bet · H201UbU1 · 2014-12-17 00:00:00 — Sedan följer en närmare redogörelse för proposi-tionen och motionerna. Avslutningsvis redovisas utskottets ställningstagande med utskottets skäl för att tillstyrka regeringens förslag i propositionen och avstyrka motionerna (se avsnitt 1 Anslagen inom utgiftsområde 16). Målet för utgiftsområde 16 är att ska vara en framstående kunskaps- och forskningsnation som präglas av hög kvalitet (prop. 2011/12:1, bet. 2011/12:UbU1, rskr. 2011/12:98). Som mål för verksamhetsområdet barn- och ungdomsutbildning gäller att svensk barn- och ungdomsutbildning ska vara av hög och likvärdig kvalitet. Alla barn och elever ska ges förutsättningar att uppnå de nationella målen och utveckla sina kunskaper, färdigheter och kompetenser så långt som möjligt. Regeringens mål för verksamhetsområdet utgår från syftet med utbildningen inom skolväsendet som det uttrycks i skollagen (2010:800). Regeringens resultatredovisning för barn- och ungdomsutbildningen (inklusive resultatanalysen) sammanfattas nedan för de verksamheter där regeringen använder resultatindikatorer för att bedöma måluppfyllelsen: förskola, förskoleklass, grundskola och gymnasieskola (prop. 2014/15:1 avsnitt 4). Indikatorerna belyser de delar av måluppfyllelse och resultat som regeringen bedömer är centrala. Därutöver redovisar regeringen resultatindikatorer för personalens behörighet och utbildning samlat för förskola, fritidshem, förskoleklass, obligatoriska skolformer (grundskola inklusive sameskola, grundsärskola och specialskola), gymnasieskola och gymnasiesärskola. Denna resultatredovisning (inklusive resultatanalys) sammanfattas också nedan. var 489 300 barn inskrivna i förskolan, vilket motsvarar av gruppen 1–5-åringar. Den totala kostnaden för förskolan beräknades uppgå till 2013 (en ökning jämfört med ). Kostnaden per barn beräknas ha uppgått till i genomsnitt 2013, vilket är en ökning . Förskolan är en frivillig skolform inom skolväsendet. Indikatorn Deltagande i förskola beskriver i vilken utsträckning barn i åldrarna 3–deltar i förskola. Andelen barn i åldrarna 3–som är inskrivna i förskola har ökat och uppgick till . Enligt regeringens resultatanalys beror den senare ökningen bl.a. på att en allt högre andel av familjerna i valet mellan olika verksamhetsformer nu väljer förskolan. I sin resultatanalys använder regeringen även andra bedömningsgrunder. Resultaten från föräldraundersökning 2012 visar enligt regeringen huvudsakligen en positiv bild av förskolan men att föräldrarna är mindre nöjda med gruppstorlek och personaltäthet. Resultaten från Skolinspektionens årsrapport visar enligt regeringen att det finns brister i förskolepersonalens kunskaper inom vissa ämnesområden. Årsrapporten visar också att förskolecheferna behöver arbeta mer med styrning, ledning och utveckling av verksamheten. Det behövs därför ytterligare kompetensutveckling för förskolepersonal och särskild fortbildning för förskolechefer, menar regeringen. Två nyckeltal används i resultatanalysen: barngruppernas storlek och personaltäthet. gick det enligt resultatredovisningen i genomsnitt 5,3 barn per årsarbetare och 16,8 barn per grupp. Av resultatanalysen framgår det att andelen barn i såväl de största (fler än 20 barn) som de minsta grupperna (färre än 16 barn) har ökat 2012 jämfört med . Den genomsnittliga personaltätheten har minskat något , från 5,1 barn per personal till 5,3 barn per personal 2012. /14 gick 109 900 elever i förskoleklassen, vilket är det största antalet . Den totala kostnaden för förskoleklassen beräknas ha uppgått till , vilket var en ökning jämfört med föregående år. Kostnaden per elev beräknas ha uppgått till i genomsnitt , vilket var en ökning jämfört med . Förskoleklassen är en frivillig skolform inom skolväsendet. Indikatorn Deltagande i förskoleklass beskriver i vilken utsträckning sexåringar deltar i förskoleklass. Andelen sexåringar som var inskrivna i förskoleklassen var 2013, vilket var en ökning jämfört med . De sexåringar som inte var mottagna i förskoleklassen återfanns i bl.a. förskolan. Andelen av sexåringarna som var mottagna i förskolan var 2013. I årskurs 1 var av eleverna eller yngre 2013. Detta innebär att av alla sexåringar varken återfanns i förskoleklassen, förskolan eller årskurs 1. Elevantalet i minskade kontinuerligt mellan läsåren 2001/02 och 2010/11. Därefter har elevantalet ökat och uppgick till 921 000 elever, vilket var en ökning med nästan 22 000 elever jämfört med föregående läsår. Den totala kostnaden för 2013 beräknas ha uppgått till , vilket var en ökning jämfört med . Kostnaden per elev beräknas ha uppgått till i genomsnitt 2013, vilket är en ökning jämfört med föregående år. Regeringen använder fem indikatorer för att redovisa centrala delar av måluppfyllelse och resultat för . Nationella prov genomförs i årskurs 3, 6 och 9. Indikatorn Resultat på na-tionella prov beskriver andelen elever som nådde kravnivån eller fick minst provbetyget E (Godkänd) /13. Den ger regeringen underlag för en analys av i vilken utsträckning målen för utbildningen nås. I årskurs 3 nådde av eleverna kravnivån i matematik, i svenska och i svenska som andraspråk . I årskurs 6 nådde av eleverna kravnivån i matematik, i svenska, i svenska som andraspråk och i engelska. I årskurs 9 nådde av eleverna kravnivån i matematik, i svenska, i svenska som andraspråk och i engelska. Indikatorn Betyg beskriver andelen elever som får minst betyget E (Godkänd), dvs. uppnår målen, i samtliga ämnen i slutbetyget i årskurs 9. Regeringen använder den för att följa den del av målet som anger att alla barn och elever ska ges förutsättningar att nå de nationella målen för utbildningen. Andelen elever som fick minst betyget E i alla ämnen uppgick till , vilket var en svag minskning jämfört med föregående år. Förändringarna har dock varit små . Det finns skillnader i måluppfyllelse mellan olika ämnen. Indikatorn Meritvärde beskriver det genomsnittliga meritvärdet i årskurs 9. Regeringen använder den för att följa den del av målet som anger att alla barn och elever ska ges förutsättningar att utveckla sina kunskaper, färdigheter och kompetenser så långt som möjligt. var det genomsnittliga meritvärdet 213,1 vilket var en ökning med 1,7 meritpoäng jämfört med . Indikatorn Behörighet till något av gymnasieskolans nationella program beskriver andelen elever i årskurs 9 som är behöriga till ett nationellt program i gymnasieskolan. Regeringen anser att det är en viktig indikator på resultat och måluppfyllelse i . var av eleverna som gick ut behöriga till yrkesprogrammen, vilket kan jämföras . 2013 var av eleverna i årskurs 9 behöriga till samtliga gymnasieprogram, vilket var något färre än . Indikatorn Resultat i internationella studier beskriver resultat i de senaste studierna från bl.a. och utveckling (). Resultaten från 2012 visar på en svag svensk resultatutveckling. [7] Det svenska genomsnittliga resultatet har försämrats inom samtliga tre ämnen (matematik, naturvetenskap och läsförståelse) jämfört med den förra PISA-undersökningen 2009. Inom samtliga ämnen är resultat lägre än OECD-genomsnittet. Resultaten från visar bl.a. att av de svenska lärarna upplever att deras yrke har hög status i samhället. [8] Enligt studien får svenska lärare mindre kompetensutveckling och deltar sällan i introduktions- och mentorskapsverksamheter. Svenska lärare uppger också att de i mindre utsträckning får återkoppling på sin undervisning, och fler än genomsnittet uppger att de aldrig fått återkoppling. Studien visar också att ogiltig frånvaro, sena ankomster och hot och glåpord bland elever är vanligare i . I jämförelse med andra lärare i undersökningen uppger svenska lärare att de arbetar fler timmar och att de ägnar sig åt undervisning i lägre grad och administration i högre grad. Svenska rektorer framhåller liknande problematik. I sin resultatanalys konstaterar regeringen att de internationella studierna sammantaget ger en dyster bild av utvecklingen i den svenska skolan. Resultaten från de internationella studierna visar att svenska elever har haft en svag resultatutveckling under de senaste 10–15 åren. En överväldigande majoritet av studierna visar på sjunkande resultat. Det är oroande, anser regeringen, inte minst med tanke på att det handlar om de viktiga kärnkompetenserna läsförståelse, matematik och naturvetenskap. uppvisar relativt goda resultat i de internationella mätningar som gjorts tidigare av kunskaper i engelska samt i medborgar- och samhällsfrågor. I läsförståelse och naturvetenskap är elevernas relativa prestationer dock sämre. Allvarligast är läget i matematik där resultaten är lägst. Denna bild bekräftas också av nationell statistik, påpekar regeringen. Vid sidan av svenska som andraspråk är matematik det ämne där andelen elever som inte uppnår godkänt resultat i de nationella ämnesproven störst. Låga resultat i matematik är den vanligaste orsaken till att elever inte får behörighet till gymnasieskolans nationella program. I inget annat ämne är andelen elever som inte uppnår godkänd betygsnivå (lägst betyget E) lika stort som i matematik. För nyanlända elever i , som endast varit i under maximalt , har resultaten sjunkit. har andelen som får behörighet till gymnasieskolans nationella program minskat från till . Dessutom har, till skillnad från övriga elevgrupper, deras genomsnittliga meritvärde sjunkit. Det är svårt att veta vad dessa försämringar beror på, menar regeringen. Nationell statistik finns endast att tillgå , så det går inte att avgöra om resultatförsämringen är av tillfällig eller mer långsiktig natur. Eftersom det rör sig om en förhållandevis liten grupp, ca 3 300 elever /14, kan dess sammansättning förändras snabbt. Antalet asylsökande som har kommit till har varit högt, vilket har inneburit att många nyanlända elever har kommit till skolan. De stora skillnaderna i resultat jämfört med övriga elevgrupper visar på ett tydligt behov av riktade insatser för att stärka de nyanlända elevernas möjligheter att uppnå goda studieresultat. gick 330 200 elever i gymnasieskolan, vilket är en minskning med drygt 21 000 elever eller jämfört med läsåret innan. prognos visar att elevminskningen kommer att fortsätta de kommande två läsåren med ca 15 000 elever totalt. Därefter kommer, enligt prognosen, elevkullarna återigen att öka. Den totala kostnaden för gymnasieskolan uppgick till , vilket är en minskning jämfört med . Kostnaden per elev uppgick till i genomsnitt 2013, vilket är en ökning jämfört med föregående år. Nationella prov finns för ett urval av ämnen. Indikatorn Resultat på nationella prov beskriver andelen elever som fått minst provbetyget Godkänd eller E i kursproven i svenska/svenska som andraspråk B, engelska A och matematik A samt i engelska 5, matematik 1 a–c och svenska/svenska som andraspråk 1. Proven är en indikator på måluppfyllelse men prövar inte samtliga delar och mål i ämnena. Andelen elever som klarade de inledande kursproven i matematik var större än . Störst andel elever med godkänt provbetyg (minst betyget E) fanns bland de elever som läst Matematik 1 c (den inledande kursen på de tekniska och naturvetenskapliga programmen). Av de elever som skrev provet fick minst godkänt provbetyg, att jämföra . Matematik 1 a är den inledande matematikkursen på yrkesprogrammen i den reformerade gymnasieskolan. Andelen av dessa elever med minst godkänt provbetyg var , vilket är en kraftig ökning jämfört med då av eleverna fick godkänt provbetyg. Andelen elever med minst godkänt provbetyg i Matematik 1 b (den inledande matematikkursen på samhällsvetenskapsprogrammet, ekonomiprogrammet, humanistiska programmet och estetiska programmet) var , att jämföra . I Engelska 5 och Svenska 1 fick respektive av de elever som gjorde provet minst provbetyget E, vilket är en liten ökning respektive en liten minskning jämfört med . Indikatorn Betygsresultat beskriver den genomsnittliga betygspoängen i gymnasieskolan. Alla elever ska ges förutsättningar att nå de nationella målen. Den