bet · H101FöU7 · 2014-01-21 00:00:00 — Principiellt anser utskottet att det ligger i intresse att främja internationellt säkerhets- och försvarssamarbete eftersom det skapar förtroende mellan stater och lägger grunden för gemensam säkerhet. Vi måste inte enbart skydda oss själva utan även bidra till global och regional säkerhet och utveckling i enlighet med principerna i , och . Mot denna bakgrund behöver inte motionsyrkandena om ambitionsnivån när det gäller svenska bidrag till FN-insatser bifallas. Vidare avstyrker utskottet motionsyrkanden om att bör lämna sina åtaganden i bl.a. stridsgruppen. Väsentliga säkerhetsintressen och försvarsindustristrategi Utskottets förslag i korthet avslår motioner om väsentliga säkerhetsintressen och en försvarsindustristrategi. I fråga om vissa motioner konstaterar utskottet att en bred samsyn har nåtts genom att ett utvecklingsarbete inletts. Utskottet bedömer att regeringen redan har vidtagit flera åtgärder inom området och att Försvarsberedningen har möjlighet att belysa frågorna. Jämför reservationerna 10 (S) och 11 (SD). I motion 2013/14:Fö247 av m.fl. (S) framhåller motionärerna att stridsflyget JAS 39 och undervattenssystemen bör fastställas som nationella säkerhetsintressen genom riksdagsbeslut. Motionärerna bedömer att den svenska försvarsindustrins omfattning gör att behovet av en långsiktig och samlad strategi framstår som nödvändig. Utan en tydlig strategi och uttalad ambition från statsmaktens sida bedömer motionärerna att den svenska försvarsindustrin successivt kommer att erodera och försvagas. När upphandlingen av försvarsmateriel nu har reducerats till att köpa från hyllan på en internationell marknad förändras hela näringens förutsättningar och framtidsutsikter. Särskilt allvarligt blir läget när produkter som tagits fram i nära samarbete med den svenska staten till mycket stora belopp inte anskaffas av det svenska försvaret. I motionen framhålls att egenproduktion av strategiska försvarssystem kan motiveras inom EU. Med utgångspunkt i kraven på konkurrensneutralitet har som reglerar framtida försvarsupphandlingar. Motionärerna understryker mot bakgrund av detta att det är viktigt att vi värnar om den svenska försvarsindustrin. De stora EU-länderna måste gå före och visa att de menar allvar med en mer harmoniserad marknad för försvarsmateriel (yrkande 5). I motion 2013/14:Fö257 (yrkande 24) och motion 2012/13:Fö245 (yrkande 10) framhåller (SD) att det bör upprättas en försvarsindustristrategi där vi tydligt definierar våra säkerhetspolitiska intressen kopplade till särskilda kompetenser i fråga om tillverkning av eller handel med försvarsmateriel. I detta sammanhang anser motionären även att det bör framgå att en svensk myndighet som upphandlar försvarsmateriel sedan kan använda undantagsregeln i artikel 346 i EUF-fördraget på liknande sätt som andra medlemsländer som har en viktig försvarsindustri. Motionären menar att den verkar anse att bör gå långt före andra EU-länder med att tillämpa öppen upphandling av försvarsmateriel som andra EU-länder nonchalerar den gemensamma lagstiftningen. Enligt motionären kan gå-före-attityd kosta oss mycket. Motionären menar att handeln med försvarsmateriel har utrikes- och säkerhetspolitiska inslag och att den svenska staten i stället bör ha som långsiktig strategi att öka sin ägarandel av försvarsindustrierna i . I motionen 2012/13:Fö245 (yrkande 10) anges även att de produkter som den svenska försvarsindustrin ska konkurrera mot på världsmarknaden ofta är initierade med statliga forsknings- och utvecklingsanslag. Motsvarande satsningar för att utveckla och bygga upp förmåga i är därför väldigt viktiga även för den försvarsindustri som verkar här i landet. behandlade utskottet regeringens skrivelse (skr. 2011/12:14) med anledning av den granskning genomfört av försvarets internationella materielsamarbeten (RiR 2011:13). I