bet · H101MJU29 · 2014-06-13 00:00:00 — Som regeringen anför finns det således goda möjligheter att döma ut straff och påföra sanktioner för överträdelser inom verksamheter som bedrivs av juridiska personer. Sammanfattningsvis finner utskottet att även juridiska personer bör kunna ha fiskelicenser. Därmed avstyrks motionerna 2013/14:MJ29 (S) yrkande 3, 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 1 och 2013/14:MJ30 (V) yrkande 2. Fiske i näringsverksamhet m.m. En grundläggande förutsättning för att någon ska beviljas yrkesfiskelicens enligt 30 § fiskelagen är att fisket är av väsentlig betydelse för personens försörjning. Syftet är att yrkesfiskelicenser av resursfördelningsskäl ska förbehållas dem som är väsentligt beroende av fisket för sin försörjning (prop. 1992/93:232 s. 54). Den närmare innebörden av kravet på väsentlig betydelse för försörjningen har preciserats i föreskrifter. Som framgår av propositionen har föreslagit att det nuvarande kravet på att fisket ska vara av väsentlig betydelse för försörjningen ersätts med ett krav på att sökanden är godkänd för F-skatt. dock regeringens bedömning att det inte är lämpligt att införa ett lagstadgat krav på godkännande för F-skatt som en förutsättning för fiskelicens eller Utskottet anser även i likhet med regeringen att det nuvarande kravet på att fisket ska vara av väsentlig betydelse för försörjningen inte längre bör vara en förutsättning för att beviljas licens. I stället för att införa ett krav på att sökanden är godkänd för F-skatt bör som regeringen anför en förutsättning för att beviljas fiskelicens eller personlig fiskelicens vara att fiskeverksamheten bedrivs i näringsverksamhet. Med näringsverksamhet avses enligt 13 kap. 1 § inkomstskattelagen förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. med villkoret att fisket ska bedrivas i näringsverksamhet är som regeringen anför att skilja mellan yrkesfiske och fritidsfiske. Vid prövningen av en ansökan om fiskelicens eller personlig fiskelicens kommer tyngdpunkten i bedömningen därför att ligga på om verksamheten kan anses vara en förvärvsverksamhet som sker yrkesmässigt eller om det är fråga om hobbyverksamhet, dvs. Även juridiska personer ska kunna få en Juridiska personer beskattas alltid i inkomstslaget Det betyder dock inte att en juridisk person som ansöker om att få beviljas fiskelicens per automatik ska anses uppfylla fiskelagens krav på att fisket ska bedrivas i näringsverksamhet. Kravet på att fisket ska bedrivas i näringsverksamhet innebär att det alltid måste göras en bedömning av om den beskrivna fiskeverksamheten uppfyller samtliga kriterier i 13 kap. 1 § Ett krav på att fisket ska bedrivas i näringsverksamhet är som regeringen anför bättre anpassat till att även juridiska personer ska kunna ha en fiskelicens, jämfört med nuvarande krav som utgår från att en viss fysisk person ska vara väsentligt beroende av fisket för sin försörjning. till det låga inkomstkrav som har tillämpats bör skillnaden mellan fiske i näringsverksamhet och väsentligt beroende för sin försörjning inte vara Det är i stället avskaffandet av förbudet mot att ha andra betydande inkomster som blir den stora skillnaden mot gällande rätt. riskerar inte av denna anledning att öka utöver vad som är biologiskt hållbart eftersom en prövning av beståndssituationen även i fortsättningen ska göras när en ansökan om licens prövas första gången. fiskemöjligheterna i havet ofta genom fisketillstånd för specifika fiskemöjligheter, vilket motverkar en överetablering i fisken med hög konkurrens om fiskemöjligheterna. Fisket i insjöarna omfattas inte av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken och fördelas ofta uteslutande genom kravet på yrkesfiskelicens. Även visst fiske i havet är möjligt att bedriva utan fisketillstånd. I sådana fisken är det möjligt att mindre aktiva fiskare beviljas licens och därigenom konkurrerar med eller hindrar nyetablering för personer som är beroende av fisket för sin försörjning. Utskottet delar regeringens uppfattning att det