bet · H101CU17 · 2014-03-11 00:00:00 — I har det samarbetet kommit särskilt långt inom Helcoms och Vasabs (Vision and strategies around the Baltic Sea) gemensamma arbetsgrupp för havsplanering. Denna har getts en central roll för havsplanering i . Ett finsk-svenskt pilotprojekt, Plan Bothnia, har också genomförts. presenterade ett förslag till direktiv om upprättandet av en ram för fysisk planering i kust- och havsområden och integrerad förvaltning av kustområden (KOM(2013)133 slutlig). Förslaget ställer krav på att medlemsstaterna upprättar havsplaner och strategier för kustförvaltning. deltar nu i förhandlingar om förslaget i rådets arbetsgrupp för maritim politik. Motionsyrkanden om åtgärder mot stranderosion har avstyrkts av utskottet , i betänkande 2012/13:CU12. Utskottet delar motionärernas bedömning att stranderosion är ett stort problem i vissa delar av landet, bl.a. i . Med anledning av vad som anförs i motionerna vill utskottet påminna om det arbete utför. Den rådgivnings- och stödverksamhet m.m. som institutet bedriver är ett värdefullt instrument i arbetet med att anpassa samhället till framtida klimatförändringar. I finns flera bestämmelser som syftar till att den fysiska planeringen i ökad utsträckning ska sträva efter en begränsad klimatpåverkan. Det förändrade regelverket ska också medverka till att man vid samhällsplanering och byggande i ökad utsträckning tar hänsyn till de konsekvenser som klimatförändringarna kommer att medföra. Utskottet vill särskilt peka på kommunernas möjlighet att i detaljplaner ställa krav på skyddsåtgärder för att motverka bl.a. olyckor, översvämning och erosion som finns i . Vidare vill utskottet uppmärksamma att regeringen har aviserat en proposition om hushållning med havsområden till och att inom EU deltar i förhandlingar om kommissionens förslag till direktiv om upprättandet av en ram för fysisk planering i kust- och havsområden och integrerad förvaltning av kustområden. När utskottet har behandlat motionsyrkanden om stranderosion har utskottet utgått från att regeringen noga följer frågan och initierar åtgärder om detta visar sig behövas (se t.ex. bet. 2011/12:CU17). Utskottet utgår fortfarande från att så kommer att ske. Med detta föreslår utskottet att motionerna avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om allmänna vattentjänster. Utskottet hänvisar till pågående utredningsarbete. Jämför reservation 7 (S, MP, V). I motion 2011/12:Fö205 anser och (båda S) att det finns ett behov av att se över och reparera de kommunala va-näten. Motionärerna föreslår därför ett tillkännagivande om att regeringen ska inleda en nationell översyn för att trygga såväl säker vattenförsörjning som säkra avloppssystem samt för att ta fram gemensamma riktlinjer för hela landet. I motion 2013/14:C248 av samma motionärer framställs likalydande förslag. Vattenverksamheter regleras särskilt i 11 kap. . Ett tillstånd till vattenverksamhet kan ha villkor bl.a. om vattenreglering och om åtgärder till skydd för fisket. Lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster avser olika tjänster för vattenförsörjning och avlopp som tillhandahålls genom en allmän va-anläggning. Lagen syftar till att säkerställa tillgången till sådana vattentjänster för i första hand bostadsbebyggelsens behov. Kommunen har enligt 6 § en långtgående skyldighet att ordna allmänna vattentjänster. Om det med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller miljön behöver ordnas vattenförsörjning eller avlopp i ett större sammanhang för en viss befintlig eller blivande bebyggelse, ska kommunen bestämma det verksamhetsområde inom vilket vattentjänsten eller vattentjänsterna behöver ordnas och sedan se till att behovet , och så länge behovet finns kvar, tillgodoses i verksamhetsområdet genom en allmän va-anläggning. kan enligt 51 § vitesförelägga kommunen att fullgöra denna skyldighet. En va-anläggning kan bestå av bl.a. vattenverk, vattenreservoarer, avloppsreningsverk, pumpstationer och olika ledningsnät. En allmän sådan anläggning ska enligt 10 § ordnas och drivas så att den uppfyller de krav som kan ställas med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön och med hänsyn till intresset av en god hushållning med naturresurser. Den ska enligt 13 § vara försedd med de anordningar som behövs för att den ska fylla sitt ändamål och tillgodose skäliga anspråk på säkerhet. Huvudmannen ansvarar för funktionen och säkerheten. Som tidigare nämnts beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att gå igenom dricksvattenområdet, från råvatten till tappkran för allmänt dricksvatten (dir. 2013:75). Syftet med utredningen är att identifiera nuvarande och potentiella utmaningar för en säker dricksvattenförsörjning i landet, på kort och på lång sikt, och i förekommande fall föreslå lämpliga åtgärder. Utgångspunkten ska vara klimatförändringarnas förväntade effekter på dricksvattenförsörjningen och hur risker med bl.a. kemiska ämnen och skydd för dricksvattenförsörjningen och råvattentäkter på ett riskbaserat och systematiskt sätt ska kunna hanteras. Utredaren ska lämna en uppdaterad beskrivning av hur klimatförändringarna kan komma att påverka olika delar av landet och analysera det förebyggande arbete som bedrivs bl.a. i form av anpassningar till kommande klimatförändringar, organisationen och styrningen av de verksamheter som gemensamt bidrar till en trygg dricksvattenförsörjning, beredskapen och förmågan att hantera kriser och formerna för detta. I syfte att skapa förutsättningar för en trygg och säker dricksvattenförsörjning ska utredaren föreslå kostnadseffektiva åtgärder för att råda bot på identifierade brister och beskriva hur arbetet för att genomföra dessa åtgärder bör organiseras. I direktiven anförs bl.a. att stora delar av den infrastruktur som finns för distribution och produktion av dricksvatten är av tämligen hög ålder. Det sammanlagda återanskaffningsvärdet för de allmänna va-ledningsnäten uppskattas av branschorganisationen till , vilket utgör av återanskaffningsvärdet för hela va-systemet. Trycklöst ledningsnät, som kan uppstå i gamla ledningsnät, innebär en risk för dricksvattenförsörjningen då risk för påverkan av avloppsledningarna uppstår i gemensamma rörgravar samt vid inläckage av ytvatten. Ansvaret för underhåll och investeringar åvilar dricksvattenproducenterna. lägger svenska va-organisationer totalt ca på förnyelse av va-näten, men variationen är stor mellan kommunerna. En grov bedömning från Svenskt Vatten är att investeringarna i förnyelse av va-näten kommer att öka gradvis tre till fyra gånger . Förnyelsetakten bedöms vara för låg och behoven skjuts upp. En viktig va-teknisk fråga är därför hur, och med vilken takt, de befintliga va-ledningsnäten behöver förnyas. Utredaren ska därför bl.a. – kartlägga och utvärdera behoven av modernisering och förnyelse av infrastrukturen för dricksvattenproduktion och distribution, vilket inkluderar andra faktorer som kan påverka säkerheten – analysera i vilken utsträckning dricksvattenproducenterna fullgör sina skyldigheter att reinvestera i och underhålla infrastrukturen – inom ramen för nuvarande ansvarsfördelning föreslå hur eventuella hinder för erforderlig förnyelse kan avhjälpas – föreslå hur svenska myndigheters ansvar beträffande material i kontakt med dricksvatten bör fördelas. Ett delbetänkande om den del av uppdraget som rör vattentäkternas skydd och den del som rör hur ansvaret för material i kontakt med dricksvatten ska fördelas ska redovisas . Uppdraget ska slutredovisas . Motionsyrkanden om allmänna vattentjänster har avstyrkts av utskottet , i betänkande 2012/13:CU12. Även försvarsutskottet avstyrkte ett motsvarande motionsyrkande i betänkande 2010/11:FöU2. följde i samtliga fall utskottet. Liksom motionärerna anser utskottet att det är angeläget att förbättra tillståndet i vattenmiljön. Som redovisats ovan har regeringen beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att gå igenom dricksvattenområdet, från råvatten till tappkran för allmänt dricksvatten. Utskottet vill särskilt lyfta fram att utredaren bl.a. ska analysera i vilken utsträckning dricksvattenproducenterna fullgör sina skyldigheter att återinvestera i och underhålla infrastrukturen och inom ramen för den nuvarande ansvarsfördelningen föreslå hur eventuella hinder för den nödvändiga förnyelsen kan avhjälpas. Det pågående utredningsarbetet ligger helt i linje med motionsförslagen. Utskottet anser att resultatet av det pågående utredningsarbetet inte bör föregripas av någon åtgärd från . Motionerna bör således avslås. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har lett till följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Hushållningen med mark- och vattenområden, punkt 1 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 41 och 2013/14:C235 av (S), 2013/14:C261 av m.fl. (MP), 2013/14:C268 av (KD), 2013/14:C296 av (M) yrkandena 1 och 2, 2013/14:C298 av m.fl. (MP), 2013/14:C334 av m.fl. (SD), 2013/14:C399 av m.fl. (S) och 2013/14:C458 av m.fl. (S). Viktiga ytvattentäkter som t.ex. , , och ska enligt vår uppfattning kunna skyddas som riksintresse. När riksintressen står mot varandra måste en diskussion föras för att man i samförstånd ska kunna väga olika riksintressen mot varandra. ansåg inte att den hade underlag att föreslå ett riksintresse enligt 3 kap. för ytvattentäkter. Men frågan har diskuterats , och miljömålspropositionen 2005 föreslog ett riksintresse. har också i ett flertal skrivelser klargjort behovet. Vi anser alltså att våra viktigaste ytvattentäkter ska kunna klassas som riksintresse och menar att regeringen har underlag för att lägga ett färdigt förslag. Det är regeringens uppgift att ta nödvändiga initiativ. Vad som anförts ovan bör , med bifall till motion 2013/14:MJ492 yrkande 41 och avslag på övriga motioner, som sin mening ge regeringen till känna. Hushållningen med mark- och vattenområden, punkt 1 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C261 av m.fl. (MP) och 2013/14:C298 av m.fl. (MP), 2013/14:C268 av (KD) och 2013/14:C235 av (S), 2013/14:C296 av (M) yrkandena 1 och 2, 2013/14:C334 av m.fl. (SD), 2013/14:C399 av m.fl. (S), 2013/14:C458 av m.fl. (S) och 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 41. hyser såväl natur- och miljömässiga som samhällsviktiga värden, och är därför skyddad av fyra riksintressen enligt – för friluftsliv, fiske, natur och kulturmiljö. Dessutom är i sin helhet ett Natura 2000-område, en del av av skyddade områden. är också dricksvattentäkt för cirka en kvarts miljon människor. Ytterligare kommuner är på väg att ansluta till Vättervatten, och en utredning om att göra till skyddsvattentäkt pågår. Dessutom kan som dricksvattentäkt bli ovärderlig om t.ex. havsnivån stiger och leder till att saltvatten tränger in i , som är dricksvattentäkt för i princip hela . Även den europeiska kontinenten tittar på som möjlig framtida dricksvattentäkt. Utöver den omfattande befintliga övningsverksamhet som försvaret har tillstånd att bedriva över är en ansökan inlämnad om en ombyggnad av där man vill öka det totala antalet flygrörelser kraftigt, och därmed öka årsförbrukningen av bl.a. flygfotogen. Man planerar även internationella skjutövningar i samarbete med Nato från stridsflygplan och helikoptrar mot mål rakt ned i vattnet. Det är inte rimligt att Försvarsmakten i en värld som till stor del präglas av brist på rent dricksvatten