bet · H101FöU11 · 2014-06-04 00:00:00 — Enligt proposition 2013/14:144 anser regeringen att det finns ett utveckl- ingsbehov när det gäller kommunernas arbete med skydd mot olyckor som bör utgå från nyttan för enskilda individer och inte från detaljer i resurser och or- Kommunerna bör ges stöd i utvecklingen av arbetet med hand- Det finns även en utvecklingspotential i arbetet med att syste- matiskt följa upp, utvärdera och analysera kommunernas handlingsprogram för att ta till vara erfarenheter. Här har MSB en fortsatt viktig roll att fylla. Enligt MSB arbetar de fortfarande aktivt för att antalet drunkningar och drunkningstillbud ska minska, bl.a. genom stöd till kommuner, allmänhet, fri- villigorganisationer och statliga myndigheter i deras strävan att öka skyddet Stödet består bl.a. av att tillhandahålla informations- material, studier, handledningar och andra publikationer, filmer och statistik samt att hålla konferenser om vattensäkerhet. MSB ger vidare fortsatt ekonomiskt stöd till frivilligorganisationer. annat tilldelades SLS 2013 i uppdragsersättning för att genomföra kursen Vattensäkerhetsutbildning. MSB deltar även i som är ett samarbetsorgan mellan myndigheter, fritids- och försäkringsbranschen samt fritidsbåtslivets och sportdykningens organisationer och vars främsta uppgift är att förbättra sjö- säkerheten och informera om hur sjöolyckor kan och ska undvikas. Utskottet välkomnar det arbete som MSB bedriver genom stöd till kommuner, allmänhet, frivilligorganisationer och statliga myndigheter i deras strävan att öka skyddet mot drunkningsolyckor. SLS insatser bör här särskilt framhållas men också den enskildes primära ansvar för sin egen säkerhet. vidare att det förebyggande arbetet på området kan komma att rymmas i det arbete som MSB föreslår i det redovisade regeringsuppdraget (Fö2013/2058/SSK), dvs. ökad samverkan mellan MSB, länsstyrelser och kommuner inom det övergripande området skydd mot olyckor (se vidare under Vad gäller MSB:s roll i fråga om skydd mot olyckor över lag vill utskottet, mot bakgrund av motionsyrkandet, erinra om att myndigheten enligt förordningen (2008:1002) med instruktion för MSB har ett ansvar för att arbeta med samordning mellan berörda aktörer i samhället för att förebygga och hantera olyckor och kriser. Något särskilt behov av att ytterligare utveckla statlig samordning kring vardagsolyckor föreligger alltså inte enligt utskottet, som på grundval av pågående arbete inte heller finner skäl för åtgärder av det slag som föreslås i aktuella motionsyrkanden på vattensäkerhetsområdet. Samtliga motionsyrkanden avslås därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionen om statlig sjöräddning på sjön . Utskottet hänvisar bl.a. till den s.k. Hjälmargruppens pågående arbete. (KD) begär i motion 2013/14:Fö201 att regeringen ska se över möjligheten att låta det statliga ansvaret för sjöräddningssamordningen på sjön likställas med det på , och där ansvarar för liksom längs våra kuster. Regeringen menar att gränsdragningen har sin grund i vilka vatten som har handelstrafik medan motionären menar att det vore naturligt att även låta omfattas av den statliga då sjötrafiken inte bara präglas av ett ökande antal fritidsbåtar utan även omfattande yrkesfiske, färjetrafik och passagerarbåtar. Eftersom det runt finns flera kommuner, länsstyrelser, larmcentraler och polisdistrikt är det inte ovanligt att larm från tillbud på försenas eftersom det inte finns någon gemensam central samordningsfunktion. Det är hög tid att Sjö- och flygräddningscentralens (JRCC) viktiga arbete även får omfatta , anför motionären. Frågan om räddningsinsatserna på sjön bör likställas med räddningstjänsten för sjöarna har tidigare behandlats av försvarsutskottet i betänkande 2012/13:FöU8 och i betänkande 2006/07:FöU4. Utskottet avstyrkte i båda fallen motionsyrkandena. Vid det senaste tillfället konstaterades det