kan anses vara motiverat att hindra etablering inom yrkesfisket på grund av att sökanden har andra inkomster vid sidan av fisket som överstiger en viss storlek eller att sökanden har en heltidssysselsättning vid sidan av fisket. Om beståndssituationen tillåter det ska yrkesfiske även kunna bedrivas som bisyssla – t.ex. i form av ett småskaligt kustnära fiske – under förutsättning att fisket bedrivs i näringsverksamhet. Med det anförda avstyrks motionerna 2013/14:MJ29 (S) yrkande 4 och 2013/14:MJ30 (V) yrkande 3. Enligt 30 § fiskelagen får en yrkesfiskelicens beviljas . Giltighetstiden för yrkesfiskelicenser regleras i HaV:s föreskrifter. I dessa anges att en licens kan beviljas för en period om högst . Även fartygstillstånd kan tidsbegränsas. Av propositionen framgår att har föreslagit att det ska anges i lagen att fiskelicenser ska gälla i högst . Skälet anges vara att tillförsäkra fiskaren en stabilitet . Förslaget skulle leda till att licenser enligt lag måste omprövas minst . Som regeringen anför skulle den långsiktiga stabiliteten för den enskilde fiskaren därmed snarare kunna försämras i förhållande till den nuvarande utformningen av reglerna, som medger reglering i myndighetsföreskrifter. Av de skäl som regeringen anför bör inte någon bestämmelse om längsta giltighetstid för fiskelicenser och personliga fiskelicenser införas i lagen. Motion 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 2 avstyrks därmed. Fiskets påverkan på miljön m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om fiskets miljöpåverkan m.m. (V, MP). Vidare avslår motionsyrkanden om utbildningskrav när det gäller miljöpåverkan (S, MP, V) och om kontroll av förbudet att kasta tillbaka fångad fisk (MP). Jämför reservationerna 9 (MP, V) 10 (S), 11 (MP, V) och 12 (MP). Något krav på konsekvensbeskrivning för miljön i varje licensärende bör inte införas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör även i fortsättningen kunna föreskriva att det i ärenden enligt fiskelagen ska finnas en analys av vilken inverkan nya fiskemetoder och utsättande av fiskarter kan ha på miljön. Tillgången på fisk bör även i fortsättningen beaktas när en fråga om licens prövas första gången. Något utbildningskrav för befälhavare bör inte Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om skyldighet att ta ombord och föra i land fisk som har fångats. Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheten att ta ombord och föra i land fisk som har fångats ska dömas till böter eller fängelse I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Enligt motion 2013/14:MJ31 av (MP) yrkande 3 bör en beskrivning av miljökonsekvenserna krävas vid ansökan om licens för fiske utöver en viss omfattning samt av juridiska personer, om licenser ska tillåtas för juridiska personer. Enligt yrkande 10 i motionen bör regeringen återkomma till med ett förslag till ändring i fiskelagen som tydliggör att fiskemöjligheterna ska fördelas enligt hållbarhetskriterier. EU:s fiskereform öppnar för att medlemsstaterna ska kunna fördela fiskemöjligheterna enligt sådana kriterier. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ30 av m.fl. (V) yrkande 4 bör ett krav på en konsekvensbeskrivning för miljön och fiskresursen införas vid ansökan om licens. I konsekvensutredningen bör anges fiskemetod, effekter på miljön, vilka bifångster som fisket kan förväntas ge och vilka redskap som ska användas. I kommittémotion 2013/14:MJ29 av m.fl. (S) yrkande 5 anförs att regeringen bör ge HaV i uppdrag att tillsammans med berörda länsstyrelser utarbeta ett krav på utbildning för fiskeverksamhet i vatten i Natura 2000-områden och nationalparker. Enligt motion 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 4 bör regeringen bemyndigas att föreskriva införandet av ett utbildningskrav för befälhavare. Även motion 2013/14:MJ30 (V) yrkande 5 tar upp frågan om utbildningsbehov. Enligt motionen bör en befälhavare ha genomgått en utbildning om det akvatiska ekosystemet för att kunna beviljas fiskelicens. I motion 