bet · H101KU24 · 2014-03-20 00:00:00 — I budgetpropositionen redogörs för bl.a. () arbete och tidigare insatser för ökad säkerhet för den judiska minoriteten. tilldelade regeringen till för att utveckla och genomföra ett mentorskapsprogram för romska ungdomar. Ungdomarna ska ges ökad kunskap om olika offentliga verksamheters roll och arbete som de offentliga verksamheterna ska få ökad kunskap om romsk historia och kultur och romers situation i det svenska samhället. Utredningen om ett effektivare arbete mot främlingsfientlighet Utredningen (SOU 2012:74) konstaterade att arbetet mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans har tydliga beröringspunkter med andra politiska frågor, främst arbetet med mänskliga rättigheter, ekonomisk politik, invandringspolitik, integrationspolitik och diskrimineringspolitik. En grundläggande princip i internationella rättighetskonventioner liksom i svensk lagstiftning är att alla, utan åtskillnad, ska ha lika rättigheter och möjligheter. Utredningen lämnar tio förslag till åtgärder, bl.a. att det ska finnas minst en antidiskrimineringsbyrå i varje län eller region (nu saknas byråer i sju län), och att Forum för levande historia (FLH) ska få i uppdrag att informera om islamofobi. har FLH gjort punktinsatser om islamofobi, och utredningen föreslår att myndigheten ska prioritera frågan. Vidare föreslås att regeringen träffar en överenskommelse med Kommuner och Landsting (SKL) om att rekommendera de lokala brottsförebyggande råden att ta upp hatbrott på sin agenda samt att regeringen ger berörda statliga myndigheter i uppdrag att förbättra statistiken över anmälningar av hatbrott och vad som händer med dessa i rättsprocessen. Betänkandet har remitterats och bereds inom . Rapport om våldsbejakande extremistmiljöer i I en departementspromemoria (Ds 2014:4) anges att det i finns en rörelse med antimuslimsk agenda, benämnd counter jihad-rörelsen enligt en rapport utgiven av Försvarshögskolan och i . I rapporten visas att det i flera europeiska länder har utvecklats en rörelse som på olika sätt protesterar mot islam och muslimers demokratiska fri- och rättigheter. I vissa länder har rörelsens verksamhet inneburit våldsyttringar, och i andra länder har rörelsens ideologi inspirerat till våldsdåd. Rörelsen är relativt ny i även om islamofobi inte är något nytt enligt promemorian (s. 116). I promemorian konstateras även (s. 119) att rörelsen har beröringspunkter med vit-makt-miljön och att det inom båda dessa finns mycket framträdande konspiratoriska förklaringsmodeller där judarna respektive muslimerna konspirerar för att ta över samhället eller geografiska territorier. I regleringsbrevet gav regeringen för levande historia (FLH) i uppdrag att utifrån betänkandet Romers rätt (SOU 2010:55) utreda hur romernas kultur och språk kunde få en starkare ställning än . I rapporten föreslog FLH att regeringen bl.a. genomför en översyn av det rättsliga skyddet för de nationella minoriteterna och minoritetsspråken då det fanns anledning att ifrågasätta den nuvarande regleringens reella skydd för romer och chib. FLH föreslog även att regeringen dels skulle säkerställa en oberoende nationell övervakning av nationella minoriteters rättigheter utifrån generella konventionsåtaganden och specifikt utifrån minoritetskonventioner, dels skulle ge DO i uppdrag att genomföra rättighetsbaserade utbildningar för att bidra till romers kunskaper om mänskliga rättigheter och skyddet mot diskriminering. FLH fick även ett regeringsuppdrag att sammanställa kunskaper om antisemitism och islamofobi, nationellt och internationellt. Av rapporten framgår att efter och var det land som 2010 hade störst antal inrapporterade antisemitiska brott. För skolungdomar i finns det enligt FHL jämförbara resultat som tyder på en liten ökning av mycket negativa attityder till såväl judar som muslimer. I en rapport om romers rättigheter (2011) har DO slagit fast hur diskriminering, t.ex. antiziganism, inom ett område påverkar tillgången till rättigheter inom andra områden (s. 53). Således påverkar diskriminering av romer på bostadsmarknaden romska barns möjligheter till kontinuerlig skolgång, vilket påverkar dessa barns möjligheter att få en utbildning på lika villkor, vilket i sin tur påverkar möjligheterna att komma in på arbetsmarknaden. Forum för levande historia tog på regeringens uppdrag fram ett digitalt metodmaterial med utgångspunkt i vittnesmål från bl.a. Myndigheten ska enligt sitt regleringsbrev verka för att metodmaterialet sprids och kommer till användning inom grund- och gymnasieskolan. Uppdraget ska redovisas . gav regeringen i uppdrag att utveckla arbetet mot hatbrott. Uppdraget syftar till att stärka kunskapen inom polisen om hatbrott och utveckla förmågan att upptäcka och utreda dessa brott, bl.a. genom att ta tillvara och sprida exempel på framgångsrikt polisarbete mot hatbrott. En viktig aspekt i sammanhanget är mörkertalet vid anmälningar av hatbrott. För att öka benägenheten att anmäla hatbrott är det viktigt att stärka förtroendet för polisen. I uppdraget till ingår därför att stärka polisens samverkan med företrädare för intresseorganisationer och grupper som är särskilt utsatta för hatbrott. Uppdraget ska redovisas . I översikten (2011/12:RFR11 s. 23 f.) hänvisas till en studie (Pikkarainen 2011) i vilken bl.a. , och Skolinspektionen pekas ut som viktiga statliga aktörer som kan påverka när det gäller hatbrott mot och diskriminering av romer. behandlade utskottet ett motionsyrkande om statens ansvar för att stärka säkerheten för den judiska befolkningen och judiska institutioner i (bet. 2012/13:KU1 s. 60 f.). Utskottet ansåg att den judiska befolkningens utsatthet var en viktig fråga men ville dock inte föregripa regeringens uppföljning av den särskilda satsningen för den judiska minoritetens säkerhetsarbete som avslutades , och avstyrkte därmed motionen. beslutade enligt utskottets förslag. behandlade utskottet motionsyrkanden om att regeringen borde uppmärksamma och aktivt agera mot antisemitism i (bet. 2007/08:KU11 s. 26 f.). Utskottet avstyrkte yrkandena med motiveringen att det inte var berett att frångå sitt tidigare ställningstagande enligt vilket det inte var påkallat att vidta några ytterligare åtgärder när det gäller rasism och rasistiska uttryck i (bet. 2005/06:KU17). beslutade enligt utskottets förslag. Utskottet anser att romers, judars och muslimers utsatthet är en viktig fråga och att varje form av uttryck för antiziganism, antisemitism och islamofobi är oacceptabel i en tolerant och öppen demokrati. Av svensk lag följer att hets mot folkgrupp och olaga diskriminering medför straffrättsliga påföljder. Utskottet konstaterar att regeringen har vidtagit och alltjämt vidtar åtgärder för att stärka samhällets insatser mot rasism och liknande former av intolerans. Utskottet önskar därför inte nu ställa sig bakom några tillkännagivanden och avstyrker de här berörda motionsyrkandena. Finska språkets geografiska avgränsning i presstödsförordningen Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om utvidgning av finska språkets geografiska avgränsning i presstödsförordningen med hänvisning till den pågående beredningen av förslag. I kommittémotion 2013/14:Kr339 av i m.fl. (S) yrkande 37 begärs att finska språkets geografiska avgränsning i presstödsförordningen bör bestämmas till det förvaltningsområde som språket tillhör enligt lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Motionärerna anser att det saknas skäl till att finskan ska ha ett snävare avgränsningsområde än samiska och meänkieli. gäller enligt 2 kap. 8 § första stycket punkterna 1–4 i presstödsförordningen (1990:524) att begränsat driftsstöd kan lämnas för en dagstidning om tidningen uppfyller samtliga förutsättningar för allmänt driftsstöd utom den om högsta täckningsgrad, om tidningen har ett redaktionellt innehåll som till är skrivet på 1) finska och utgivningsorten är , , eller kommun, 2–3) samiska eller meänkieli