bet · H101JuU15 · 2014-02-20 00:00:00 — Jag anser därför att politiker som är folkvalda till kommun, landsting, region eller ska omfattas av skyddet i 17 kap. om brott mot allmän verksamhet. Delbetalning av fortkörningsböter, punkt 21 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och Arhe Hamednaca (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 21 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju356 av (S). En fortkörningsbot betraktas normalt som ett föreläggande av ordningsbot. Ett sådant föreläggande ska betalas från godkännandet. Betalar man inte får man en betalningspåminnelse. Botbeloppet ska betalas efter påminnelsen. För påminnelsen tas ingen avgift ut. får inte bevilja en avbetalningsplan eller ge anstånd på betalningen. Om boten inte är betald inom den föreskrivna tiden överlämnas ärendet till . Om så sker tillkommer en avgift på . Hos finns det möjlighet att lägga upp en avbetalningsplan och delbetala. För många inkomsttagare är en klumpsummebetalning om en stor utgift att hantera en enskild månad. De enda alternativ dessa har är att antingen låta boten gå till för att där upprätta en avbetalningsplan eller att vägra acceptera ordningsboten och då dra ärendet inför domstol, vilket också skulle möjliggöra delbetalning. Bortsett från de olägenheter detta innebär för den enskilde så blir det också helt onödiga extrakostnader för samhället. Vi anser att möjligheten att upprätta en avbetalningsplan med polisen och delbetala fortkörningsböter bör ses över. Skärpta straff för uthyrning av avställda och oförsäkrade bilar, punkt 22 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och Arhe Hamednaca (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 22 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju414 av m.fl. (S). under den senaste sommaren rapporterade medierna om att bärplockare hade varit inblandade i trafikolyckor av varierande slag. Enligt en kartläggning som gjorde hade bärplockningsföretagen i tillsammans över 100 bilar som inte var tillåtna att köras i trafik. Kartläggningen visade även att det kan vara en lönsam affär att köra med bilar som är avställda eller har körförbud då det oftast inte är särskilt ekonomiskt kännbart för företagen att betala eventuella böter. Om de blir stoppade av polisen så är böterna , och den företagare som får flera bilar stoppade behöver ibland bara betala för en. Detta är en liten summa jämfört med vad det kostar att besikta samt betala skatt och försäkring för bilen. Att dessutom efterskänka bötessummor när fler bilar är inblandade ger helt fel signaler från rättssamhället . Trafikpolisen i de nordligaste länen gjorde en särskild satsning på att kontrollera bärplockarbilar för att om möjligt få stopp på de olagliga transporterna. Faktum är dock att oskyldiga medborgare och utländska gästarbetare utsätts för risker. Vi anser därför att det krävs straffskärpningar då det är i stort sett riskfritt att hyra ut avställda, obesiktade och oförsäkrade bilar. Avkriminalisera eget bruk av narkotika, punkt 23 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 23 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:So20 av m.fl. (V) yrkande 23 och 2013/14:So616 av m.fl. (V) yrkande 30. Eget bruk av narkotika kriminaliserades 1988. Detta var en kursförändring från den tidigare linjen att det var själva narkotikan som var olaglig. skärptes straffet för brottet för att göra det möjligt för polisen att tvinga misstänkta till att lämna urinprover, vilket på grund av ingreppets omfattning för den enskilde endast kan göras om brottet har fängelse i straffskalan. Förespråkarna för kriminaliseringen hävdar att det gör det möjligt att upptäcka människor med missbruksproblem och ge dem vård. Utvecklingen har dock visat att denna lagstiftning har fått motsatt verkan. Kriminaliseringen pekar ut människor med beroende eller missbruk som kriminella. De får en stämpel som stöter ut dem ur samhällsgemenskapen, något som har ett tätt samband med utvecklingen av tungt missbruk. Personer med missbruksproblem drar sig då även i större utsträckning för att söka hjälp. Det gäller särskilt dem som har ett riskbruk och tidigare är ostraffade. Om eget bruk inte var kriminaliserat skulle man kunna nå många med riskbruk mycket tidigare än , dvs. innan de har utvecklat ett missbruk. Det skulle vara en vinst för både individen och samhället. Kriminaliseringen leder också till ett arbetssätt inom polisen som inte är särskilt lyckat för att förebygga missbruk. Polisen har fokuserat alltmer på den enskilda missbrukaren och allt mindre på langningen. Konsumtionsförbudet