bet · H101SoU7 · 2014-02-14 00:00:00 — Utskottet anser att det är mycket angeläget med en kartläggning av landstingens tillämpning av sitt ansvar för hjälpmedel vad avser glasögon för barn och har fått veta att regeringen kommer att ta initiativ till en sådan kartläggning. Den sammanställning av landstingens bidrag till glasögon som tas fram på välkomnas. Utskottet anser att resultatet av pågående och kommande arbeten bör avvaktas. Utskottet bedömer att andemeningen i flera motioner kommer att uppnås med vad som pågår respektive planeras. bör inte ta något initiativ men utskottet förväntar sig att regeringen återkommer till med en redovisning så snart resultatet av ovanstående arbeten kan presenteras. Av nu anförda skäl får motionerna [] anses i huvudsak tillgodosedda. Motionen [] avstyrks. lämnade in en skrivelse till om glasögon till barn. Förbundet önskar besked från bl.a. i frågan om huruvida synnedsättning hos barn är att betrakta som ett funktionshinder. svar till har utformats som en redogörelse för de skyldigheter som finns för kommuner och landsting att ge stöd till glasögon hälso- och sjukvårdsrättsligt och socialrättsligt (dnr 3.2-9598/2012). fick i uppdrag att kartlägga antalet barn i åldern 0–som har behov av glasögon samt i vilken utsträckning landstingen erbjuder dessa barn stöd inom ramen för sin hjälpmedelsverksamhet. ska även, om den bedömer det nödvändigt, lämna förslag på vägledning vad gäller hjälpmedelsverksamheten som kan utgöra ett stöd för landstingen och därmed bidra till en likvärdig hantering över landet. redovisade sitt uppdrag med rapporten till glasögon för barn – En kartläggning inom ramen för landstingens hjälpmedelsverksamhet. Av rapporten framgår följande: bedömer att 12–av barnen i grundskole- åldern kan behöva glasögon eller kontaktlinser. Det innebär ca 110 000–118 000 barn i åldern 8–. Alla landsting, utom läns landsting, ger bidrag till standardglasögon eller kontaktlinser efter recept av ögonläkare till barn i åldern 0–. För barn och upp till ger fem landsting bidrag till standardglasögon med belopp som varierar mellan och . kartläggning visar att för barn och unga med grava synfel finns det ekonomiskt stöd i någon form till glasögon i alla landsting och att det för de mest utsatta barnen också finns ett yttersta skyddsnät i form av ekonomiskt bistånd. konstaterar att det finns stora skillnader i landstingens bidragsgivning för glasögon till barn och unga. Den skiljer sig åt både när det gäller bidragens storlek, vad bidrag ges för, och vilka åldersgrupper som bidrag ges till. konstaterar att gällande regelverk om hjälpmedel lämnar utrymme för olika tolkningar i landstingen om vad som kan betraktas som ett hjälpmedel inom hälso- och sjukvården. anser att det inte finns något behov av att utfärda en vägledning för landstingens bidragsgivning inom hjälpmedelsverksamheten för glasögon till barn, eftersom allt fler landsting ser över sin bidragsgivning för glasögon. föreslår att landstingen, med stöd av den kartläggning som gjort i detta uppdrag, gemensamt ser över bidragsgivningen till glasögon för barn i syfte att minska skillnaderna mellan landstingen. Utskottet erinrar om att frågan om glasögon för barn behandlades av utskottet i betänkande 2011/12:SoU13 Funktionshindersfrågor. Utskottet konstaterar att det enligt kartläggning, som redovisades , finns stora skillnader i landstingens bidragsgivning för glasögon till barn och unga. Det är mycket otillfredsställande. Enligt kartläggningen är det endast som inte ger bidrag till standardglasögon eller kontaktlinser efter recept av ögonläkare till barn i åldern 0–. Utskottet konstaterar nu att kommer att införa ett glasögonbidrag för barn 2014. Utskottet noterar att svar till har utformats som en redogörelse för de skyldigheter som finns för kommuner och landsting att ge stöd till glasögon hälso- och sjukvårdsrättsligt och socialrättsligt. Utskottet har fått veta att utvärdering (IFAU) undersöker möjligheten att använda sitt datamaterial för att bl.a. se om landstingens bidrag till glasögon har någon effekt på skolresultatet. Utskottet välkomnar detta arbete. Utskottet förutsätter att kartläggning och IFAU:s översyn kommer att leda till att skillnaderna mellan landstingen uppmärksammas och blir föremål för diskussion inom Kommuner och Landsting. Utskottet anser att detta är en mycket angelägen fråga och kommer att följa den noga. Utskottet vidhåller att inte bör ta något initiativ. Motionerna 2012/13:So229 (S), 2012/13:So238 (S), 2012/13:So336 (S), 2012/13:So385 (S), 2012/13:So396 (SD), 2012/13:So503 (S) yrkandena 1 och 2, 2013/14:So269 (S), 2013/14:So327 (S), 2013/14:So411 (S) yrkandena 1 och 2, 2013/14:So506 (S), 2013/14:So507 (S) och 2013/14:So556 (S) avstyrks. Funktionshindersfrågor – förenklad behandling Utskottets förslag i korthet avslår motioner som tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare . Jämför särskilda yttrandena 5 (S), 6 (MP), 7 (SD) och 8 (V). De motionsyrkanden som finns i bilaga 2 tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare i betänkandena /11:SoU11 Funktionshindersfrågor, 2011/12:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, 2011/12:SoU13 Funktionshindersfrågor och 2012/13:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. avslog motionsyrkandena i enlighet med utskottets förslag. Utskottet ser inte någon anledning att nu göra någon annan bedömning och avstyrker därför motionsyrkandena. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, punkt 1 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C260 av (MP) yrkande 1. Det finns skrämmande brister i arbetet med genomförandet av FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Vi anser därför att regeringen bör inrätta ett systematiskt arbete med hur man tar ansvaret enligt konventionen samt utforma en tydlig redovisning för hur man framskrider med detta arbete. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Funktionshinderspolitikens inriktning, punkt 2 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:So557 av m.fl. (S) yrkande 45 i denna del och 2013/14:So657 av m.fl. (S) yrkande 48. Vi anser att den svenska funktionshinderspolitiken är alltför passiv. Trots kvarstående problem och orättvisor för personer med funktionsnedsättning saknas nya mål och konkreta förslag från regeringens sida. Funktionshindersfrågorna är i första hand rättighetsfrågor och inte vård- och omsorgsfrågor. Det finns en rad frågor som regeringen borde ta itu med och där flera olika departement och riksdagsutskott måste involveras. För det första bör man ändra lagstiftningen så att bristande tillgänglighet blir en diskrimineringsgrund i diskrimineringslagen. För det andra bör LSS-reformen värnas. För det tredje måste arbetet för att tillgänglighetsanpassa intensifieras. För det fjärde måste aktiva åtgärder sättas in för att öka sysselsättningsgraden för personer med funktionsnedsättning. För det femte behöver hjälpmedelsfrågan ses över. Regeringen bör utreda dessa frågor och återkomma till med ett förslag. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Stöd till barn och unga med funktionsnedsättning, punkt 5 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:So544 av (SD) och 2012/13:So436 av (M) och 2013/14:So572 av (M). Det behövs en person som kan fungera som spindeln i nätet och hjälpa föräldrar som har barn med funktionsnedsättning med information och samordning av övriga kontakter. En koordinator skulle öka tryggheten och befria föräldrarna från en del av den omfattande administration av olika insatser som finns kring ett barn med funktionsnedsättning. Jag anser att beslutsprocessen om möjligheten till en koordinator för föräldrar som har barn med funktionsnedsättning måste påskyndas. Regeringen bör utreda frågan och återkomma till med ett förslag. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Behovsbedömning vid personlig assistans, punkt 7 (S, SD) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:So543 av (SD) och 2013/14:So300 av (S) samt 2012/13:So269 av m.fl. (V) yrkande 2, 2012/13:So459 av m.fl. (S) yrkande 2, 2013/14:So456 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2013/14:So473 av (FP). Ett påtagligt problem när det gäller personlig assistans är bedömningar av begreppet grundläggande behov. Dessa bedömningar leder ofta till att personer som själva kan föra mat till munnen och som själva kan klä på sig eller tvätta sitt hår inte anses uppfylla de grundläggande behoven. Dessa alltför hårda bedömningar leder till att allt fler inte blir berättigade till assistans eller förlorar sin assistans vid omprövning. Vi anser att regeringen bör utreda hur man kommer till rätta med problemet och vid behov vidta lämpliga åtgärder. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Behovsbedömning vid personlig assistans, punkt 7 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:So269 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2013/14:So456 av m.fl. (V) yrkande 2, 2013/14:So473 av (FP) och 2012/13:So459 av m.fl. (S) yrkande 2, 2012/13:So543 av (SD) och 2013/14:So300 av (S). Det stora och akuta problemet när det gäller personlig assistans är den utveckling av bedömningar av begreppet grundläggande behov som påbörjats utan politiska beslut. bedömningar har skärpts på ett orimligt sätt som inte står i överensstämmelse med lagstiftningens intentioner. De skärpta bedömningarna har lett till att många helt har blivit av med sin assistansersättning, och utvecklingen går allt snabbare. Det är klarlagt att det är en förändrad tolkning av lagstiftningen som ligger bakom de senaste årens utveckling. Eftersom tolkningen slagits fast som gällande rätt av Regeringsrätten (numera ) krävs lagändringar för att vända utvecklingen. Vi anser därför att regeringen skyndsamt bör återkomma till med förslag till ändring av 9 a § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade så att ursprungsintentionerna i lagen om möjligheten att leva ett liv som andra uppfylls. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Ledsagarservice, punkt 8 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:So269 av m.fl. (V) yrkandena 8–11 och 2013/14:So456 av m.fl. (V) yrkandena 8–11 och 2012/13:So535 av m.fl. (S), 2013/14:So304 av (M), 2013/14:So425 av och (båda S), 2013/14:So465 av (FP) och 2013/14:So562 av m.fl. (S). Ledsagarservice enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, ska vara en rättighet som ska erbjudas på ett sätt som gör att brukaren ska kunna leva ett så normalt liv som möjligt och utan merkostnader. konstaterar att man i en av fyra kommuner har satt begränsningar för rätten till ledsagning på ett sätt som saknar stöd i lagen. Jag anser därför att lagstiftningen om ledsagarservice enligt LSS bör förtydligas. Jag anser även att regeringen bör återkomma med ett förtydligande av LSS så att personer med grava synskador åter kan få rätt till ledsagning. För att inte levnadsvillkoren för personer med funktionsnedsättning ska skilja sig åt i alltför stor utsträckning beroende på var man bor bör få i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer för ledsagning enligt LSS och socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL. Regeringen bör även utreda frågan om en mer enhetlig avgiftssättning för ledsagning enligt SoL. uppdrag att kartlägga bl.a. insatsen ledsagarservice är enligt min mening inte en tillräcklig åtgärd. Regeringen bör därför utreda dessa frågor och återkomma till med ett förslag. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Regelverken för personlig assistans, punkt 9 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:So269 av m.fl. (V) yrkande 3 och 2013/14:So456 av m.fl. (V) yrkande 3. Assistansberättigades rätt att arbeta och vara föräldrar är inte tillräckligt tydlig i lagstiftningen , men det är ändå så att personlig assistans har möjliggjort arbete och aktivt föräldraskap för många. Samhället bör göra allt för att alla ska ha lika stora möjligheter att arbeta och vara aktiva föräldrar. Tyvärr kvarstår många hinder för detta, och en del av dem kan ha ganska enkla lösningar. Vi anser därför att regeringen bör utreda frågan om regelverken för personlig assistans är ändamålsenligt utformade för att möjliggöra arbete och ett aktivt föräldraskap och återkomma till med ett förslag. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Inspektion och anmälning, punkt 11 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:So456 av m.fl. (V) yrkandena 6 och 7. Regeringen lämnade i budgetpropositionen förslag för att minska fusket med assistansersättningen. Förslagen bygger på betänkandet Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning (SOU 2012:6). Ett av de förslag i utredningen som har väckt mest diskussion är att när närstående arbetar som assistenter ska , kommunen och få göra inspektioner i bostaden. Eftersom åtgärden är integritetskränkande är det oerhört viktigt att den följs upp och utvärderas, och det är att invänta Inspektionen för socialförsäkringens slutrapportering . Jag anser därför att en fördjupad utvärdering av nya regler för inspektion av assistans i bostaden bör redovisas . Regeringen föreslog även att den som är anordnare av assistans ska vara skyldig att anmäla ändrade förhållanden som påverkar rätten till eller storleken på assistansersättningen. Regeringen sätter här fusket före brukarens möjlighet till en självständig assistans och en trygg relation till assistenterna. Jag anser därför att regeringen skyndsamt bör återkomma till med förslag till avskaffande av förändringen av 110 kap. 46 § socialförsäkringsbalken om assistansanordnares ansvar för att anmäla ändrade förhållanden till . Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Beslut om assistansersättning, punkt 14 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:So284 av och (båda MP) yrkandena 1 och 2. Det huvudsakliga syftet med inhibition är att domstolen ska ha möjlighet att förhindra verkställighet av ett beslut. Indragning av assistansersättning bör kunna ses som ett typexempel på ett sådant beslut där inhibition regelmässigt bör övervägas på grund av de stora konsekvenser beslutet får för stödanvändaren. Jag anser att regeringen bör utöka möjligheten till inhibition av beslut från som innebär en minskning eller ett fullständigt borttagande av assistansersättning för stödanvändaren. Ett alternativ till att göra inhibitionsreglerna mer generösa skulle kunna vara att införa en lagregel som garanterar en viss omställningsperiod för den person som fått sin assistansersättning minskad eller borttagen. Jag anser därför att det i lagen bör införas en minsta garanterad period efter ett beslut som minskar eller tar bort assistansersättningen. Regeringen bör utreda dessa frågor och återkomma till med ett förslag. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Daglig verksamhet, punkt 16 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:So456 av m.fl. (V) yrkande 17. Det måste vara möjligt att pröva på olika former av daglig verksamhet, att få välja den dagliga verksamhet man själv är intresserad av och att kunna gå vidare till en annan daglig verksamhet. Det måste också utvecklas former för att kvinnor och män med lättare intellektuell funktionsnedsättning ska kunna få arbete med t.ex. lönebidrag och möjlighet till stöd och handledning. Formerna för den dagliga verksamheten behöver moderniseras och utvecklas, och jag anser därför att regeringen bör ge lämplig myndighet i uppdrag att i nära samarbete med de berörda och deras intresseorganisationer analysera och komma med förslag om utvecklingen av den dagliga verksamheten. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Tolktjänstreform, punkt 17 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:So456 av m.fl. (V) yrkande 12. I betänkande föreslås bl.a. att en ny statlig tolktjänstmyndighet inrättas med nationellt ansvar för tolkverksamheten för döva, hörselskadade, vuxendöva och personer med dövblindhet för att göra det lättare för alla tolkanvändare. Utredningen föreslår en ny lag om tolktjänst till barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade och personer med dövblindhet. Den föreslagna lagen är utformad som en skyldighetslag och innehåller bestämmelser om tolktjänstmyndighetens skyldighet att erbjuda de primära tolkanvändarna tolktjänst inom vissa angivna samhällsområden. Förslaget innebär att huvudansvaret för att erbjuda tolktjänst till barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade och personer med dövblindhet överförs från landstingen till staten. Utredningen föreslår att de pengar som finns på olika håll för att finansiera tolkning slås samman för att finansiera den nationella tolkverksamheten. Betänkandet skickades aldrig ut på remiss. Vi anser att utredningens förslag i huvudsak är bra men är oroade över att frågan fått ligga i långbänk så . Det viktigaste nu är att få ett samlat förslag om likvärdig och god tolkning på statlig nivå under lämplig myndighet. Vi anser därför att regeringen bör utreda frågan och skyndsamt återkomma till med ett förslag på en tolktjänstreform. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Dövblindtolkning, punkt 18 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 18 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:So216 av (FP) yrkande 2. Att ha gravt nedsatt syn och hörsel eller till och med vara helt döv och blind innebär stora krav på den enskilde och omvärlden. Målet måste vara att personer med dövblindhet, vare sig den är medfödd eller förvärvad, ska få ett så bra liv som möjligt, här och och framöver. Jag anser att regeringen bör ge ett uppdrag om dövblindas behov av dövblindtolkning och möjligheter att uppnå full delaktighet, jämlikhet och självständighet samt fullt självbestämmande i samhället. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Glasögon för barn, punkt 19 (MP, SD, V) av (MP), (V) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 19 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:So229 av (S), 2012/13:So238 av och (båda S), 2012/13:So336 av och (båda S), 2012/13:So385 av m.fl. (S), 2012/13:So503 av m.fl. (S) yrkande 2, 2013/14:So269 av och (båda S), 2013/14:So327 av (S), 2013/14:So411 av m.fl. (S) yrkande 2, 2013/14:So506 av och (båda S), 2013/14:So507 av m.fl. (S) och 2013/14:So556 av (S) samt 2012/13:So396 av (SD), 2012/13:So503 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2013/14:So411 av m.fl. (S) yrkande 1. har konstaterat att det finns stora skillnader i landstingens bidragsgivning för glasögon till barn och unga. Detta anser vi är mycket otillfredsställande. kartläggning och IFAU:s kommande översyn är enligt vår mening inte tillräckliga åtgärder för att komma till rätta med detta problem. Vi anser därför att regeringen nu bör ta ett helhetsgrepp på området och göra en översyn av systemet för stöd till glasögon för barn. Regeringen bör därefter återkomma till med ett förslag. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Tillgänglighet, punkt 3 (S, MP, V) (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V) anför: Trots höga ambitioner att förbättra tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning i samhället har den tekniska utvecklingen lett till att den i stället har försämrats för vissa grupper. Det handlar om olika typer av automater för passage, biljettinköp, informationsinhämtning, kontantuttag m.fl. tjänster som kunderna förväntas klara av själva i stället för att få service av berörd personal. Vi anser därför att lagstiftningen om tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning bör ses över. Det krävs nya riktlinjer för hur service och tjänster som sköts genom ny teknik ska göras tillgängliga även för personer med funktionsnedsättning. Vi noterar att regeringen enligt propositionslistan avser att lägga fram propositionen Bristande tillgänglighet som en form av diskriminering. Vi avstår från att reservera oss men anser att det finns anledning att mycket noga följa utvecklingen på området och förbehåller oss rätten att återkomma i frågan. Ledsagarservice, punkt 8 (S, MP, SD) (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (SD) anför: har fått i uppdrag att kartlägga bl.a. insatsen ledsagarservice. Vi räknar med att detta uppdrag kommer att resultera i åtgärder som kan bidra till ökad likvärdighet mellan kommunerna och ökad rättssäkerhet för den enskilde. Vi avstår nu från att reservera oss men anser att det finns anledning att mycket noga följa utvecklingen på området och förbehåller oss rätten att återkomma i frågan. Glasögon för barn, punkt 19 (S) (S), (S), (S), (S), (S) och (S) anför: Olika undersökningar har visat att det finns barn i som behöver men inte har glasögon på grund av att deras föräldrar inte har råd. Detta är mycket allvarligt och gör det bl.a. svårt för dessa barn att hänga med i skolan. Flertalet landsting och regioner ger bidrag för barns glasögon. Som ett yttersta skyddsnät finns ekonomiskt bistånd i kommunerna för ekonomiskt utsatta familjer. Situationen är dock ytterst otillfredsställande. Det finns stora skillnader i landstingens och regionernas bidragsgivning. Det är viktigt att landstingen och regionerna ser över detta utifrån medborgarnas behov och har en likartad bedömning. konstaterar vidare att gällande regelverk ger utrymme för tolkningar om när glasögon kan betraktas som hjälpmedel inom hälso- och sjukvården. Vi anser att barns tillgång till glasögon är en mycket viktig fråga och förbehåller oss rätten att återkomma i frågan. Glasögon för barn, punkt 19 (V) (V) anför: Inget barn med synfel ska behöva vara utan glasögon på grund av föräldrarnas dåliga ekonomi. Jag påminner om att vill subventionera glasögon för barn i åldern 2–med för ett par glasögon och därför avsatte under utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner i motion 2013/14:Fi257. Motionen behandlades i finansutskottets betänkande 2013/14:FiU3. Funktionshindersfrågor – förenklad behandling, punkt 20 (S) (S), (S), (S), (S), (S) och (S) anför: Utskottet har genom förenklad motionshantering avstyrkt de motionsförslag som finns i bilaga 2.