och utgivningsorten är en kommun som ingår i förvaltningsområdet för samiska eller meänkieli enligt lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk, eller 4) fler än ett av språken finska, samiska eller meänkieli och utgivningsorten är en kommun som anges i 1–3. I förarbetena (prop. 2013/14:1 utg.omr. 17) konstaterade regeringen när det gäller en remissynpunkt om att den geografiska avgränsningen i bestämmelsen borde utvidgas även för finska språket att beredningsunderlag saknades för ett sådant förslag (s. 160). tillstyrkte förslaget (bet. 2013/14:KrU1) och beslutade i enlighet med utskottets förslag. Kommittén uttalade i sitt slutbetänkande (SOU 2013:66) att det mot bakgrund av tidigare lämnade förslag till ändringar av bestämmelserna om begränsat driftsstöd fanns skäl att se över även den geografiska avgränsningen för finska språket som är begränsad till vissa angivna kommuner i (s. 31). Kommittén föreslog att avgränsningen, på motsvarande sätt som för samiska och meänkieli, ändras till att avse förvaltningsområdet för finska. Slutbetänkandet har remissbehandlats (remisstiden gick ut ), och det bereds vid . Utskottet konstaterar att var enig i sitt förslag om det finska språkets geografiska avgränsning i presstödsförordningen. Utskottet önskar dock inte föregripa beredningen av kommitténs förslag och avstyrker motionsyrkandet. Villkoren för svensk minoritetspolitik Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om villkoren för svensk minoritetspolitik med hänvisning till de möjligheter till inflytande som minoritetslagen ger. I motion 2012/13:K378 av (C) yrkande 1 begärs att svensk minoritetspolitik sker utifrån de nationella minoriteternas egna villkor. Motionären anser bl.a. att de fem nationella minoriteterna är olika sinsemellan och har olika förväntningar på hur den svenska minoritetspolitiken ska bedrivas. Enligt 5 § lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk, förkortad minoritetslagen, ska förvaltningsmyndigheter ge de nationella minoriteterna möjlighet till inflytande i frågor som berör dem och så långt det är möjligt samråda med representanter för nationella minoriteter i sådana frågor. Av förarbetena (prop. 2008/09:158) anges att bestämmelsen innebär att myndigheter ska utforma sin verksamhet på ett sådant sätt att en dialog kan föras med företrädare för de nationella minoriteterna, t.ex. genom att införa brukarråd där minoriteterna finns representerade (s. 127). I senaste budgetpropositionen (prop. 2013/14:1 utg.omr. 1) anges att och i årliga uppföljningsrapport visar att de nationella minoriteternas möjlighet till inflytande har ökat (s. 83). omfattar förbättringen inte alla de fem nationella minoriteterna i samma uträckning, och möjligheterna till inflytande varierar i olika delar av landet. Att kommuner och myndigheter ska möjliggöra inflytande har medfört en ökad efterfrågan på minoritetsorganisationernas medverkan i olika samråd. För att stödja och underlätta verksamheten för de organisationer som företräder nationella minoriteter beviljas statsbidrag, enligt förordningen (2005:765) om statsbidrag för nationella minoriteter, efter ansökan. 14 organisationer ansökte om bidrag 2012, och 10 beviljades bidrag på totalt . har flera samrådsmöten också genomförts med ansvarigt statsråd och företrädare för de nationella minoriteterna. Senast utskottet behandlade ett yrkande om att svensk minoritetspolitik sker utifrån de nationella minoriteternas egna villkor var . Utskottet förutsatte då att regeringen i sin fortsatta beredning av den kommande minoritetspolitiska propositionen skulle utgå från de nationella minoriteternas egna villkor och avstyrkte yrkandet (bet. 2007/08:KU13 s. 18). Även behandlades ett identiskt yrkande. Utskottet hade ingen annan uppfattning än motionärerna när det gällde behovet av att stärka individers möjligheter att hävda och utveckla sin kultur och ansåg att detta var väl förenligt med en satsning på minoritetsgrupperna som sådana. Utskottet förutsåg att man i de fortsatta satsningarna och i arbetet med minoritetspolitiken skulle uppmärksamma risken för att indelningar och definitioner av en minoritetsgrupp kunde föra med sig att en del av minoritetsgruppen missgynnas. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet (bet. 2005/06:KU19 s. 18 f.). Utskottet bedömer att den gällande minoritetslagen gör det möjligt för nationella minoriteter att få inflytande i frågor som berör dem. I och i bekräftas att de nationella minoriteternas möjlighet till inflytande har ökat. Det är enligt utskottets mening betydelsefullt att de åtgärder som har vidtagits inom ramen för minoritetspolitiken följs upp och utvärderas. Utskottet avstyrker motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en utredning av finlandssvenskarnas ställning med hänvisning till tidigare ställningstaganden i frågan. I motion 2012/13:K378 av (C) yrkande 2 begärs att regeringen utreder frågan om finlandssvenskarnas ställning med målet att alla sverigefinländare oavsett språk har samma rätt till sin identitet och att kravet på finska som modersmål för att räknas in i den nationella minoriteten sverigefinnar tas bort. Enligt motionären definierade (SOU 1997:193) på ett olyckligt ingripande sätt vilka som räknas som nationell minoritet när det gäller svenskfinnarna. Bakgrund och tidigare utredningar Utredningen om finska och sydsamiska språken anmärkte i sitt delbetänkande (SOU 2005:40) att inte hade definierat vilka som skulle anses ingå i gruppen sverigefinnar (s. 40). I delbetänkandet gavs vissa definitioner. Med sverigefinne avsågs i det nämnda delbetänkandet i varaktigt boende personer som talar finska och ättlingar till dessa. Det kunde således vara finskspråkiga personer som invandrat till från och deras ättlingar. Ättlingarna behöver inte behärska finska språket för att kunna definiera sig som sverigefinnar. Med finlandssvenskar avsågs personer boende i som har svenska som modersmål, samt även personer med svenska som modersmål som flyttat till från och deras ättlingar. Med termen sverigefinländare avsågs både finskspråkiga och svenskspråkiga personer som flyttat till från och deras ättlingar, dvs. både sverigefinnar och finlandssvenskar boende i . I förarbetena (prop. 1998/99:143) till de dåvarande minoritetsspråkslagarna angavs att med termen sverigefinnar åsyftades personer som har finska som modersmål (s. 24 och 33). Den finländska grupp som har svenska som modersmål ansågs inte ingå i gruppen. Dåvarande regeringen hänvisade till att denna tolkning överensstämde med ändamålet med den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (SÖ 2000:3, nedan minoritetsspråkskonventionen). Regeringen ansåg att den svensktalande gruppen inte heller omfattades av åtagandena enligt ramkonvention om skydd för nationella minoriteter (SÖ 2000:2, nedan ramkonventionen). Vid riksdagsbehandlingen av propositionen berördes frågan om huruvida även finlandssvenskarna i skulle anses ingå i den sverigefinska minoriteten och om den erkända minoritetsgruppen som helhet borde benämnas sverigefinländare i stället för sverigefinnar. Ett följdmotionsyrkande med denna innebörd avslogs. delade regeringens bedömning och uttalade (bet. 1999/2000:KU6 s. 22) att detta dock inte uteslöt att åtgärder som avser sverigefinnar även kan komma de finlandssvenska till del. I 2 § minoritetslagen anges att nationella minoriteter är judar, romer, samer, sverigefinnar och tornedalingar i enlighet med åtaganden enligt ramkonventionen och minoritetsspråkskonventionen. I förarbetena (prop. 2008/09:158) behandlades bl.a. frågan om att utöka antalet erkända nationella minoriteter mot bakgrund av Utredningen om finska och sydsamiska språkens bedömning om att finlandssvenskarnas status i förhållande till ramkonventionen borde klargöras (s. 60 f.). Regeringen fann dock inte skäl att i detta skede utöka antalet erkända nationella minoriteter. Grunden för minoritetspolitiken och definitionen av erkända minoritetsspråk och