bet · H101AU5 · 2014-03-13 00:00:00 — Utskottet har tidigare framhållit den utveckling som har skett på området genom att företagshälsovårdsutbildningar har flyttats in i det reguljära högskole- och universitetssystemet samt att en professur i företagshälsovård har inrättats. Det finns även skäl att lyfta fram det arbete som den av regeringen inrättade delegationen för kunskapsområdet företagshälsovård, den s.k. FHV-delegationen, har utfört på området. Genom bl.a. studiehandboken företagshälsovård – möjligheter och metoder (SOU 2011:63) och slutrapporten företagshälsovård – en rapport om utbildning, utveckling och forskning (SOU 2011:79) har FHV-delegationen bidragit till kunskapsutvecklingen inom företagshälsovården. Utöver kunskapsutveckling är informationsspridning viktigt för att företagshälsovården ska kunna utvecklas och nå fler personer. har en betydelsefull roll när det gäller informationsspridning inom arbetsmiljöområdet i stort, däribland om frågor kopplade till företagshälsovården. Utskottet välkomnar att och utvecklade ett samarbete för att bättre koordinera sina insatser på detta område. När det gäller statens ekonomiska stöd till en väl fungerande företagshälsovård konstaterar utskottet att bidraget till företagshälsovården i dess nuvarande form inte har fungerat enligt intentionerna. Betydande belopp har inte kommit till användning. Regeringen har därför frångått systemet med ett generellt stöd till företagshälsovårdsföretag till förmån för ett system där bidrag betalas ut till arbetsgivare för köp av stöd i de enskilda sjukfallen, ett s.k. arbetsplatsnära stöd. Stödet kan köpas från bl.a. företagshälsovården och ska underlätta för arbetsgivare att ta sitt rehabiliteringsansvar, så att den anställdes arbetsförmåga tidigt kan tas till vara på arbetsplatsen och på så sätt öka möjligheterna att kvarstå eller återgå i arbete. Det nya arbetsplatsnära stödet trappas upp från 2014 till . I samband med förändringen görs också informationsinsatser för att fler arbetsgivare ska begagna sig av möjligheten att få stöd för att med hjälp av företagshälsovård förbättra sitt förebyggande arbetsmiljöarbete. Till skillnad från vad som framförs i vissa av motionerna anser utskottet att utformningen av en effektiv företagshälsovård, anpassad till den enskilda arbetsplatsens behov, även fortsättningsvis bör vara parternas ansvar. Utskottet anser att de insatser som vidtagits på området, ambitionen om fortsatt informationsspridning och ett mer effektivt stödsystem bör kunna leda till att tillgången till företagshälsovård ökar. Utskottet välkomnar det pågående arbetet med att utveckla företagshälsovården och föreslår att avslår motionerna 2013/14:Sf213 (S) yrkande 1, 2013/14:A202 (V) yrkande 14, 2013/14:A241 (S), 2013/14:A320 (S), 2013/14:A346 (S) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:A386 (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om omställningsavtal för sjukskrivna. Jämför reservationerna 5 (S) och 6 (V). Socialdemokraterna anför i motion 2013/14:Sf379 av m.fl. att parterna på arbetsmarknaden har haft en mycket viktig funktion i att skapa stabilitet, inte bara vad gäller löneavtalen, utan också kring försäkringar och andra trygghetssystem. Partiet vill bygga vidare på detta och stimulera parterna att, t.ex. genom omställningsavtal, öka sitt engagemang för att stödja sjukskrivna att snabbt komma tillbaka till arbete (yrkande 16). Det förutsätter enligt partiet en fungerande riskspridning mellan arbetsgivare och mellan branscher. Genom ett omställningsavtal för sjukskrivna kan enligt vad framför i motion 2013/14:Sf219 av m.fl. en struktur skapas så att alla parter tar sitt ansvar. Det skulle innebära att fack och arbetsgivare sluter avtal om resurser för omställning för de personer som blir arbetslösa i och med att de saknar arbetsförmåga för sin tidigare anställning men som bedöms kunna söka andra arbeten. För att få till stånd ett