använder värdefulla dricksvattentäkter som övningsfält. Ett annat hot mot vattenkvalitet är den planerade gruvan vid , . Här planeras ett stort dagbrott mindre än från . Riskerna med lakvattenavrinning till förefaller stora, speciellt om man anlägger ett 100-årigt perspektiv. Ett tredje hot är de planer som finns i Motalatrakten på utvinning av fossilgas, s.k. hydraulisk spräckning (även kallad frackning). Enligt min mening måste regeringen ta initiativ till och utreda möjligheten att göra till ett överordnat riksintresse. Vad därefter gäller åkermarken kommer trycket att öka på att all kommer att behöva användas för matproduktion. I måste vi ställa oss frågan om den svenska åkermarken räcker till för allt den är tänkt att användas till, dvs. mat, infrastruktur, bostäder, energi och råvara för olika industriändamål. I ett globalt perspektiv måste vi i ta ett lokalt ansvar, då få områden på jorden har så goda möjligheter att odla mat som norra . Det handlar om internationell solidaritet. Det finns en möjlighet att skydda åkermarken med hjälp av vissa bestämmelser i och i , men det skyddet har visat sig alldeles otillräckligt. Kommunernas intresse av att expandera sätts över bevarandet av . Det finns goda skäl att ifrågasätta kommunernas planmonopol över åkerjorden. Ett system där kommunen får ansöka särskilt om att få bebygga och då argumentera för sina synnerliga skäl skulle radikalt minska bebyggelsen på . Mot denna bakgrund anser jag att den svenska åkermarken behöver klassas som riksintresse. Regeringen bör utreda förutsättningarna för att riksintressemärka åkermarken. Vad som anförts ovan bör , med bifall till motionerna 2013/14:C261 och 2013/14:C298, delvis bifall till motion 2013/14:C268 samt avslag på övriga motioner, som sin mening ge regeringen till känna. Hushållningen med mark- och vattenområden, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C334 av m.fl. (SD) och 2013/14:C235 av (S), 2013/14:C261 av m.fl. (MP), 2013/14:C268 av (KD), 2013/14:C296 av (M) yrkandena 1 och 2, 2013/14:C298 av m.fl. (MP), 2013/14:C399 av m.fl. (S), 2013/14:C458 av m.fl. (S) och 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 41. har redan allvarliga problem med en sjunkande självförsörjning av livsmedel. Detta är en trend som måste brytas. Enligt min mening måste regeringen som ett steg i rätt riktning ta fram en strategi för användandet av befintlig svensk och att särskilt värdefull klassas som riksintresse. Svensk försvinner successivt till förmån för vägar, köpcentrum och förtätning. Jag är naturligtvis inte emot ny bebyggelse, men bebyggd låter knappast återställa sig med enkelhet och bebyggelse kan ofta uppföras på annan mark än högklassig . I klassas åkermarken som riksintresse och i finns en nationell målsättning att spara åkermarken. bör i detta avseende ta efter våra nordiska grannar. Det är regeringens uppgift att ta nödvändiga initiativ. Vad som anförts ovan bör , med bifall till motion 2013/14:C334 och avslag på övriga motioner, som sin mening ge regeringen till känna. Insatser för vandrande fisk i sjöar och vattendrag, punkt 2 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ424 av m.fl. (V) yrkande 9 och 2013/14:C311 av m.fl. (S), 2013/14:C414 av (C) och 2013/14:C433 av (M). Konsekvenserna av vattenkraften är stora för växter och djur. Inte minst drabbas många vandringsfiskar då fördämningar i allmänhet gör det svårt eller omöjligt att vandra upp i vattendragen. I våra vattendrag har kapaciteten för vattenkraft nyttjats till 75–och flera svenska lax- och öringstammar har slagits ut eller kraftigt reducerats på grund av vandringshinder. Även ålen som inte har någon annan möjlighet än att simma genom turbinerna drabbas hårt och når aldrig . Vattenkraften byggdes ut kraftigt –1970 och i praktiken togs mycket