genomsnittliga betygspoängen, dvs. det genomsnittliga värdet av alla betyg som redovisas i elevens slutbetyg (exklusive utökad kurs), är en indikator på uppfyllelsen av detta mål, enligt regeringen. Den genomsnittliga betygspoängen i gymnasieskolan var 14,0 av maximalt 20 poäng för samtliga elever som fick slutbetyg /13. Det är i nivå med utfallet . Indikatorn Andel elever med slutbetyg beskriver andel nybörjare i gymnasieskolan som fått slutbetyg efter tre eller . Utbildningen i gymnasieskolan pågår normalt . Av de som började i gymnasieskolan hade fått slutbetyg , dvs. Andelen elever som fått slutbetyg inom tre års studier i gymnasieskolan har varit i stort sett oförändrad . Indikatorn Andel elever som uppnått grundläggande behörighet till högskoleutbildning beskriver andelen elever som kan antas till en högskoleutbildning. Av alla elever som började i gymnasieskolan , den sista årskullen som läser enligt läroplanen , hade uppnått grundläggande behörighet , vilket är en ökning jämfört med föregående elevkull. Elever med utländsk bakgrund lyckades i lägre grad än övriga elever att uppnå den grundläggande behörigheten, jämfört , vilket är en liten ökning för båda elevgrupperna. Av nybörjarna på studieförberedande program 2010 uppnådde grundläggande behörighet . Motsvarande andel av nybörjarna på yrkesinriktade program var . Programbyten, liksom avbrott och studieuppehåll, är vanliga orsaker till förlängd studietid för många elever i gymnasieskolan. Indikatorn Övergång från preparandutbildning och programinriktat individuellt val till nationella program på gymnasieskolan beskriver andelen elever som byter till ett nationellt program från en preparandutbildning eller ett programinriktat individuellt val. [9] började 1 700 elever i årskurs 1 på preparandutbildning och 2 300 på programinriktat individuellt val som nybörjare i gymnasieskolan. Av eleverna på preparandutbildning hade bytt till ett nationellt program . Motsvarande andel för elever på programinriktat individuellt val är . Det innebär att andelen nybörjare som bytt till ett nationellt program ökat från föregående läsår för preparandutbildningen och programinriktat individuellt val respektive . Flertalet av de elever som byter från ett introduktionsprogram till ett nationellt program gör detta utan att förlänga studietiden. I resultatanalysen pekar regeringen på den allt större skillnaden i elevfördelningen mellan högskoleförberedande program och yrkesprogram i den nya gymnasieskolan. Antalet elever på yrkesprogrammen minskade mer mellan och 2013 än antalet elever på de högskoleförberedande programmen. Denna tendens har pågått . Av eleverna på de nationella programmen gick på högskoleförberedande program och på yrkesprogram. Regeringen menar att en sådan utveckling kan få negativa konsekvenser för kompetensförsörjningen och matchningen på arbetsmarknaden. I resultatanalysen använder regeringen även andra bedömningsgrunder än resultatindikatorerna, t.ex. rapporter från Skolinspektionen och . Regeringen lyfter fram Skolinspektionens kvalitetsgranskning av gymnasial lärlingsutbildning (R2013:02), som har visat att det finns stora kvalitetsskillnader mellan skolor och att samarbetet med arbetslivet behöver utvecklas ytterligare för att öka engagemanget och därmed kvaliteten i det arbetsplatsförlagda lärandet. Av uppföljningar framgår att frågan om ett program ger grundläggande behörighet är av stor betydelse för elevernas val av program. En tidig specialisering på bekostnad av behörighetsgivande kurser riskerar att göra yrkesprogrammen mindre attraktiva för ungdomar. Regeringen anser att alla nationella program måste ha en bred gemensam kunskapsbas som ger grundläggande behörighet till högskolan. Ett syfte med reformeringen av gymnasieskolan var att öka genomströmningen i gymnasieskolan och därmed effektivisera utbildningen. Det kan uppnås dels genom att minska andelen elever som byter program, vilket förlänger studietiden, dels genom att minska andelen som inte fullföljer