att berörda statliga, regionala och kommunala myndigheter har tagit initiativ för att åstadkomma en bättre sjösäkerhet på och att man funnit att den rådande ordningen vad gäller larmning och utalarmering av räddningsresurser är tillfredsställande. hade t.ex. en dialog inletts mellan Hjälmargruppen, som består av myndigheter och organisationer med ansvar för räddningstjänst på , och berörda statliga myndigheter (bl.a. Transportstyrelsen, och Myndig- heten för samhällsskydd och beredskap – MSB) för att gemensamt undersöka olika möjligheter att förbättra säkerheten på . Utskottet förordade liksom tidigare att ansvariga myndigheter skulle fort- sätta att utveckla sin förmåga till samordning och samverkan vid räddningsin- satser på sjön och såg inga skäl att föreslå någon ändring av ansvarsfördel- ningen mellan statlig och . Inom ramen för ovanstående arbete har MSB konstaterat (bet. 2012/13:FöU8) att både täckningen av det svenska kommunikationssystemet för samverkan och ledning, , och mobiltäckningen är fullgoda på , och par- terna har i dialogen enats om att den snabbaste positioneringen av nödställda och utalarmeringen av räddningsresurser sker genom larmning via nummer En samverkansövning genomfördes av Hjälmargruppen i syfte att stärka förmågan att hantera en olycka på sjön. riga bedöms täckningen vad gäller larmanrop och kommunikation på Hjälma- ren fungera tillfredsställande. Utvärderingen visar dock att mer effektiva sam- verkans- och ledningsformer behöver tas fram. Enligt i län planerar Hjälmargruppen en övning med samt planering, genomförande och utvärdering av en övning . Utskottet välkomnar det lokala initiativ den s.k. Hjälmargruppen tagit och att arbetet med att stärka beredskapen på sjön ständigt utvecklas. också tagen till MSB:s bedömning att möjligheterna att kommunicera på Hjäl- maren är fullgoda menar utskottet att det inte finns skäl för att vidta ytterligare åtgärder. Motionen avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att utreda reglering och planering av särskilda reservkraftnät i residensstäderna. Utskottet hänvisar bl.a. till en rad åtgärder som vidtagits för att förebygga, motstå och hantera störningar i elförsörjningen. Jämför reservation 15 (SD). (SD) anför i motion 2012/13:Fö245 yrkande 27 samt i motion 2013/14:Fö257 yrkande 43 behovet av att utreda reglering och planering av särskilda reservkraftnät i residensstäderna då forskning visar att särskilda reservkraftnät med en viss radie är kostnadseffektiva när det finns flera samhällsviktiga verksamheter nära varandra. I betänkande 2011/12:FöU7 behandlade försvarsutskottet regeringens förslag om ändringar i elberedskapslagen (1997:288). Ändringarna var en följd av utvecklingen på beredskapens område och en avreglerad elmarknad med ökat ansvar för elföretagen. Utskottet konstaterade att lagförslaget uppfyllde behovet av anpassning av elberedskapslagen till ett vidgat beredskapsbegrepp och till elförsörjningssystemets funktion och beroenden, och välkomnade regeringens förslag om en utvidgning av de åtgärder som elberedskapslagen syftar till så att hela hotskalan innefattas (från fred till krig) samt tydliggörandet av vilka aktörer som omfattas av lagens bestämmelser och vilka skyldigheter de har. Myndigheter analyserar sårbarhet, hot och risker inom respektive ansvarsområde och sammanställer risk- och sårbarhetsanalyserna för att stärka sin krisberedskap. Utskottet konstaterade att en liknande skyldighet för huvudaktörerna på elmarknaden kommer att leda till ökad kunskap och överblick hos myndigheter med särskilt ansvar för krisberedskap, däribland Affärsbolaget (SvK). Av betänkandet framgår att försvarsutskottet vid ett flertal tillfällen har behandlat frågan om samhällets beredskap att klara elförsörjningen även vid svåra påfrestningar. I beredningen av 2002–försvarsbeslut (prop. 2001/02:10) anförde utskottet att det sedan /97 framhållit betydelsen av en robust och flexibel infrastruktur främst inom bl.a. områdena elförsörjning, telekommunikationer och informationsteknologi och att utskottet framhållit att förmågan inom dessa områden är gränssättande för hela det civila försvarets förmåga. Regeringens satsning på åtgärder för att minska sårbarheten i infrastrukturen i inriktningen för det civila försva- ret välkomnades av utskottet (bet. 2001/02:FöU2). Utskottet framhöll att det utgick från att regeringen skulle ta sådana initiativ som ledde till att sårbar- heten i de samhällsviktiga infrastruktursystemen minskade och driftsäkerheten Utskottet förutsatte att en robusthet och flexibilitet i systemen säker- ställdes, i enlighet med vad utskottet länge efterfrågat (bet. 2001/02:FöU2). I beredningen av proposition 2005/06:133 Samverkan vid kris framhöll ut- skottet, i likhet med regeringen, att samhällsviktiga verksamheter borde kunna upprätthålla en grundläggande funktionalitet vid extraordinära händelser. ven på förmåga för samhällsviktig verksamhet borde formuleras för att tydli- gare styra arbetet med att identifiera lämpliga åtgärder (bet. 2005/06:FöU9). Utskottet noterade i sin beredning av granskning av statens insatser för att hantera omfattande elavbrott (RiR 2007:17) – som bl.a. resul- terade i rekommendationen till regeringen att utreda Svenska kraftnäts befo- genheter relativt branschen vid särskilt svåra påfrestningar i elsystemet – att åtskilliga initiativ hade tagits sedan publicerade sin rapport. Utskottet anförde att resultatet av påbörjade åtgärder borde avvaktas (bet. 2008/09:FöU2). I proposition 2013/14:144 redogör regeringen för hur bestämmelserna i elbe- redskapslagen (1997:288) syftar till att förebygga, motstå och hantera sådana störningar i elförsörjningen som kan medföra svåra påfrestningar på samhället. Elproducenter, elhandelsföretag och nätföretag är skyldiga att vidta de bered- skapsåtgärder som regeringen eller elberedskapsmyndigheten (dvs. Enligt elberedskapslagen har de berörda företagen en skyldighet att upprätta risk- och sårbarhetsanalyser avseende säkerheten i den egna verksam- heten och redovisa efterfrågade uppgifter till SvK. Nätägare ska enligt ellagen (1997:857) även analysera leveranssäkerheten och upprätta en åtgärdsplan som visar hur leveranssäkerheten i det egna elnätet ska förbättras. även skyldiga att redovisa en sammanfattning av arbetet med sin risk- och sårbarhetsanalys för . SvK är systemansvarig myndighet för det nationella elsystemet med upp- giften att förvalta, driva och utveckla det svenska stamnätet för el. även verka för att minska riskerna för allvarliga störningar på samhället i hän- delse av omfattande störningar inom elförsörjningen. I fråga om elsäkerhet vid anläggningar där det bedrivs samhällsviktig verksamhet ligger ansvaret på re- I en krissituation har anläggningsinnehava- ren fortfarande ansvaret för att elanläggningen ger betryggande säkerhet mot person- och sakskador på grund av el. elsäkerheten och kan i en krissituation ge dispens från gällande regelverk. Elnätsföretagen ingår i en elsamverkansorganisation för hantering av re- gionala och lokala nätstörningar baserad på frivillig medverkan och avtal mel- Landet är indelat i sju områden med en elsamverkansledning i varje, vars uppgift är bl.a. att samordna hjälpinsatser och skaffa fram resurser till drabbade företag i samband med störningar. I respektive område är SvK representerat. Den pågående internationaliseringen av elförsörjningen kombinerat med en strävan efter att minimera kostnader innebär att företag centraliserar vissa funktioner och att viss verksamhet flyttas till andra länder. I de fall verksamheter bedrivs eller flyttas utomlands minskar möjligheterna att tillämpa den nationella lagstiftningen, t.ex. elberedskapslagen och säkerhetsskyddslagen (1996:227) för att styra och hantera åtkomst till anläggningar och information. Om elnätsföretag är ålagda att vidta en åtgärd enligt t.ex. ellagen ska åtgärden vidtas oavsett om elnätföretaget rent fysiskt utför tjänsten i eller i utlandet. På nordisk nivå samarbetar ländernas energi- och elberedskapsmyndigheter och de fem systemansvariga företagen i (Nord- Ber). De nordiska systemansvariga företagen har även etablerat (NordAM) som är ett centralt verktyg för beredskapssamarbetet för det nordiska elsystemet. Elberedskapslagen (1997:288) omfattade tidigare åtgärder för att tillgodose elförsörjningen vid höjd beredskap. har inriktningen i lagen ändrats till att även omfatta att förebygga, motstå och hantera sådana störningar i elförsörjningen som kan medföra svåra påfrestningar på samhället. Ändringarna har förbättrat förutsättningarna för en mer långsiktig inriktning av de beredskapsåtgärder som åläggs berörda aktörer. Ett lagstadgat s.k. funktionskrav infördes i ellagen med innebörd att oplanerade avbrott i elöverföringen inte får överstiga . Elanvändare som drabbas av elavbrott längre än kan vara berättigade till avbrottsersättning. Lagändringen syftar till att skapa drivkrafter för en leveranssäker elöverföring och för att undvika att framtida svåra väderförhållanden leder till allvarliga konsekvenser. På myndighets- och företagsnivå har en rad åtgärder vidtagits, bl.a. gemensamma övningar, utbildning, säkring av reservplatser för krisledning, införande av och anskaffning av utrustning i form av beredskapsstolpar, mobila transformator- och ställverksanläggningar samt mobila lednings- och sambandssystem. Nätföretagen har påskyndat utbyggnadstakten av isolerad luftledning och jordkabel. Ett stort antal bandvagnar och reservkraftsaggregat har placerats ut hos elföretagen. Så kallade ödriftsåtgärder har vidtagits för att , och ska klara sin elförsörjning vid långvarigt elavbrott. pågår utveckling av ett nationellt webbaserat verktyg, (Samverkan Under Störning Inom Elförsörjningen) som används för att underlätta samverkan mellan elnätsföretag. Utskottet anser att en rad åtgärder har vidtagits för att förebygga, motstå och hantera störningar i elförsörjningen för att som helhet ska ha goda förutsättningar att kontinuerligt kunna upprätthålla samhällsviktig verksamhet. Regeringens bedömning att ändringarna i elberedskapslagen (1997:288) har förbättrat förutsättningarna för en mer långsiktig inriktning av de beredskapsåtgärder som åläggs berörda aktörer, delas av utskottet, tillika att samverkansinitiativ på lokal, regional, nationell och nordisk basis har ökat möjligheterna att ha tillgång till elförsörjning vid ett långvarigt elavbrott. Utskottet betonar att i fråga om elsäkerhet vid anläggningar där det bedrivs samhällsviktig verksamhet ligger ansvaret på respektive anläggningsinnehavare men också att en rad åtgärder, som bl.a. omfattar reservkraft, genomförts på myndighetsnivå. På grund av det arbete som bedrivs på området finner utskottet sålunda inte skäl för att vidta ytterligare åtgärder. Motionsyrkandena avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om behovet av att skapa ett svenskt beredskapslager för olja samt att lagstadga framtagandet av ett prioriterings- och ransoneringssystem för petroleumprodukter. Utskottet hänvisar bl.a. till att kommersiella aktörer är bättre lämpade att hålla beredskapslager för olja. Jämför reservation 16 (SD). (SD) anför i motion 2013/14:Fö257 yrkandena 1 och 2 att det finns ett behov av att skapa ett svenskt beredskapslager för olja samt att lagstadga framtagandet av ett prioriterings- och ransoneringssystem för petroleumprodukter. Det är enligt motionärens mening inte tillräckligt med ett lager som är placerat utomlands enligt EU:s önskemål. I betänkande 2012/13:FöU2 behandlades en ny lag om beredskapslagring av olja. tillstyrkte regeringens förslag om en ny lag om beredskapslagring av olja och avstyrkte motionsyrkanden om inrättande av