bet · H101MJU13 · 2014-03-17 00:00:00 — Motionärerna framhåller vidare att det är önskvärt att driver på inom EU för att införa obligatoriska innehållsförteckningar på varor, med början för textilier (yrkande 13). I motion 2012/13:MJ441 av m.fl. (S) uppmärksammas att det inte sker någon kontroll av ifall hygienartiklar som bindor och tamponger innehåller skadliga ämnen. Motionärerna anser att den efterfrågade kontrollen bör kunna ingå i Kemikalieinspektionens pågående projekt vardag. I kommittémotion 2013/14:MJ10 av (SD) yrkande 1 anförs att importörer ska ansvara för att informera om vilka kemikalier en vara innehåller. Regeringen bör därför säkerställa att möjligheterna ökar att ställa krav på importörer när det gäller att redovisa innehållet i varor som saluförs i . Utskottet konstaterar att tillgången till information om farliga ämnen i varor är bristfällig. För kemiska produkter finns krav på säkerhetsdatablad som informerar yrkesmässiga användare om bl.a. vilka farliga ämnen som ingår i produkten, riskerna vid användning och om lämpliga skyddsåtgärder. Förpackningar för kemiska produkter är vidare märkta med farosymboler som ger information om giftighet och miljöfarlighet m.m. När det gäller varor saknas motsvarande krav på information. Vissa krav på information om innehåll av farliga ämnen i varor finns dock i Reachförordningen, vilket behandlas nedan, och i reglerna om utsläppande på marknaden och användning av biocidprodukter. Information om varors innehåll av farliga ämnen är viktig i alla led av en varas livscykel. Tillgång till information är en förutsättning för att den som använder varan ska kunna hantera eventuella risker med farliga ämnen i varan alternativt kunna välja bort varan som en säkerhetsåtgärd. Information behövs också för att distributörer ska ha möjlighet att följa gällande regler. Av propositionen framgår att inom ramen för för internationell kemikaliehantering (SAICM) pågår arbetet med ett globalt program för information om farliga ämnen i varor, bl.a. i syfte att förebygga problem i avfallsledet och underlätta återvinning. Enligt regeringen är drivande i G8-ländernas initiativ 3R (Reduce, Reuse and Recycle) och har tillsammans med lyft frågan om informationssystem för kemikalier i varor inom SAICM. Det är enligt utskottets mening viktigt att information om varors innehåll av farliga ämnen finns tillgänglig under varans hela livscykel, från tillverkare och importörer till distributörer, inköpare, konsumenter och avfallshanterare. Bättre tillgång till information kan bidra till att minska kostnaderna för arbetarskydd, avfallshantering och återvinning. Dessutom ger informationen myndigheterna underlag för att planera och dimensionera riskbegränsande insatser och tillsynsaktiviteter. I Reachförordningens artikel 33 finns det inskrivet att konsumenter har rätt att på begäran få information om det finns särskilt farliga ämnen i en vara. Den berörda informationen ska tillhandahållas kostnadsfritt efter det att begäran mottagits. Av propositionen framgår att regeringen har drivit att ska räknas på varje delvara, t.ex. ett handtag på en cykel, och inte bara på hela den sammansatta varan, dvs. cykeln, som kommissionen hävdar. Med tolkning blir rätten till information för konsumenter betydligt starkare. När det gäller kontroll av farliga ämnen i hygienprodukteter som tamponger och bindor har utskottet fått information av att det inte pågår något arbete inom ramen för handlingsplanen för giftfri vardag för att säkerställa att det sker kontroll av farliga ämnen i dessa varor. Bindor och tamponger ingår inte i den gällande regleringen om medicintekniska produkter. Det innebär i detta fall att de allmänna varuinformationskraven enligt Reachförordningens artikel 33 främst är tillämpliga. Utskottet välkomnar att regeringen har pekat ut prioriterade varugrupper som människor, i synnerhet barn, kommer i kontakt med i vardagen och som bör stå i fokus för insatser . Dessa