sina studier. avslutade de första eleverna sin gymnasieutbildning inom den reformerade gymnasieskolan. Det är därmed för tidigt att uttala sig om alla resultat och effekter av reformen, t.ex. vad gäller genomströmningen. Tillgänglig statistik visar att de flesta ungdomar () går vidare från till gymnasieskolan. Alltför många, av eleverna, avbryter dock utbildningen under det första eller andra studieåret. En gymnasial utbildning har enligt regeringen blivit i det närmaste en förutsättning för att få ett arbete och för att klara sig på en alltmer kunskapsintensiv arbetsmarknad. Regeringen anser därför att det är av största vikt att alla ungdomar går en gymnasieutbildning. Personalens behörighet och utbildning Indikatorn Andel som har pedagogisk högskoleutbildning beskriver andelen av personalen eller lärarna (omräknat till heltidstjänster) som har pedagogisk högskoleutbildning i de olika skolformerna. Andelen av personalen i förskolan som har pedagogisk högskoleutbildning har ökat från till jämfört . Andelen kvinnor med pedagogisk högskoleexamen () var högre än andelen män (). I fritidshemmen har andelen med pedagogisk högskoleutbildning minskat från 2013. Av de som arbetade i fritidshemmen var de två största grupperna personal med en examen från en fritidspedagogutbildning () och med en examen från en förskollärarutbildning (). Övriga som arbetade i fritidshemmen var bl.a. lärare och fritidsledare. Andelen kvinnor med pedagogisk högskoleexamen var högre () än andelen män (). Andelen lärare i de obligatoriska skolformerna samt förskoleklassen som har pedagogisk högskoleexamen har ökat jämfört med i samtliga skolformer. Utvecklingen har dock varit olika i de olika skolformerna. Störst har ökningen av lärare med pedagogisk högskoleexamen varit i och grundsärskolan med 1,1 respektive 1,2 procentenheters ökning. I specialskolan respektive förskoleklassen är ökningen . Genomgående har kvinnorna pedagogisk högskoleexamen i högre utsträckning än männen. I var det av kvinnorna och av männen, i grundsärskolan respektive och i specialskolan respektive som hade en pedagogisk högskoleexamen. Motsvarande uppgifter saknas för lärare i förskoleklassen. Bland de tjänstgörande lärarna i gymnasieskolan har andelen med pedagogisk högskoleexamen ökat kontinuerligt den senaste femårsperioden, från //14. Av de tjänstgörande lärarna i allmänna ämnen hade pedagogisk högskoleexamen /14 medan motsvarande andel för lärarna i yrkesämnen var . Bland kvinnliga lärare var andelen med pedagogisk högskoleexamen och bland manliga lärare . av de tjänstgörande speciallärarna och specialpedagogerna, lärarna i svenska, samhällskunskap, historia, religionskunskap, biologi och kemi, hade en pedagogisk högskoleexamen. av de tjänstgörande lärarna i modersmål, drift- och underhållstekniska ämnen, fordonstekniska ämnen och i verkstads- och industritekniska ämnen hade en pedagogisk högskoleexamen. Det fanns även skillnader mellan huvudmän. Av de tjänstgörande lärarna (omräknade till heltidstjänster) anställda i kommuner hade pedagogisk högskoleexamen /14. Motsvarande andel för de enskilda huvudmännen var . Inom gymnasiesärskolan var andelen tjänstgörande lärare med pedagogisk högskoleexamen (omräknat till heltidstjänster) , vilket är en ökning jämfört med föregående läsår. Av lärarna som var anställda i kommuner hade pedagogisk högskoleexamen /14. Motsvarande andel för de enskilda huvudmännen var . Av regeringens resultatanalys framgår att lärar- och förskollärartätheten har varit i stort sett oförändrad inom förskolan och medan den ökat något inom gymnasieskolan. Antalet sökande till lärar- och förskollärarutbildningar är alldeles för lågt, anser regeringen, men man konstaterar att söktrycket har ökat , även om det varierar stort mellan olika utbildningar och ämnen. Även om andelen lärare och förskollärare med pedagogisk högskoleexamen ökar inom i stort sett alla skolformer menar regeringen att behörighetsläget är mycket oroande. Enbart av lärarna och förskollärarna som tjänstgör i förskoleklassen är behöriga, enligt en rapport från (U2014/2048/GV). Motsvarande siffror för och gymnasieskolan är respektive . Tidigare studier visar att lärargrupper med en särskilt låg andel behöriga är yrkeslärare, modersmålslärare och speciallärare/specialpedagoger. Många verksamma lärare vittnar om stora utmaningar i yrket. Enligt Talisundersökningen upplever av de svenska lärarna i årskurs 7–9 att deras yrke har hög status i samhället, och bara drygt varannan svensk lärare uppger att de skulle välja att bli lärare igen. Det är den lägsta siffran bland alla länder i undersökningen. Regeringen konstaterar att läget sammantaget är bekymmersamt. Anslag och bemyndiganden för barn- och ungdomsutbildning Regeringen föreslår tolv anslag för barn- och ungdomsutbildning om sammantaget ca . De största anslagen är 1:5 Utveckling av skolväsendet och annan pedagogisk verksamhet och 1:7 Maxtaxa i förskola, fritidshem och annan pedagogiskt verksamhet, m.m. som omfattar drygt två tredjedelar av de föreslagna medlen. Anslaget 1:5 används bl.a. för utgifter för att främja utveckling av skolväsendet, vissa särskilda utbildningsformer och annan pedagogisk verksamhet och för utgifter för särskild kompletterande pedagogisk utbildning för personer med examen på forskarnivå. Anslaget 1:7 används bl.a. för utgifter för statsbidrag till kommuner som tillämpar maxtaxa inom förskolan, fritidshemmet och den pedagogiska omsorgen. Det finns fem förvaltningsanslag: 1:1 , 1:2 , 1:3 Specialpedagogiska skolmyndigheten, 1:4 Sameskolstyrelsen och 1:17 . Det sistnämnda anslaget är nytt och avser den nya myndigheten som ska inleda sin verksamhet . Specialpedagogiska skolmyndigheten och Sameskolstyrelsen har även intäkter från avgiftsbelagd verksamhet. Övriga sju anslag är transfereringsanslag, varav anslaget 1:16 Fler anställda i lågstadiet är ett nytt anslag i budgeten, som används för att finansiera olika statliga insatser eller betala ut statsbidrag i olika syften. , , och föreslår ytterligare medel till anslagen 1:1 , 1:2 , 1:3 Specialpedagogiska skolmyndigheten och 1:4 Sameskolstyrelsen. , , och föreslår minskningar på anslagen 1:5 Utveckling av skolväsendet och annan pedagogisk verksamhet, 1:7 Maxtaxa i förskola, fritidshem och annan pedagogisk verksamhet m.m. och 1:10 Fortbildning av lärare och förskolepersonal. Även föreslår att anslaget 1:5 Utveckling av skolväsendet och annan pedagogisk verksamhet tillförs ett lägre belopp. , , och föreslår att det ska tillföras medel till ett nytt anslag kallat Lågstadielyftet och föreslår att medel ska tillföras ett nytt anslag kallat Satsning på grund- och gymnasieskolan. Regeringen föreslår bemyndiganden om ekonomiska åtaganden för fyra anslag: 1:5 Utveckling av skolväsendet och annan pedagogisk verksamhet, 1:6 Särskilda insatser inom skolområdet, 1:10 Fortbildning av lärare och förskolepersonal och 1:16 Fler anställda i lågstadiet. Anslagsförslagen i propositionen och motionerna redovisas i betänkandets bilaga 2. Detta avsnitt inleds med en övergripande beskrivning av de satsningar med påverkan på anslagsnivån 2015 och de bemyndiganden som regeringen föreslår och avslutas med en redogörelse för de föreslagna anslagsnivåerna. Regeringen föreslår att anvisar till anslaget 1:1 för . Jämfört med 2014 ökar anslaget med (0,) till följd av pris- och löneomräkning. Anslaget får användas för förvaltningsutgifter. Regeringen föreslår bl.a. följande förändringar av anslaget. Nytt informationssystem för skolor Regeringen föreslår att anslaget ökas med och beräknar därefter för att ska utveckla ett nytt informationssystem för skolor. Förslaget utgår från regeringens proposition Villkor för fristående skolor m.m. (prop. 2013/14:112, bet. 2013/14:UbU22, rskr. 2013/14:357). Regeringen föreslår ökade statliga insatser inom vuxenutbildningen (se anslaget 1:14 Statligt stöd till vuxenutbildning) som medför en ökad arbetsbelastning för . Regeringen föreslår därför att anslaget ökas med och beräknar därefter.