liten, om ens någon, hänsyn till effekterna på ekosystemen. En överväldigande majoritet av våra kraftverk bedrivs i praktiken fortfarande utifrån ålderdomliga tillstånd med sin grund bristfälliga vattenlag och med exploatering som grund. Detta förhållande rimmar illa med principen att den som förorenar också är den som ska stå för kostnaden. Det duger inte heller om man ska leva upp till de åtaganden som gjorde vid i om biologisk mångfald. har bl.a. åtagit sig att sätta upp ambitiösa mål för att bedriva ett hållbart vattenbruk. Forskning och statistik finns för att ställa krav på kraftbolagen att ta större ansvar för den biologiska mångfalden. Vi menar att kraftbolagen bör åläggas att bygga laxtrappor eller andra fiskvandringsvägar i våra reglerade vattendrag. Det är en uppgift för regeringen att utarbeta nödvändiga lagförslag. Vad som anförts ovan bör , med bifall till motion 2013/14:MJ424 yrkande 9 och avslag på övriga motioner, som sin mening ge regeringen till känna. Vattenverksamheter, punkt 3 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (MP), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C225 av (MP) och 2013/14:C314 av (S). Enligt 4 kap. 6 § första och andra stycket får vattenkraftverk samt vattenreglering eller vattenöverledning för kraftändamål inte utföras i vissa angivna älvar, älvsträckor och andra vattendrag. Enligt tredje stycket gäller första och andra stycket inte vattenverksamhet som förorsakar endast obetydlig miljöpåverkan. Skyddet för de älvar och älvsträckor som räknas upp i 4 kap. 6 § första och andra stycket är mycket starkt. har också ett flertal gånger uttryckt att produktionsmålet för vattenkraften är uppnått. Vi menar att undantagsregeln i tredje stycket samma paragraf för vattenverksamhet som förorsakar endast obetydlig miljöpåverkan bör upphävas . På grund av undantagsregeln i tredje stycket drabbas rättsväsendet av ett stort antal processer som bara kan sluta med avslag. Det kostar samhället stora resurser och låser kompetenser som skulle behövas för viktigare uppgifter. Enligt Kammarkollegiet kan undantagsformuleringen i det närmaste betraktas som obsolet. lämnade sitt delbetänkande 4 kap. 6 § (SOU 2012:89). Regeringens beslut om att ge utredningen tilläggsdirektiv om att se över 4 kap. 6 § kom till eftersom utskottet ansåg att det fanns ett behov av att se över bestämmelsen. Utredningens förslag har remissbehandlats och regeringen bör nu skyndsamt återkomma till med ett förslag om att upphäva 4 kap. 6 § tredje stycket . Vad som anförts ovan bör , med bifall till motion 2013/14:C225 och avslag på motion 2013/14:C314, som sin mening ge regeringen till känna. Stranderosion, punkt 4 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C438 av och (båda SD) yrkandena 1–3 och 2013/14:C300 av m.fl. (M) yrkandena 1–3. Stranderosion har till stor del naturliga förklaringar och är vanligt förekommande över hela världen. Stranderosion innebär att havet bryter ned och för bort sanden från stranden, vilket påverkar kustlinjen. Följden av stranderosion blir ofta översvämningar som i sin tur kan orsaka förlust av land, byggnader och infrastruktur. Naturvärden går förlorade, ekosystem i naturen rubbas och turistnäringen slås ut. Kostnaderna för samhället och enskilda privatpersoner är mycket omfattande. Det bästa och mest miljövänliga sättet att motverka stranderosion är strandfodring. Detta innebär att man återför sand som erosionen tagit med sig från stränderna ut till havs och erosionsomloppet kan därmed fortsätta utan att medföra större skada. I stället för att våra myndigheter gemensamt underlättar arbetet för att förhindra erosionen arbetar olika instanser mot varandra och berörda människors intresse. I har vi fortfarande en komplicerad och byråkratisk process för att utverka tillstånd för