bet · H101KU29 · 2014-01-01 00:00:00 — Enligt regeringen är bestämmelsen i huvudsak ändamålsenligt utformad. Regeringen föreslår dock att totalförsvaret inte längre ska anges som ett rekvisit i bestämmelsen. Därigenom blir det tydligare att spioneribestämmelsen är generellt tillämplig på alla uppgifter som kan medföra men för säkerhet om de uppenbaras för främmande makt. Ändringarna är enligt regeringen endast av redaktionell karaktär och syftar till en tydligare och mer modern lagstiftning. Regeringen föreslår vidare att straffbestämmelsen för obehörig befattning med hemlig uppgift i 19 kap. 7 § förtydligas (s. 57 f.). De föreslagna ändringarna är enligt regeringen endast av språkligt slag och syftar till att tydliggöra straffbestämmelsens tillämpningsområde. Den föreslagna ändringen innebär att det framgår att det känsliga kunskapsområdet för obehörig befattning med hemlig uppgift överensstämmer med vad som gäller enligt spioneribestämmelsen. I detta syfte görs en hänvisning till 5 §. Vårdslöshet med hemlig uppgift och olovlig underrättelseverksamhet mot främmande makt Dessutom föreslår regeringen (s. 51 f.) att straffmaximum i fredstid för brottet vårdslöshet med hemlig uppgift höjs från fängelse till fängelse i högst (19 kap. 9 § ). Ändringen är inte avsedd att innebära en generell straffskärpning utan syftar till att göra det möjligt att döma ut ett straff som motsvarar brottets svårhet även i de allvarligaste fallen. Regeringen föreslår också (s. 58 f.) att sådan olovlig underrättelseverksamhet som avses i 19 kap. 10 § första stycket ska regleras i en ny egen paragraf (10 a §) och rubriceras olovlig underrättelseverksamhet mot främmande makt. Regeringen föreslår också att den bestämmelsen förtydligas på visst sätt. Regeringen ser behov av ett förstärkt skydd mot s.k. flyktingspionage (s. 55 f.), dvs. underrättelseverksamhet enligt 19 kap. 10 § andra stycket . Regeringen föreslår att även den straffbestämmelsen flyttas till en egen paragraf (10 b §) med brottsrubriceringen olovlig underrättelseverksamhet mot person och att straffskalan skärps på så sätt att straffminimum höjs från böter till fängelse. Vidare föreslår regeringen bl.a. att tillämpningsområdet för bestämmelsen utvidgas så att den även omfattar verksamhet som sker med otillbörliga medel och att det nuvarande kravet på åtalsförordnande slopas. Att straffbestämmelserna i nuvarande 19 kap. 10 § bryts ut och flyttas till två nya paragrafer leder till följdändringar dels i den ovannämnda bestämmelsen i 27 kap. 33 § om undantag från underrättelseskyldigheten vid användning av hemliga tvångsmedel, dels i de tidsbegränsade lagarna om hemliga tvångsmedel, dvs. lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott och lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. I sitt yttrande hänvisar justitieutskottet i dessa delar till att regeringens förslag till ändringar i , och de tidsbegränsade lagarna om hemliga tvångsmedel inte har lett till några invändningar i följdmotioner. Utskottet anser att regeringens förslag i dessa delar är väl avvägda, och bör alltså tillstyrka förslagen. anser att regeringens övriga förslag till ändringar i , och de tidsbegränsade lagarna om hemliga tvångsmedel är väl avvägda. delar justitieutskottets uppfattning och tillstyrker därmed regeringens övriga förslag till ändringar i nämnda lagar. Utskottets förslag i korthet antar som vilande regeringens förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen. I tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) ges tryckfriheten och motsvarande frihet att yttra sig i vissa medier, bl.a. radio och tv, ett särskilt starkt skydd. Dessa grundlagar bygger på principen om ensamansvar och meddelarskydd och innefattar en särskild brottskatalog. Ensamansvaret innebär att bara en person kan hållas straffrättsligt ansvarig för innehållet i en skrift eller ett annat medium som omfattas av grundlagarna. Ansvaret bärs i första hand av utgivaren. Det s.k. meddelarskyddet består av följande delar: meddelar- och anskaffarfrihet, rätt till anonymitet samt efterforsknings- och repressalieförbud. Skyddet för meddelaren gäller i förhållande till myndigheter och andra allmänna organ. Anonymitetsskyddet innebär att författaren till en skrift eller upphovsmannen till en framställning inte är skyldig att röja sin identitet. Detsamma gäller den som har framträtt i en sändning eller den som har lämnat en uppgift eller en bild för offentliggörande (3 kap. 1 § TF och 2 kap. 1 § YGL). De som tar del i tillkomsten eller spridningen av något som är avsett att ingå i ett grundlagsskyddat medium har tystnadsplikt och får inte röja sina källor (3 kap. 3 § TF och 2 kap. 3 § YGL). Efterforskningsförbudet innebär att det allmänna inte får efterforska anonyma upphovsmän eller meddelare såvida detta inte är möjligt med stöd av TF och YGL (3 kap. 4 § TF och 2 kap. 4 § YGL). Innebörden av repressalieförbudet är att ett uppgiftslämnande inte får leda till negativa konsekvenser för meddelaren om det inte har stöd i grundlagarna (3 kap. 4 § TF och 2 kap. 4 § YGL). Meddelar- och anskaffarfriheten innebär en rätt för var och en, med de begränsningar som följer av grundlagarna, att meddela respektive anskaffa uppgifter i vilket ämne som helst för att offentliggöra dem i ett grundlagsskyddat medium eller för att lämna dem till någon av de särskilda mottagare som anges till en författare eller någon annan upphovsman, till skriftens utgivare eller redaktion, till ett företag för yrkesmässig förmedling av nyheter eller, när det gäller YGL, till företag för framställning av tekniska upptagningar – för offentliggörande (1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena TF och 1 kap. 2 § YGL). En meddelare eller anskaffare har under dessa omständigheter ansvarsfrihet. Från meddelar- och anskaffarfriheterna görs dock vissa undantag. I 7 kap. 3 § TF respektive 5 kap. 3 § YGL anges tre undantagsfall då en meddelare eller annan medverkande till en grundlagsskyddad framställning kan hållas straffrättsligt ansvarig för sin medverkan. I stället för TF och YGL ska alltså vanlig lag tillämpas i sådana fall. Det första undantaget är när den aktuella gärningen utgör t.ex. spioneri, grovt spioneri eller grov obehörig befattning med hemlig uppgift eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Det andra undantaget omfattar uppsåtligt oriktigt utlämnande av allmän handling som inte är tillgänglig för var och en eller tillhandahållande av sådan handling i strid med myndighets förbehåll vid utlämnandet av den. Det tredje undantaget avser uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt i de fall som anges i särskild lag. När det gäller ansvar för anskaffare sägs i 7 kap. 3 § andra stycket TF respektive 5 kap. 3 § andra stycket YGL att om den som anskaffar uppgift eller underrättelse i syfte att offentliggöra dem i grundlagsskyddat medium därigenom gör sig skyldig till brott som omfattas av det första undantaget ska ansvarsregler i vanlig lag, dvs. Tryck- och yttrandefriheten är inte total. Missbruk av friheterna kan bestraffas enligt särskilda bestämmelser i och YGL. Den s.k. exklusivitetsprincipen innebär att straff och andra sanktioner med anledning av innehållet i medier som omfattas av grundlagarna inte får utmätas annat än enligt grundlagarna och enligt den processuella ordning som föreskrivs där (1 kap. 3 § TF och 1 kap. 4 § YGL). I 7 kap. 4 § TF anges vilka gärningar som utgör tryckfrihetsbrott om de begås i en tryckt skrift och är straffbara enligt lag. Det föreligger med andra ord ett krav på dubbel kriminalisering. Genom en hänvisning i 5 kap. 1 § YGL ska de gärningar som anses som tryckfrihetsbrott i TF anses som yttrandefrihetsbrott om de begås i en framställning som omfattas av YGL och är straffbara enligt lag. Enligt de nämnda bestämmelserna utgör spioneri tryckfrihets- och yttrandefrihetsbrott. Spioneri upptas även i 7 kap. 3 § första stycket 1 TF och 5 kap. 3 § första stycket 1 YGL, vilket innebär att det s.k. meddelarskyddet inte gäller. Enligt 7 kap. 3 § andra stycket TF och 5 kap. 3 § andra stycket YGL skyddas inte heller en anskaffare från straffansvar. Samma reglering gäller vid försök, förberedelse och stämpling till spioneri. Obehörig befattning med hemlig uppgift utgör också tryckfrihets- och yttrandefrihetsbrott. Detsamma gäller försök och förberedelse till obehörig befattning med hemlig uppgift samt stämpling till brottet, om det är att anse som grovt. Enligt 7 kap. 3 § första stycket 1 och andra stycket TF respektive 5 kap. 3 § första stycket 1 och andra stycket YGL gäller inte den s.k. meddelar- och anskaffarfriheten vid grov obehörig befattning med hemlig uppgift eller vid försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Regeringen föreslår ändringar i 7 kap. 4 § TF som därmed enligt regeringen innebär att brotten spioneri och obehörig befattning med hemlig uppgift beskrivs på likalydande sätt i (19 kap. 5 och 7 §§) och TF. Även vissa andra språkliga ändringar föreslås i bestämmelsen. Som skäl för sitt förslag anför regeringen att det uppstår en språklig skillnad mellan beskrivningen av de aktuella brotten i de olika regelverken om inte de ändringar som regeringen föreslår i även får genomslag i TF. Det finns enligt regeringen anledning att undvika en sådan skevhet i lagstiftningen. De språkliga ändringar som föreslås i spioneribestämmelsen och i straffbestämmelsen för obehörig befattning med hemlig uppgift ska därför leda till ändringar även i 7 kap. 4 § TF. Utskottet tillstyrker regeringens förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen. Ett beslut att ändra en grundlag fattas genom två likalydande beslut. det första beslutet antas grundlagsförslaget som vilande. Det andra beslutet får inte fattas tidigare än att det efter det första beslutet har hållits val till i hela riket och den nyvalda har samlats. Utskottet föreslår därför att som vilande antar regeringens förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen. Utskottet instämmer i regeringens bedömningar när det gäller lagändringarna ska träda ikraft. Ändringarna i tryckfrihetsförordningen bör därför träda i kraft och övriga lagändringar . Lagändringarna bör enligt regeringen träda i kraft . Med hänsyn till att det för grundlagsändringar krävs ett mellanliggande riksdagsval kan de föreslagna ändringarna i tryckfrihetsförordningen tidigast träda i kraft . Enligt regeringen saknas det dock skäl att vänta så länge med övriga lagändringar. Dessa bör således träda i kraft . Det innebär som och Justitiekanslern har påpekat att det kommer att föreligga vissa skillnader mellan de olika regelverken. Ef- tersom propositionen inte omfattar förslag om nya straffbestämmelser för utlandsspioneri eller om en ändring av tillämpningsområdet av straffbestämmelsen för vårdslöshet med hemlig uppgift är dessa skillnader endast av språkligt slag och utan materiell betydelse. Några särskilda övergångsbestämmelser behövs enligt regeringens bedömning inte. Utskottet instämmer i regeringens bedömningar när det gäller lagändringarna ska träda i kraft. Ändringarna i tryckfrihetsförordningen bör därför träda i kraft och övriga lagändringar . 1.Lagförslagen i övrigt, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till a)lag om ändring i med de ändringarna att – 19 kap. 10 § utgår, – 19 kap. 10 a § betecknas 19 kap. 10 §, – 19 kap. 10 b § betecknas 19 kap. 10 a §, b)lag om ändring i med den ändringen att i 27 kap. 33 § tredje stycket 3 utgår hänvisningen till 19 kap. 10 b § , c)lag om ändring i lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott med de ändringarna att i 1 § 4 utgår orden mot , och hänvisningen till 19 kap. 10 b § andra stycket , d)lag om ändring i lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott med de ändringarna att i 1 § 4 utgår orden mot , och hänvisningen till 19 kap. 10 b § , och e)lag om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet med de ändringarna att i 3 § 4 utgår orden mot , och hänvisningen till 19 kap. 10 b § andra stycket . 2013/14:K8 av m.fl. (V) yrkande 1 och bifaller delvis proposition 2013/14:51 punkterna 1 och 3–6. Enligt min mening innehåller inte propositionen en tillräcklig proportionalitetsbedömning när det gäller förslaget att införa en ny straffbestämmelse om olovlig underrättelseverksamhet mot . Proportionalitetsprincipen innebär att det allmänna inte får vidta mer långtgående åtgärder än vad som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade syftet. All lagstiftning, och i synnerhet rättighetsbegränsande lagstiftning, måste föregås av en grundlig och väl redovisad proportionalitetsbedömning. En sådan grundlig redovisning saknas dock i propositionen. säkerhet är ett skyddsintresse av stor betydelse. Den straffrättsliga regleringen på detta område måste motsvara högt ställda krav på effektivitet och ändamålsenlighet. För att tillgodose rättssäkerheten måste straffbestäm- 2013/14:KU29 RESERVATIONER melserna vara utformade så att det straffbara området är tydligt avgränsat. Jag anser inte att den föreslagna nya straffbestämmelsen når upp till de krav på tydlighet och förutsebarhet som gäller för strafflagstiftningen. Förslaget innebär att beteenden och inte gärningar straffbeläggs. Eftersom det är otydligt var gränserna för det straffbara området går finns det en risk att den nya bestämmelsen får ett alltför brett tillämpningsområde. Därmed kan även mindre straffvärda beteenden och legitim underrättelseverksamhet komma att träffas av straffansvaret. Mot denna bakgrund anser jag att det föreslagna nya brottet, olovlig underrättelseverksamhet mot , inte bör införas i . 2.Hemliga tvångsmedel och underrättelseskyldighet, punkt 3 (V) av (V). Vid avslag på reservation 1 Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller delvis motion 2013/14:K8 av m.fl. (V) yrkande 2. Regeringens förslag innebär att de brottsbekämpande myndigheterna får utökade möjligheter att använda hemliga tvångsmedel, inte bara i förundersökningar utan också i preventivt syfte och i underrättelseverksamheten. Myndigheternas användning av hemliga tvångsmedel innebär alltid ett intrång i den grundlagsskyddade personliga integriteten. Vid bedömningen av om myndigheternas tillgång till hemliga tvångsmedel ska utökas måste man noga väga intresset av en effektiv brottsbekämpning mot integritetsintresset. Behovet av en noggrann integritetsanalys blir inte mindre för att den integritetsinskränkande lagstiftningen införs gradvis, vilket är fallet på det brottsbekämpande området. Enligt min mening innehåller inte regeringens förslag en tillräckligt tydlig integritetsanalys och proportionalitetsbedömning när det gäller regleringen kring användningen av hemliga tvångsmedel vid det nya brottet olovlig underrättelseverksamhet mot . Regeringen medger visserligen att den föreslagna regleringen innebär icke obetydliga integritetsintrång men konstaterar sedan att vid en avvägning mellan intresset av en effektiv brottsbekämpning och integritetsintresset, väger det brottsbekämpande intresset tyngst. RESERVATIONER 2013/14:KU29 framgår dock inte av propositionen hur avvägningen har gått till och vad regeringen har beaktat. På grund av det bristfälliga beredningsunderlaget är det svårt att bedöma om den föreslagna regleringen är rimlig eller inte. Mot denna bakgrund anser jag att om det föreslagna nya brottet införs i bör brottet inte omfattas av regleringen i de tidsbegränsade lagarna om hemliga tvångsmedel. I propositionen föreslår regeringen även att en enskild person som har blivit utsatt för hemliga tvångsmedel i samband med en förundersökning om den nya formen av olovlig underrättelseverksamhet inte ska underrättas om detta. Till skillnad från regeringen menar jag att skyddsintresset vid denna typ av brottslighet inte är så starkt att den som har utsatts för övervakning ska gå miste om sin rätt till underrättelse. Enligt min mening bör det nya brottet inte omfattas av undantag från underrättelseskyldigheten vid användning av hemliga tvångsmedel. Om inte bifaller yrkande 1, bör regeringen återkomma till med förslag till ändringar i och de tidsbegränsade lagarna som innebär att det nya brottet inte omfattas av dessa regleringar. Detta bör ge regeringen till känna. 1 Förteckning över behandlade förslag Proposition 2013/14:51 Förstärkt skydd mot främmande makts underrättelseverksamhet. 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. 5.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott. 6.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. 2013/14:K8 av m.fl. (V): 1.Riksdagen avslår regeringens förslag om att införa en ny straffbestämmelse om olovlig underrättelseverksamhet mot . 2.Riksdagen avslår regeringens förslag om att använda hemliga tvångsmedel vid olovlig underrättelseverksamhet mot och om att brottet ska undantas från underrättelseskyldigheten vid användande av hemliga tvångsmedel. BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 3 JUSTITIEUTSKOTTETS YTTRANDE BILAGA 3 JUSTITIEUTSKOTTETS YTTRANDE BILAGA 3 JUSTITIEUTSKOTTETS YTTRANDE BILAGA 3 JUSTITIEUTSKOTTETS YTTRANDE BILAGA 3 JUSTITIEUTSKOTTETS YTTRANDE BILAGA 3 JUSTITIEUTSKOTTETS YTTRANDE BILAGA 3 JUSTITIEUTSKOTTETS YTTRANDE BILAGA 3 JUSTITIEUTSKOTTETS YTTRANDE BILAGA 3 JUSTITIEUTSKOTTETS YTTRANDE Tryck: , 2014