kan också ha bidragit till det ökade antalet narkotikarelaterade dödsfall, eftersom människor tvekar att söka hjälp vid överdoser och andra akuta situationer. Detta för att undvika att polisen blir inblandad. Jag anser att det finns all anledning att satsa på en mer effektiv bekämpning av narkotikan. Tullen måste stoppa smugglingen. Polisen måste bedriva ett effektivt arbete mot langningen. Det är narkotikan som ska vara olaglig och inte missbrukarna. Därför bör eget bruk av narkotika avkriminaliseras. Svensk domsrätt, punkt 25 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 25 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju203 av m.fl. (V) yrkande 9. Beslut om förundersökning och åtal beträffande de flesta brott som begås utomlands förutsätter i flertalet fall tillstånd från regeringen eller den myndighet regeringen har bemyndigat därtill. Jag vänder mig inte mot att det för vissa brott som begås utomlands krävs åtalstillstånd, men anser att det är djupt problematiskt med den politiska kontroll av rättskipningen som regeringens inblandning i detta innebär. Jag anser att regeringen bör återkomma till med ett förslag om att avskaffa den politiska prövningen av beslut om att inleda förundersökning eller att väcka åtal. Skärpt straff för misshandel av gravida, punkt 26 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 26 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju432 av (SD). I såväl den svenska som utländska debatten råder det delade meningar om när ett befruktat ägg räknas som en människa. Men alldeles oaktat när kvinnor i laglig mening har eller ska ha rätt att göra abort, bör varje gravid som inte har för avsikt att avsluta graviditeten ha rätten att själv få räkna sin graviditet som ett resultat av ett nytt liv. Mot den bakgrunden bör rättspraxis kring synen på våld mot gravida ändras, så att våld mot gravida ses som inte enbart misshandel mot en individ utan mot två individer – och detta oavsett om gärningsmannen kände till att den misshandlade kvinnan var gravid eller inte. När det gäller straffvärdet bör våldsbrott mot gravida således automatiskt räknas som grov misshandel. Detta eftersom särskild hänsynslöshet måste anses föreligga då våld mot gravida även drabbar ytterligare en individ som under alla omständigheter är oskyldig och som dessutom helt saknar möjlighet att värja sig mot attacken. En kommande lagändring bör även tydligt ange att om graviditeten avbryts på grund av våldet, eller om embryot/fostret skadas, ska brottet bedömas särskilt allvarligt och i paritet med om ett liknande våld hade drabbat en född person. Strafflindring i vissa fall för it-relaterad brottslighet, punkt 27 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 27 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:N441 av m.fl. (MP) yrkande 26. Jag anser att hackare som hjälper till med att experimentera med säkerhetsfrågor och dokumenterar och åtgärdar dem fyller en viktig funktion så länge de inte gör någon skada och inte har några brottsliga avsikter. I 29 kap. 3 § finns regler om förmildrande omständigheter att beakta vid bestämmandet av hur allvarligt ett straff ska vara. I 29 kap. 5 § finns bestämmelser om andra omständigheter som särskilt ska beaktas vid bestämmandet av hur allvarligt ett straff ska bli. När någon visar på allvarliga fel och brister i olika it-system för företag, och därigenom i vissa fall gör sig skyldig till brott, är det rimligt att han eller hon ska behandlas på samma sätt som den som själv agerar för att minska effekten av annan brottslig verksamhet eller som vill förhindra att andra brott begås. Den som tar sig in i ett it-system och påvisar allvarliga fel och brister utan att därigenom sätta människors liv och hälsa i fara eller genom att själv sprida vidare känsliga uppgifter, kan göra sig skyldig till ett brott. Det är en sak. Det är en annan sak att personen därigenom kan anses göra samhället, enskilda och företag en stor tjänst. Jag anser att detta ska påverka det straff som utmäts. Påföljder för brott, punkt 28 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 28 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju429 av m.fl. (MP) yrkande 12. har det framförts propåer om behov av skärpta straff. Det har handlat om att alla ska behandlas lika, både när det gäller fängelse som påföljd för brott (jfr betänkande SOU 2012:34 Nya påföljder, del 3) och att Högsta domstolens (HD) praxis i fråga om grova narkotikabrott (dom i mål nr B 5412-10) enligt ministerns mening lett till för låga straff för narkotikabrott. Det har vidare handlat om att livstidsstraff som regel ska utdömas vid brottet mord (Skärpt straff för mord Ds 2013:55) m.m. Inte i något av dessa fall finns det vetenskapligt, utredningsmässigt eller annat stöd för att ett hårdare straff typiskt sett och på en allmänpreventiv nivå kommer leda till minskad brottslighet. Inte heller finns det, enligt min mening, ett folkligt stöd för dessa åtgärder. Tvärtom är det så att ju mer information som ges om brottslingar, desto mer likt blir allmänhetens val av påföljd den påföljd domstolen valt. Vad det finns stöd för är däremot att samhället ska rikta betydande insatser mot de unga som uppvisar risker att inleda verkliga brottskarriärer och utveckla kriminella tankemönster, samt att så långt som möjligt försöka undvika att unga hamnar i destruktiva miljöer inom slutenvården. Vidare finns det stöd för att det inte går att mekaniskt fastställa antalet år i fängelse utifrån olika mängdtabeller eller värdetabeller, och att varje brott är en unik gärning som måste bedömas från fall till fall. Sedan är det ett faktum att långa straff i sig kan ha en individualpreventiv effekt – den som är inlåst kan inte begå nya brott. Till detta kommer förstås att många personer begår brott av orsaker som varken lagstiftaren eller någon annan har kunnat förutse. I vissa grupper kan det vara status att ha dömts till ett långt fängelsestraff och det är rimligt att personer avtjänar varandras straff, som ett sätt att idka byteshandel eller visa lojalitet. I få av de aktuella situationerna kommer hårdare straff att leda till minskad brottslighet. Jag utesluter inte att det kan finnas brott som leder till för milda påföljder, oavsett om påföljden är företagsbot för ett företag eller fängelsestraff för en enskild dömd brottsling. Valet av påföljd för olika dömda och olika straff ska däremot inte baseras på subjektiva uppfattningar hos enskilda individer, utan ska baseras på vetenskap och beprövad erfarenhet. Den påföljd som leder till lägre risk för återfall, som minimerar samhällsfaran och samhällets kostnader och leder till minskat lidande för såväl målsägande som dömda, ska då väljas. Målsägandens situation måste också beaktas på lämpligt sätt. Det ska inte vara så att den påföljd som känns bäst eller givet en viss medial situation uppfattas vara mest populär väljs. Ersättning vid frihetsberövanden, punkt 29 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 29 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju377 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2. begicks en av de värsta gruppvåldtäkterna i svensk historia på en flyktingförläggning i . En ensam svensk kvinna utsattes för en brutal gruppvåldtäkt av åtta flyktingar, vilka i omgångar turades om att våldföra sig på den försvarslösa kvinnan. Efter övergreppen drabbades kvinnan av allvarliga fysiska och psykiska men. Kvinnan blev bl.a. intagen på psykiatrisk klinik. Samtliga gärningsmän greps och dömdes till långa fängelsestraff för handlingarna som enligt åtalet präglades av särskild hänsynslöshet och råhet. Eller rättare sagt, alla utom en av gärningsmännen. Den åttonde gärningsmannen kunde inte dömas för grov våldtäkt likt de övriga sju. Det var nämligen inte lätt för den våldtagna kvinnan att minnas exakt alla övergrepp och vem av de åtta männen som gjorde vad. Det enda som kunde styrkas av rätten var att den åttonde gärningsmannen hade stått bredvid sängen och onanerat när övergreppen mot kvinnan pågick. Denna handling kunde i sig inte klassas som våldtäkt, utan som sexuellt ofredande. Eftersom åtalet inte innefattat det senare brottet kunde den åttonde gärningsmannen inte dömas. Trots att rätten kunde styrka att den åttonde gärningsmannen varit närvarande vid dessa avskyvärda övergrepp och trots att rätten kunde styrka att han åtminstone hade begått handlingar motsvarande sexuellt ofredande, friades han. För att ha suttit frihetsberövad för ett åtal som sedan ogillats, tilldömdes den åttonde gärningsmannen en ersättning om av Justitiekanslern. Enligt lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder har en person rätt till ersättning från staten om denne har frihetsberövats för ett brott som man sedan inte döms för. Enligt 6 § i samma lag får en ersättning vägras eller sättas ned om den skadelidandes egna beteende har lett till beslutet om frihetskränkning eller om det med hänsyn till omständigheterna är oskäligt att ersättning lämnas. Det står utom rimligt tvivel att så varit fallet med den åttonde gärningsmannen i den uppmärksammade gruppvåldtäkten. stadgas det att ersättning får dock inte vägras