livsmedel utgör en risk för hälsan. Tack vare det systemet kan medlemsländerna agera koordinerat och snabbt vidta åtgärder. Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2014/15:1302 (SD) och 2014/15:2382 (M) yrkande 2. Motionerna avstyrks därmed. 2014/15:MJU3 UTSKOTTETS ÖVERVÄGANDEN Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden och om att förenkla reglerna för försäljning och hantering av vildsvinsprodukter. Jämför reservation 14 (M). I motion 2014/15:1073 av (KD) framhålls behovet av att förenkla reglerna för försäljning av vildsvinsprodukter. Stammens utveckling är sådan att de nuvarande regelverken helt enkelt inte är hållbara. Incitamenten för enskilda jägare att ägna sig åt vildsvinsjakt måste öka. Ett av de största problemen är det omständliga förfarandet vid försäljning och tillvaratagande av vildsvinskött. Exempelvis krävs att köttet hanteras i s.k. vilthanteringsanläggningar, dvs. slakterier för vilt som godkänts av .