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 7 anförs att regeringen bör överväga om det kan vara lämpligt att avgiftsfinansiera kontrollen av utkastförbudet eller om andra åtgärder som kameraövervakning kan vara ett alternativ. Reglerna i om miljökonsekvensbeskrivningar utgår från att en viss verksamhet, exempelvis en industri, planeras på en viss plats och kan tänkas ha vissa effekter på omgivningen. Det krävs därför ofta en omfattande utredning som tar stora resurser och i anspråk. Fisket är däremot oftast reglerat i detalj – i svensk lagstiftning eller i EU-lagstiftning – vad gäller de fiskemetoder och typer av fiskeredskap som är tillåtna och deras antal och utformning, vilka slag av fisk som får fiskas, fiskens minimimått, fångstreglering i form av antalet tillåtna dagar till havs eller storleken på kvoter för vissa fiskslag samt krav på rapportering av fiske och landningar m.m. En särskild konsekvensbeskrivning för det fiske som varje enskild licenssökande avser att bedriva får därför som regeringen anför antas kunna tillföra relativt lite när det gäller bedömningen av om en ansökan om licens bör beviljas. Härtill kommer att det är möjligt för den tillståndsgivande myndigheten att föreskriva att det ska finnas en analys av vilken inverkan som användningen av en fiskemetod eller utsättning av fisk har på miljön (20 § andra stycket fiskelagen, jfr 2 kap. 12 § tredje stycket fiskeförordningen). Denna möjlighet används främst när det gäller fiske med nya metoder. Vidare finns möjligheter att meddela föreskrifter för fiskevården och om den hänsyn som vid fiske ska tas till naturvårdens intressen. Det finns således möjligheter att beakta fiskets inverkan på miljön. Den begränsade nyttan av en konsekvensbeskrivning för miljön måste också ställas mot den administrativa börda som enligt utredningens förslag skulle komma att åvila den enskilde fiskaren. Utskottet anser i likhet med regeringen att ett krav på konsekvensbeskrivning för miljön av fisket skulle ålägga enskilda fiskare en onödigt betungande börda. Någon konsekvensbeskrivning för miljön bör således inte krävas för beviljande av fiskelicens. I stället bör de nuvarande bestämmelserna om att tillgången på fisk ska beaktas när frågan om licens prövas första gången och om möjligheten för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva att det ska finnas en analys av vilken inverkan fiskemetoder och utsättande av fiskarter har på miljön behållas oförändrade. Utskottet noterar även att regeringen anför att det bör övervägas i ett annat sammanhang om möjligheten att föreskriva att det ska göras en analys av vilken inverkan en fiskemetod eller utsättning av fisk har på miljön bör utvidgas. Med det anförda avstyrks motionerna 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 3 och 2013/14:MJ30 (V) yrkande 4. När det gäller fördelningen av fiskemöjligheter enligt hållbarhetskriterier behandlas detta i och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av om den gemensamma fiskeripolitiken. I artikel 17 i förordningen anges att vid fördelning av de fiskemöjligheter som finns tillgängliga för medlemsstaterna enligt artikel 16 ska medlemsstaterna tillämpa transparenta och objektiva kriterier, inbegripet miljömässiga, sociala och ekonomiska kriterier. De kriterier som används får bl.a. inbegripa fiskets påverkan på miljön, tidigare efterlevnad av bestämmelser, bidraget till den lokala ekonomin och historiska fångstnivåer. Inom ramen för de fiskemöjligheter som de har tilldelats ska medlemsstaterna sträva efter att ge incitament till fiskefartyg som använder selektiva fiskeredskap eller miljövänligare fiskemetoder, med bl.a. minskad energikonsumtion eller minskade skador på livsmiljöer. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet regleras fördelningskriterier normalt inte i fiskelagen, och det som anges i EU-förordningen gäller i och behöver inte regleras i fiskelagen. Utskottet anser att motion 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 10 bör lämnas utan vidare åtgärd. har föreslagit att en förutsättning för att beviljas licens för yrkesmässigt fiske ska vara att befälhavaren har genomgått utbildning om det akvatiska ekosystemet. Som regeringen anför i propositionen skulle utbildningsinsatser inom yrkesfisket kunna vara en lämplig väg att gå för att nå ett miljövänligare fiske. Det kan antas att ökad kunskap bidrar till en ökad samsyn på beståndssituationen mellan forskare, myndigheter och yrkesfiskare. Utskottet anser dock i likhet med regeringen att det inte finns tillräckligt med underlag för att gå vidare med utredningens förslag. behöver bl.a. utreda hur lång utbildningen bör vara, vilka konsekvenser som ett utbildningskrav får för personer från andra länder som vill verka som befälhavare på ett svenskt fiskefartyg och hur kravet på utbildning ska organiseras och finansieras. Som regeringen anför innebär ett lagstadgat krav på utbildning att en utbildning måste finnas på plats trots att kravet kommer att gälla för ett begränsat antal personer. Vidare ska enligt förslaget även juridiska personer kunna ha en fiskelicens, varför ett personligt krav på utbildning är mindre lämpligt som en förutsättning för licens. att beviljas licens är hänförliga till själva fiskeverksamheten. utbildningsverksamhet kan utformas så att den motsvarar ett tydligt behov och efterfrågan från berörda inom branschen avser regeringen enligt propositionen att närmare överväga att möjliggöra frivillig utbildning. Utskottet delar regeringens mening att ett krav på utbildning inte bör införas som förutsättning för att beviljas licens. Motionerna 2013/14:MJ29 (S) yrkande 5, 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 4 och 2013/14:MJ30 (V) yrkande 5 När det gäller frågan om kontroll av utkastförbudet har utskottet behandlat denna fråga (bet. 2013/14:MJU9). Utskottet anförde bl.a. följande: Av artikel 15.13 i och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 framgår att medlemsstaterna, för att kunna övervaka efterlevnaden av landningsskyldigheten, ska säkerställa detaljerad och precis dokumentation av alla fiskeresor och att det finns tillräcklig kapacitet och tillräckliga medel, t.ex. observatörer, övervakningskameror När det gäller frågan om kameraövervakning av fiskefartyg konstaterar utskottet att frågan har varit föremål för utredning (Regeringsuppdrag om kontroll av förbud mot utkast av fisk i – Havs- och vattenmyndighetens rapport ). i samråd med relevanta myndigheter och i nära dialog med () och andra berörda intressenter och har utrett förutsättningarna för kontroll av ett förbud mot utkast av fisk i . I rapporten anförs att man för att säkerställa att utkastförbudet följs behöver övervaka fiskeaktiviteten där utkast sker, dvs. kontrollalternativ som finns tillgängliga för detta syfte är kontrollobservatörer, kameraövervakning, referensflotta, övervakning med patrullfartyg och flygövervakning. Övriga kontrollalternativ, t.ex. landningskontroll, administrativ kontroll av loggböcker och avräk- ningsnotor, kan utgöra komplement till kontrollen till havs, men kan inte vara de enda metoderna för att fastställa om utkast skett. Bland de kontrollmedel som finns tillgängliga bedöms enligt rapporten system med kontrollobservatörer och kameraövervakning vara bäst lämpade för att uppfylla ett fullt dokumenterat fiske (en fullständig rapportering av hela fångsten) och för att säkerställa att utkastförbudet följs. I rapporten belyser man även de legala förutsättningarna för att införa kameraövervakning på fiskefartyg i syfte att övervaka utkastförbudet. Enligt Landsbygds- departementet är Havs- och vattenmyndighetens rapport under beredning i . Utskottet anser att beredningen av frågan bör avvaktas och avstyrker därmed motion 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 7. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om sanktionsavgifter och återkallelse av licenser (MP, V). Jämför reservationerna 13 (MP, V) och 14 (MP). Sanktionsavgiftssystemet ska gälla för den som bedriver fiske med stöd av fiskelicens eller personlig fiskelicens eller annars fiske i näringsverksamhet. Det krävs inte någon ändring av sanktionsavgiftssystemet för att det ska kunna tillämpas på juridiska personer som innehavare av licens. Allvarliga överträdelser inom sanktionsavgiftssystemet bör även i fortsättningen hanteras inom det systemet. Vad som är en allvarlig överträdelse bör kunna fastställas antingen med hänsyn till typen av överträdelse eller med beaktande av olika kriterier, bl.a. den skada som har åsamkats, överträdelsens värde, dess omfattning och om den har upprepats. Det högsta avgiftsbeloppet ska enligt förslaget höjas till . Det ska vid bedömningen av om det är oskäligt att ta ut en sanktionsavgift särskilt beaktas om det är fråga om en enstaka överträdelse som saknar betydelse i kontrollhänseende eller om den är obetydlig med hänsyn till syftet med den bestämmelse som har överträtts. En fiskelicens, en personlig fiskelicens eller ett fisketillstånd får återkallas , lägst och högst , om innehavaren av licensen eller tillståndet eller någon i den verksamhet som licensen eller tillståndet avser har fällts till ansvar för upprepade brott enligt lagen eller har gjort sig skyldig till upprepade överträdelser som har lett till en sanktionsavgift enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Varning får beslutas om det inte finns förutsättningar för att återkalla licensen eller tillståndet eller om det annars kan anses vara en tillräcklig åtgärd. En fiskelicens, en personlig fiskelicens eller ett fisketillstånd får återkallas permanent om fiskaren genom upprepade brott eller överträdelser har visat en uppenbar ovilja att följa I motion 2013/14:MJ31 av (MP) yrkande 5 och kommittémotion 2013/14:MJ30 av m.fl. (V) yrkande 6 anförs att det högsta avgiftsbeloppet för sanktionsavgifter ska höjas till . I motion 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 6 anges att en befrielse från sanktionsavgiften i enstaka ringa fall ska kunna lämnas endast om risken för upptäckt är tillräckligt stor eller befrielsen begränsas . I yrkande 8 i motionen anförs att en fiskelicens ska kunna återkallas permanent vid tillräckligt allvarliga överträdelser. Enligt krävs att har effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner för allvarliga överträdelser. Eftersom allvarliga överträdelser inom sanktionsavgiftssystemet även fortsättningsvis bör hanteras inom det systemet måste sanktionsavgifter kunna utgå med högre belopp än vad som är möjligt enligt gällande lagstiftning. En överträdelse som leder till sanktionsavgift, t.ex. felrapportering av fångst, kan avse betydande mängder fångst eller fångst till ett betydande värde. Utskottet ställer sig bakom de överväganden som regeringen anger i propositionen vad gäller ett högsta belopp för sanktionsavgifter om . Utskottet bedömer i likhet med regeringen att den föreslagna högsta nivån är rimlig. Därmed avstyrks motionerna 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 5 och 2013/14:MJ30 (V) yrkande 6. Den nu gällande bestämmelsen om befrielse från avgift är utformad på så sätt att avgift inte ska tas ut om det är oskäligt. Vissa omständigheter som särskilt ska beaktas vid denna bedömning har angetts särskilt. Dessa omständigheter är inte uttömmande, utan även andra fall när det är oskäligt att ta ut avgift kan komma i fråga. I förarbetena anges att det ska röra sig om undantagssituationer och att utrymmet för att inte ta ut avgift ska vara begränsat. Regeringen konstaterar i propositionen att detta har inneburit att tillämpningen av bestämmelsen har blivit så restriktiv att systemet upplevs som stelt och orättvist. Även om de omständigheter som ska beaktas inte är uttömmande finns det därför som regeringen anför skäl att lägga till en omständighet som ska beaktas vid bedömningen av om det är oskäligt att ta ut en avgift. Av de skäl som anges i propositionen bör det vid bedömningen av om en sanktionsavgift är oskälig beaktas om enstaka överträdelser kan anses sakna betydelse i kontrollhänseende eller vara obetydliga med hänsyn till syftet med den bestämmelse som har överträtts. Upprepade förseelser av obetydlig art ska dock kunna sanktioneras. Utskottet anser således att den ytterligare omständighet som ska beaktas vid bedömningen bör formuleras som regeringen föreslår och avstyrker därmed motion 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 6. Återkallelse vid brott m.m. Det är enligt gällande lagstiftning möjligt att återkalla en yrkesfiskelicens permanent om licensinnehavaren vid upprepade tillfällen har fällts till ansvar för brott mot bestämmelser om fiske. I förarbetena till den ändring i fiskelagen genom vilken möjligheten till tillfällig återkallelse infördes anges att permanent återkallelse är en extraordinär åtgärd som endast kommer i fråga när överträdelserna är allvarliga och upprepade (prop. 2002/03:41 s. 25). Utskottet anser i likhet med regeringen att denna möjlighet till permanent återkallelse bör finnas kvar och tillämpas i de fall när fiskaren genom upprepade brott eller överträdelser har visat en uppenbar ovilja att följa gällande bestämmelser. Utskottet finner att det inte finns skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motion 2013/14:MJ31 (MP) yrkande 8. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om försäljningsbara fiskerättigheter (S) och utvidgningen av systemet med överlåtbara fiskerättigheter (MP, V). Jämför reservationerna 15 (S) och 16 (MP, V). Bestämmelserna i lagen om överlåtbara fiskerättigheter anpassas till det nya systemet med fiskelicenser. Ett bemyndigande införs för regeringen att i förordning föreskriva vilka arter som ska omfattas av systemet. I kommittémotion 2013/14:MJ29 av m.fl. (S) yrkande 6 anförs att det behövs fler överväganden innan det kan bli möjligt att göra fiskerättigheterna försäljningsbara. Utformningen av ett förslag till regelverk för att göra de överlåtbara fiskerättigheterna försäljningsbara bör ske i bred samverkan med myndigheter, näringen i varje fiskesegment och övriga lokala I regelverket bör nationella mål och miljömålet Hav i balans samt levande kust och skärgård beaktas. Enligt motion 2013/14:MJ31 av (MP) yrkande 9 ska regeringen återkomma med ett lagförslag som innebär att regeringen inte bemyndigas att utöka systemet med överlåtbara fiskerättigheter. enligt motionen bl.a. en risk för koncentration, utarmning av vissa hamnar och Enligt kommittémotion 2013/14:MJ30 av m.fl. (V) yrkande 7 ska regeringen återkomma till med ett lagförslag som innebär att systemet med överlåtbara fiskerättigheter inte utvidgas. svenskt fiske har inte utretts, och en miljökonsekvensanalys saknas. gäller den särskilda lagen (2009:866) om överlåtbara fiskerättigheter. Enligt lagen får HaV bestämma en överlåtbar andel av den del av den nationella fiskekvoten som görs tillgänglig för yrkesmässigt pelagiskt fiske genom individuella kvoter. Med pelagiskt fiske avses i lagen sådant fiske som är inriktat på sill, skarpsill, makrill, taggmakrill, blåvitling och tobis. Sådana s.k. fiskerättigheter tilldelas yrkesfiskare med fartygstillstånd och fastställs med ledning av en yrkesfiskares fiske under en viss referensperiod. De får överlåtas till en annan yrkesfiskare som har fartygstillstånd, under förutsättning att överlåtelsen inte motverkar syftet med lagen. Syftet med lagen är att främja fartygsstrukturen i det pelagiska yrkesfisket. Med detta avses en minskning av antalet fartyg i fiskeflottan. En utvidgning av tillämpningen av systemet med överlåtbara fiskerättigheter kan antas bidra till ett bättre resursutnyttjande och ett mer hållbart fiske. Ändringarna bör införas i den gällande lagen om överlåtbara fiskerättigheter. Behovet av individuella kvoter och därmed behovet av möjligheter att omfördela dessa bedöms också öka till följd av det kommande förbudet mot utkast av fångster. Utskottet anser dock i likhet med regeringen att konsekvenserna för såväl fiskerinäringen som miljön måste redas ut noggrant innan en utvidgning av tillämpningen av systemet sker. Utskottet konstaterar att regeringen uppger att den avser att ge HaV i uppdrag att utvärdera det nuvarande systemet.