· H101JuU17 · 2014-03-06 18:41:11 — Det är viktigt att minnas hur det var. Det är lätt att glömma bort nu när vi 2014 talar om tomma platser, bättre utbildningsresultat och mindre narkotika, och när vi i princip inte har några rymningar och få avvikelser vid permission. Det som jag läste upp i början var från debatten om betänkandet . Det var före den stora rymningsvågen som skedde . Eftersom jag inte kandiderar för omval blir detta sannolikt min sista kriminalvårdsdebatt här i kammaren. Därför har jag suttit och läst igenom gamla anföranden, både mina egna och andras. Det var intressant. besökte jag Svartsjöanstalten och Färingsöanstalten ute på . Det gjorde jag även 2004. På Svartsjöanstalten finns det nu 83 platser. Det fanns det även 2004. Då var det 110 intagna på 83 platser. är det 54 intagna. Då hade man satt in sängar i städskrubbar, i tvättstugan, i , i skolan, i ett förråd, i en friggebod, i en isoleringscell och i en iskall gammal manskapsbod som tidigare hade använts i skogsbruket för att få plats med alla. Då diskuterade man hur man skulle få plats med alla. Alla måste äta i matsalen. diskuterar man hur behandlingsplatserna ska användas. Det är en enorm skillnad i svensk kriminalvård. den sommaren blev vi inkallade till extra sammanträde i justitieutskottet, och dåvarande justitieminister var ditkallad. Då hade vi haft flera rymningar från och , alltså de anstalter som har högst säkerhet. hade vi två rymningar. Det var i och för sig en fördubbling före då det var en rymning, och det gällde alla anstalter . Det är en enorm skillnad. Det är viktigt att påpeka detta. Det är lätt att höra vad som sägs i debatten, och man kan prata en massa. Men vi har faktiskt resultatet, och vi kan se hur kriminalvården ser ut , med Alliansen, jämfört med , då Socialdemokraterna hade styrt . Är allt då frid och fröjd inom svensk kriminalvård ? Det är klart att svaret måste bli nej eftersom allting alltid kan förbättras. Så är det. Om någon sätter sig ned och säger att allt är bra, kommer det att bli dåligt . Precis som flera har varit inne på tidigare fick Kriminalvården i uppdrag 2013 att kartlägga klienternas bakgrund. Det var mycket intressant att se det. Det är klart att man misstänkte att det såg ut ungefär som det gjorde. Ungefär hälften av klienterna hade högst nioårig grundskola, hälften hade egen bostad, var bostadslösa, endast en fjärdedel hade ett jobb, och hade missbruksproblem. Det är klart att alla dessa personer inte kommer att komma ut från kriminalvården efter någon månad, eller till och med med ett liv som är ordnat, med bostad och ett jobb. Det vore naivt att tro. Men vi ska ändå göra allt vi kan för de intagna. Ju mer ordnat livet är och man vet vad man ska göra den dag när man kommer utanför murarna, desto bättre chans har man att inte återfalla i brott. Det är där som resurserna ska läggas, och finns det ganska gott om resurser i kriminalvården eftersom antalet intagna är så mycket mindre. Det är dessutom nationalekononomiskt en oerhört klok satsning. Att satsa på att människor inte ska återfalla i brott är värt varenda krona. Om det är någonting som är dyrt för samhället är det när kriminaliteten fortsätter och människor återfaller i brott. Att dömas till fängelse är en påföljd som måste finnas för grova brott. Precis som andra har varit inne på är det klart att det inte är det perfekta straffet, det ska man inte tro. Kan man ersätta det med något annat? Det har man gjort till exempel när det gäller många korta fängelsestraff där man i stället har infört elektronisk övervakning. Då ser vi också bättre resultat - färre återfall i brott. Det är dit vi vill nå. Men hur man än vrider och vänder på det kommer inlåsning, alltså fängelse, att vara nödvändigt för de allra grövsta brotten. Själva påföljden - straffet - är att vara inlåst. Men när man väl är inlåst ska användas så bra som det bara går. Kriminalvårdens mål, Bättre ut, ska gälla även fortsättningsvis. Vi tjänar alla på att färre återfaller i brott. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. var jag på . Den handlar om stadens farliga platser och synen på brottslighet , men också om berättelser om vägen ur kriminalitet. En sak som var tydlig på utställningen och som gäller än är att det aldrig är lätt att bryta mönster, och det har det aldrig varit. Den kritiska perioden är, och har alltid varit, utslussningen.Kriminalvårdens viktigaste uppgift är att förhindra att interner fortsätter sin brottsliga bana den dagen de lämnar fängelset. Därför måste verksamhetens huvudändamål, i fängelset, vara att en återanpassning sker inför frigivning.Det ska ställas tydliga krav, och regler ska följas. Droger får naturligtvis inte förekomma. Tiden i kriminalvården ska följa olika steg som utifrån motivation ger den intagne större och större möjligheter till frigivningsförberedande arbete. För många är det viktigt att verkligen bryta med sitt gamla liv, speciellt gäller det våra unga. Det handlar om att komma ifrån nuvarande bostadsort, och det gäller inte bara tiden i kriminalvården utan även efteråt.Det är avgörande att samhällets stöttning fortsätter även efter frigivningen genom hjälp till bostad, arbete, utbildning och andra återanpassande åtgärder för att ge människor möjlighet att leva ett liv utan brottlighet. När fångar friges utan vettig sysselsättning, bostad och sociala nätverk drivs de rakt tillbaka in i kriminella kretsar. Det är oerhört viktigt för en frigiven att få ett arbete eller en praktikplats, så att denne får ett konstruktivt socialt nätverk och en stabilare privatekonomi. Det är här viktigt att betona det civila samhällets betydelse, inte minst när det gäller de sociala sammanhangen - föreningar bör uppmuntras att finnas med som en del i livet före och efter frigivningen. Jag tänker då på avhopparverksamhet såsom Passus och Exit på samt . Även andra delar av det civila samhället kan spela en väldigt stor roll. Det går inte att nog betona vikten av att samarbetet mellan Kriminalvården, kommunerna och det civila samhället funkar. Det gäller att se till varje person och dennes möjligheter. Självklart har varje person ett ansvar för sina handlingar, men vi får inte göra det svårare för den som vill leva ett skötsamt liv. Vi måste ha en fungerande kriminalvård som hjälper till men också ställer krav. den som är frihetsberövad sitter inne läggs mönster, men det är också där mönster kan brytas. ska vi även debattera ett betänkande om unga lagöverträdare. Det tål att sägas att tidiga insatser och brottsförebyggande är viktigt för att bryta mönster, och det kan förebygga. Det har vi mycket att vinna på.Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna.