· H101UbU19 · 2014-06-04 11:12:34 — har det varit brist på både specialpedagoger och speciallärare, särskilt speciallärare. Alliansregeringen har därför öppnat speciallärarutbildningen igen och dessutom aviserat många nya platser framöver. Dessutom kommer en skattefri examenspremie att utfärdas till dem som tar examen som speciallärare. Vi kristdemokrater har också ett förslag om ett särskilt speciallärarlyft.Detta är en bra bit på väg mot en skola som ser varje elev och där man får vara olika. Det är de specialpedagogiska insatserna som kommer att göra skillnad, inte ett gulnat papper i en pärm på rektorsexpeditionen.Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Varje barn ska kunna lyckas i skolan. vet vi att det viktigaste för barns lärande är mötet med en skicklig lärare som har tid att undervisa. Men upptas alltmer av lärarnas arbetstid av administration. Många har talat om det . Fler nationella prov, obligatorisk närvarorapportering, skriftliga omdömen för alla elever från årskurs 1, individuella utvecklingsplaner och skriftliga åtgärdsprogram är alla exempel på åtgärder som var och en för sig är fullt rimliga. Men sammantaget innebär de en kraftig minskning av den tid lärare kan lägga ned på undervisningen.Socialdemokraterna står bakom det förslag som regeringen presenterat. Det handlar om att förenkla hanteringen av åtgärdsprogram och individuella utvecklingsplaner. Men det finns viktiga lärdomar att dra när det gäller hur de individuella utvecklingsplanerna har fungerat.När de skriftliga utvecklingsplanerna infördes angavs i regleringen att planen skulle vara framåtsyftande och sammanfatta insatser som behövdes för att eleven skulle nå målen och i övrigt utvecklas så långt som möjligt. Vid införandet gavs betyg från årskurs 8. Den nuvarande regeringen införde skriftliga betygsliknande omdömen 2008 i de individuella skriftliga utvecklingsplanerna. Regeringen ökade då lärarnas administrativa börda. Det sades att omdömena skulle vara formativa, till skillnad från betyg, som är summativa. Men det visar sig att de skriftliga omdömena ofta har fått en summativ karaktär. använder många duktiga lärare andra verktyg för att ge formativ bedömning. Snabba återkopplingar vid samtal men också så enkla saker som smartphones och andra digitala hjälpmedel ger en bättre återkoppling.Det är viktigt att elever och föräldrar vet och litar på att de får den information som behövs. Men hur det ska gå till avgörs bäst av professionen. Det är lärare och rektorer som är bäst på att avgöra vilka verktyg som ska användas och hitta metoder för att säkerställa att det sker. En lärare som undervisar i flera klasser och ämnen lägger ofta så mycket som en hel arbetsvecka per läsår på att producera även de mest rudimentära omdömen en gång per termin. Det kanske inte ens bidrar nämnvärt till elevernas utveckling. Detta påpekade vi socialdemokrater i vår motion med anledning av propositionen om minskade krav på dokumentation. Det gläder oss att regeringen har tagit intryck av det vi då lade fram förslag om.Det förslag som föreligger minskar administrationen. Vi tror att det stärker lärarprofessionen. Därför ställer vi oss bakom regeringens förslag och nöjer oss med ett särskilt yttrande för att klargöra vår position.Herr talman! I utbildningsutskottets debatter har jag haft anledning att påtala det problematiska med att regeringen behandlar skolpolitiken som om de dansade jenka. Med oplanerade och snabba hopp tar man sig framåt, bara för att tvingas göra halt och kliva ett steg tillbaka. Det stärker inte lärarprofessionen eller läraryrkets status att utsättas för den sortens hafsverk, och det ger inte skolan arbetsro.Hanteringen av åtgärdsprogrammen visar hur det här slår. När det visar sig att lärarna tyngs av administration som inte uppfyller syftet drar regeringen i bromsarna. Men det kom ett helt huvudlöst förslag, nämligen att bara de barn skulle få åtgärdsprogram vars föräldrar krävde det. Det visar på hur