bet · H101AU6 · 2014-03-20 00:00:00 — Syftet med konvention nr 94 angående arbetsklausuler i kontrakt däri en offentlig myndighet är part, hädanefter konvention nr 94, är att motverka social dumpning vid offentlig upphandling, dvs. att arbetsvillkor försämras till följd av konkurrens vid anbudsgivning. I konventionen anges att offentliga kontrakt ska innehålla klausuler som tillförsäkrar arbetstagaren lön, arbetstid och andra anställningsvillkor som inte är mindre gynnsamma än de som fastställts i kollektivavtal eller annat godtaget förhandlingssystem, skiljedom eller den nationella lagstiftningen (artikel 2). konvention nr 94 antogs 1949 och frågan om en svensk ratifikation av konventionen har varit föremål för behandling . tillkännagav för regeringen att det är viktigt att kan ratificera konventionen (bet. 2005/06:AU3, rskr. 2005/06:174). beslutande om ett nytt tillkännagivande med krav på ratificering av konventionen under /11 (bet. 2010/11:AU10, rskr. 2010/11:299). Av regeringens skrivelse Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2012/13:75) framgår att regeringen inte har slutbehandlat ovan nämnda tillkännagivanden. Regeringen hänvisar bl.a. till att frågan om möjligheten att ratificera är nära förbunden med innehållet i . beslutade om tre nya EU-direktiv om offentlig upphandling och koncessionskontrakt. Dessa innebär bl.a. att en upphandlande myndighet kan lägga vikt vid kvalitet, miljöskäl, sociala frågor eller innovation som den tar hänsyn till priset och kostnaderna under hela livscykeln. antogs direktiven av rådet. Regeringen har tillsatt en utredning med uppgift att ge förslag på hur vissa bestämmelser i om upphandling och koncessioner bör genomföras i svensk rätt (dir. 2012:96). Enligt ett tilläggsdirektiv ska uppdraget i dess helhet redovisas (dir. 2013:92). anser i motion 2013/14:Sk376 av m.fl. att en ratificering av konvention nr 94, liksom ett krav på kollektivavtalsenliga villkor vid upphandling, skulle förbättra möjligheterna att bekämpa lönedumpning. Partiet begär att regeringen ska återkomma till med förslag om en ratificering av konvention nr 94 om villkoren vid offentlig upphandling (yrkande 33). I motionerna 2013/14:A272 av m.fl. (S) och 2013/14:A349 av (S) framförs också krav på att ska ratificera konvention nr 94. Utskottet har behandlat motionsyrkanden om en ratifikation av konvention nr 94. Som framhållits ovan beslutade också om ett tillkännagivande till regeringen med den innebörden (bet. 2010/11:AU10, rskr. 2010/11:299). Frågan bereds i . Regeringen framhåller i skrivelsen Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2012/13:75) att frågan om möjligheten att ratificera konventionen är nära förbunden med innehållet i och de nya EU-direktiv om offentlig upphandling och koncessionskontrakt som har antagits inom EU. Det är en bedömning som delas av utskottet. Utskottet välkomnar att regeringen i förhandlingarna har verkat för att öka utrymmet för att vid offentlig upphandling ställa krav på sociala hänsyn, såsom krav på kollektivavtalsliknande villkor. Utskottet noterar med tillfredställelse att ett sådant synsätt också har fått visst genomslag på slutresultatet. De nya EU-direktiven innehåller nämligen förtydligande skrivningar när det gäller möjligheterna att ställa krav på villkor i enlighet med kollektivavtal. Som kriterium vid kontraktstilldelning införs nämligen att det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet ska få genomslag. Det innebär bl.a. att ökad vikt kan läggas vid kvalitet, miljöskäl, sociala frågor eller innovation som hänsyn tas till priset och kostnaderna under hela livscykeln. Det bör dock framhållas att sådana krav fortfarande måste vara förenliga med de grundläggande principerna om offentlig upphandling, däribland icke-diskriminering och likabehandling, och i övrigt. Som nämnts ovan har regeringen tillsatt en utredning för det kommande genomförandet av de nya direktiven. Utredaren ska bl.a. beakta vad har tillkännagett om sådan ändring i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, förkortad , att arbetsmiljöhänsyn kan tas och krav på villkor enligt svenska kollektivavtal ställas vid upphandling (bet. 2010/11:AU3, rskr. 2010/11:187). Utskottet kommer att följa utredningens fortsatta arbete med stort intresse. Utskottet anser inte att det finns något skäl att föregripa regeringens pågående berednings- och utredningsarbete och avstyrker därför motionerna 2013/14:Sk376 (V) yrkande 33, 2013/14:A272 (S) och 2013/14:A349 (S). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med krav på att ändra eller se över reglerna för anställningsskydd vid upphandlingar. Jämför reservation 17 (V). anser i motion 2013/14:A201 av m.fl. att den arbetsrättsliga lagstiftningen, LAS och MBL, samt bör skrivas om så att anställda skyddas mot godtyckliga uppsägningar vid byte av entreprenör i samband med upphandlingar (yrkande 13). Partiet framhåller att en ny entreprenör som vinner en upphandling av t.ex. kollektivtrafiken i ett län som regel säger upp alla anställda hos den tidigare entreprenören på grund av arbetsbrist. Den nya entreprenören har ingen skyldighet att ta över personalen utan kan välja vilka som ska erbjudas jobb utan hänsyn till turordningsreglerna. Situationen med upphandlingar inom kollektivtrafiken belyses även i motion 2013/14:A245 av och (båda S). Motionärerna anser att reglerna vid den typen av upphandlingar behöver ses över så att de anställda ges företräde till anställning hos den nya entreprenören. Motionärerna i detta avsnitt riktar i huvudsak in sig på hur regleringen av arbetsmarknaden ser ut i upphandlingssituationer och framställer krav på att regelverket behöver ändras eller ses över. Utskottet har ovan framhållit att det anser att den svenska modellen i huvudsak fungerar bra och utgör en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. Utskottet har även betonat att de justeringar som kan behöva göras av den arbetsrättsliga lagstiftningen huvudsakligen ska vara motiverade av en strävan att komma till rätta med de svårigheter som vissa grupper har att etablera sig på arbetsmarknaden, t.ex. unga och utrikes födda. Det finns skäl att lyfta fram dessa utgångspunkter även i detta avsnitt. Med dessa utgångspunkter som grund kan inte utskottet se att det skulle finnas något skäl att vidta några åtgärder för en särreglering av just upphandlingssituationer. Utskottet anser att den arbetsrättsliga lagstiftning som kan bli aktuell i de situationer som avses i motionsyrkandena, såsom turordningsreglerna och företrädesrätten till återanställning i LAS, är väl avvägd och ser inte något skäl att ändra denna. Inte heller kan utskottet se något skäl till att ändra . Det bör även poängteras att den arbetsrättsliga lagstiftningens i många delar kollektivavtalsdispositiva karaktär gör att arbetsmarknadens parter har relativt långtgående möjligheter att själva reglera vad man uppfattar som missförhållanden och göra anpassningar till de särskilda behov som kan finnas inom olika branscher. Utskottet vill i sammanhanget även lyfta fram den pågående utredning om inhyrning och företrädesrätt till återanställning (dir. 2013:1) som har nämnts ovan. Utredningen ska nämligen undersöka i vilken omfattning personal från bemanningsföretag hyrs in i situationer där arbetstagare som har sagts upp har företrädesrätt till återanställning enligt LAS, vilket får anses vara av intresse för de situationer som beskrivs i motionsyrkandena i detta avsnitt. Slutsatsen av det anförda blir att något initiativ från sida inte kan anses behövas med anledning av motionerna 2013/14:A201 (V) yrkande 13 och 2013/14:A:245 (S), som därför avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av turordningsreglerna i LAS och en ändring av tvåpersonersundantaget. Jämför reservationerna 18 (S, V) och 19 (SD). Turordningsreglerna i 22 § LAS är aktuella vid arbetsbristsituationer när personer ska sägas upp och valet står mellan flera arbetstagare. Huvudregeln är att arbetstagare med kortare anställningstid står först i tur att sägas upp, före arbetstagare med längre anställningstid. ger högre ålder företräde. Om en arbetstagare måste omplaceras för att få fortsatt arbete krävs att arbetstagaren har tillräckliga kvalifikationer för det fortsatta arbetet. En domstol kan pröva om arbetsgivarens uppsägning står i strid med turordningsreglerna och i så fall döma arbetsgivaren att betala skadestånd. infördes ett undantag från den gällande turordningsprincipen, det s.k. tvåpersonersundantaget, i 22 § andra stycket LAS. Regeln innebär att en arbetsgivare med högst tio arbetstagare får undanta högst två arbetstagare som enligt arbetsgivarens bedömning är av särskild betydelse för den fortsatta verksamheten. Den eller de personer som undantas har företräde till fortsatt anställning oavsett turordningen. Arbetsgivarens beslut att tillämpa undantagsbestämmelsen kan i normalfallet inte prövas rättsligt. Reglerna i 22 § LAS är dispositiva genom att en avvikelse får göras genom kollektivavtal. Om avtalet inte har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation krävs att det finns ett sådant avtal mellan parterna i andra frågor. (M) anser i motion 2013/14:A361 att det behövs en översyn av turordningsreglerna. Hon framhåller att turordningsreglerna drabbar unga i hög utsträckning och vill se en ökad flexibilitet på området. Även och (båda M) vill i motion 2013/14:A376 se en översyn av turordningsreglerna. I motionen påpekas bl.a. de inlåsningseffekter som turordningsreglerna har. I motion 2013/14:A303 av (FP) yrkas att en översyn av LAS bör göras för att modernisera regelverket och ge arbetsgivaren större möjlighet att undanta anställda med särskild kompetens vid uppsägning. Socialdemokraterna anser i motion 2013/14:A409 av m.fl. att möjligheten för en arbetsgivare med färre än tio anställda att undanta två personer från turordningsreglerna bör tas bort (yrkande 37). Liknande krav på att tvåpersonersundantaget i LAS ska tas bort framförs i följande enskilda socialdemokratiska motioner: 2013/14:A211 av , 2013/14:A240 av och , 2013/14:A275 av och , 2013/14:A277 av och och 2013/14:A281 av och . vill i motion 2013/14:A399 av m.fl. öka antalet undantag från turordningsreglerna från två till fem personer (yrkande 10). Partiet anser att man inte helt bör avskaffa den trygghet som turordningsreglerna medför för arbetstagarna, men vill underlätta för företagen och stimulera tillväxt och sysselsättning. Även behandlar tvåpersonersundantaget i LAS i motion 2013/14:A201 av m.fl. Partiet anser att möjligheten för arbetsgivare i företag med högst tio anställda att ensidigt undanta två personer från turordningen ska tas bort ur LAS (yrkande 7). Utskottet har behandlat liknande motionsyrkanden om turordningsfrågor under den innevarande mandatperioden, senast i betänkande 2012/13:AU8 (s. 22 f.). Vid de senaste årens behandling har utskottet förklarat att det står fast vid sin uppfattning att den svenska modellen i huvudsak fungerar bra och är en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. Utskottet har även framhållit att grunden för arbetsrätten bör bestå också framöver. Utskottet ser ingen anledning att ompröva sina ställningstaganden i dessa delar. Den svenska modellen, där förhållandena på arbetsmarknaden i hög grad regleras genom avtal mellan arbetsmarknadens parter, bör värnas. Det är en modell som förutsätter att arbetsmarknadens parter uppträder på ett ansvarsfullt sätt. Parterna har själva i stor utsträckning de verktyg som behövs för att rätta till det som kan uppfattas som obalanser eller brister. Utskottet vill således på nytt betona att frågan om turordning i hög grad är de avtalsslutande parternas ansvar och ser inget behov av att lagstiftningsvägen ändra turordningsreglerna. När det särskilt gäller tvåpersonersundantaget, som gäller , vill utskottet framhålla att detta undantag syftar till att ge små företag större flexibilitet vid uppsägning på grund av arbetsbrist. För