eller sättas ned enbart på den grunden att misstanke om brott kvarstår utan att skuldfrågan är klarlagd. Och tyvärr klargjordes aldrig skuldfrågan om det sexuella ofredandet eftersom åtalet inte innehöll detta brott – det var ju på grund av denna miss den åttonde gärningsmannen frikändes. Sammanfattningsvis kan man med dagens lagrum alltså delta i avskyvärda vålds- och sexualbrott, frias för att man själv begick ett brott som åklagaren inte väckt åtal för och sedan tilldömas ett skyhögt skadestånd för att man suttit frihetsberövad. Jag anser att detta är en orimlig situation och en lucka i lagen som måste täppas till. Om staten begår felet att inte väcka åtal för ett brott som en gärningsman har begått och annars skulle ha dömts för, med resultatet att gärningsmannen frias, bör det inte vara gärningsmannen som ges ersättning av staten utan brottsoffret. Det är ju brottsoffrets gärningsman som kommit undan på grund av statens misstag. Jag anser därför att regeringen ska återkomma med ett lagförslag som i första hand gör att gärningsmän som frias på grund av formella fel från statens och rättsväsendets sida inte ska tilldömas ersättning för att de har suttit frihetsberövade. I andra hand bör det även stadgas att det vid sådana fall ska vara brottsoffret som tilldöms ersättning från staten och inte den tilltalade. Effekterna av det straffrättsliga samarbetet inom EU, punkt 30 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 30 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Ju203 av m.fl. (V) yrkande 12. blev i och med ikraftträdandet av Lissabonfördraget de polisiära och straffrättsliga frågorna i EU överstatliga, efter att tidigare ha tillhört det mellanstatliga samarbetet inom den tredje pelaren. Redan när samarbetet var mellanstatligt pekade flera på faror förbundna med detta samarbete, bl.a. professor i en artikel i . För det första, påpekade , kan kriminalpolitiska åtgärder som genomförs på EU-planet i vissa avseenden innebära minskad frihet, särskilt för människor i stater där de medborgerliga fri- och rättigheterna av tradition har varit omfattande med starkt skydd för den personliga integriteten. Exempel på detta är och Europolsamarbetet. Det kan också inträffa kollisioner mellan den nordiska uppfattningen om föreningsfrihet och yttrandefrihet och EU-åtgärder som att exempelvis göra deltagande i en kriminell organisation till ett brott eller ett förnekande av Förintelsen brottsligt. Det kriminalpolitiska samarbetet inom EU har relativt ensidigt inriktats på kriminalisering av vissa gärningar och krav på tillräckligt stränga straff för dessa gärningar, medan frågan om brottsprevention har varit lågt prioriterad. De gemensamma åtgärderna leder vanligen till en starkt ökad repression i de länder som har valt en mer moderat kriminalpolitisk linje. En fara som har förstärkts genom den omfattande utvidgningen av EU är principen om ömsesidigt erkännande av domar och beslut och lättnader i kraven på dubbel straffbarhet. Här är den givna underliggande premissen att vi kan ha fullständigt förtroende för rättsstatens hållfasthet i samtliga medlemsstater. Frågan är hur verklighetsförankrad en sådan presumtion är; här kan det räcka med att peka på den ungerska utvecklingen. Detta är endast ett axplock av frågor om effekterna av det polisiära och rättsliga samarbetet i EU som det skulle vara av stort värde att utvärdera och analysera genom en parlamentarisk utredning. Jag anser att regeringen bör fatta beslut om att tillsätta en sådan utredning. Straff för ekonomiska brott, punkt 13 (M, FP, C, KD) (C), (M), (M), (M), (M), (M), (FP) och (KD) anför: Som framkommit ovan bereds betänkandet Förbudet mot dubbla förfaranden och andra rättssäkerhetsfrågor i skatteförfarandet (SOU 2013:62) inom . I betänkandet lämnar utredningen förslag till hur sanktionerna skattetillägg och skattebrott ska kunna samordnas så att de inte ska stå i strid med förbudet mot dubbla förfaranden i eller EU:s rättighetsstadga. Det pågår således ett arbete med den inriktning som motionärerna begär, varför man kan ifrågasätta om det finns något behov av ett tillkännagivande. Ett sådant skulle knappast påverka det arbete som regeringen redan påbörjat. Då vi i sak inte har någon annan uppfattning än utskottsmajoriteten i denna fråga avstår vi dock från att reservera oss mot utskottets ställningstagande. Identitetsstölder, punkt 16 (M, FP, C, KD) (C), (M), (M), (M), (M), (M), (FP) och (KD) anför: I sitt betänkande Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85) föreslog , som anförts ovan, att olovlig användning av andras