nationella minoriteter framgår av regeringsformen, minoritetsspråkskonventionen, ramkonventionen och minoritetslagen. Vid den senaste översynen av minoritetslagen saknades skäl att utöka antalet eller definitionen av de nationella minoriteter som erkändes vid ratificeringen av de nämnda folkrättsliga konventionerna. Även om vissa skäl kan anföras som grund för att finlandssvenskarna ska betraktas som en nationell minoritet är utskottet nu inte berett att frångå sitt tidigare ställningstagande i frågan eller att utvidga vare sig de erkända nationella minoriteternas antal eller definition. Det finska minoritetsspråkets ställning Utskottets förslag i korthet avslår två motioner med förslag om språkpolitiska handlingsprogram för det finska minoritetsspråket med hänvisning till åtgärder som främjat användningen av finskan och ett kommande förslag om att slopa vissa krav när det gäller modersmålsundervisning i minoritetsspråken. Jämför reservation 2 (S, MP, V) och särskilt yttrande 1 (S). I motion 2013/14:K288 av m.fl. (S) begärs att ett nationellt språkpolitiskt handlingsprogram tas fram för det finska minoritetsspråket. Motionärerna anser bl.a. att kravet på grundläggande kunskaper för att få modersmålsundervisning måste slopas och att användningen av finskan måste främjas effektivt hos olika personalkategorier. I motion 2012/13:K320 av och (båda S) återfinns ett identiskt yrkande. Motionärerna anser att det är angeläget att regeringen bl.a. säkrar möjligheten till modersmålsundervisning i finska. Enligt 10 kap. 7 § skollagen (2010:800) ska en elev som har en vårdnadshavare med ett annat modersmål än svenska erbjudas modersmålsundervisning i detta språk om språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet och eleven har grundläggande kunskaper i språket. Modersmålsundervisning i ett nationellt minoritetsspråk ska erbjudas även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Av 5 kap. 10 § skolförordningen (2011:185) framgår bl.a. att en huvudman är skyldig att anordna modersmålsundervisning i ett språk endast om minst fem elever som ska erbjudas modersmålsundervisning i språket önskar sådan undervisning; dock gäller inte detta krav nationella minoritetsspråk, t.ex. finska. Utredningen om finska och sydsamiska språken m.m. Utredningen föreslog i sitt slutbetänkande (SOU 2006:19 s. 38) att 2 kap. 9 § i dåvarande grundskoleförordningen (1994:1194), som motsvaras av 10 kap. 7 § skollagen (2010:800), skulle ändras så att en samisk, sverigefinsk, tornedalsk, romsk eller judisk elev inte behöver ha grundläggande kunskaper i sitt minoritetsspråk för att få modersmålsundervisning. Varken i regeringens minoritetspolitiska proposition (prop. 2008/09:158) eller vid lagärendet om den nya skollagen (prop. 2009/10:165) genomfördes utredningens förslag. Vid riksdagsbehandlingen av den sistnämnda lagen föreslogs i en följdmotion att skolans skyldighet att erbjuda modersmålsundervisning på minoritetsspråk borde förstärkas i bl.a. förvaltningsområdet för finska. 2009/10:UbU21 s. 119) avstyrkte yrkandet med hänvisning till att regeringen hade utökat rätten till modersmålsundervisning i finska och jiddisch fr.o.m. /09 och att dessa språk jämställdes med övriga minoritetsspråk. Proposition om vissa skollagsfrågor I en proposition som regeringen beslutade föreslås ändringar i skollagen (2010:800) så att kravet på att en vårdnadshavare har språket som modersmål och att eleven har grundläggande kunskaper i språket inte längre ska gälla som villkor för rätt till modersmålsundervisning i de nationella minoritetsspråken (prop. 2013/14:148). Detta ska gälla för elever som tillhör någon av de nationella minoriteterna och som går i , grundsärskolan, specialskolan eller sameskolan. I gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska kravet på att en vårdnadshavare har minoritetsspråket som modersmål inte längre gälla som villkor för rätt till modersmålsundervisning för elever som hör till någon av de nationella