sådana företag kan möjligheten att få behålla viss kompetens i samband med neddragningar av antalet anställda vara avgörande för den fortsatta verksamheten. Utskottet anser att tvåpersonersundantaget är väl avvägt och ser inte något skäl att ta något initiativ till vare sig ett borttagande eller en utökning av bestämmelsen. Motionerna 2013/14:A201 (V) yrkande 7, 2013/14:A211 (S), 2013/14:A240 (S), 2013/14:A275 (S), 2013/14:A277 (S), 2013/14:A281 (S), 2013/14:A303 (FP), 2013/14:A361 (M), 2013/14:A376 (M), 2013/14:A399 (SD) yrkande 10 och 2013/14:A409 (S) yrkande 37 avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med förslag till ändringar av föräldraledighetsreglerna och nya ledighetsgrunder. Jämför reservationerna 20 (MP) och 21 (SD). Med början utökades möjligheterna till ledighet från arbetet genom ny lagstiftning. Syftet var att skapa ökad valfrihet och välfärd för de anställda. Exempel på ledighetslagar är – utöver semesterlagen (1977:480) – lagen (1974:981) om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning (studieledighetslagen), föräldraledighetslagen (1995:584) och lagen (1997:1293) om rätt till ledighet för att bedriva näringsverksamhet. I föräldraledighetslagen regleras bl.a. möjligheten till hel ledighet för en förälder tills barnet blivit 18 månader eller, under förutsättning att föräldern då har hel föräldrapenning, för tid därefter. Vidare finns ledighetsbestämmelser i ett stort antal lagar, bl.a. lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen (förtroendemannalagen), MBL, och arbetsmiljölagen (1977:1160). Vid sidan av lag- och förordningsreglering finns kompletterande ledighetsregler i kollektivavtal. Rätt till ledighet kan också följa av tjänstereglementen, enskilda avtal och sedvänja. För statligt anställda finns vissa särbestämmelser, t.ex. anställningsförordningen (1994:373) och tjänstledighetsförordningen (1984:111). Enligt dessa bestämmelser kan en ledighet avse rätt att pröva ett annat arbete eller en utlandstjänstgöring. De svenska helgdagarna regleras i lagen (1989:253) om allmänna helgdagar. Av lagen framgår att , inklusive och , är helgdagar. Därutöver har elva fristående övriga helgdagar. påpekar i motion 2013/14:Sf264 av m.fl. att många föräldrar, inte minst ensamstående föräldrar, upplever att de har svårt att få den tid som de behöver för sina barn. Partiet vill skapa möjlighet för föräldrar med barn mellan att ta ut extra ledighet. Tiden ska fördelas lika mellan föräldrarna. Genomförande och finansiering måste arbetas fram i dialog med arbetsmarknadens parter. Mot bakgrund av detta vill partiet tillsätta en utredning som kan utforma ett förslag på hur föräldrar till barn mellan kan få större möjligheter till ledighet (yrkande 13). I motion 2013/14:A399 av m.fl. yrkar på ett tillkännagivande om att ge rätt till utökad deltidstjänst för föräldrar med barn (yrkande 2). (S) vill i motion 2013/14:A323 göra det möjligt för fler föräldrar att ta del av barnens vardag i skolan. Hon anser att en möjlighet kan vara att införa en föräldradag i skolan och barn. En översyn bör göras för att se vilka möjligheter som finns för att fler föräldrar ska kunna få ta del av sina barns vardag i skolan. I motion 2013/14:A266 av (SD) anser motionären att det bör införas per barnfamilj med barn i förskolan. Med detta menas att en förälder från varje hushåll med barn i åldern får en laglig rätt att ta ut fem obetalda dagars tjänstledighet då förskolan är stängd, t.ex. under den del av sommaren då förskolorna ofta stänger sin verksamhet. (KD) vill i motion 2013/14:Sf201 att rätten för föräldrar att vara tjänstlediga ändras så att båda föräldrarna har rätt till tjänstledighet på heltid tills barnet fyller (yrkande 3). (S) föreslår i motion 2013/14:K363 att möjligheten till en lagstadgad rätt till ledighet för förtroendeuppdrag inom bör ses över. I motion 2013/14:A325 av och (båda FP) anförs att en utredning bör tillsättas för att se över hur en ny lagstiftning om ett s.k. röddagskonto