omställningsavtal vid sjukdom krävs dock att staten driver på för en överenskommelse. Regeringen bör därför ta initiativ till ett trepartssamtal med arbetsmarknadens parter för att få till stånd ett omställningsavtal vid sjukdom (yrkande 7). Socialdemokraterna och förordar att regeringen tar initiativ till samtal med arbetsmarknadens parter om omställningsavtal med målet att underlätta för sjukskrivna att komma tillbaka till arbete. Utskottet kan konstatera att regeringen framgångsrikt har tagit initiativ till trepartssamtal med arbetsmarknadens parter inom olika områden. Utgångspunkter för trepartssamtalen är att parterna och regeringen tillsammans ansvarar för arbetsmarknadens funktionssätt, att ansvaret för lönebildningen vilar på parterna och att överenskommelser bygger på initiativ från parterna. Trepartssamtal har förts på tre områden: yrkesintroduktionsavtal, omställningsfrågor och korttidsarbete. När det gäller omställningsfrågor har samtalen berört bl.a. bättre möjligheter till utbildning genom att t.ex. erbjuda vidareutbildning på ett sätt som är enkelt att kombinera med arbete och individens försörjning i utbildning. För att förbättra omställningsmöjligheterna på arbetsmarknaden föreslog regeringen också ett antal förändringar i budgetpropositionen när det gäller studiemedelssystemet och möjligheten att bedriva studier på eftergymnasial nivå. Vidare föreslogs vissa förändringar och förtydliganden i skattelagstiftningen. förbereds också enligt vad som framfördes i budgetpropositionen förslag som gäller möjligheten att kombinera arbetslöshetsersättning och studier. Utskottet noterar att förhandlingar bl.a. förs om ett utvecklat omställningsavtal mellan () och . Regeringen vill underlätta för parterna att träffa avtal som förbättrar arbetsmarknadens funktionssätt och deltar återkommande i samtal med parterna. Utgångspunkten för sådana samtal måste emellertid enligt regeringens bedömning vara att överenskommelser bygger på initiativ från parterna. Utskottet delar denna bedömning och utgår från att regeringen även fortsättningsvis kommer att delta på ett konstruktivt sätt i parternas arbete med att förbättra människors möjligheter att återkomma i arbete. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2013/14:Sf219 (V) yrkande 7 och 2013/14:Sf379 (S) yrkande 16. Skador och olycksfall i arbetslivet Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör ta initiativ till att i dialog med arbetsmarknadens parter utforma en nollvision för dödsolyckor i arbetslivet. tillkännager vidare för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen måste satsa mer på forskning, utbildning och tillsyn i syfte att minimera arbetsrelaterade dödsfall. tillkännager slutligen för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör ta initiativ till att alla tillbud och olyckor som sker på svensk arbetsmarknad ska rapporteras till och att myndigheten ska vara skyldig att registrera dessa. Därmed bifaller tre motionsyrkanden om skador och olycksfall i arbetslivet och avslår övriga motionsyrkanden. Jämför reservationerna 7 (M, FP, C, KD) och 8 (M, FP, C, KD). anser enligt motion 2013/14:A202 av m.fl. att de 45 personer som dog i arbetsplatsolyckor i är 45 för många. Ingen människa ska behöva förlora livet på sitt jobb och inget mål för arbetsmiljön kan vara viktigare än att skydda arbetstagare från den risken. Partiet anser därför att regeringen bör ta initiativ till att utforma en nollvision mot dödsolyckor i arbetslivet med konkreta och strategiska delmål (yrkande 8). Utöver de som dör i arbetsolyckor finns ett stort antal dödsfall som är arbetsrelaterade. Det kan t.ex. röra sig om personer som under sitt arbetsliv kommit i kontakt med asbest. anser mot denna bakgrund att det måste satsas mer på forskning, utbildning och tillsyn i syfte att minimera arbetsrelaterade dödsfall (yrkande 9). Partiet konstaterar också att en väl fungerande rapportering och registrering