minoriteterna. För rätt till modersmålsundervisning i ett minoritetsspråk i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan kommer dock fortfarande enligt regeringen att krävas att eleven har goda kunskaper i språket (s. 34). I senaste budgetpropositionen (prop. 2013/14:1 utg.omr. 1) anges (s. 84) att och folkminnen fördelade till 33 olika projekt för revitalisering av minoritetsspråken i enlighet med förordningen (2010:21) om statsbidrag för insatser till stöd för de nationella minoritetsspråken. av medlen fördelades till finska projekt. I propositionen (a. prop. 16) anges även att har ett särskilt åtagande för ämneslärarutbildning i finska och meänkieli och att beviljades examenstillstånd för ämneslärarutbildning i finska som modersmål (s. 165). gav regeringen i uppdrag att göra insatser för att förstärka tillgången på lärare i nationella minoritetsspråk. I uppdraget ingår att se till att en lämplig utbildning görs tillgänglig och genomförs så att minst tolv personer blir verksamma som modersmålslärare i de nationella minoritetsspråken. En kortfattad redovisning av uppdraget ska ges och en mer utförlig . beviljade regeringen till projektet . Syftet med projektet är att stärka användningen av och skapa ett ökat intresse för det finska språket i . Projektet består av tre delprojekt, varav huvudprojektet riktar sig till förskolebarn. Senast utskottet behandlade yrkanden om att grundläggande kunskaper i ett minoritetsspråk inte skulle ställas som krav för rätt till undervisning i språket var (bet. 2008/09:KU23 s. 32 f.). delade utbildningsutskottets bedömning (yttr. 2008/09:UbU2y) om regeringens satsningar för att stärka modersmålsundervisningen i den svenska skolan och regeringens bedömning i den minoritetspolitiska propositionen (prop. 2008/09:158) om undervisning i minoritetsspråk. avstyrkte yrkandena, och beslutade enligt utskottets förslag. Utskottet noterar att regeringen bl.a. genom att föreslå medel till revitaliseringen av minoritetsspråken och genom att säkerställa att ett universitet har ett särskilt åtagande för ämneslärarutbildning i finska och meänkieli bidragit till att användningen av finskan har främjats. Utskottet konstaterar även att elever som tillhör de nationella minoriteterna kommer att få stärkt tillgång till undervisning i sitt minoritetsspråk om det ovannämnda kravet på grundläggande kunskaper som förutsättning för modersmålsundervisning tas bort enligt regeringens förslag i propositionen om vissa skollagsfrågor. Därmed kommer de nationella minoriteternas möjligheter att tillägna sig, använda och utveckla sina språk att stärkas. Utskottet ser mot bakgrund av det anförda inga skäl att nu tillstyrka motionärernas förslag och avstyrker de här berörda motionerna. Barns rätt till minoritetsspråk Utskottets förslag i korthet avslår en motion om barns rätt till minoritetsspråk med hänvisning till ett kommande förslag om att slopa vissa krav när det gäller modersmålsundervisning i minoritetsspråken. I motion 2012/13:K288 av (FP) begärs att utvecklingen av möjligheterna för barn som tillhör en nationell minoritet att tillägna sig sitt minoritetsspråk följs upp och att regelverket ses över. Enligt motionären finns det tecken på att barn förvägras rätten till språkundervisning om de saknar grundläggande kunskaper i minoritetsspråket. I översikten (2011/12:RFR11) anges att när det gäller modersmålsundervisningen i skolan tas kraven på grundläggande kunskaper och lämplig lärare upp som hinder (s. 115 f.). I en situation där allt fler minoritetsbarn inte fått chansen att tillägna sig minoritetsspråket på grund av tidigare assimilationspolitik, är kravet på grundläggande kunskaper ett hinder för revitaliseringen i skolan (i översikten hänvisas till rapporter från och 2011 samt en forskningsartikel från Pikkarainen och Brodin 2008). Det hjälper enligt översikten föga att kravet på daglig användning av minoritetsspråket har slopats när kravet på att eleven ändå har grundläggande kunskaper kvarstår.