skulle kunna utformas (yrkande 1). Motionärerna anser att eftersom kyrkan inte längre lyder under staten och kulturella befolkningssammansättning är mer heterogen, borde det vara naturligt att i större utsträckning låta människor få välja om och när de vill ta ut dessa lediga tillika röda dagar, antingen i form av egna religiösa helgdagar eller som vanlig ledighet. och i (båda C) vill i motion 2013/14:A230 underlätta för anställda att starta egna företag. Motionärerna föreslår en möjlighet till tjänstledighet som i sin uppbyggnad är lika generös som studieledighetslagen. I motionerna i detta avsnitt framställs olika förslag på hur ledighetsreglerna för föräldrar bör ändras eller ses över. Utskottet delar i princip den underliggande tankegång som får sägas genomsyra motionerna, nämligen att det är viktigt att föräldrar deltar i sina barns vardag och att gällande regelverk ska underlätta detta. Utskottet vill inledningsvis framhålla att de möjligheter som en anställd enligt gällande regelverk har att vara ledig från arbetet är generöst utformade. Inte minst gäller detta rätten att vara föräldraledig. Det följer t.ex. av 5 § föräldraledighetslagen att en förälder har rätt till hel ledighet för vård av barn till dess barnet är oavsett om föräldern får föräldrapenning eller inte. En förälder har därutöver rätt till hel ledighet medan föräldern får hel föräldrapenning enligt 12 kap. socialförsäkringsbalken. För en arbetstagare som har adopterat ett barn eller tagit emot ett barn i avsikt att adoptera det ska tiden 18 månader i stället räknas från den tidpunkt då arbetstagaren fått barnet i sin vård. I 6 och 7 §§ föräldraledighetslagen finns bestämmelser om rätt till delledighet, dvs. en möjlighet för en arbetstagare att gå ned i arbetstid, med eller utan föräldrapenning. Utskottets uppfattning är att dessa bestämmelser är väl avvägda. Utskottet vill även framhålla att efter förslag från regeringen beslutade att bl.a. höja åldersgränsen för att ta ut föräldrapenning från åtta till (prop. 2013/14:4, bet. 2013/14:SfU3, rskr. 2013/14:66). Förslaget lades fram av regeringen för att tillgodose föräldrarnas behov av ledighet från arbetet även för äldre barn, exempelvis under lov och studiedagar, eller vid deltagande i förskolans och skolans verksamhet. Sammanfattningsvis anser utskottet att det inte finns något skäl till några initiativ med anledning av motionerna 2013/14:Sf201 (KD) yrkande 3, 2013/14:Sf264 (MP) yrkande 13, 2013/14:A266 (SD), 2013/14:A323 (S) och 2013/14:A399 (SD) yrkande 2, som därför avstyrks. I fråga om rätt till ledighet för förtroendeuppdrag inom behandlade utskottet flera motionsyrkanden liknande det som framställs i betänkande 2009/10:AU14 (s. 6 f.). Utskottet konstaterade då att fram till utgången av 2009 hade en särställning bland de svenska samfunden när det bl.a. gällde rätten till ledighet för förtroendevalda. Vid beslutet om den ändrade relationen mellan staten och var dock en viktig utgångspunkt att det skulle skapas en ökad likställighet mellan och andra trossamfund. Utskottet anser att det är en utgångspunkt som fortsatt bör gälla. En annan ordning skulle innebära att förtroendevalda personer som är verksamma i andra svenska samfund som har demokratiska ordningar skulle bli särbehandlade. Motion 2013/14:K363 (S) avstyrks därför. Frågor om flexibla helgdagar har också prövats av utskottet , senast i betänkande 2012/13:AU8 (s. 19 f.). Utskottet anförde då att frågan är komplicerad och kräver överväganden av vitt skilda slag samt att frågan i hög grad är en angelägenhet som arbetsmarknadens parter kan förfoga över i kollektivavtal, där förutsättningarna bör vara goda för att göra anpassningar till enskilda förhållanden. Utskottet vidhåller detta ställningstagande och avstyrker motion 2013/14:A325 (FP). Utskottet anser att det över lag är viktigt att stimulera arbete och på så sätt stärka arbetslinjen på den svenska arbetsmarknaden. Frågor om ytterligare rätt till ledighet bör därför övervägas noggrant med beaktande av vilka ändamål som en sådan ledighet skulle gagna och den olägenhet som kan uppkomma av ledigheten för bl.a. arbetsgivaren och samhället. Utskottet utesluter i och för sig inte att det kan finnas sådana angelägna ändamål. Dessutom kan det tänkas att vissa nya ledighetsgrunder passar bättre att kollektivavtalsreglera så att de berörda parterna kan påverka omfattningen och utformningen. Utskottet ställer sig inte bakom kravet på tjänstledighet för att starta eget företag som tas upp i motion 2013/14:A230 (C). Motionen avstyrks därför. Arbetstidens förläggning, övertid m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. delade turer och olika aspekter av regelverket kring övertid och dygnsvila. Jämför reservationerna 22 (MP), 23 (SD) och 24 (V). Med arbetstidslag (1982:673) samlades frågor om arbetstidens längd och förläggning i en och samma lag. Lagen ersatte den då gällande allmänna arbetstidslagen och dåvarande 4 kap. i arbetsmiljölagen. Genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation kan det antingen göras undantag från lagens tillämpning i dess helhet eller avvikelser från vissa bestämmelser enligt vad som anges i 3 § arbetstidslagen. Avvikelser får också göras från vissa bestämmelser i lagen med stöd av lokala kollektivavtal. Det finns också en s.k. EG-spärr, vilken redovisas nedan. På stora delar av arbetsmarknaden regleras arbetstidsfrågorna i centrala kollektivavtal. Den ordinarie arbetstiden får enligt 5 § arbetstidslagen uppgå till högst . Enligt 7 § arbetstidslagen är övertid sådan arbetstid som överstiger ordinarie arbetstid enligt 5 § och jourtid enligt 6 §. Enligt 10 § arbetstidslagen är mertid sådan arbetstid som vid deltidsanställning överstiger arbetstagarens ordinarie arbetstid och jourtid enligt anställningsavtalet. När det finns ett särskilt behov av ökad arbetstid får övertid enligt 8 § tas ut med högst per arbetstagare av eller under en kalendermånad, dock med högst under ett kalenderår, s.k. allmän övertid. När det finns ett särskilt behov av ökad arbetstid får mertid enligt 10 § tas ut med högst per arbetstagare under ett kalenderår, s.k. allmän mertid. Alla arbetstagare ska enligt 13 § arbetstidslagen ha minst elva timmars sammanhängande ledighet under varje period . I den dygnsvila som alla arbetstagare har rätt till ska tiden mellan midnatt och kl. 5 ingå. I arbetstidslagens regler för nattarbete (13 a §) finns en definition av begreppet natt som innebär att perioden mellan och kl. 6 betraktas som natt. beslutade om ett antal ändringar i arbetstidslagen (prop. 2010/11:89, bet. 2010/11:AU8, rskr. 2010/11:254). Ändringarna var föranledda av regeringens regelförenklingsarbete. Bland annat togs dispensförfarandet för vissa övertidsfrågor bort. I stället infördes en lagreglering som anger i vilka situationer extra övertid och extra mertid får tas ut, dvs. mer övertid respektive mertid än under ett kalenderår. Sådan över- och mertid får tas ut med högst per arbetstagare under ett kalenderår om det finns särskilda skäl för det och situationen inte har varit möjlig att lösa på något annat rimligt sätt. Därtill gavs skyddsombud möjlighet att göra framställningar till arbetsgivaren om det skulle behövas för att säkerställa att arbetstidslagens krav när det gäller extra övertid, extra mertid och nödfallsövertid följs och att få detta prövat av . De nya reglerna började gälla . På arbetstidsområdet finns också och rådets direktiv /88/EG av om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (arbetstidsdirektivet). Arbetstidsdirektivet är en kodifiering av det tidigare gällande direktivet 93/104/EG med ändringar. Vid EU-inträdet valde att utöver införandet av den s.k. EG-spärren endast göra mindre ändringar i arbetstidslagen. EG-spärren innebär att undantag och avvikelser från arbetstidslagen endast får göras under förutsättning att det inte innebär att mindre förmånliga regler ska tillämpas för arbetstagarna än vad som följer av arbetstidsdirektivet.