okänsligt regeringen har hanterat lärarprofessionens kompetens. Men det visar också på hur lätt man tar på det faktum att bristerna i likvärdighet ökar alarmerande i skolan.Herr talman! Den svenska lärarkåren behöver ett brett politiskt stöd. Vi socialdemokrater anser att det är dags att lita på professionen, att låta lärare vara lärare. Varje barn ska kunna lyckas i skolan. vet vi att det viktigaste för barns lärande är mötet med en skicklig lärare som har tid att undervisa. Men upptas alltmer av lärarnas arbetstid av administration. Många har talat om det . Fler nationella prov, obligatorisk närvarorapportering, skriftliga omdömen för alla elever från årskurs 1, individuella utvecklingsplaner och skriftliga åtgärdsprogram är alla exempel på åtgärder som var och en för sig är fullt rimliga. Men sammantaget innebär de en kraftig minskning av den tid lärare kan lägga ned på undervisningen.Socialdemokraterna står bakom det förslag som regeringen presenterat. Det handlar om att förenkla hanteringen av åtgärdsprogram och individuella utvecklingsplaner. Men det finns viktiga lärdomar att dra när det gäller hur de individuella utvecklingsplanerna har fungerat.När de skriftliga utvecklingsplanerna infördes angavs i regleringen att planen skulle vara framåtsyftande och sammanfatta insatser som behövdes för att eleven skulle nå målen och i övrigt utvecklas så långt som möjligt. Vid införandet gavs betyg från årskurs 8. Den nuvarande regeringen införde skriftliga betygsliknande omdömen 2008 i de individuella skriftliga utvecklingsplanerna. Regeringen ökade då lärarnas administrativa börda. Det sades att omdömena skulle vara formativa, till skillnad från betyg, som är summativa. Men det visar sig att de skriftliga omdömena ofta har fått en summativ karaktär. använder många duktiga lärare andra verktyg för att ge formativ bedömning. Snabba återkopplingar vid samtal men också så enkla saker som smartphones och andra digitala hjälpmedel ger en bättre återkoppling.Det är viktigt att elever och föräldrar vet och litar på att de får den information som behövs. Men hur det ska gå till avgörs bäst av professionen. Det är lärare och rektorer som är bäst på att avgöra vilka verktyg som ska användas och hitta metoder för att säkerställa att det sker. En lärare som undervisar i flera klasser och ämnen lägger ofta så mycket som en hel arbetsvecka per läsår på att producera även de mest rudimentära omdömen en gång per termin. Det kanske inte ens bidrar nämnvärt till elevernas utveckling. Detta påpekade vi socialdemokrater i vår motion med anledning av propositionen om minskade krav på dokumentation. Det gläder oss att regeringen har tagit intryck av det vi då lade fram förslag om.Det förslag som föreligger minskar administrationen. Vi tror att det stärker lärarprofessionen. Därför ställer vi oss bakom regeringens förslag och nöjer oss med ett särskilt yttrande för att klargöra vår position.Herr talman! I utbildningsutskottets debatter har jag haft anledning att påtala det problematiska med att regeringen behandlar skolpolitiken som om de dansade jenka. Med oplanerade och snabba hopp tar man sig framåt, bara för att tvingas göra halt och kliva ett steg tillbaka. Det stärker inte lärarprofessionen eller läraryrkets status att utsättas för den sortens hafsverk, och det ger inte skolan arbetsro.Hanteringen av åtgärdsprogrammen visar hur det här slår. När det visar sig att lärarna tyngs av administration som inte uppfyller syftet drar regeringen i bromsarna. Men det kom ett helt huvudlöst förslag, nämligen att bara de barn skulle få åtgärdsprogram vars föräldrar krävde det. Det visar på hur okänsligt regeringen har hanterat lärarprofessionens kompetens. Men det visar också på hur lätt man tar på det faktum att bristerna i likvärdighet ökar alarmerande i skolan.Herr talman! Den svenska lärarkåren behöver ett brett politiskt stöd. Vi socialdemokrater anser att det är dags att lita på professionen, att låta lärare vara lärare.