varugrupper är byggprodukter och inredningar, elektriska och elektroniska produkter, kläder och skor samt leksaker och andra produkter avsedda för barn. Dessa prioriteringar återkommer även i SAICM där tillsammans med EU har varit drivande. Regeringen anser att för att minska barns exponering för farliga kemikalier bör en harmonisering av kemikalieregler för textilier införas på EU-nivå. Vidare framgår att regeringen redan har påbörjat ett påverkansarbete som syftar till att särskilda kemikalieregler för textilier ska införas på EU-nivå. Utskottet ansluter sig till regeringens bedömning om åtgärder som behöver vidtas för att förbättra informationen om farliga ämnen i varor och de varugrupper som kommer att prioriteras . Med hänvisning till detta anser utskottet att motionerna 2013/14:MJ11 (MP) yrkande 13 och 2013/14:MJ519 (MP) yrkande 12 bör lämnas utan åtgärd. Utskottet anser vidare att det är angeläget att kraftfullt driver frågan om att tolkningen av rätten till information för konsumenter ska bli betydligt starkare i Reachförordningen. Som regeringen redovisar bör såväl nuvarande som framtida informationskrav inom Reach öka möjligheterna att fasa ut farliga ämnen i alla varor. Utskottet utgår därmed från att regeringen vidtar de åtgärder som behövs när det gäller att förebygga risker med innehållet i hygienprodukter. Motion 2012/13:MJ441 (S) kan därmed lämnas utan vidare åtgärd. Som det framgår av regeringens proposition bör informationen i Echas databaser utnyttjas bättre. De databaser som byggs upp hos Echa vid tillämpningen av Reachförordningen och CLP-förordningen innehåller en stor mängd information. Det gäller bl.a. registret över registrerade ämnen (registered substances database) och klassificerings- och märkningsregistret som innehåller underlag som lämnas av industrin i samband med registreringen av ämnen samt uppgifter om ämnens klassificering och märkning. Echa publicerar vidare på sin hemsida underlag som ligger till grund för tillståndsprövningar av ämnen och beslut om att begränsa användningen av vissa ämnen. Echa har en skyldighet att göra sådan information tillgänglig på begäran alternativt publicera den på internet. Arbetet med att publicera och tillgängliggöra dessa data pågår enligt regeringen fortlöpande hos Echa. Regeringen anger att bör bevaka hur arbetet med att tillgängliggöra och bearbeta informationen i Echas databaser utvecklas och vid behov föreslå kompletterande insatser. Utskottet instämmer i regeringens syn. vill utskottet uppmärksamma att Kemikalieinspektionen tar fram statistik över hur kemiska ämnen används i . Statistiken finns på deras hemsida. Varuguiden är ett annat verktyg som Kemikalieinspektionen har tagit fram för att förmedla information om hur kemiska ämnen används i varor. Därmed anser utskottet att motion 2013/14:MJ11 yrkande 14 bör lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om att använda en loggbok för att dokumentera farliga ämnen i byggnader konstaterar utskottet att regeringen planerar att undersöka förutsättningarna för att införa ett nationellt system. Enligt uppgifter från förbereds ett uppdrag till de berörda myndigheterna. Utskottet välkomnar initiativet och anser därmed att motion 2013/14:MJ11 (MP) yrkande 12 kan lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om krav på importörer konstaterar utskottet att det övergripande syftet med kemikaliepolitiken och kemikalielagstiftningen är att förebygga skador på människors hälsa och miljön. En grundläggande princip i kemikalielagstiftningen är att det är att de företag som släpper ut produkter på marknaden som har det huvudsakliga ansvaret för att se till att människors hälsa och miljön inte skadas. Kemikalielagstiftningen är till stor del harmoniserad inom EU. har om kemikalier utvecklats och förnyats kraftigt. har två centrala EU-rättsakter med allmän räckvidd antagits. Den ena är förordningen om kemikalieregistrering (Reachförordningen)1[ och rådets förordning (EU) nr 1907/2006 av om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv /45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv /769/EEG och kommissionens direktiv /155/EEG, 93/105/EG och 2001/21/EG.]. Den andra är förordningen om klassificering, förpackning och märkning (CLP-förordningen).2[ och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 av om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen och blandningar.] CLP-förordningen innehåller regler om hur kemikalier ska klassificeras med avseende på farliga egenskaper och hur de ska förpackas och märkas. CLP-förordningen har börjat gälla för ämnen. CLP-förordningen kommer att börja gälla för blandningar då den ersätter och rådets direktiv /45/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga preparat. Ett grundläggande krav i CLP-förordningen (och i direktiv /45/EG) är att tillverkare och importörer som släpper ut ett ämne eller en blandning på marknaden ska klassificera ämnet eller blandningen utifrån dess farliga egenskaper. Klassificeringen förutsätter att tillverkaren eller importören utvärderar all tillgänglig information om ämnet eller blandningen utifrån de klassificeringskriterier som anges i förordningen och direktivet. Kriterierna i CLP-förordningen baseras på det globala harmoniserade systemet för klassificering och märkning som antogs av FN 2002 (GHS). Klassificeringen avser fysikaliska faror (t.ex. brandfarlighet och explosivitet), hälsofaror (t.ex. giftig, allergiframkallande, cancerframkallande) och miljöfaror. Det finns detaljerade regler för hur klassificeringen av ämnen ska gå till och hur blandningar som innehåller farliga ämnen ska klassificeras. Det är tillverkarna och importörerna av ämnena och blandningarna som själva ska se till att klassificering sker (s.k. självklassificering). För vissa farliga ämnen kan emellertid beslut om klassificering fattas på EU-nivå, s.k. harmoniserad klassificering. Leverantörerna av ett ämne måste följa den harmoniserade klassificeringen. Klassificeringen är viktig av flera skäl. Den utgör grunden för den information om risker som lämnas via förpackningsmärkning och på säkerhetsdatablad. Vidare har klassificeringen betydelse för de krav som ställs på användare i andra rättsakter, t.ex. i om klassificering av avfall, regler om åtgärder mot olyckor inom kemikalieindustrin (Seveso) och kraven på registrering m.m. i Reachförordningen. Klassificeringen ligger vidare till grund för tillämpningen av en rad regler på arbetsmiljöområdet. har beslut om harmoniserad klassificering kommit att få större betydelse för tillämpningen av förbud i vissa EU-förordningar. Förbud att använda ämnen som är klassificerade som cancerframkallande, reproduktionsstörande (fosterskadande) eller mutagena (kan skada arvsmassan) finns exempelvis i kosmetikaförordningen och och rådets förordning (EU) nr 528/2012 av om tillhandahållande på marknaden och användning av biocidprodukter. En mycket viktig princip är att klassificeringen baseras på de inneboende egenskaperna och inte på en riskbedömning. Skyldigheten att informera om de farliga egenskaperna gäller därför oavsett hur ämnet eller blandningen är tänkt att användas och oavsett de risker som finns förknippade med en viss användning. Just det att klassificering bygger på de inneboende egenskaperna gör också att den kan ligga till grund för så många åtgärder i följdlagstiftningen. Därmed avstyrker utskottet motion 2013/14:MJ10 (SD) yrkande 1. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en översyn och skärpning av Reach (S, V), nationella begränsningar inom Reach (S, MP, V) brister i registreringen (MP), prövning av ämnen i grupp (S), substitution (MP) och förbud mot perfluorerade ämnen, PFOA (V). Jämför reservationerna 19 (S, V), 20 (S, MP, V), 21 (S, MP, V), 22 (MP), 23 (MP, V) och 24 (MP, V). Regeringen har fastställt ett etappmål för utvecklingen och tillämpningen av . Etappmålet är att Reachförordningen och andra relevanta tillämpas eller, om så behövs, revideras så att – det i ökad utsträckning blir möjligt att bedöma och pröva grupper av ämnen med liknande inneboende egenskaper, kemisk struktur eller användningsområde – substitutionsprincipen och dess tillämpning stärks i samband med begränsningar, tillståndsprövning och andra relevanta moment i regelverket Regeringen bedömer att Reachförordningen bör ses över i syfte att bättre anpassa den till en utvärdering och reglering av kemikaliegrupper. Tillståndsreglerna i Reachförordningen bör förbättras och det bör tydligare framgå att substitution är det slutliga målet för samtliga ämnen som är tillståndspliktiga. Kravet på en substitutionsplan vid ansökan om tillstånd enligt Reachförordningen bör utvidgas till att omfatta behov av utveckling och forskning för att få fram alternativa ämnen i de fall sådana saknas. Möjligheterna att bedöma och pröva grupper av ämnen i andra rättsakter på kemikalieområdet samt att stärka substitutionsprincipen i sådana rättsakter bör undersökas. Vid sidan av Reachförordningen är det även viktigt att även arbeta med CLP-förordningen och andra regelverk om kemiska produkter. Det är också viktigt att utveckla befintliga eller nya produktregler om t.ex. leksaker, elektronik och textilier. För att förbättra skyddet för människors hälsa och miljön bör möjligheten att hantera grupper av ämnen liksom tillämpningen av substitutionsprincipen i enlighet med etappmålet utvecklas och stärkas även i dessa regelverk. Möjligheterna och mekanismerna för att åstadkomma sådana förbättringar varierar mellan olika produktregelverk och måste anpassas utifrån de aktuella förutsättningarna. Regeringen anger att man ska undersöka förutsättningarna för att inrätta ett nationellt för ökad substitution av farliga ämnen undersökas. Frågan om hur ett sådant ska finansieras och om det kan knytas till befintliga organisationer och institut ska ses över. Regeringen anger vidare att en handlingsplan för gruppen poly- och perfluorerade ämnen bör tas fram inom EU. Handlingsplanen bör omfatta behovet av forskning om ämnesgruppen, utveckling av metodik för att kunna riskbedöma ämnena i grupp, behovet av miljöövervakning och förslag på hur dagens kemikalie- och varuregler kan ändras för att nå önskad riskminskning för hela gruppen. Kemikalieinspektionen, och andra berörda myndigheter bör enligt regeringen samarbeta när det gäller att identifiera källor till de poly- och perfluorerade ämnen som ökar i t.ex. blod och bröstmjölk från människa, i dricksvatten och i olika djurarter. Kemikalieinspektionen och andra berörda myndigheter bör också sprida information om de poly- och perfluorerade ämnenas egenskaper och förekomst för att stimulera företag att byta ut dessa mot mindre farliga ämnen. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ8 (S) av m.fl. yrkande 2 bör regeringen öka tempot i sitt arbete för att EU:s kemikalielagstiftning Reach ses över. I kommittémotionerna 2013/14:MJ299 yrkande 1 och 2012/13:MJ207 yrkande 1, båda av m.fl. (V), uppmärksammas att det behövs många förändringar av EU:s kemikalielagstiftning (Reach). Exempelvis bör ta initiativ till att skärpa Reachs regler så att barns hälsa sätts som första prioritet. Fler lågvolymämnen bör omfattas av Reach. Reglerna måste genomgående beakta kombinationseffekter. Det måste införas en substitutionsprincip minst i enlighet med det ursprungliga förslaget från kommissionen. Enligt kommittémotionerna 2013/14:MJ492 yrkande 25 och 2012/13:MJ455 yrkande 16, båda av m.fl. (S), behöver regeringen ta initiativ i EU för att skärpa den gemensamma lagstiftningen i syfte att fasa ut tungmetaller. Motionärerna i kommittémotionerna 2013/14:MJ492 yrkande 22 och 2012/13:MJ455 yrkande 12, båda av m.fl. (S), uppger att man vill verka för att EU-länder ska tillåtas att gå längre i den nationella kemikalielagstiftningen. Även i kommittémotion 2013/14:MJ11 av m.fl. (MP) yrkande 22 lyfter man fram att regeringen bör verka för ett klargörande om att nationella begränsningar får införas även för ämnen som regleras inom Reach. Ett förhandsavgörande från väcker frågor i detta avseende. Likaså framhålls i kommittémotionerna 2013/14:MJ299 yrkande 2 och 2012/13:MJ207 yrkande 2, båda av m.fl. (V), att bör ge enskilda länder större möjligheter att införa strängare regler för varor av miljö- och folkhälsoskäl. I kommittémotion 2013/14:MJ11 av m.fl. (MP) yrkande 25 konstateras att ämnen som säljs inom EU ska registreras, utvärderas och bedömas. Motionärerna anser dock att det finns stora brister i de underlag som skickats in för registreringen och att dessa brister måste åtgärdas. I kommittémotion 2013/14:MJ492 av m.fl. (S) yrkande 20 framhåller motionärerna att regeringen i EU bör driva att en ny kemikalielagstiftning ska innefatta att farliga ämnen i vissa fall kan hanteras i grupp. När ett ämne förbjuds är det enkelt för en tillverkare att ta fram ett nytt ämne med en mycket liten kemisk förändring som gör att ämnet kan säljas lagligt trots att det har samma negativa egenskaper som det förbjudna ämnen. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ11 av m.fl. (MP) yrkande 23 bör substitutionsprincipen utvidgas. Substitution inom EU bör inte bara gälla vid viss tillståndsprövning utan vid alla sammanhang, analogt med produktvalsprincipen i . Motionärerna föreslår också att omgående tar ställning för att inrätta ett centrum för substitution (yrkande 16). I kommittémotionerna 2013/14:MJ299 yrkande 7 och 2012/13:MJ207 yrkande 8, båda av m.fl. (V), förordas ett förbud mot perfluorerade ämnen (PFOA). Motionärerna anser att bör gå före och införa nationella begränsningar av PFOA i varor som barn kommer i kontakt med samt i varor som kommer i kontakt med livsmedel och kläder. Utveckling av EU:s kemikalielagstiftning Utskottet konstaterar att EU:s kemikalielagstiftning har utvecklats och förändrats och att i stort sett har regelverket för kemikalier bytts ut helt eller moderniserats . De centrala EU-förordningarna på kemikalieområdet har antagits. Även många s.k. produktdirektiv som innehåller regler om kemikalier har tillkommit eller reviderats relativt . Eftersom lagstiftningen till stor del är harmoniserad inom EU är det enligt utskottet väsentligt att utveckla EU:s kemikalielagstiftning för att kunna nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö. Utskottet delar därför regeringens uppfattning att det är viktigt att analysera brister och utvecklingsbehov i EU-reglerna samt att inleda arbetet med att utforma konkreta förslag till förbättringar. Genom att inleda ett sådant arbete ökar möjligheter att aktivt bidra till och få gehör för sina synpunkter i samband med såväl regelutveckling inom kommittéer under som vid ordinarie revideringstillfällen för varje regelverk. Utskottet konstaterar med tillfredställelse att ett sådant analysarbete har inletts genom att Kemikalieinspektionen på regeringens uppdrag har tagit fram rapporten för en giftfri miljö (rapport nr 1/12). Kemikalieinspektionen ska vidare på uppdrag av regeringen fram till ta fram ett förslag till handlingsplan för arbete med att utveckla Reachförordningen. Utskottet välkomnar också att regeringen vid sidan av Reachförordningen anser att det också är väsentligt att arbeta med CLP-förordningen och andra regelverk om kemiska produkter. På så sätt kan bidra till att förbättra den samlade kemikalielagstiftningen inom EU. Utskottet utgår från att regeringen säkerställer att arbetet sker metodiskt och effektivt. Mot bakgrund av det arbete som har inletts med de frågor som rör motionsförslagen föreslår utskottet att motionerna 2013/14:MJ8 (S) yrkande 2, 2012/13:MJ207 (V) yrkande 1, 2013/14:MJ299 (V) yrkande 1, 2013/14:MJ492 (S) yrkande 25 och 2012/13:MJ455 (S) yrkande 16 lämnas utan vidare åtgärd. Nationella begränsningar inom Reach Som framgått ovan är kemikaliereglerna i hög grad harmoniserade inom EU, vilket innebär att utrymmet för nationella särregler är begränsat. I undantagsfall, och med hänsyn till effekter för företagens konkurrenskraft och den inre marknadens funktion, kan det finnas anledning för att överväga proportionerlig nationell lagstiftning på det icke-harmoniserade området om en sådan reglering behövs för att skydda människors hälsa och miljön. Utskottet noterar dock dom från i det s.k. Lapin-målet C-358/11. I målet prövade domstolen bl.a. vilken möjlighet ett medlemsland har att begränsa tillverkningen, försäljningen eller användningen av ett ämne som är begränsat genom Reach. Domen rör därmed den harmoniserande verkan av Reach. Enligt väcker domen en del frågor som är föremål för överväganden hos myndigheter och medlemsstater. Därmed anser utskottet att motionerna 2012/13:MJ207 (V) yrkande 2, 2012/13:MJ455 (S) yrkande 12, 2013/14:MJ11 (MP) yrkande 22, 2013/14:MJ299 (V) yrkande 2 och 2013/14:MJ492 (S) yrkande 22 bör lämnas utan vidare åtgärd. Hantering av grupper av ämnen Ett av regeringens fastställda etappmål för att utveckla EU:s kemikalielagstiftning är att det i ökad utsträckning ska bli möjligt att bedöma och pröva grupper av ämnen med liknande inneboende egenskaper, kemisk struktur eller användningsområde. Såväl Reachförordningen som kemikalielagstiftningen i stort är i hög grad inriktad på att bedöma enskilda ämnen var för sig. I praktiken exponeras dock människor och miljön kontinuerligt för blandningar av flera olika kemikalier. I vissa fall kan dessa ämnen samverka, och tillsammans kan effekten på människors hälsa och miljön vara större än effekten av de enskilda ämnena var för sig. Sådana samverkanseffekter kan i många fall vara kopplade till grupper av ämnen där det kan finnas en mängd varianter med likartad struktur och effekt. Ett vanligt förlopp är att den framväxande kunskapen om skadliga effekter hos ett ämne medför att användningen begränsas eller förbjuds. Detta leder i sin tur ofta till att användningen av det förbjudna ämnet ersätts av strukturellt närbesläktade ämnen. I en del fall visar det sig senare att ersättningsämnet har likartade oönskade egenskaper som det ursprungliga. Substitutionen resulterar i sådana fall inte i den eftersträvade riskminskningen och kemikaliekontrollen blir därmed ineffektiv. En sådan utveckling har kunnat iakttas för såväl ftalater som perfluorerade ämnen och bromerade flamskyddsmedel. Detta problem skulle kunna motverkas genom en ökad möjlighet att inom olika regelverk samlat hantera grupper av ämnen baserade på deras inneboende egenskaper, kemiska struktur eller användningsområde. Instrumenten för riskhantering i Reachförordningen (tillstånd och begränsningar) innebär inte i och för sig några hinder för att reglera flera närbesläktade ämnen i en grupp. Detta har också gjorts i en del fall, t.ex. i fråga om asbest, ftalater i barnartiklar och tennorganiska föreningar. Instrumenten är dock inte anpassade för att bedöma grupper av ämnen. För att kunna vidta riskbegränsande åtgärder krävs omfattande information om ämnets farliga egenskaper samt en riskbedömning. Den information som har lämnats vid registreringen av ämnet utgör en utgångspunkt för riskbedömningen. Eftersom registreringen utgår från enskilda ämnen saknas ofta information för en del av de ämnen som skulle kunna hanteras som en grupp. Ytterligare ett problem är de låga informationskrav som gäller för s.k. lågvolymämnen. Den information som ska lämnas vid registrering av sådana ämnen omfattar huvudsakligen information om ämnets fysikaliska och kemiska egenskaper, vilket inte är tillräckligt för att göra en adekvat riskbedömning av ämnet. Utskottet konstaterar att det finns ett tydligt behov av en lagstiftning som gör det möjligt att utvärdera och reglera grupper av kemikalier. Reachförordningen är som regeringen anger den naturliga lagstiftningen för detta. Utskottet delar regeringens uppfattning om att Reachförordningen bör ses över för att bättra anpassa den till en utvärdering och reglering av kemikaliegrupper.