betänkandet Vissa frågor om Försvarsmaktens materielförsörjning (bet. 2011/12:FöU3) behandlades även frågor om nationella säkerhetsintressen och en svensk försvarsindustristrategi. Utskottet förutsatte att regeringen skulle definiera de nationella säkerhetsintressena och inleda ett utvecklingsarbete. Därmed ansåg utskottet inte att motionsyrkanden om dessa intressen behövde bifallas. Utskottet erinrade vidare om vad det framhållit i yttrande 2010/11:FöU2y om förslag till ny lagstiftning om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet som grundar sig på EU-direktiv, nämligen att det finns goda skäl att även fortsättningsvis kunna tillvarata väsentliga nationella säkerhetsintressen vid upphandling inom dessa områden. Utskottet förutsatte att regeringen noga följer rättsutvecklingen för direktivet, även i andra länder inom EU, och informerar om denna, för att upphandlande myndigheter ska kunna göra korrekta bedömningar av när det finns väsentliga svenska säkerhetsintressen och därmed kunna tillämpa regeln om riktade upphandlingar. Utskottet förutsatte vidare att regeringen i varje konkret situation noga analyserar huruvida svenska säkerhetsintressen motiverar att riktade upphandlingar används. Utskottet underströk vikten av att regeringen säkerställer det svenska säkerhetsintresset. Det framhölls hur angeläget det är att detta nu kommer till stånd och tydliggörs, helt i enlighet med EU:s nya direktiv för försvarsmaterielupphandling. För , liksom för andra stater, kommer det alltid att finnas särskilda nationella säkerhetsintressen. Utskottet framhöll då att ett arbete pågick inom Försvarsmakten i enlighet med de riktlinjer som fastställts av och regeringen. Arbetet utgick, enligt utskottet, från en nationell analys av intressen, mål och behov i fråga om svenska militära förmågor och skulle resultera i att dessa definieras. Dessa intressen måste i enlighet med vad utskottet tidigare uttalat säkerställas. Utskottet förutsatte då att ett långsiktigt utvecklingsarbete skulle inledas och underströk regeringens ansvar på denna punkt. fick i uppdrag av regeringen att redovisa hur försvars- och säkerhetsupphandlingsdirektivet (2009/81/EG) har införlivats och, i förekommande fall, tillämpats i tio länder (, , , , , , , , och ). I uppdraget ingick även att beskriva hur länderna bedömde behovet av att åberopa väsentliga säkerhetsintressen som motiv till undantag från upphandlingsdirektivet (artikel 346 i EUF-föredraget). Av redovisning från (Fö2013/282SSP) framgick att det återstår arbete med utformning av processer och tillämpning i de flesta medlemsstater och att det därför är för tidigt att säga hur upphandlingsförfaranden kommer att utformas. Endast ett fåtal fall har hunnit prövas i . Regeringen redovisar därför att man kommer att fortsätta följa frågan. I budgetpropositionen konstaterade regeringen att Försvarsberedningen bl.a. kan överväga möjligheten att vidare definiera nationella intressen. Regeringen framhöll i skrivelse 2012/13:75 att momentet om nationella säkerhetsintressen därmed var slutbehandlat. I budgetpropositionen redovisades regeringens bedömning, nämligen att uppföljningen av Europeiska rådets diskussion är en viktig fråga tillsammans med den fortsatta processen kring meddelandet Mot en mer konkurrenskraftig och effektiv försvars- och säkerhetssektor i EU, som kommissionen publicerade . Med anledning av det arbetet hade utskottet en överläggning med statsrådet , Försvarsdepartementet, om en öppen europeisk försvarsmaterielmarknad med likvärdiga konkurrensvillkor . Statsrådet redovisade förslag till en svensk ståndpunkt, och ordföranden konstaterade att det fanns en majoritet i utskottet för den ståndpunkt regeringen redovisat. Utskottet har behandlat frågor om väsentliga säkerhetsintressen och en svensk försvarsindustristrategi tidigare. I betänkandet Vissa frågor om Försvarsmaktens