av tillbud och olyckor är av stor vikt för att det förebyggande arbetsmiljöarbetet ska vara effektivt. Därför bör alla tillbud och olyckor som sker på svensk arbetsmarknad rapporteras till som ska ha skyldighet att registrera dessa (yrkande 10). Insatser mot arbetsolyckor och arbetssjukdomar är också huvudtemat i motion 2013/14:A226 av (S) om ett långsiktigt och ambitiöst arbetsmiljöarbete. (S) anser i motion 2013/14:A287 att regeringen bör uppdra åt att undersöka sambanden mellan ökade arbetsplatsolyckor, bristande utbildning och den pressade situationen på arbetsmarknaden. I motion 2013/14:A381 av (S) framhålls vikten av att undvika arbetsskador bland unga, mot bakgrund av att arbetsskadorna ökar mest bland personer . Utskottet anser att grunden för en framgångsrik arbetsmiljöpolitik är att arbetsmiljön ska förebygga ohälsa och olycksfall och motverka att människor utestängs från arbetet. En god arbetsmiljö ska även ta hänsyn till människors olika förutsättningar och bidra till utvecklingen av både individer och verksamhet. Syftet med arbetsmiljöpolitiken måste enligt utskottets mening vara att skapa säkrare jobb med minsta möjliga risk för att drabbas av arbetsrelaterade olyckor och sjukdomar. Det är därför enligt utskottets mening anmärkningsvärt och beklagligt att regeringen minskat resurserna till som den beslutat att avveckla den samlade kompetensen inom arbetslivsforskningen som fanns vid . En nollvision för dödsolyckor Utskottet finner det vara oacceptabelt att 45 personer dog i arbetsplatsolyckor i . Åren omkom 51 respektive 58 personer. De hårdast drabbade branscherna 2012 var transport- och magasinering, tillverkningsindustri och byggindustri. Även om dödstalen varierat något mellan år och branscher anser utskottet att det borde vara självklart att ingen människa ska behöva förlora livet på sitt jobb. Inget mål för arbetsmiljön kan vara viktigare än att skydda arbetstagare från den risken. Utskottet noterar att tar initiativ till viktiga punktinsatser, bl.a. då verket inledde en särskild inspektionsinsats inom tillverkningsindustrin med fokus på mindre företag. Utskottet kan konstatera att det saknas en samlad nationell strategi för att förhindra dödsolyckor i arbetslivet. Utskottet noterar att sedan införde en nollvision för dödsfall i trafiken har antalet dödsolyckor minskat kraftigt. Det måste enligt utskottets mening vara lika viktigt att skydda medborgarnas liv när de befinner sig på jobbet som när de befinner sig i trafiken. Det är därför dags att införa en nollvision för dödsolyckor även i arbetslivet. Mot denna bakgrund anser utskottet att regeringen bör ta initiativ till att i dialog med arbetsmarknadens parter utforma en nollvision för dödsolyckor i arbetslivet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motion 2013/14:A202 (V) yrkande 8. Insatser i syfte att minska arbetsrelaterade dödsfall Utöver de som dör i arbetsolyckor finns ett stort antal andra dödsfall som är arbetsrelaterade. Utskottet noterar att det av en kunskapsöversikt beställd av (Rapport 2010:3) framgår att åtminstone 800 dödsfall i åldrarna 25–74 i cancer, lung- och luftvägssjukdomar samt hjärt-kärlsjukdomar är arbetsrelaterade. Dessutom tillkommer ca 200 dödsfall i cancer som bedöms vara arbetsrelaterade i åldrarna . Vidare finns arbetsrelaterade dödsfall i åldrar för hjärt-kärlsjukdomar samt lung- och luftvägssjukdomar. Eftersom dödligheten i dessa åldrar är hög kan antalet arbetsrelaterade dödsfall enligt rapportförfattarna vara stort, vilket innebär att betydligt mer än 1 000 dödsfall skulle vara arbetsrelaterade. I en finsk studie som refereras i kunskapsöversikten bedömdes att av samtliga dödsfall i i åldrarna 25–var arbetsrelaterade. Utskottet noterar att också beställt en uppföljande studie (Rapport 2012:9) som bl.a. hade till syfte att belysa i vilken grad man kan relatera den arbetsrelaterade hjärt-kärlsjukligheten till vissa näringsgrenar eller