identitetsuppgifter ska straffbeläggas som ett särskilt brott. Betänkandet är ute på remiss och kommer sedan att beredas inom . Det pågår således ett arbete med den inriktning som motionärerna efterfrågar, varför det kan ifrågasättas om det finns något behov av ett tillkännagivande. Ett sådant skulle knappast påverka det arbete som regeringen redan påbörjat. Då vi i sak inte har någon annan uppfattning än utskottsmajoriteten i denna fråga avstår vi dock från att reservera oss mot utskottets ställningstagande. Motioner som bereds förenklat, punkt 31 (S) (S), (S), (S), (S), (S) och Arhe Hamednaca (S) anför: Utskottet har genom förenklad beredning avstyrkt de motionsförslag som finns upptagna i bilaga 2. När det gäller dessa motionsförslag hänvisar vi till tidigare ställningstaganden av Socialdemokraternas företrädare i motsvarande frågor i betänkandena /11:JuU8, 2012/13:JuU10 och 2012/13:JuU20. Vi vidhåller de synpunkter som fördes fram i de sammanhangen men avstår från att nu reservera oss på nytt. Motioner som bereds förenklat, punkt 31 (MP) (MP) anför: Utskottet har genom förenklad beredning avstyrkt de motionsförslag som finns upptagna i bilaga 2. När det gäller dessa motionsförslag hänvisar vi till tidigare ställningstaganden av företrädare i motsvarande frågor i betänkandena /11:JuU8, 2012/13:JuU10 och 2012/13:JuU20. Jag vidhåller de synpunkter som fördes fram i de sammanhangen men avstår från att nu reservera mig på nytt. Motioner som bereds förenklat, punkt 31 (SD) (SD) anför: Utskottet har genom förenklad beredning avstyrkt de motionsförslag som finns upptagna i bilaga 2. När det gäller dessa motionsförslag hänvisar vi till tidigare ställningstaganden av företrädare i motsvarande frågor i betänkandena /11:JuU8, 2012/13:JuU2, 2012/13:JuU10 och 2012/13:JuU20. Jag vidhåller de synpunkter som fördes fram i de sammanhangen men avstår från att nu reservera mig på nytt. Motioner som bereds förenklat, punkt 31 (V) (V) anför: Utskottet har genom förenklad beredning avstyrkt de motionsförslag som finns upptagna i bilaga 2. När det gäller dessa motionsförslag hänvisar vi till tidigare ställningstaganden av företrädare i motsvarande frågor i betänkandena /11:JuU8, 2012/13:JuU10 och 2012/13:JuU20. Jag vidhåller de synpunkter som fördes fram i de sammanhangen men avstår från att nu reservera mig på nytt. Förteckning över behandlade förslag Motion väckt med anledning av proposition 2012/13:77 2012/13:So20 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avkriminalisera eget bruk av narkotika. Motioner från allmänna motionstiden 2013/14:Ju203 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med förslag om avskaffande av den politiska prövningen i vissa fall av beslut om att inleda förundersökning eller att väcka åtal. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en parlamentarisk utredning för att utvärdera och analysera effekterna av det straffrättsliga och polisiära samarbetet i EU. 2013/14:Ju206 av (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av fungerande och mer relevanta straff för ekobrott. 2013/14:Ju209 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om gromning. 2013/14:Ju216 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om identitetskapning. 2013/14:Ju220 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om åtgärder för att förebygga hot, trakasserier och våld mot förtroendevalda. 2013/14:Ju222 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utverka högre straff för brott mot sexualbrottslagstiftningen. 2013/14:Ju225 av och (båda M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att överväga en översyn av tillämpningen av straffskalan för vissa brott mot viss näringsverksamhet. 2013/14:Ju227 av och (båda SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att handel med sexuella tjänster ska kriminaliseras. 2013/14:Ju229 av och (båda S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förändra lagstiftningen om penningtvätt. 2013/14:Ju231 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om åtgärder mot hot, våld och trakasserier mot förtroendevalda politiker och ämbetsutövare. 2013/14:Ju232 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att se över lagstiftningen om stöld och snatteri. 2013/14:Ju235 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att kriminalisera s.k. eftersupande. 2013/14:Ju239 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om systematiska snatteribrott. 2013/14:Ju242 av Finn m.fl. (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en plan för bekämpning av stulna identiteter. 2013/14:Ju255 av (M):