materielförsörjning (bet. 2011/12:FöU3) konstaterades i bred samsyn bl.a. att utskottet förutsätter att regeringen definierar de nationella säkerhetsintressena och inleder ett utvecklingsarbete inom området. har utskottet kunnat konstatera att regeringen har definierat och inlett ett utvecklingsarbete i ett antal olika steg. Regeringen gav uppdrag till att redovisa hur försvars- och säkerhetsupphandlingsdirektivet har införlivats och tillämpats i ett antal länder. Regeringen har dessutom tydligt deklarerat att stridsflygförmågan är av avgörande betydelse för försvar och för att Försvarsmakten ska kunna upprätthålla kravställd operativ förmåga. Bibehållandet av stridsflygförmågan utgör därför ett väsentligt säkerhetsintresse för i enlighet med budgetpropositionen 2014. Den bedömningen delar utskottet. Regeringens arbete fortsätter i linje med detta. Slutligen vill utskottet erinra om att den materielförsörjningsprocess som ställde sig bakom vid det förra försvarsbeslutet ökar den svenska försvarsförmågan och ger både det svenska försvaret och den exportberoende svenska försvarsindustrin en grund att stå på. Utskottet lägger fortfarande stor vikt vid en väl fungerande materielförsörjning som svarar mot de krav som och regeringen har ställt på operativ förmåga och Försvarsmaktens behov. Mot bakgrund av ovanstående anser utskottet inte att det finns behov av att bifalla motionärernas motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om . Utskottet bedömer att exportfrämjande verksamhet för försvarsmateriel utgör en del av den svenska materielförsörjningsstrategin och kan konstatera att regeringen aktivt verkar för ökad transparens och effektivitet vid samt att den framtida utformningen av exportkontrollen av krigsmateriel är under utredning. Jämför reservation 12 (MP, V). I motion 2013/14:Fö241 (yrkande 13) och 2013/14:Fö246 (yrkande 8) av m.fl. (MP) anförs att bör läggas ned. Motionärerna är av princip emot exportstöd till företag som tillverkar krigsmateriel och vill inte se att denna verksamhet ytterligare subventioneras av skattemedel. I motionen framhålls att det sänder helt fel signaler att lägger många miljoner av skattebetalarnas pengar på en särskild myndighet vars enda syfte är att exportera vapen. Hade regeringen levt upp till politiken för global utveckling (PGU), som den säger att den gör, hade det knappast varit möjligt att inrätta eftersom vapenexporten är en tydlig målkonflikt. Avveckling av myndigheten bör därför ske enligt motionärernas förslag. Enligt förordningen med instruktion för (SFS 2010:654) ska myndigheten både bedriva exportrelaterad verksamhet inom försvarssektorn och ansvara för försäljning och upplåtelse av sådan materiel hos myndigheter inom försvarssektorn som inte längre behövs för statens verksamhet eller som har blivit obrukbar. Den ska bedriva sin verksamhet så att den bidrar till försvarets långsiktiga materielförsörjning eller i övrigt är till fördel för svensk försvars- och säkerhetspolitik. Dessutom ställs krav på att verksamheten ska bedrivas i nära samverkan med och inom ramen för gällande riktlinjer för svensk krigsmaterielexport. I enlighet med uppdrag från regeringen i regleringsbrevet ska myndigheten införa en modell som innebär en utökad grad av avgiftsfinansiering av verksamheten. redovisade i sitt budgetunderlag att ett sådant upplägg innebär att myndigheten måste ta ut en avgift av företagen för faktiska kostnader som uppkommit, men att det finns ett antal svårigheter när det gäller att finna de rätta principerna vid avgiftsuttaget. Viss uppdragsförsäljning finansieras dock genom avgifter. Enligt årsredovisning är detta begränsat till den försäljning av övertalig materiel som man genomför på uppdrag av Försvarsmakten. har beslutat om ett anslag på för . Myndigheten hade i sitt budgetunderlag föreslagit att anslaget skulle höjas till 74 945 000. I budgetpropositionen