yrken. I översikten görs bedömningen att personer inom vård och omsorg har en jämförelsevis hög exponering för s.k. job strain (dvs. höga krav i kombination med låg kontroll) och skiftarbete, vilket ökar risken för hjärt-kärlsjukdomar. För kvinnor är vård och omsorg också den sektor som innehåller ojämförligt flest exponerade. Rapportförfattarna konstaterar även att utbildningssektorn – även den kvinnodominerad – är en sektor där job strain förefaller öka påtagligt, vilket kan betyda att personer verksamma inom denna sektor har en ökande risk för att drabbas av en arbetsrelaterad hjärt-kärlsjukdom. Utskottet noterar att författarna pekar på att det har varit svårt att få fram data som är representativa och aktuella för från andra källor än arbetsmiljöundersökningarna och att en uppdelning på både ålder och kön är omöjlig i många fall, då antalet som svarat är för få i respektive undergrupp. Utskottet kan konstatera att alltför många människor dör i arbetsrelaterade sjukdomar . Ett stressigare arbetsliv, framför allt i kvinnodominerade sektorer, med ökade inslag av s.k. job strain och låg kontroll över den egna arbetstiden, riskerar att motverka en positiv utveckling i manligt dominerade sektorer. Regeringen måste därför satsa mer på forskning, utbildning och tillsyn i syfte att minimera arbetsrelaterade dödsfall. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motion 2013/14:A202 (V) yrkande 9. Rapportering och registrering av tillbud och olyckor Utskottet anser vidare att en väl fungerande rapportering och registrering av tillbud och olyckor är av stor vikt för att det förebyggande arbetsmiljöarbetet ska kunna vara effektivt. Det statistiska underlaget är också viktigt för arbetsmiljöforskningen. Utskottet kan konstatera att det finns officiell statistik över olycksfall i arbetet . tas statistiken fram av . Enligt 2 § arbetsmiljöförordningen (1977:1166) ska arbetsgivaren utan dröjsmål underrätta om olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbete som har lett till dödsfall eller svårare personskador eller drabbat flera arbetstagare. Detsamma gäller vid tillbud som har inneburit allvarlig fara för liv eller hälsa. Enligt 42 kap 10 § socialförsäkringsbalken är en arbetsgivare eller arbetsföreståndare som fått kännedom om en arbetsskada skyldig att anmäla skadan till . Andra försäkrade än arbetstagare, exempelvis egenföretagare, ska själva göra arbetsskadeanmälan. Som arbetsskada räknas skada till följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet (39 kap. 3 §). Även skada till följd av olycksfall under den vanliga och direkta färden till eller från arbetet räknas som arbetsskada (7 §). Utskottet konstaterar emellertid att det endast är arbetstagare som är försäkrade i som omfattas av socialförsäkringsbalkens bestämmelser. Ett aktuellt och växande problem är därför enligt utskottets bedömning det stora mörkertal som kan antas finnas när det gäller arbetsskador som drabbar utländsk arbetskraft som tillfälligtvis arbetar i . Mot denna bakgrund anser utskottet att regeringen bör ta initiativ till att alla tillbud och olyckor som sker på svensk arbetsmarknad ska rapporteras till och att myndigheten ska vara skyldig att registrera dessa. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motion 2013/14:A202 (V) yrkande 10. Sammanfattningsvis anser utskottet att bör tillkännage för regeringen vad utskottet ovan anfört och därmed bifalla de angivna motionsyrkandena. Utskottet anser att motionerna 2013/14:A226 (S), 2013/14:A287 (S) och 2013/14:A381 (S) bör avslås i den mån de inte kan anses vara tillgodosedda med det anförda. Risker vid ensamarbete, m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ensamarbete och sluten kontanthantering. Jämför reservation 9 (V). Av 3 kap. 2 § andra stycket arbetsmiljölagen framgår att när arbetsgivaren vidtar åtgärder för att förebygga att arbetstagaren utsätts för ohälsa eller olycksfall ska