strandfodring. Framför allt är det den dubbla miljöprövningen som görs både enligt och lagen om kontinentalsockeln som i praktiken omöjliggör strandfodring. Ytterligare ett stort problem är att inte någon myndighet har ett övergripande samordningsansvar. tvingas drabbade kommuner själva bära det ekonomiska ansvaret för att skydda sina stränder. Sand från havets botten är, enligt lagen om kontinentalsockeln, en statlig naturresurs. Stranderosion är en mycket viktig fråga och det är av yttersta vikt att staten engagerar sig på allvar i frågan samt stöder drabbade kommuner, så att strandfodring tillåts där så är lämpligt. Sammantaget anser jag att kraven vid miljöprövningen måste vara rimliga. Jag vill också att staten bidrar ekonomiskt till åtgärder mot stranderosion, då frågan om stranderosion är av nationellt intresse. Slutligen anser jag att en myndighet bör tilldelas det övergripande ansvaret för föreslagna åtgärder. Det är regeringens uppgift att ta nödvändiga initiativ. Vad som anförts ovan bör , med bifall till motion 2013/14:C438 yrkandena 1, 2 och 3 och delvis bifall till motion 2013/14:C300 yrkandena 1, 2 och 3, som sin mening ge regeringen till känna. Allmänna vattentjänster, punkt 5 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (MP), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Fö205 av och (båda S) och 2013/14:C248 av och (båda S) yrkandena 1 och 2. Enligt lagen om allmänna vattentjänster ansvarar kommunerna för sina invånares försörjning när det gäller vatten och avlopp inom tätbebyggda områden. Gränserna för va-verkens områdesansvar fastställs av kommunfullmäktige och verksamheten är nästan helt finansierad genom brukarnas va-avgifter. De senaste årens regnoväder och översvämningar har orsakat problem när det gäller va-näten i många av kommuner. Dagvattenledningar har svämmat över och orsakat skador i enskilda fastigheter. Många av de skador och problem som uppstått har orsakats av att va-ledningar är gamla och bristfälliga. Försäkringsbolagen vägrar att ersätta fastighetsägare eftersom det är kommunernas va-nät som är bristfälliga. Det finns alltså ett behov av att se över och reparera de kommunala va-näten. Det behövs riktlinjer för kommunala va-nät som är lika över hela landet och som motsvarar de behov som finns med hänsyn till klimatförändringar. Därför kan man inte lämna över till kommunerna att finna lösningar var och en för sig. Problemet är i grunden en nationell fråga, och kommunernas va-nät är bara en del i denna mer omfattande fråga. Med anledning av det anförda menar vi är det angeläget att det görs en nationell översyn för att trygga såväl en säker vattenförsörjning som säkra avloppssystem. Det är regeringens uppgift att ta nödvändiga initiativ. Vad som anförts ovan bör , med bifall till motionerna 2011/12:Fö205 och 2013/14:C248 yrkandena 1 och 2, som sin mening ge regeringen till känna. Förteckning över behandlade förslag Motion från allmänna motionstiden 2011/12:Fö205 av och (båda S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en nationell översyn för att trygga såväl en säker vattenförsörjning som säkra avloppssystem samt för att ta fram gemensamma riktlinjer för hela landet. Motioner från allmänna motionstiden 2013/14:C225 av (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stryka tredje stycket i 4 kap. 6 § . 2013/14:C235 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att och andra viktiga vattentäkter ska kunna skyddas som riksintresse för dricksvattenförsörjningen. 2013/14:C248 av och (båda S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en nationell översyn för att trygga såväl en säker vattenförsörjning som säkra avloppssystem. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ta fram gemensamma riktlinjer för va-nät för hela landet. 2013/14:C261 av m.fl. (MP):