redovisade regeringen att anslaget i förhållande till 2013 bl.a. minskas med , som i stället beräknas inom Utgiftsområde 1, anslag 4.1 m.m. Bakgrunden till detta var syftet att säkerställa kompetensförsörjningen vid inom området materielfrågor. Därutöver redovisades att regeringen fortsätter att följa utvecklingen av , särskilt i fråga om myndighetens effektivitet och bidrag till ökad transparens och försvarsnytta. Regeringen redovisade dessutom avsikten att påbörja en utvärdering av myndighetens verksamhet. Eftersom regeringen bedömt att exportfrämjande verksamhet för försvarsmateriel kan bidra till en rationell och effektiv svensk materielförsörjning bl.a. genom att skapa möjligheter till kostnadsdelning för vidmakthållande och vidareutveckling av system, samordning av utbildning och underhåll samt utbyte av erfarenheter om materielens användning inrättades en ny myndighet för exportstöd . Avsikten var att genom en ny myndighet till stöd för exporten verka för ett mer effektivt och samordnat exportstöd med öppnare processer, tydligare roller och en klarare ansvarsfördelning. Enligt utskottet är ökad öppenhet och transparens en förutsättning för att få ökat folkligt stöd och förtroende för försvarsmaterielexporten. Utskottet välkomnar att regeringen särskilt följer effektivitet och bidrag till ökad transparens och försvarsnytta. Därutöver vill utskottet erinra om att den svenska materielförsörjningsstrategin i sig bygger på en ökad öppenhet och transparens och att den internationella försvarsmaterielmarknaden medger en ökad grad av likabehandling av leverantörer. Den konkurrenskraftiga försvars- och säkerhetsindustri som är verksam i gynnas av detta då sektorn är beroende av en större marknad än enbart den svenska. En grundläggande förutsättning för statens exportstöd är att exporten godkänns av den ansvariga exportkontrollmyndigheten och bidrar till Försvarsmaktens långsiktiga förmåge- och förbandsuppbyggnad. Den grunden är viktig, och vid regeringssammanträdet beslutade regeringen att tillsätta en parlamentarisk kommitté för att utreda den framtida svenska exportkontrollen av krigsmateriel och ramarna kring den. Det huvudsakliga syftet med utredningen är att lämna förslag till ny krigsmateriellagstiftning i syfte att skärpa exportkontrollen gentemot icke-demokratiska stater, och utskottet anser inte att utredningens arbete bör föregripas. Slutligen kan utskottet konstatera att regeringen har redovisat avsikten att påbörja en utvärdering av verksamhet och har uppdragit åt myndigheten att införa en modell som innebär en utökad grad av avgiftsfinansiering av verksamheten. I båda avseendena välkomnar utskottet regeringens arbete med att utveckla och effektivisera den exportfrämjande verksamheten. Motionsyrkandena bör därmed avstyrkas. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Säkerhetsstrategi och anpassad hotbild, punkt 1 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Fö240 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 20, 2012/13:Fö268 av m.fl. (MP) yrkandena 1, 10 och 15 samt 2013/14:Fö246 av m.fl. (MP) yrkandena 1, 9 och 15 samt 2011/12:Fö222 av (M). Försvarsberedningen har med sin första rapport skapat förutsättningar för att ska kunna ta fram en säkerhetsstrategi som vilar på en bredare grund än den vi har . Jag bedömer att en nationell strategi av det här slaget behöver omfatta andra samhällsområden än försvarets och bygga på en god kunskap om omvärlden, intern säkerhet och krishantering. Åtgärder bör vidtas för att andra offentliga verksamhetsområden, både statliga och kommunala, ska göras till en integrerad del av den nationella säkerhetspolitiken. Med bl.a. avstamp i Försvarsberedningens rapport och Försvarsmaktens senaste perspektivplanering bör regeringen verka för att en ny inriktning tas fram. Det svenska försvarets förmåga, punkt 2 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Fö228 