ett svenskt beredskapslager, samt att i lagen införa en bestämmelse om framtagande av prioriterings- och ransoneringssystem. I det aktuella lagförslaget ersattes dåvarande lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja med en ny lag om beredskapslagring av olja i syfte att anpassa lagstiftningen på området till . Beredskapslagringen av olja styrs av internationella åtaganden inom ramen för EU och Internationella energirådet (IEA). Direktivet om beredskapslagring av olja innebär en anpassning av metoderna för beräkning av lagringsskyldighet och gemenskapens beredskapslager så att de mer liknar de som används inom ramen för tillämpningen av . Utskottet välkomnade en ökad harmonisering mellan europeiska och internationella avtal på detta område. Utskottet delade regeringens bedömning att även fortsättningsvis bör fullgöra sina förpliktelser genom en skyldighet för ekonomiska aktörer att upprätthålla beredskapslager. Regeringen gjorde dock bedömningen att det inte går att utesluta att det på nytt kan bli aktuellt att en statlig förvaltningsmyndighet deltar i beredskapslagringen. Utskottet fann att motionsyrkandet om inrättande av ett svenskt beredskapslager därför borde avstyrkas. I regeringens lagförslag ingick en bestämmelse om en beredskapsplan. Ut- skottet delade regeringens bedömning att vad som ska framgå i beredskapsplanen bör framgå på lägre nivå än lag. Motionsyrkandet om att det skulle införas en bestämmelse om att tillsynsmyndigheten ska ta fram prioriterings- och ransoneringssystem förslogs därför avstyrkas. I proposition 2013/14:144 understryks att med öppna gränser, frihandel, global prissättning på olja och ekonomier som är starkt beroende av oljepriset krävs det att både beredskapslagring och lageravtappningar vid kris sker samordnat och avser så stor del som möjligt av de oljeförbrukande regionerna i världen. har genom den IEA ingått ett avtal som reglerar dessa frågor och utgör grunden för ett globalt koordinerat agerande. Detta avtal ligger också till grund för EU:s motsvarande reglering. Regeringen har aktivt medverkat till den uppdatering av EU-direktivet om beredskapslagring av olja som antogs av rådet (2009/119/EG). nationella beredskapsplanering styrs således i hög grad av reglering som är gemensam för alla medlemsstater i IEA och EU. Från regleras beredskapslagringen i en ny lag (2012:806) om beredskapslagring av olja. Lagen skiljer numera inte på störningar i oljetillförseln vid krig eller fred utan reglerar oljeberedskapen rent generellt. liksom tidigare gäller att ska hålla minst 90 dagars behov av olja och att dessa lager ständigt ska vara tillgängliga. Principen är fortfarande att lagringen genomförs av kommersiella aktörer som åläggs en lagringsplikt, t.ex. större importörer och distributörer. Uppdateringen av den tidigare lagen innebär att rutinerna för datainsamling och kontroll har skärpts för att säkerställa att rapporterade lagervolymer verkligen är tillgängliga. Utskottet anser inte att det finns skäl att återgå till den nationella regleringen av svensk beredskapslagring av olja där man skilde på samhällets behov av oljelager i freds- och krigstid och staten hade en nyckelroll genom att både äga och driva beredskapslagren. De kommersiella aktörerna är fortfarande bättre lämpade att kostnadseffektivt säkerställa att lagren omsätts regelbundet, håller rätt kvalitet och är rätt placerade i förhållande till marknadens behov. Statens roll ska fortsatt vara att definiera kraven på lagringen och kontrollera hur lagringen genomförs, samt ta hänsyn till gällande internationella krav. Utskottet menar dock, liksom regeringen tidigare gjort, att det inte går att utesluta att det på nytt kan bli aktuellt att en statlig förvaltningsmyndighet deltar i beredskapslagringen. Vid beredningen av förslaget om lagen (2012:806) om beredskapslagring av olja anförde utskottet att det delade regeringens bedömning att vad som ska framgå i den angivna beredskapsplanen bör framgå på lägre nivå än lag. Ut- skottet vidhåller denna uppfattning. Motionsyrkandet om att framtagandet av ett prioriterings- och ransoneringssystem för petroleumprodukter ska lagstadgas avstyrks därmed. 