arbetsgivaren beakta den särskilda risk för ohälsa och olycksfall som kan följa av att arbetstagaren utför arbete ensam. Enligt föreskrift om ensamarbete (AFS 1982:3) ska bl.a. åtgärder vidtas för att så långt möjligt ordna ensamarbete så att den som utför arbetet ensam inte löper större risk för skada än om flera gemensamt utför arbetet. fattade beslut om att i enlighet med arbetsmarknadsutskottets förslag (bet. 2010/11:AU3, rskr. 2010/11:187) tillkännage för regeringen som sin mening att initiativ borde tas att tillsammans med arbetsmarknadens parter utforma ett förslag till lag om sluten kontanthantering inom detaljhandeln. anser enligt vad som framförs i motion 2013/14:A202 av m.fl. att det ökande riskfyllda ensamarbetet ska fasas ut. Det är t.ex. enligt av största vikt att sanktionssystemet görs effektivare och att inspektionsverksamhet ökar i syfte att upptäcka och åtgärda brister i utsatt ensamarbete. Partiet föreslår att ett forsknings- och utvecklingsarbete bör inledas för att ta fram en samlad strategi för att fasa ut allt farligt och riskfyllt ensamarbete (yrkande 11). Även och (S) föreslår i motion 2013/14:A219 insatser som rör ensamarbete och psykosocial arbetsmiljö, bl.a. att ges i uppdrag att se över föreskrifterna om ensamarbete. (M) förordar i motion 2013/14:N229 yrkande 6 att man ser över möjligheten att slopa framtida krav på sluten kontanthantering för mindre butiker. Ensamarbete är över lag förknippat med större risker än andra arbetsformer. Det är viktigt att arbetstagaren kan känna sig trygg t.ex. genom larmanordningar och genom att vid behov kunna konsultera arbetsledningen. För att förebygga ohälsa måste arbetet ibland organiseras så att ensamarbete minimeras. Arbetsmiljölagen anger att arbetsgivaren ska beakta den särskilda risk för ohälsa och olycksfall som kan följa av att arbetstagaren utför ett arbete ensam. har dessutom utfärdat flera föreskrifter och anvisningar om ensamarbete, särskilt föreskriften Ensamarbete (AFS 1982:3). Arbetsmiljölagen innehåller vidare en bestämmelse som ger skyddsombud rätt att under vissa förutsättningar stoppa ensamarbete. Ensamarbete kan även regleras i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter. Enligt utskottet är det viktigt att riskerna med ensamarbete tas på allvar. Utskottet vill dock framhålla att olägenheter som orsakas av ensamarbete ofta kan förebyggas genom planering av arbetet. Arbetsgivaren är skyldig att vidta åtgärder så att den som utför ensamarbetet inte löper större risk för skada än om flera gemensamt hade utfört arbetet. När ensamarbete planeras ska arbetsgivaren bedöma riskerna och planera för lämpliga åtgärder. kan det räcka med att skapa möjligheter, med telefon eller radio, till snabb och säker kontakt med andra personer. I vissa fall kan man inte utföra arbetet ensam. Det är också viktigt att arbetstagarna har tillräcklig utbildning, information och instruktion för att utföra arbetet ensamma. Utskottet noterar att såväl som arbetsmarknadens parter och branschorganisationer är aktiva i frågor som rör ensamarbete. genomförde t.ex. en särskild inspektionsaktivitet om hot och våld i detaljhandeln, som är en bransch där ensamarbete är vanligt. Sammantaget genomfördes 2 040 inspektioner, varav resulterade i krav på åtgärder. Kraven gällde främst bättre kunskaper. När det särskilt gäller frågan om sluten kontanthantering noterar utskottet att regeringen i proposition 2013/14:104 (s. 35 f.) redovisar om myndighetens arbete för att främja en förbättrad säkerhet när det gäller risken för hot och våld inom detaljhandeln. I rapporten gör enligt regeringens redovisning bl.a. bedömningen att det när det är relevant att ställa krav på sluten kontanthantering redan finns möjlighet att ställa det kravet utifrån befintlig lagstiftning. De föreskrifter som finns bedöms vara användbara och fungera bra i sin nuvarande utformning. Inom ramen för nuvarande tillsyn ställs krav på sluten kontanthantering utifrån behoven på den enskilda arbetsplatsen. inspekterar regelbundet arbetsplatser inom detaljhandeln där anmälningar om olyckor och tillbud avseende hot och våld gjorts. gör även riktad tillsyn på området. beskriver vidare i rapporten hur samråd sker med arbetsmarknadens parter för att tillgodose en god arbetsmiljö i detaljhandeln. Som ett exempel på lämpliga initiativ på området anförs möjligheten att i samråd med arbetsmarknadens parter göra en vägledning till detaljhandeln som beskriver vilka faktorer som avgör när krav på sluten kontanthantering ska ställas. Utskottet välkomnar att den ansvariga myndigheten gjort en noggrann analys av det regelverk som finns för att bedriva ett effektivt tillsynsarbete. Det saknas enligt utskottets mening anledning att ifrågasätta myndighetens slutsats att gällande föreskrifter är användbara och välfungerande i sin nuvarande utformning. Utskottet har därför förståelse för att regeringen inte arbetar vidare med ett lagförslag om sluten kontanthantering i detaljhandeln. Det är välkommet att regeringen avser att följa i vilken utsträckning åtgärder med befintligt författningsstöd verkligen förebygger risker för rån och hot i detaljhandeln och därmed förbättrar säkerheten och arbetsmiljön för de butiksanställda. Utskottet anser också, liksom regeringen, att arbete med att i samråd med arbetsmarknadens parter ta fram en vägledning till detaljhandeln som beskriver vilka faktorer som avgör när krav på sluten kontanthantering ska ställas bör påbörjas . Utskottet välkomnar att arbetsmarknadens parter är aktiva på området. Frågor om ensamarbete får nämligen anses vara sådana frågor som typiskt sett med fördel kan hanteras genom samverkan och avtal mellan parterna. Parterna får i stor utsträckning anses ha de verktyg som behövs för att hitta fungerande lösningar på problemen. Med det anförda anser utskottet att motionerna 2013/14:N229 (M) yrkande 6, 2013/14:A202 (V) yrkande 11 och 2013/14:A219 (S) bör avslås. Kränkande särbehandling i arbetslivet Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör återkomma med förslag om hur mobbning och trakasserier i arbetslivet ska minska. Därmed bifaller ett motionsyrkande om kränkande särbehandling i arbetslivet och avslår övriga motionsyrkanden. Jämför reservation 10 (V). Bestämmelserna i 3 kap. 2 och 2a §§ arbetsmiljölagen om arbetsgivares skyldighet att bedriva förebyggande och systematiskt arbetsmiljöarbete omfattar även arbete för att motverka kränkande särbehandling. Enligt föreskrift om åtgärder mot kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS 1993:17) är arbetsgivaren bl.a. skyldig att planera och organisera arbetet så att kränkande särbehandling så långt som möjligt förebyggs. Med trakasserier avses enligt 1 kap. 4 § 3 diskrimineringslagen (2008:567) ett uppträdande som kränker någons värdighet och som har samband med någon av diskrimineringsgrunderna kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Med sexuella trakasserier avses enligt 1 kap. 4 § 4 ett uppträdande av sexuell natur som kränker någons värdighet. Av 2 kap. 3 § framgår bl.a. att en arbetsgivare som får kännedom om att en arbetstagare i samband med arbetet anser sig ha blivit utsatt för trakasserier eller sexuella trakasserier av någon som utför arbete eller fullgör praktik hos arbetsgivaren, är skyldig att utreda omständigheterna kring de uppgivna trakasserierna och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra trakasserier . Trakasserier i arbetslivet kostar samhället mångmiljardbelopp , konstaterar motion 2013/14:A409 av m.fl. Den stora majoriteten av arbetsgivare tar frågan om trakasserier på stort allvar och arbetar med dessa frågor. Det kan enligt partiet betraktas som en rättvisefråga att de arbetsgivare som genomför ett engagerat arbete mot trakasserier inte får en nackdel i förhållande till den lilla andel arbetsgivare som väljer att inte agera mot trakasserier.