av m.fl. (S) yrkande 4 och 2013/14:Fö247 av m.fl. (S) yrkandena 1, 8 och 9 samt 2011/12:Fö212 av (FP), 2011/12:Fö217 av (FP), 2012/13:Fö232 av (FP) och 2012/13:Fö235 av (FP). Vi vill framhålla att värnar sina grundläggande värden demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter både nationellt och internationellt. Svensk säkerhet stärks genom aktiva och trovärdiga bidrag till europeisk och global säkerhet. Ett starkt engagemang i FN är centralt. Det ligger i intresse att utveckla bilaterala och multilaterala relationer. Vi vill understryka att det svenska försvarets främsta uppgift är att försvara , dess suveränitet och integritet samt att försvars- och säkerhetspolitiken måste ses som en del i en helhet där den tillsammans med andra politikområden syftar till att skapa fred och säkerhet. I denna helhet ingår samverkan med andra länder och organisationer. Exempel på sådana samarbeten som i modern tid kan ha haft effekt på den svenska militära förmågan och därmed också på svensk säkerhet är nordiskt samarbete och deltagande i operationer under FN-mandat i såväl Kosovo, som . Men det handlar också om deltagande i nordiska stridsgruppen, NBG, och i övningsverksamheten inom ramen för Nato:s snabbinsatsstyrka (NRF, Nato Response Force). Deltagande i internationellt samarbete är en del i bygget av svensk säkerhet, även om svenskt försvars främsta uppgift är försvaret av . Hoten mot och våra grannländer är svåra att förutsäga. De kan uppstå plötsligt, och beredskapen måste vara god. Vi bedömer inte att det kan uteslutas att vi kommer att utsättas för militära hot även om ett enskilt väpnat angrepp från en annan stat mot är osannolikt under en överskådlig framtid. Att Försvarsmaktens främsta uppgift är att hävda och värna suveränitet samt våra rättigheter och nationella intressen måste därför tydliggöras som utgångspunkten för både planering och fördelning av resurser inom utgiftsområdet. Därutöver kan vi konstatera att det i Arktisområdet pågår en utveckling där det internationella intresset allt mer riktas mot rätten till naturtillgångar som olja, gas, mineraler och fiske. Detta har belysts i Försvarsberedningens första rapport, och vi menar att den säkerhetspolitiska situationen påverkas av utvecklingen i området och att även det militära intresset för området ökar. Därav följer enligt vår bedömning att bl.a. bör fortsätta att utveckla samarbetet mellan flygbaserna i , och . Det är även nödvändigt att den nya svenska insatsorganisationen kan hantera både svenska och subarktiska klimatförhållanden. Den subarktiska förmåga som finns inom försvaret är en unik kompetens. Vi anser att regeringen bör vidta åtgärder för att bevara och utveckla den. Vidare anser vi att det svenska försvaret måste bibehålla och utveckla ubåtsjaktförmågan. I några avseenden anser vi dessutom att det finns behov av att stärka den svenska försvarsförmågan genom riktade forsknings- och utvecklingsinsatser. Vi bedömer att det främst gäller nanoteknik, sensorer, undervattensteknik, cybersäkerhet och räddningstjänst. Särskilt värdefullt menar vi att det vore med ett nordiskt fokus på cybersäkerhet. Vad som anförts ovan bör, med bifall till motionerna 2011/12:Fö228 av m.fl. (S) yrkande 4 och 2013/14:Fö247 av m.fl. (S) yrkandena 1, 8 och 9, ges regeringen till känna. Det svenska försvarets förmåga, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Fö228 av m.fl. (S) yrkande 4 och 2013/14:Fö247 av m.fl. (S) yrkandena 1, 8 och 9 samt 2011/12:Fö212 av (FP), 2011/12:Fö217 av (FP), 2012/13:Fö232 av (FP) och 2012/13:Fö235 av (FP). Jag vill framhålla att värnar sina grundläggande värden demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter både nationellt och internationellt. Svensk säkerhet stärks genom aktiva och trovärdiga bidrag till europeisk och global säkerhet. Ett starkt engagemang i FN är centralt. Det ligger i intresse att utveckla bilaterala och multilaterala relationer. Jag vill understryka att det svenska försvarets främsta uppgift är att försvara , dess suveränitet och integritet samt att försvars- och säkerhetspolitiken måste ses som en del i en helhet där den tillsammans med andra politikområden syftar till att skapa fred och säkerhet. Hoten mot och våra grannländer är svåra att förutsäga. De kan uppstå plötsligt, och beredskapen måste vara god. Jag bedömer inte att det kan uteslutas att vi kommer att utsättas för militära hot även om ett enskilt väpnat angrepp från en annan stat mot är osannolikt under en överskådlig framtid. Att Försvarsmaktens främsta uppgift är att hävda och värna suveränitet samt våra rättigheter och nationella intressen måste därför tydliggöras som utgångspunkten för både planering och fördelning av resurser inom utgiftsområdet. Därutöver kan jag konstatera att det i Arktisområdet pågår en utveckling där det internationella intresset allt mer riktas mot rätten till naturtillgångar som olja, gas, mineraler och fiske. Detta har belysts i Försvarsberedningens första rapport, och jag menar att den säkerhetspolitiska situationen påverkas av utvecklingen i området och att även det militära intresset för området ökar. Därav följer enligt min bedömning att bl.a. bör fortsätta att utveckla samarbetet mellan flygbaserna i , och . Det är även nödvändigt att den nya svenska insatsorganisationen kan hantera både svenska och subarktiska klimatförhållanden. Den subarktiska förmåga som finns inom försvaret är en unik kompetens. Jag anser att regeringen bör vidta åtgärder för att bevara och utveckla den. Vidare anser jag att det svenska försvaret måste bibehålla och utveckla ubåtsjaktförmågan. I några avseenden anser jag dessutom att det finns behov av att stärka den svenska försvarsförmågan genom riktade forsknings- och utvecklingsinsatser. Jag bedömer att det främst gäller nanoteknik, sensorer, undervattensteknik, cybersäkerhet och räddningstjänst. Särskilt värdefullt menar jag att det vore med ett nordiskt fokus på cybersäkerhet. Nordiskt samarbete m.m., punkt 3 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fö245 av (SD) yrkande 3, 2013/14:Fö247 av m.fl. (S) yrkande 2 och 2013/14:Fö257 av (SD) yrkandena 7–14, 2012/13:Fö244 av (M) och 2011/12:Fö240 av m.fl. (MP) yrkande 5, 2012/13:Fö253 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 2, 2012/13:Fö268 av m.fl. (MP) yrkande 3 och 2013/14:Fö246 av m.fl. (MP) yrkande 3. betraktar som, i fallande ordning, en del av en nordisk, europeisk, västerländsk och global gemenskap. I linje med detta vill jag särskilt arbeta för att stärka den nordiska identiteten. Jag kan förvisso konstatera att Försvarsberedningen som ett första steg har framhållit vikten av att bredda och fördjupa det nordiska samarbetet. Jag ser uppenbara förtjänster med att de nordiska länderna i allt högre grad tar ett gemensamt ansvar för regionens säkerhet, i likhet med vad som länge planerades under det era. Jag vill driva det nordiska försvarssamarbetet så långt som möjligt och anser att bör undersöka möjligheten att fördjupa det nordiska militära samarbetet i linje med Stoltenbergrapportens förslag. Jag menar därför att bör verka för en delvis gemensam försvarsplanering för de nordiska länderna. Jag anser också att de olika nordiska samarbetsavtalen bör samordnas i en gemensam struktur och att man bör utreda förutsättningarna för att ta emot hjälp från de nordiska länderna i händelse av krig eller höjd beredskap eller att ge dem hjälp. Ytterst ser jag det som nödvändigt att inom ramen för det nordiska samarbetet verka för en konkretisering av den nordiska solidaritetsförklaringen i hela skalan från krishantering till fullskaligt krig i . Därutöver menar jag att bör verka för ökade insatser för att uppnå en samordnad havsövervakning och ett samordnat satellitsystem.