1.Lag om sprängämnesprekursorer, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2013/14:144 punkterna 1 och 2 samt motion 2013/14:Fö5 av (SD) yrkande 1. Sprängämnessäkerhet är en viktig komponent för att bekämpa terrorism. Jag välkomnar därför den nya lagen om sprängämnesprekursorer och de ändringar i lagen om befogenheter som är föreslagna. Här, som på fler ställen, anser jag dock att för ett eventuellt framtida utträde inte bör göra sig beroende av EU:s lagar och system, oavsett om svenska lagar tillkommit på EU:s initiativ eller inte. Av det skälet vill jag att tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen ska återkomma till med förslag till kompletteringar av lagen om sprängämnesprekursorer som innebär att lagen inte behöver ändras om lämnar EU. 2.Skydd mot farliga ämnen, punkt 2 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:Fö236 av m.fl. (S). Kommunernas roll vad gäller räddningstjänst är central, inte minst om det skulle bli aktuellt med effektiva räddningsinsatser i fråga om en Sevesoanläggning. Även om ansvaret för tillsynen av sådana anläggningar vad 2013/14:FöU11 RESERVATIONER avser olycksförebyggande och skadebegränsande åtgärder ligger på länsstyrelserna och behöver regeringen se över vårt förslag om att utreda möjligheten till viktade statsbidrag till kommunerna vad avser deras tillsynsroll i fråga om effektiva räddningsinsatser för Sevesorelaterad verksamhet eftersom kommunerna möter ökade risker och alltmer krävande kompetensbehov. Detta anser vi att bör ge regeringen till känna som sin mening. 3.Nordiskt samarbete, punkt 3 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fö256 av m.fl. (S) yrkande 1. Våra nordiska grannländers krisberedskap har stora likheter med hur den svenska krisberedskapen är organiserad. Samarbeten med dessa länder är ett sätt att lära oss av andra och därigenom stärka den svenska förmågan att stå emot kriser och påfrestningar på vårt eget samhälle. Det nordiska räddningstjänstsamarbetet – Nordred – är ett bra exempel på praktisk och fungerande samverkan. Om de förnyade ansträngningarna i fråga om den mer övergripande Hagaöverenskommelsen kommer att ge resultat återstår att se. Därför vill vi redan nu bygga vidare på ett förstärkt samarbete inom området krisberedskap där också kopplar förebyggande åtgärder starkare till de operativa insatserna. Vi vill fortsatt gå vidare med det konkreta målet att forma ett permanent nordiskt krisberedskapscentrum där utbildning, övning, forskningssamordning och innovationssamordning kan hanteras gemensamt på ett kostnadseffektivt sätt. bör en gemensam insatsstyrka skapas. Att utreda möjligheten att inrätta ett nordiskt krisberedskapscentrum bör ge regeringen till känna som sin mening . RESERVATIONER 2013/14:FöU11 4.Informations- och cybersäkerhet, punkt 4 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Fö201 av (S) och 2013/14:Fö247 av m.fl. (S) yrkandena 18 och 19 samt avslår motionerna 2013/14:Fö5 av (SD) yrkande 10 och 2013/14:Fö257 av (SD) yrkande 4. Sårbarheten i dagens högteknologiska samhälle är en stor säkerhetspolitisk utmaning som kräver åtgärder på nationell, regional och internationell nivå. Det är dessa nya hotbilder som vi dels civilt och militärt, dels offentligt och privat måste rusta samhället för. Vi delar Försvarsberedningens slutsats att samlade förmåga på området måste öka. I detta ingår även, menar vi, att det i den fortsatta utvecklingen av myndigheters risk- och sårbarhetsanalyser ytterligare måste klarläggas vilken samhällsviktig verksamhet som är beroende av dagens fungerande it-system och den verklighet vi lever i.